mot · G5021320 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1320-1328 Motion 1981/82:1320 m. fl. Ökade resurser till teaterverksamhet i glesbygd Staten satsar en mycket större bidragssumma till storstäderna än till landsorten - i både absoluta och relativa tal. (1979/80 1,91 förest, per 1 000 inv., mot 0,65 i ansvarsområde; /förest, i mot . Dessutom finns de flesta fria teatergrupperna av naturliga skäl i storstadsregionerna. I hela finns endast 4 - 5 st. De regionala ensemblerna - där sådana finns - är oftast för små, och täcker därför nätt och jämt in sin regions skolteaterbehov. För de stora scenföreställningarna och även vuxenteater på de många små spelplatserna är många län - trots egen regionensemble - helt hänvisade till . utbud är klart otillräckligt för att motsvara efterfrågan. I varje fall var det så till . Fr. o. m. är det svårare att få avsättning för produktionerna. Inte för att behovet av teater minskat utan för att gagerna (på grund av 1981/proposition) höjts mer än vad teaterföreningarnas ekonomi tillåtit. De statliga teatrarna i får sina anslag beskurna från bara ett håll: staten. verksamhet beskärs från två håll: staten och kommunerna. Många kommuner tvingas att skära ned eller frysa sina teateranslag. Detta i sin tur tvingar teaterföreningarna att minska antalet teaterföreställningar, eftersom tvingats höja gagerna mer än föreningarnas ekonomi tillåter. Denna dubbla beskärning av teateranslagen är på väg att utarma landsbygdskommunernas teaterliv. resurser är så försvagade att dess styrelse vid resursfördelningen tvingas ta stor hänsyn till teaterköparnas ekonomi, och alltså i första hand satsa på stora spelplatser med stora teaterlokaler och god ekonomi. De små spelplatserna långt borta från storstäder och stora centralorter får då ingen teater. Det gage dessa små spelplatser har råd att betala är för lågt och kostnaderna per föreställning för högt för att Riksteaterna skall kunna fortsätta med denna förlustbringande verksamhet. Glesbygden i t. ex. riskerar på grund härav att bli helt utan teater. Tusentals människor får 12 -enkel resa till närmaste teaterlokal. För dessa blir den levande teatern inget realistiskt alternativ till TV och video. I de tätorter som får behålla teatern tvingas man höja biljettpriserna så högt att endast en minoritet har råd att gå. Drömmen om geografisk och social rättvisa i teaterutbudet är på väg att dö. En annan följd av nedskärningen till är att dess konstnärliga 1 1981/82. ledning kan tvingas att tänka kommersiellt, och i allför stor utsträckning satsa på populärt och lättsålt gods i stället för mångfald, variation och kvalitet. Den likformiga årliga 2 %-nedskärningen drabbar olyckligt hos . Dels är den faktiska nedskärningen betydligt dels drabbar den mycket ojämnt. tvingas ju liksom Operan och att minska antalet produktioner. Men eftersom är en turnéteater med 100-tal spelplatser så kan denna enda indragna produktion betyda att eller eller t. o. m. av en enskild spelplats säsongprogram faller bort. För många orter betyder det att kontinuiteten i utbudet blir så dåligt att folks teaterintressen dör ut, man söker sig till andra aktiviteter eller resignerar och nöjer sig med TV-serierna. Enda utvägen att vända denna trista utveckling är att ge större resurser. Det beror på ambitionsnivån. Nya pengar eller omfördelning inom kulturanslaget? Det är en prioriteringsfråga. Med anledning av det här anförda hemställer vi att beslutar begära att regeringen kommer med förslag som möjliggör fortsatt teaterverksamhet i glesbygd. () ()