ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021018 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Samordning av SJ:s tåg- och busstider Många resenärer med SJ skulle ha nytta av om en samordning av tåg- och busstidtabeller kunde ske. Där SJ trafikerar längre sträckor med buss kan det vara mycket fördelaktigt om information om detta finns i samma tabell som tågtiderna. Ofta vet man inte på SJ:s tågexpeditioner om och när det går en även om man trafikerar samma sträcka som tåget. Den resande kan därför inte få upplysning utan att också vända sig till SJ:s bussexpedition som kanske ligger en avsevärd väg från järnvägsstationen. Ett problem utöver samordning av tidtabeller är också biljettpriserna. En bättre samordning mellan länstrafikbolag- SJ och övriga trafikutövare måste eftersträvas i detta avseende. Vid alternativa resvägar mellan två olika orter skall man kunna välja den resväg som passar vid det speciella tillfället utan att därmed belastas med avsevärt högre biljettpris. Innan länstrafikbolagen låst sina positioner i alltför hög grad måste vi kräva förutsättningslösa diskussioner mellan SJ och trafikplaneringen inom länen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en samordning av SJ:s tågoch busstidtabeller i vissa fall, 2. att hos regeringen begär förslag till mer enhetligt taxesystem vid resa med olika frakthuvudmän. () ()
mot · G5021019 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1019 m. fl. Trivselbefrämjande åtgärder på tåg Med den utökning som skett av resande med tåg sker naturligt nog en förslitning och nedsmutsning av de vagnar som befordrar persontrafiken. Lika trevligt somd det är att göra en lång tågresa i en ren och nystädad vagn, lika tråkigt är det att behöva sitta många timmar i en smutsig och skräpig tågkupé. Toaletterna är ofta så nedsmutsade att de nästan är obrukbara, och det händer att konduktören är nödsakad att låsa toaletten, eftersom den är så nedsölad att den ej går att använda. Om SJ får möjlighet att genom fortlöpande städning under pågående långresor kunna hålla en bättre hygienisk standard på sina tåg skulle resorna göras avsevärt trevligare och angenämare. Kanske kan också nedskräpning och förstörelse minska och därmed blir det eventuellt en vinst i stället för en utgift att införa dagstädning under pågående långresor på SJ:s tågsätt. Ett annat problem är rökning i SJ:s sowagnskorridorer. När man kommer in i en sowagnskorridor står de resande och väntar på att få visa sina biljetter. Alla dörrar till sovkupéerna står öppna och rökmolnen tränger in överallt. Det är förbjudet att röka inne i sovkupéerna, men vore det inte logiskt att då inte röka i korridoren heller? Det finns i allmänhet en sittvagn med och då har de resande som önskar röka möjlighet att sitta där . Låt därför rökförbudet gälla hela sovvagnen inkl. korridorerna. En besvärlig situation för konduktörerna att bemästra är den alltmer utbredda vanan att dricka sprit och starköl i tågkupéerna. verkar det som man kommit in i en restaurang, eftersom det är uppladdat med glas och flaskor i stora mängder. Allteftersom innehållet förtärs blir det en minst sagt stökig och ofta ganska påfrestande miljö för medresenärerna. En ensam konduktör med många andra arbetsuppgifter har inte lätt att också klara alkoholpåverkade passagerare som ibland blir ganska oregerliga. Det är nödvändigt att SJ på något sätt åtgärdar den allt vanligare förtäringen av medhavda spritdrycker i tågkupéerna. Både med hänsyn till arbetsmiljön för konduktörerna och trevnaden för resenärerna. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs att hos regeringen begär att SJ vidtar åtgärder i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G5021021 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1021 Under detta vinterhalvår, precis som under andra vintrar, har det rått kaos i Stor-Stockholms pendeltågstrafik. Detta kaos har många orsaker; stora snömängder, sträng kyla, dåligt underhåll av tågen m. m. Det är uppenbart att stora satsningar måste göras i vagnhallar och ökade resurser måste anslås för underhåll och reparation. Men det räcker inte med dessa åtgärder. På grund av enkelspårsdriften förekommer många störningar och förseningar även under andra årstider. Det vore önskvärt med dubbelspår för varje gren av pendeltågstrafiken. Nya spår bör anläggas bl. a. på sträckan S-Märsta. Detta skulle möjliggöra en egen station för invånare. Beträffande övriga förslag om trafikförbättringar hänvisas till vpk-motionen om regionalpolitiken i . När Flemingsbergsområdet byggdes förutsattes att området skulle få en egen station. SJ har också för länge sedan begärt medel för projektering för dubbelspår på sträckan . Men regeringen har skjutit hela frågan . Det finns stora behov av att bygga ut den kollektiva trafiken i södra . Bara i bor det 8 000 människor. Där ligger också , som lär vara största sjukhus, med ca 5 000 anställda. 