mot · G5022309 · 1982-03-24 00:00:00 — 1981/82: 2309 Motion 1981/82: 2309 m. fl. Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) De små och medelstora företagen är en viktig del av det svenska näringslivet. av 465 000 företag tillhör denna grupp med mindre än 200 anställda. De sysselsätter över en miljon människor. Genom sitt stora antal och sin spridning har småföretagen stor regionalpolitisk betydelse och är ofta ryggraden i små orters sysselsättning. De små företagen svarar för en stor del av det nyskapande som sker inom industrin. Många nya produkter och produktionsmetoder har utvecklats i små företag, bl. a. beroende på deras större flexibilitet jämfört med stora företag. De små företagen är dock ingen enhetlig grupp. Hälften av företagen är tjänsteproducerande, dvs. finns inom sektorn handel, samfärdsel och annan serviceverksamhet. Industrin och byggnadsverksamheten svarar för ca en tredjedel av småföretagen medan jordbruk, skogsbruk och fiske svarar för . Ett litet antal anställda betyder inte alltid att företaget är litet i branschen. Inom vissa branscher kan företag ha ett fåtal anställda men ändå ha stor omsättning. En politik för små företag måste ta hänsyn till detta. Målet måste vara att utforma en småföretagspolitik som passar alla små företag lika bra. De medel som används måste därför kännetecknas av stor flexibilitet och vara lätt anpassningsbara till skiftande problem inom olika företag. Politiken för småföretagen måste också ta hänsyn till att samhället inte har anledning att stödja och främja alla små företag. har bland de mest expansiva företagen varit fastighetsbolag. Dessa har dragit undan resurser från tillverkningsindustrin (och näraliggande branscher) vilken är den näringsgren som småföretagspolitiken framför allt måste inriktas mot, särskilt i den ekonomiska krissituation som befinner sig i. Inte heller finns det anledning att utforma poltiken så att den uppmuntrar en ökning av antalet enpersonsföretag inom exempelvis byggnadsbranschen. med de kända problem som de har fört med sig. De små företagen har dock vissa problem som beror på deras storlek och självfallet måste samhället, med hänsyn till dessa företags betydelse, utforma en politik som dels ger de små företagen goda utvecklingsmöjligheter, dels stimulerar nyföretagande. Vi har i våra tidigare industripolitiska motioner bl. pekat på småföretagens roll som underleverantörer, brist på resurser för systematisk produktutveckling, marknadsföring, exportförsäljning m. m. som problem som krä 1 1981/82. versärskilda hänsyn i småföretagspolitiken. Utbildning och tekniköverföring är andra exempel på frågor som vi har tagit upp. Det allra viktigaste i en politik för småföretagen är emellertid inriktningen av den allmänna ekonomiska poltiken och näringspolitiken. Det största problemet för de mindre företagen är nu bristen på efterfrågan på deras produkter och den allmänna stagnationen i ekonomin. Raset i bostadsbyggandet liksom i investeringarna över huvud taget har fått mycket negativa effekter på många små företag. Ett stort antal har tvingats lägga ner driften eller göra allvarliga inskränkningar i sin verksamhet, med en ökad arbetslöshet som följd. Det viktigaste inslaget i den socialdemokratiska politiken för småföretagen är därför en snabb omläggning av den ekonomiska politiken och näringspolitiken . I motion 1981/82:2133 till årets har vi lagt fram förslag till ett omfattande investeringsprogram. Det innehåller satsningar på energiförsörjning, transporter och kommunikationer samt bostadsbyggande. Vi föreslår också ökade insatser för forskning och utveckling och vissa stimulanser direkt riktade till industrin. Investeringarna har betydelse för industrin på flera sätt. Investeringsprogrammet är inriktat på åtgärder som får till effekt att industrin kan fungera bättre. En tryggad energiförsörjning och bättre kommunikationer gör produktionen billigare. Tillgång till bostäder underlättar företagens rekrytering av arbetskraft. Den omedelbara