mot · G602141 · 1982-12-07 00:00:00 — Motion 1982/83:141 m. fl. Rekonstruktion av Statsföretagsgruppen (prop. 1982/83:68) har ett flertal gånger beslutat om kapitaltillskott till eller till enskilda bolag inom denna koncern. erhölls statliga kapitaltillskott i storleksordningen . De senaste tillskotten erhölls genom beslut , då staten/ägaren tillsköt 1 500 milj. kr. till och 1 400 milj. kr. stod det klart att även Statsföretagsgruppen i övrigt åter skulle komma att behöva stora kapitaltillskott. Starkt bidragande till detta var bl. a. de stora avvikelser som inträffat i fråga om ASSI:s ekonomiska utveckling. Industridepartementet utförde därför med hjälp av en omfattande analys av den ekonomiska/ finansiella situationen i gruppen. I direktiven till denna arbetsgrupp framhöll dåvarande industriministern att Statsföretag har för såväl ägare som koncernledning blivit alltför stort, svåröverskådligt och heterogent. Vissa delar borde därför brytas ut. Huvudalternativet för arbetsgruppens arbete skulle vara att bryts ut från Statsföretag. En annan utgångspunkt skulle vara att stora kapitalintensiva företag av stor nationell betydelse som och , som behöver staten som ägare, skall ges bästa möjliga ägarehemvist. Arbetsgruppen begärde med anledning av regeringsskiftet befrielse från sitt uppdrag , och arbetsmaterialet överlämnades till industridepartementet. Av materialet från samt beskrivningen i propositionen framgår med all önskvärd tydlighet att Statsföretagsgruppens prognosticerade resultatutveckling innebär en mycket stor ackumulerad förlust. Därtill kommer nedskrivningsbehov i flera av dotterbolagen. Det ekonomiska läget är helt enkelt ohållbart, eftersom den upplåning som skulle behövas för förlustteckning är rent hypotetisk och i realiteten omöjlig att genomföra. Det sägs i propositionen att en fortsatt verksamhet utan kapitaltillskott inte är möjlig, eftersom det s. k. negativklausulutrymmet i moderbolaget överskrids före utgången av . Om detta inträffar kan långivare förklara moderbolaget i default, vilket medför att Statsföretags långfristiga upplåning på ca 2000 milj. kr. kan sägas upp till omedelbar återbetalning. Organisations- och strukturfrågor inom Erfarenheterna och utvecklingen har visat att det finns speciella problem förknippade med utövandet av statens roll som ägare till företag; dessa hänger samman med att staten huvudsakligen spelar en annan roll i samhället. Det har i själva verket blivit en sammanblandning mellan statens båda roller, en sammanblandning som är till förfång för de statliga företagen. Staten har inte kunnat fungera som enbart ägare, och den egentliga ägarfunktionen har därför inte blivit tillgodosedd. Detta sammanblandningsproblem är enligt uppfattning av principiell natur och kan inte lösas enbart genom att organisera de statliga företagen i andra grupperingar än som f. n. gäller. Statsföretagsgruppens nuvarande sammansättning är ett uttryck för skiftande mål hos tidigare regeringar. I de flesta fall har det varit tillfälligheter och problem inom privata företag som har medverkat till att företagen har blivit helt eller delvis statliga. I propositionen beskrivs några olika motiv för det statliga ägandet av företag som tillhör Statsföretagsgruppen. Där nämns att staten har ett direkt ansvar för ett rationellt utnyttjande av landets naturtillgångar, vilket syftar på . Där nämns försörjnings- och beredskapsskäl, vilket syftar på AB Ceaverken. Ett viktigt motiv sägs vara att lösa väsentliga sysselsättningsproblem, vilket syftar på bl. a. och . De statliga företagen sägs också vara ett instrument i statens industri- och näringspolitik, genom vilka staten kan genomföra önskvärda strukturrationaliseringar och göra industripolitiskt önskvärda satsningar som annars påstås inte skulle ha kommit till stånd, t. ex. på grund av satsningens risk eller storlek. Några exempel nämns inte i detta fall. Det som ligger närmast till hands är det planerade 80, som dock stoppades. Därtill framförs motiv som att det är värdefullt att staten har erfarenhet av företagandets villkor och möjlighet att närmare följa utvecklingen i näringslivet, samt att det i sig skulle vara väsentligt att staten som företagsägare finns som ett alternativ till andra ägarkategorier. kan instämma i beskrivningen av det historiska skäl som legat bakom tillkomsten av många statliga företag. anförs i propositionen att de skäl som ursprungligen har motiverat ett statligt förvärv eller en statlig etablering i många fall har försvagats. Vi menar då att det inte längre bör vara självklart att företagen förblir statliga. 