mot · G602142 · 1982-12-07 00:00:00 — Motion 1982/83:142 m. fl. Rekonstruktion av Statsföretagsgruppen (prop. 1982/83:68) Statsföretagsgruppen har omkring 46000 anställda, därav i . är spridda över hela landet. Även om deras betydelse för landets norra regioner är speciell, har gruppen i och för sig mycket starka stödjepunkter i de tre storstäderna, liksom i , , m.fl. orter. Statligt ägande inom produktionssektorn har visserligen alltid varit av mycket blygsamt omfång i . Men dess betydelse för sysselsättning och utveckling inom en rad brancher har varit större än som framgår av dess plats i det totala nationella sammanhanget. Statsföretagsgruppen, liksom övrig statlig företagsamhet, är mycket heterogen - långt mer än vad som normalt gäller för större privata företagskonglomerat. Detta gäller även i politisk bemärkelse - olika företag representerar skilda doktriner. Det historiska ursprunget till är ett annat än för Tobaksbolaget, och motiven för statsägande i KabiVitrum är ett annat än i de företag som blivit kriskapitalismens offer. Härav har följt främst två förhållanden. Statsföretagsgruppen har i växande grad fått sina självständiga existensmotiv försvagade. Den har i stället alltmer blivit underordnad behovet att köpa ut privatintressen från vissa verksamheter, som för dem är ointressanta och förlustbringande. Detta har inte bara gett upphov till svåra finansiella belastningar, som minskat gruppens rörelsefrihet. Det har försvårat den aktiva och skapande roll, som i nuvarande läge hade varit angelägen att utveckla. Svensk industri belastas både i och på av betydande strukturproblem. Stora delar av landet är i extrem och osund grad beroende av industri med sådana problem, liksom av ensidig tillverkning över huvud. Det svenska finans- och industrikapitalet förskjuter i växande mån sina tyngdpunkter i fråga om investeringar och framtidsplaner utomlands. Därtill är ett gammalt industriland, som i den rådande långvariga krisen uppvisar stagnationstendenser. Mot denna bakgrund framstår den statliga företagssektorns roll och framtida utformning som i växande grad intressant. I själva verket blir det allt uppenbarare, att nydaning och rehabilitering av industrin i inte är en uppgift som det privata kapitalet förmår lösa. etablerade utvecklingstendenser visar tvärtom, att något intresse härför inte finns. Den form av multinationalisering av ekonomin som den privata storfman sen företräder står direkt i strid härmed. Ingen har ansvaret för eller viljan till en framtidsutveckling av industrin, som kan hindra avindustrialisering och en stadig ökning av den industriella reservarmén av arbetslösa och undersysselsatta. Det finns ingen full sysselsättning i , det har inte funnits . Med av den arbetsföra befolkningen utanför ett reguljärt förhållande till produktion och arbetsliv är det meningslöst att manipulera med begreppet arbetslös eller tala om att full sysselsättning i klassisk mening är ett mål för politiken - den är det uppenbart inte. Det är i detta tomrum den statliga företagsamheten kommer in. Det är själva krisen som ger den dess nya relevans. Endast inom ramen för ett samhällsägande är det numera möjligt att återta kampen för full sysselsättning. Den statliga företagsgruppen har här sin långsiktiga uppgift. Denna är trefaldig. Det gäller att rehabilitera och förändra de klassiska råvara- och processindustrierna, så att de ansluts till förädlingsindustrins behov och utveckling. Det gäller att vidareutveckla de lönsamma färdigvaraindustrierna samt tjänsteverksamheten. Det gäller slutligen att söka fylla det tomrum som skapats genom det privata kapitalets bristande intresse för vidare industrialisering. Den statliga företagsamheten måste alltså för framtiden ta på sig en stor del av rollen som ledande kraft i denna utveckling. Detta är en bland en rad nödvändiga förutsättningar för att kunna bekämpa arbetslösheten och uppnå det klassiska målet full sysselsättning. Statsföretagsgruppens deltagande i den skisserade processen kräver nya programmatiska riktlinjer för dess tillvaro. Man kan kort beskriva dem så: Principen om lönsamhet (i betydelsen överskott på verksamheten) bör bestå men ges en mindre formell och mer långsiktig innebörd. I stället för att t. ex. uppnå kalkylmässig lönsamhet genom försäljningar eller nedskärningar, måste lönsamheten eftersträvas via omformning, nydaning och verksamhetens anknytning till industriutvecklingen i övrigt. Förlustverksamheter av typ kan inte ses isolerade utan