effekten av investeringsprogrammet blir att efterfrågan på industriprodukter ökar. Många mindre företag är beroende av leveranser till byggandet i olika former. Snickeriindustrier, betongindustri, gjuterier är några exempel. Många små verkstadsindustrier kommer att kunna utvecklas och expandera genom satsningarna på energisektorn. Väg- och brobyggandet ger sysselsättning åt en rad företag såsom åkerier, maskinfirmor och småindustri. Den ökade efterfrågan på industriprodukter som blir följden av investeringsprogrammet innebär att industrikapaciteten kan utnyttjas bättre. Då ökar lönsamheten och behovet och förmågan att investera i ökad produktionskapacitet. På det viset ökar produktionsförmågan och möjligheterna till export. Ekonomin kan komma igång igen. Resurser byggs upp för att återskapa balans i budget och utrikeshandel. Denna uppläggning av den ekonomiska politiken och näringspolitiken är enligt socialdemokratisk uppfattning den allra viktigaste delen i en politik för att bidra till att lösa de små företagens problem. Dessa sammanhang är emellertid mycket dåligt belysta i regeringens proposition. Mycket stora förväntningar har knutits till småföretagspropositionen. Den har omgärdats med en omfattande propagandaverksamhet från regeringens, särskilt industriministerns sida. Det stora antal utredningar, 18 stycken, som regeringen hänvisar till och refererar i propositionen, tyder på vissa ambitioner på småföretagspolitikens område. De konkreta förslag som allt detta utredande utmynnat i i propositionen är dock oerhört få och blygsamma. En försöksverksamhet med utvidgad näringshjälp till en kostnad av 2,25 milj. kr., en försöksverksamhet med ett centrum för småföretagsutveckling till en kostnad av 1,35 milj. kr. samt vissa stimulanser för bildandet av s. k. Tillväxtinvest är de enda konkreta insatser som regeringen föreslår. I övrigt menar regeringen att alla de förslag som utredningarna lagt antingen går att lösa inom nuvarande resurser eller skall regeringen återkomma senare med förslag. För en regering som försökt att framställa småföretagspolitiken som något av ett varumärke för sin politik måste småföretagspropositionen betraktas som ett misslyckande. En fråga som brukar hänföras till de särskilda småföretagsfrågorna är kapitalförsörjningen. I motion 1981/82:2196 med anledning av proposition 1981/82:116 om ändring i aktiefondslagen har vi accepterat regeringens förslag om en mindre ändring av kraven för börsintroduktion samt förslaget om att aktiefonder skall få placera sina medel även i icke börsnoterade företag. Beträffande en utökad handel med icke börsnoterade aktier anser vi att regler måste skapas för hur en sådan handel skall hanteras. Reglerna är nödvändiga dels för att skydda minoritetsaktieägarnas intressen, dels för att skydda de små företagens integritet och oberoende gentemot banker och fondkommissionärer. Vi föreslår att regeringen får i uppdrag att återkomma till med förslag till ett sådant regelsystem. Förslaget i samma proposition om en utökning av aktiesparfonderna avvisas av skäl som redovisas utförligt i motion 1981/82:1691 med förslag om att det kraftigt subventionerade aktiesparandet skall avskaffas. Det är endast ett fåtal företag som kommer att kunna få sin kapitalförsörjning underlättad genom dessa åtgärder. De får närmast ses som ett komplement till andra åtgärder. Löntagarfonderna kommer att bli en betydligt större källa för småföretagens försörjning med riskkapital än vad de här diskuterade åtgärderna någonsin kan bli. I detta sammanhang vill vi behandla regeringens förslag om Tillväxtinvest. Förslaget innebär att staten skall ställa garantier för lån till Tillväxtinvest samt lämna bidrag till räntekostnader för sådana lån. Dessa villkor skall i första hand gälla för Tillväxtinvest med verksamhet i områden med sysselsättningsproblem utanför stödområdena. För stödområdena föreslås i proposition 1981/82:113 att regionalpolitisk! stöd skall kunna användas för att stimulera tillkomsten