1 stället bör man pröva vilken ägandeform som ger de bästa möjligheterna för företaget att nå en positiv utveckling. Detta betyder enligt vår uppfattning att det i många fall kan övervägas att introducera vissa statliga företag på börsen eller på annat sätt få in privata intressen. Att utarbeta och medverka i olika strukturrationaliseringar och branschprogram är uppgifter som i princip bäst löses av näringslivet självt inom de ramar som statens allmänna ekonomiska politik sätter. Den målformulering som f. n. gäller för Statsföretag är densamma som fastlades när koncernen bildades, nämligen att under krav på lönsamhet uppnå största möjliga expansion. skall de statliga företagen ta ett särskilt ansvar för samhällsintresset vid val mellan olika produktionsoch lokaliseringsalternativ och ge allt större arbetstillfredsställelse för de anställda. När denna målformulering lades fast hade en avvikande mening. I reservation till statsutskottets utlåtande nr 1969 framförde vi att denna målformulering inte var tillräckligt preciserad. Vi menade också att den statliga koncernen inte skulle få expandera på bekostnad av vare sig lönsamheten, förräntningen av kapitalet, produktkvaliteten, den yttre miljön eller de anställdas arbetsförhållanden. Vi anförde vidare: Den statliga företagsgruppen har en unik ställning däri, att ägaren/staten har en överlägsen tillgång på kapital. Det är viktigt att förvaltningsbolaget och dess dotterbolag får arbeta på lika villkor med andra företag också när det gäller kapitalförsörjning, förräntning av eget kapital och krav på utdelning. De senare måste ställas lika högt som om kapitalet hade måst anskaffas på aktiemarknaden eller på liknande sätt. Den expansionskraft, som finns i statliga företag bör självfallet tillvaratas inom ramen för de finansiella resurser man har sedan skäliga förräntningskrav tillgodosetts. Kapitaltillskott utöver detta bör inte komma i fråga, om ej i varje särskilt fall finner att det föreligger speciella motiv härför. Det är uppenbart att de farhågor som gav uttryck för i den ovan citerade reservationen har förverkligats. Statsföretag har inte expanderat på grund av egen lönsamhet utan med hjälp av statliga kapitaltillskott, som anvisat. Det finns därför anledning att åter med kraft understryka att egen lönsamhet måste vara basen för expansion . Det bästa testet på sådan förväntad lönsamhet får man enligt mening om det nödvändiga kapitalet anskaffas på kreditmarknaden i konkurrens med andra företag. Detta bör ges regeringen till känna. Ett exempel på vad som menas med konkurrens på lika villkor med övriga näringslivet är att det måste slås fast att även statliga företag kan gå i konkurs. Detta är naturligtvis lika litet som för privata företag något eftersträvansvärt, men det kan inte uteslutas att det kan inträffa. 1 propositionen föreslås nu att målformuleringen kopplas till det förslag som företagsdelegationen ursprungligen förordade, nämligen att under krav på lönsamhet öka den statliga företagssektorns effektivitet och konkurrenskraft och därmed dess expansionsförmåga. De föreslås även fortsättningsvis ha ett särskilt ansvar att ta hänsyn till samhällsintresset vid val mellan olika produktions- och lokaliseringsalter Härutöver skall det vara en strävan att nå allt större arbetstillfredsställelse för de anställda. Någon förklaring till vad som avses med samhällsintresset ges inte. Att som speciellt mål ha en strävan att nå allt större arbetstillfredsställelse för de anställda förefaller egendomligt. Detta är någonting som gäller för alla företag oberoende av ägandeform, eftersom det ligger i företagets intresse att kunna rekrytera och behålla duglig personal. Vi kan instämma i den del av propositionen som säger att Statsföretag sedan gruppen genomgått en rekonstruktion och konsoliderats bör sträva efter att uppnå en lönsamhet som medger tillfredsställande avkastning på ägarkapitalet. Det är också riktigt att, som det sägs, avkastningskravet i princip ges likartad utformning som för enskilt ägda företag. Med hänsyn till de förslag som propositionen i övrigt innehåller förefaller