som sammanhängande med övrig industri och med den offentliga sektorn. Detta kan kräva ett längre tidsperspektiv och en delvis annan inriktning för verksamhetens förnyelse. Ett organisatoriskt samband mellan verksamheterna i gruppen bör alltjämt bestå. Samordningsvinster bör tas till vara genom integration av t. ex. redovisnings- och servicefunktioner. De växande och lönsamma delarna av gruppen får givetvis inte belastas med de olönsammas förluster - här kommer statens ansvar som ägare och garant in. Men lönsamma och olönsamma verksamheter får heller inte bara separeras från varandra genom uppstyckning av olika slag. Inte minst för den regionala utvecklingen är det väsentligt, att minskat antal arbeten i de nedåtgående verksamheterna kan kompenseras eller motverkas genom att lönsamma verksamheter får en lämplig regional fördelning. En ny, helt framtidsinriktad grupp av statsföretag bör planeras. Den bör läggas upp för produktion av väsentlig betydelse för försörjningen med industriprodukter och teknik av högt avancerat slag. Den skall anknytas till sådana samhällsområden, där socialt betydelsefulla resultat behöver uppnås. Den skall inriktas på en teknik med arbetsmiljöförbättrande, ekologisk och humanistisk inriktning. Den skall motverka rovdrift och primitiv kortsiktig kommersialism i produktion och utbud. Staten bör engagera folk ur den nya utbildningsgenerationen av forskare, teknologer och administratörer för att gemensamt med fackföreningsrörelsen delta i planering och uppbyggnad av dessa verksamheter. Denna sektor av statsföretagsamheten kan därmed bli en spjutspets i en ny, nationell industrialisering. Statsföretagen bör för framtiden bryta med de auktoritära ledningsprinciper som bildar grund för vår tids kapitalistiska företagsadministration. Statsföretagen bör gå i spetsen för mer kollegiala och demokratiska metoder, då det gäller styrning, ledning och arbetsdelning. Karriärism och intem konkurrens mellan människor bör motverkas, mobilisering av alla arbetandes mångsidiga kapacitet bör eftersträvas. Statsföretagen bör utvecklas till mönster för vad som brukar benämnas ekonomisk demokrati. Utifrån den ovan skisserade grundsynen utformar vpk sina ställningstaganden till förslagen i den aktuella propositionen. Vi godtar de förslag om ekonomiska tillskott, vilka ligger i punkterna 1 6 i propositionens hemställan, första delen. Vi är inte överens om den form för dessa tillskott och de organisatoriska förändringar, vilka ligger i punkterna 1,3,7 och 8. Beträffande hemställans andra del hävdar vi att som anförs ovan målsättningen för Statsföretagsgruppen måste infogas i ett större ekonomiskt-politiskt och maktpolitiskt perspektiv. De av regeringen föreslagna organisatoriska förändringarna kan, enligt vår mening, inte bidra till att lösa de berörda företagsenheternas problem. Det råder ofta en övertro på att rent organisatoriska åtgärder skall kunna hjälpa, när de verkliga problemen ligger på andra plan. Vi delar också de fackliga företrädarnas farhågor, att den föreslagna uppdelningen riskerar öppna vägen för en ogynnsammare utveckling än som eljest blir fallet. och riskerar hamna i ett slags B-lagsgrupp - i varje fall om inte någon målsättning med sikte på rehabilitering ställs upp. De ekonomiska tillskott som genom statens köp förutsätts tillföras företagen kan ju ges utan att förändra organisationen. I detta sammanhang vill vi också som vår mening framföra, att bör uttala, att domänverket inte skall föras till något skogsbolag. Detta skulle vid försatt ekonomisk kris medföra risker för att skogen kunde säljas ut för att täcka förluster inom skogsindustrin. Också här stämmer våra synpunkter överens med vad som framförts från fackligt håll. Rent allmänt vill vi understryka, att ett lösande av problemen inom företagsgruppen, liksom en ny framtida roll för statsföretagen, i hög grad är beroende av att planer och strävanden är fast förankrade hos de anställda. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås 1. att med bifall till propositionens hemställan, punkt 1, i vad avser beloppen som skall tillföras Statsföretag, avslår hemställan, punkt 1, i vad avser formen (aktieförvärvet), 2. att avslår punkterna 2, 3, 7 och 8 i propositionens hemställan, 3. att godkänner de i motionen framförda riktlinjerna för Statsföretags framtida verksamhet, 4. att uttalar att domänverket inte skall samorganiseras med någon del av den statliga skogsindustrin. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)