av Tillväxtinvest inom stödområdena. Finansieringsbolag av typen Tillväxtinvest är en affärsidé som har rönt stort intresse. Flera banker och försäkringsbolag har redan långt framskridna planer på att starta egna Tillväxtinvest oavsett ett eventuellt statligt stöd. Vi piser att denna typ av finansieringsverksamhet kan ha stor betydelse för 'mångå små företag. Med hänsyn till att flera Tillväxtinvest ändå är på väg att etableras anser vi inte att samhället behöver gå in med särskilda stimulanser. Vi yrkar således avslag på regeringens förslag om lånegarantier och räntebidrag för bildandet av privata Tillväxtinvest. Inom (Svetab), dotterbolag till bedrivs en verksamhet som liknar den som avses med Tillväxtinvest. Svetab medverkar i expansiva och utvecklingsbara företag med riskkapital genom att man för en begränsad tid går in som minoritetsdelägare. Svetab gör också en aktiv styrelseinsats , varvid man bidrar med sitt kunnande och sin erfarenhet för företagets fortsatta utveckling. För sin insats får Svetab del i företagets värdeutveckling. Svetab har varit föremål för en utvärdering som bl. a. innefattar en jämförelse med motsvarande verksamheter i . I utvärderingen har kommit fram att Svetab har nått bra resultat, särskilt med hänsyn till den geografiska begränsning som bestämts för Svetabs verksamhet. Rapporten rekommenderar bl. a. att Svetab skapar ett nytt bolag för investering och affärsutveckling utan geografiska begränsningar som skall koncentrera sig på expansionsinvesteringar i senare skeden av företagets utveckling. Svetab har begärt ytterligare kapitaltillskott på sammanlagt 50 milj. kr. för att starta nya investmentbolag i och samt för att utöka verksamheten i . Svetab begär också en statsgaranti för upplåning på 40 milj. kr. för finansieringsverksamheten i som Svetab avser starta med hjälp av nya ägareparter. De ägareparter som är aktuella är kollektiva förvaltare av typen , SPP m. fl. Svetab Finans skall medverka i expansionsinvesteringar i senaste finansieringsstadier. Vi anser för vår del att verksamheten inom Svetab numera fungerar enligt de intentioner som fanns när företaget bildades. Verksamheten överensstämmer med de syften som tillskrivits Tillväxtinvest, att genom tillskott av ägarkapital bidra till utveckling och expansion i små, livskraftiga företag vars verksamhet hämmas av brist på riskvilligt kapital. Denna typ av verksamhet är ett väsentligt inslag i en politik för små företag. För vår del anser vi det naturligt att samhällets fortsatta insatser på detta område kanaliseras genom det etablerade företag som man har. Mot den här bakgrunden förordar vi att Svetab tilldelas ytterligare 30 milj. kr. för en utbyggnad av sin verksamhet, varvid 20 milj. kr. avses för det begärda Svetab Väst och 10 milj. kr. för Svetab i enlighet med Svetabs begäran. När det gäller Svetab vill vi avvakta utvecklingen, bl. a. av de privata Tillväxtinvest som kommer att bildas. Beträffande det rikstäckande bolaget för den s. k. tredje rondens finansiering menar vi att Svetab bör gå vidare med de kontakter man inlett för att få in andra finansiärer av typen förvaltare av kollektivt kapital (, , AMFm. Svetab bör enligt vår mening vara oförhindrat att ta in sådana delägare även i sina befintliga bolag, varvid dock även staten bör kräva avkastning på sina insatser om resultatet överskrider någon nivå som bör bestämmas innan de nya delägarna träder in. Skattepolitiken har stor betydelse för de små företagen. Regeringen aviserar i denna proposition vissa förslag som kommer att läggas i en särskild proposition, till vilken vi får anledning återkomma. Vi vill emellertid här peka på den skatteuppgörelse som träffats mellan vårt parti, och . De förändringar av marginalskatterna och underskottsavdragen som där föreslås kommer att vara en av grunderna för träffandet av rimliga löneavtal. Utan en rättvis skatte- och fördelningspolitik kan vi aldrig få till stånd en löneutveckling som ligger inom ramen för det samhällsekonomiska