det vara oerhört lång sikt som avses. Vi återkommer till detta. Propositionen innehåller en viss uppstramning av offertprincipen, vilket är bra. Det sägs att åtgärder som staten vill få utförda som inte är förenliga med rent företagsekonomiska intressen bör regleras genom särskilda offertavtal. Avtalen föreslås vara tidsbegränsade och skall utvärderas i efterhand. Det sägs också att det är Statsföretag som skall bära den ekonomiska risken i händelse att fullföljandet av åtagandena i offertavtalet kräver större ekonomiska insatser än vad som avsetts enligt avtalet. På papperet låter dessa principer vettiga. Det finns emellertid ett stort problem med att omsätta dessa principer i praktiken, som man i propositionen tyvärr bortsett från. Detta gäller trovärdigheten. , regering och riksdag, de anställda och allmänheten måste fås att acceptera principerna och att faktiskt tro på att de kommer att efterlevas. En möjlighet som bör kunna strama upp offertförfarandet ytterligare något kan vara att staten i så stor utsträckning som möjligt infordrar en offert från även andra företag än Statsföretag i varje speciellt fall. Genom en sådan offertkonkurrens kan staten få bättre underlag för bedömningen om det man får ut i fråga om t. ex. sysselsättning är värt de extra kapitaltillskotten. Det är enligt uppfattning väsentligt att mängden offerter inom Statsföretag (liksom inom andra företag) inte sammantaget blir för stor. Om en alltför stor del av verksamheten bedrivs på offert blir detta till men för hela företagets skötsel. Det påverkar hela företaget negativt, såväl styrelse och företagsledning som de anställda. 1 propositionen beskrivs några principer för organisationen av den statliga företagssektorn. De sägs ha varit vägledande för propositionens förslag att skilja ur vissa delar från Statsföretagsgruppen. inget att invända mot dessa principer, men vi menar att de inte går tillräckligt långt. Ytterligare en princip bör tillföras, nämligen att det statliga ägandet i möjligaste mån kompletteras med privat ägande genom försäljning av aktier. Skälen till detta utvecklas närmare nedan. Vi har ovan beskrivit vissa speciella problem som är förknippade med utövandet av statens ägarroll; problem som delvis hänger samman med att staten i övrigt huvudsakligen har en annan roll i samhällsekonomin. Detta har lett till att det blivit en sammanblandning mellan statens båda roller, vilket blivit en nackdel för de statliga företagen. Staten har nämligen inte kunnat fungera som enbart ägare, och den egentliga ägarfunktionen har därför inte blivit utövad. Den slutsats som måste dras av ovanstående är att de statliga företagen behöver ett tillskott från andra tänkbara ägare för att över huvud taget få ägarfunktionen uppfylld. Det innebär att man bör eftersträva att få in delägare, enskilda eller kooperativa, i de statliga företagen. I första hand bör kompletterande minoritetsintressen eftersträvas. 1 några fall kan en senare utveckling visa att t. o. m. börsintroduktion kan bli aktuell. Minoritetsdelägare i de statliga företagen kan också vara ett stöd för styrelserna att motstå politiska påtryckningar. Arbetsgruppen har utarbetat vissa principer för organisationen av de statliga företagen. De viktigaste principerna bygger på behovet av kompetens och behovet av finansiell styrka och ansvar hos företagsledningarna. Styrelse och verkställande direktör kan inte fungera som en normal ägare om inte dessa båda principer är tillgodosedda. Ägarens funktion är i korthet att bevaka kapitalavkastningen. Andra intressenter i ett företag har andra funktioner, varav många är lika viktiga för helheten. Eftersom ägarens del i företagets resultat består av vad som finns kvar sedan andra intressenter har fått sitt, är ägaren den enda som har direkt intresse av att resten blir så stor som möjligt, dvs. att hela verksamheten sköts så effektivt som möjligt, under givna villkor från samhället i övrigt. Ett företag som saknar denna ägarfunktion kan därför inte sägas leva på lika villkor med näringslivet i övrigt. I många avseenden är detta till stor nackdel för de statliga företagen. De riskerar inhopp i olika verksamhetsfrågor från politiker och lokala grupper av olika slag. Erfarenheten visar att detta sker ganska ofta. får de ofta kritik för att de sköts ineffektivt. Ansvarsfördelningen är mycket oklar. Statens oförmåga att vara ägare är väl dokumenterad, och erfarenheterna i och utomlands visar att varken företaget eller dess intressenter i längden kan gå en positiv utveckling till mötes utan en aktiv ägare. Den naturliga slutsatsen är att komplettera statens ägande med privat eller kooperativt ägande. Om de statliga företagen skall kunna ges en chans att uppfylla målsätt ningen om lönsamhet och expansion, måste de ges lika förutsättningar som andra företag i samhället. Detta kräver en aktiv ägare, som inte annat än i rena undantagsfall kan vara enbart staten. Utbrytning av vissa företag från Statsföretagsgruppen I propositionen föreslås att och bryts ut från Statsföretag och bildar en egen koncern, med det likaledes utbrutna NJA som moderbolag i en gruv- och stålkoncern. delar uppfattningen att utvecklingen och problemen inom och är så speciella och stora att dessa företag bör skiljas ut ur Statsföretag. Vi är däremot inte övertygade om att de bör sammanföras i en ny statlig koncern med NJA som moderbolag. Både och är enligt propositionens egna motiveringar så speciella och de är därtill redan egna koncerner med flera dotterbolag att det är rimligt att de bildar var sitt företag utan något gemensamt moderbolag. Propositionen anför inte några skäl till varför de skulle må väl av ett gemensamt moderbolag. Några samordningsvinster synes inte heller föreligga. Företagen är i sig alldeles tillräckligt stora för att kunna vara egna koncerner. Vi kan således inte biträda konstruktionen med ett gemensamt moderbolag för och utan föreslår att de bildar två separata företagsenheter. I propositionen föreslås att även och () bryts ut från Statsföretag. kan biträda dessa förslag. Vi återkommer till frågan om ASSI:s finansiella rekonstruktion. Den föreslagna uppspjälkningen av Statsföretagsgruppen är således ett steg i rätt riktning. Ytterligare steg bör dock kunna tas. Vi menar att mycket starka skäl talar för att även urskiljs från statsföretagen och bildar ett eget bolag. är i sig en stor koncern med flera företag med skiftande verksamhet. Det största dotterbolaget är som är en mycket stor vinstgenerator inom koncernen. Till stor del skapas dessa vinster ca 400 milj. kr. - genom Tobaksbolagets särställning på den svenska marknaden. Det är klart otillfredsställande att användningen av dessa stora vinster är undandragna ägarens inflytande. De används för förlusttäckning i andra bolag inom utan att ägaren har någon möjlighet att påverka detta. I stället bör användningen av vinsterna i bestämmas av ägaren på bolagsstämman, och i den mån förlusttäckning anses motiverad i andra företag bör beslut om detta fattas i särskild ordning. Det bör också övervägas om ett inslag av privat delägande i är lämpligt. I vissa företag som ingår i Statsföretagsgruppen är skälen särskilt starka för en försäljning helt eller delvis till den privata sektorn. Detta gäller t. ex. , ABAB. KabiVitrum och Kockum och troligen även andra företag. Statsföretag bör uppmanas att undersöka vilka företag som lämpar sig för börsintroduktion och som kommer att utvecklas bättre med ett annat än helstatligt ägande och lägga förslag om detta på bolagsstämman. I fråga om t. ex. synes inga särskilda skäl föreligga varför staten skall driva restaurangrörelse. Detsamma gäller Ceaverken. KabiVitrum bör ha klart bättre förutsättningar för en gynnsam framtida utveckling i samarbete med något annat läkemedelsföretag. Kockum är ett verkstadsföretag som synes ha goda möjligheter att utvecklas på egen hand. Den föreslagna uppdelning av Statsföretag medför att moderbolagets organisation kan bantas kraftigt. F. n. finns på moderbolaget ett mycket stort antal s.k. centrala experter, vilket innebär en onödig dubblering av många arbetsuppgifter, eftersom motsvarande funktioner också finns och bör finnas inom de olika dotterbolagen. Genom att moderbolagets organisation att enbart avse finansiell samordning och planering ges också större möjligheter till decentralisering och större handlingsfrihet för de olika dotterbolagen. Vissa bolag måste läggas ner. I fråga om Beroxo sägs i propositionen att det finns ingen möjlighet för bolaget att redovisa lönsamhet inom överskådlig tid (s. 4). Investeringen i Oxo-anläggningen i blev inte bara avsevärt dyrare än planerats utan i själva verket ett exempel på felaktig statlig investeringsverksamhet. Anläggningens