utrymmet och inte heller undvika uppslitande konflikter på arbetsmarknaden. Skatteomläggningen är också ett led i bekämpandet av inflationen och därmed i arbetet med att lösa problemen i den svenska ekonomin. Det är uppgifter som är oerhört väsentliga för företagsklimatet och möjligheten att starta företag. Ett område inom skattepolitiken som innebär särskilda problem för många mindre företag är det som rör skattefusket. Fusket med skatter och avgifter är mycket omfattande. Konkurrensen mellan seriösa och icke seriösa företagare förrycks till fördel för de icke seriösa. Dessa kan ju hålla lägre priser på sina varor och tjänster eftersom de i sin prissättning inte beaktar föreskrivna skatter och avgifter. Vi socialdemokrater har uppmärksammat detta problem och i en rad motioner föreslagit åtgärder som varit ägnade att bidra till sundare konkurrensförhållanden. Även på detta område kommer skatteomläggningen att ha stor betydelse då de nya reglerna kommer att bidra till att reducera antalet oseriösa företag och därmed skapa bättre förutsättningar för de seriösa företagen. I en partimotion under allmänna motionstiden föreslog vi bl. a. i syfte att få fram åtgärder för sundare konkurrensförhållanden en utredning av frågan om att införa näringsförbud som sanktion mot ekonomisk brottslighet även i andra fall än vid konkursmissbruk. I samma motion begärdes en undersökning av förutsättningarna för att införa etableringskontroll i vissa branscher eller näringsgrenar där bl. a. skattebrottslighet är utbredd. Motionen avslogs av . Efter beslut har emellertid regeringen tillsatt en utredning om utvidgat näringsförbud i enlighet med vår motion. tillämpar numera i samarbete med lokala skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten en rutin i upphandlingsärenden som i stora drag innebär att man endast köper varor och tjänster från näringsidkare som fullgjort sina skyldigheter mot samhället i skatte- och avgiftshänseende. I en motion till föregående års föreslogs att denna rutin görs obligatorisk för all offentlig upphandling. Yrkandet avslogs av . Kenare har emellertid regeringen även på detta område tillsatt en utredning kom skall se över frågan. I Det basregister för företag och organisationer som regeringen avser att linrätta kan ha sin betydelse för att komma till rätta med en del av skatte- och avgiftsfusket, även om detta inte är huvudändamålet med registret. Regeringen bör ta hänsyn till denna aspekt när man bestämmer vilka uppgifter som skall ingå i registret. De företag som fullgör sina skyldigheter mot samhället och hotas av konkurrensen från de mindre nogräknade har behov av uppgifter om sina leverantörer då man självfallet vill undvika att gynna den typen av företag. Därför är det lämpligt att i detta basregister ta in uppgifter om exempelvis registrering till mervärdeskatt och liknande som har betydelse för de seriösa företagens möjligheter att göra denna bedömning av sina leverantörer. Regeringen bör beakta detta i sitt fortsatta arbete med basregistret. Marknadsföring är ett område där de mindre företagen med samhällets stöd skulle kunna uppnå förbättrade resultat. De små och medelstora företagen har ofta inte tillräckligt med egna resurser för att kunna bygga upp en marknadsföring som gör det möjligt för dem att utnyttja alla sina försäljningsmöjligheter. Samhället kan här med relativt små insatser åstadkomma betydande resultat bl. a. i form av ökad export. Med hänsyn till nuvarande ekonomiska situation, avseende bl. a. det stora underskottet i bytesbalansen, är detta åtgärder som måste få mycket hög prioritet. Vi har i tidigare motioner föreslagit att utvecklingsfonderna skall få utökade resurser för insatser på detta område. Dessutom har vi bl. a. i vår motion (1981/ 82:1488) om industripolitiken föreslagit ökade resurser till branschprogrammen inom statens industriverk. En stor del av dessa resurser är avsedda för exportfrämjande verksamhet. Vi har också från socialdemokratisk sida i tidigare partimotioner