resultat täcker sedan någon tid tillbaka inte ens de rörliga driftkostnaderna och ger därmed inte något bidrag till täckande av kapitalkostnaderna och än mindre någon avkastning på det satsade kapitalet. Det förefaller med sådana förutsättningar inte kommersiellt motiverat att fortsätta att driva detta företag. De engångskostnader en avveckling skulle medföra blir lägre än den årliga förlusttäckningen och låsningen av produktiva resurser i förlustverksamhet som annars blir resultatet. Detta bör Statsföretag beakta i sin rekonstruktionsplan. I fråga om Regioninvest anvisade så sent som ytterligare 55 milj. kr. Totalt har bolaget tillförts 155 milj. kr. från staten plus nära 110 milj. kr. i form av statligt lokaliseringsstöd. I propositionen föreslås att ytterligare 110 milj. kr. tillförs 1982 och väntade förluster 1983. En handlingsplan för framtiden skall presenteras . Med hänsyn till de mycket stora sysselsättningsproblem som finns i kan biträda förslaget om förlusttäckning . Vi menar dock att det inte är rimligt att i längden driva en verksamhet som ger en årlig förlust per anställd för . bör därför få en redovisning för hur tidigare anvisade medel använts. Den aviserade handlingsplanen måste innehålla en redovisning av hur företaget avser begränsa verksamheten till sådant som har en rimlig chans att överleva på egen hand. förlusttäckning kan annars inte komma i fråga. I samband med att en sådan plan presenteras får ta ställning till behovet av förlusttäckning och eventuella avvecklingskostnader alternativt offertförfarande för vissa delar . Propositionen aviserar ett kommande förslag om samordning av statens skogsindustriella intressen. Samordningen skulle gälla , domänverket och Ncb i första hand. En sådan gruppering skulle bli mycket stor och sannolikt svåröverskådlig. Eftersom domänverket är ett affärsdrivande verk och inte ett statligt aktiebolag finns också stora organisatoriska problem. Genom domänverkets stora skogsinnehav skulle också ett eventuellt nytt bolag, AB Svensk Skog, få en utpräglad särställning inom den svenska skogsindustrin. skäl talar därför för att en sådan konstruktion bör undvikas, I stället bör man eftersträva andra lösningar på t. ex. ASSI:s nuvarande rekonstruktions- och råvaruproblem. I avvaktan på sådana förslag som kan leda till långsiktig lönsamhet är berett att tillstyrka kapitaltillskott på . Först när genomarbetade handlingsprogram finns med olika alternativa lösningar, t. ex. i fråga om samarbete med privata skogsindustrier, eventuell uppdelning eller avskiljning av delar, bör ta ställning till behov av eventuellt ytterligare kapitaltillskott. Förslagen i regeringens proposition kännetecknas av att staten skall tillskjuta för att Statsföretag sedan skall utarbeta en handlingsplan med rekonstruktion av vissa bolag. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. I stället måste få olika alternativa handlingsprogram presenterade först, och sedan kan man ta ställning till eventuella kapitaltillskott. Det finns annars ingen som helst garanti för att inte ytterligare behov av enorma kapitaltillskott på lika lösa grunder föreläggs . förslag innebär att anvisas för i avvaktan på en konkret rekonstruktionsplan. är berett att tillstyrka ett kapitaltillskott på likaledes . Därutöver bör Statsföretag kunna erhålla betydande kapitaltillskott genom att sälja ut hela eller delar av vissa företag. Det är inte rimligt att staten, vilket propositionen föreslår, skall betala kontant och efterskänka skulder på 600 milj. kr. för att Statsföretag skall bli av med de stora förlustkällorna , och . är också berett att anvisa nödvändiga medel för nedläggningen av Beroxo, när en kalkyl över dessa föreläggs. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att godkänner vad som i motionen anförts om riktlinjer och målsättning för de statliga företagen och om tillämpningen av offertförfarandet, 2. att till AB anvisar ett reservationsanslag på , 3. att för förvärv av aktier från anvisar ett reservationsanslag på , 4. att till Regioninvest i anvisar ett reservationsanslag på , 5. att hos regeringen begär konkreta rekonstruktionsplaner för AB , Regioninvest i , Eiser m.fl. företag i enlighet med de riktlinjer som framförts i motionen, 6. att godkänner vad som i propositionen anförts om förvärv av aktier i , . () () () () () () ()