föreslagit att stöd till exporten från mindre företag i form av statliga handelshus skulle startas. Vi framhöll att alltför många företag inte tar vara på de exportmöjligheter som finns. Man drar sig för att ta de risker som alltid ligger i en satsning på export. Man vet för litet om vilka avsättningsmöjligheter som finns på avlägsna marknader. Man lyckas inte få till stånd ett samarbete med andra företag, som kan vara nödvändigt både för att pressa kostnaderna för marknadsbearbetning och transporter och för att kunna erbjuda köparen just den produkt eller den kombination av produkter som han vill ha. I sådana fall räcker det inte att samhället ger kreditstöd eller erbjuder en allmän service. Det krävs att samhället både kan ta på sig risker vid en exportsatsning och åta sig en del av det praktiska arbetet. Vi föreslog därför att tanken på statliga handelshus skulle prövas. Handelshusen avses fungera som exportsäljbolag och självständigt marknadsföra produkter och sluta avtal med köpare. De skulle ta ansvar för att avtalsvillkoren, beträffande produktens utformning, leveranstider etc., uppfylls. skulle handelshusen också kunna utnyttjas som ett instrument för att samordna olika producenters bidrag vid en export av stora anläggningsprojekt. Producenterna får då själva svara för avtalen, medan handelshusen får en mäklarroll. De skulle likaså kunna utgöra samhällets instrument med uppgift att samordna den kommersiella sidan av samarbetsavtal med och statshandelsländer. 1 de sammanhangen skulle ett samarbete kunna utvecklas med andra inblandade samhällsorgan som ansvarar för olika delar av svenska samarbetsavtal. I motionerna har också redovisats en diskussion om upprättande av en typ av samarbetsavtal mellan och . Samarbetsavtalen skulle kunna utsträckas utöver den krets av länder med vilka det statliga biståndssamarbetet bedrivs. Avtalen skulle främst gälla områden som industriellt samarbete, forskning och teknisk utveckling. De skulle även kunna utvidgas till andra områden av intresse för de berörda parterna. Det skulle exempelvis kunna röra sig om kollektivtrafik, sjukvård, miljöteknik, liksom industrigrenar där har lång erfarenhet. Svensk teknik och forskning skulle på så sätt i tillämpad form bidra till att lösa problem för fattiga människor i . Om samarbetsavtalet gällde ett mottagarland för svenskt bistånd, skulle delar av samarbetet kunna finansieras med dessa biståndsmedel, om mottagarlandet prioriterar så inom biståndsprogrammet. Samarbetsavtalen som sålunda skulle kunna ha kommersiella inslag, bygga på kunskaps- och tekniköverföring eller utgöra en del av svenskt bistånd skulle ledas från , där resurser för ändamålet måste byggas upp. Det konkreta resultatet av våra förslag om samhällsinsatser i form av statliga handelshus blev sedermera en verksamhet med exportsäljbolag vid några regionala utvecklingsfonder. Vi menar emellertid att tanken på statliga handelshus som inte är bundna till en regional avgränsning bör prövas. En verksamhet med sikte på att finna praktiska former för ett arbete inom ramen för statliga handelshus bör startas. Erfarenheterna från de regionala exportsäljbolagen bör självfallet utnyttjas i detta arbete. Vi föreslår att en delegation tillsätts med uppgift att organisera en försöksverksamhet med export genom statliga handelshus. Verksamheten bör vara koncentrerad till några produktområden, avgränsade på ett sådant sätt att en delegation tillsätts med uppgift att organisera en försöksverksamhet med export genom ett statligt handelshus. Verksamheten bör vara koncentrerad till några produktområden, avgränsade på ett sådant sätt att en effektiv marknadsföring kan bedrivas. Olika lösningar beträffande försäljningens organisation utomlands bör prövas. Likaså frågan om hur man skall söka lämpliga produkter att arbeta med och hur avtalen med de tillverkande företagen skall vara utfor[made. I Delegationen bör bestå av representanter för industri- och handelsdepartementen, statens industriverk och Exportråd. Vidare bör näringsliIvet och fackliga intressen vara representerade. Vi föreslår att delegationen Jför en försöksverksamhet anvisas 10 milj. kr. Ett område där de mindre och medelstora företagen har goda förutsättningar är produktutveckling. De är avpassade för produktion i liten skala och mera flexibla än stora företag, vilket är fördelaktigt för utprovning och inkörning av nya produkter. innebär de mindre företagens sämre tillgång på finansiella resurser att utvecklandet av nya produkter kan skapa problem. Den tid det tar att utveckla och introducera en ny produkt medför finansiella påfrestningar. Ett annat problem är de mindre företagens sämre möjligheter att upprätthålla tillräckliga egna resurser för produktutveckling, marknadsundersökningar m. m. Även på detta område finns det starka motiv för att samhället aktivt skall bidra med resurser för att lösa de problem som de mindre företagen kan drabbas av i detta arbete. Det bör enligt socialdemokratisk uppfattning vara en av utvecklingsfondernas viktigaste uppgifter att stödja företagen i produktutvecklingsfrågor och att också genom en uppsökande verksamhet initiera produktutveckling i företag. Fonderna har också en viktig uppgift i att hjälpa företagen att hitta lämpliga konsulter samt att förmedla kontakter med andra samhällsorgan, exempelvis STU. Vi vill också erinra om de regionala utvecklingsbolag som på socialdemokratiskt initiativ har inrättats vid utvecklingsfonderna i och . De har viktiga uppgifter i detta sammanhang. bör deras verksamhet utvärderas, varefter en eventuell utbyggnad till flera län får diskuteras. Regeringen föreslår i propositionen vissa förändringar i utvecklingsfondernas produktutvecklingslån och vill ändra benämningen till utvecklingskapital. Utvecklingskapital skall enligt förslaget lämnas till avgränsade projekt som har till syfte att utveckla ett företag och är förenade med en betydande risk, som är så stor att åtgärden inte bedöms kunna bli finansierad på annat sätt. Som exempel nämns i propositionen produktutvecklingsprojekt och olika typer av riskfyllda marknadsföringsprojekt. Vidare nämns förslag som lagts av den s. k. underleverantörsgruppen om offertstöd till små företag som vill samverka vid större anbudsprojekt inom landet, samt stöd till beställare som tillsammans med svensk underleverantör utvecklar nya produkter eller ny produktionsteknik. Vi finner förslaget om utvecklingskapital i stort ändamålsenligt. Vi uppfattar det som en markering av utvecklingsfondernas uppgift att gå in i riskfyllda utvecklingsprojekt som inte går att få finansierade i banker och andra kreditinstitut. Vi vill i det här sammanhanget erinra om våra förslag på detta område i andra sammanhang som har sin stora betydelse även för de mindre och medelstora företagen. Vi har för att stimulera ny teknik inom industrin i tidigare motioner bl. a. föreslagit: - Utvecklings- och upphandlingsbolag inom energi, miljövård, transport system, sjukvårdsteknik samt läkemedelsteknik. De tre förstnämnda har fattat beslut om att inrätta. Insatser för att främja teknikupphandling inom landstingssektorn. Stöd till inhemsk teknikupphandling inom den privata företagssektorn. Inrättande av en särskild delegation i anknytning till industridepartementet för att driva denna verksamhet. Delegationen föreslås disponera 20 milj. kr. Uppfinnarstöd genom ändrade skatteregler samt utvidgad stipendieverksamhet. Anslagen till stipendier för uppfinnare föreslås öka med 5 milj. kr. Representanter för uppfinnarna har uttryckt oro för att omvandlingen av produktutvecklingslånen till utvecklingskapital skulle innebära att uppfinnarna inte längre hos utvecklingsfonden kan erhålla villkorslån till renodlad produktutveckling. Vi anser att denna möjlighet skall stå kvar och tolkar också propositionen på det sättet. Det får inte uppställas sådana formella krav på dem som söker bidrag eller lån i form av utvecklingskapital att uppfinnarna ställs vid sidan av denna finansieringsmöjlighet.