500 studerar och 450 arbetar dessutom vid den odontologiska kliniken. Patientgenomströmningen är 500 . Vid Grantorps vårdyrkesskola studerar 1 000 elever. Dessutom är LM och regulator etablerade i området med ganska många anställda på varje ställe. Det är med andra ord många människor som skulle ha nytta av en pendeltågsstation i . är den mest frekventerade på sträckan till södra. Vid denna station stiger 5 000 människor av och på . Mellan station och reser 6 000 människor . Det är verkligen inte för mycket begärt att dessa människor skall få tillgång till en bättre kollektivtrafik än vad de har . Det är heller inte tillfredsställande att fjärrtrafiken i ilfart rusar förbi perrongen där många människor står och inväntar pendeltåg, så som fallet är just på . Man måste fråga sig om en olycka måste hända innan man delar på fjärrgående tåg och lokaltrafik. Både dubbelspåret och Flemingbergsstationen behövs . Det går inte att gång på gång uppskjuta igångsättandet av projektering och byggande. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag som innebär att byggande av pendeltågsstationen vid igångsätts med det snaraste. INGA (vpk)
mot · G5021022 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1022 Upphävande av helgförbudet mot trafik med tyngre lastfordon beslutade (proposition 1973:19, TU 1973:9 rskr) ge regeringen rätt att av trafiksäkerhetsskäl utfärda förbud mot tyngre lastfordon vid större och under trafikbelastade veckoslut och liknande. ansåg, att förbud i angivet syfte bör införas vid behov och framhöll särskilt trafiksäkerhetsaspekterna. Utskottet erinrade om att resultaten av den tidigare treåriga försöksverksamheten noggrant skulle värderas och prövas innan ytterligare förbud utfärdades. Vidare förutsatte utskottet att vid valet av förbudstider och vid avvägning av undantags- och dispenssystem näringslivets intressen vederbörligen skulle beaktas. har härefter utfärdat förordningar att lastbil, vars totalvikt överstiger (fr. o. m. 1979 ) eller lastbil och därtill kopplat fordon, vars sammanlagda totalvikt överstiger (fr. o. m. 1979 ) ej får framföras på eller annan riksväg med nr 80 eller lägre, vissa angivna dagar och tider. , då förbudet omfattade tre tillfällen, har antalet förbudsperioder successivt ökat och omfattar nio veckoslut. har vissa mindre förändringar gjorts vad beträffar förbudstider och förbudsvägar. har dessutom transporter av rundvirke varit undantagna från förbudet. Att minska riskerna för trafikolyckor på våra vägar är ett viktigt trafikpolitiskt mål. Inskränkningar i lastbilstrafiken under vissa tider anses dock av många vara en tvivelaktig metod. Förbudets påstådda positiva trafiksäkerhetseffekter har ifrågasatts av bl. , och dåvarande Näringslivets trafikdelegation. Dessa organisationer anser att de undersökningar som gjorts beträffande antalsräkningar av tunga lastbilar och studier av trafikolyckor inte har lämnat något svar på frågan om förbudet har haft någon positiv effekt på trafiksäkerheten. Organisationerna är också av den uppfattningen att förbudet har inneburit olika former av störningar i trafiken. Lastbilen är vårt viktigaste transportmedel vad såväl gäller transport av färdigvaror som insatsvaror till industrin. Att genom förbud diskriminera en så viktig del av transportapparaten måste helt självklart innebära störningar i vår varuförsörjning och leda till ökade kostnader för näringsliv och konsumenter som det också medför olägenheter i olika former för åkeriägare och anställda. En rationell nyttotrafik bidrar till att höja effektiviteten inom näringslivet och får därför inte diskrimineras vad gäller utnyttjande av vägnätet. Eftersom dessutom stor tveksamhet råder om inskränkningarnas trafiksäkerhetsmässiga effekter bör förbudet slopas, åtminstone på försök under . För att skapa ytterligare underlag för bedömning av inskränkningarnas effekt på trafiksäkerheten bör studierna av trafikolyckorna fortsätta. Med stöd av ovanstående hemställs att uttalar sig för att förbudet mot trafik med tyngre lastfordon helt slopas eller åtminstone förbudet slopas på försök under och att studierna av trafikolyckorna fortsätter. () () () ()
mot · G5021023 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1023 Modern teknik för biljettförsäljning på SJ:s motorvägnar diskuteras ofta de mindre järnvägslinjerna, där stationerna fortfarande ligger ganska tätt, och där trafiken sker med hjälp av rälsbussar. En del av dessa linjer är eller kommer att bli nedläggningshotade. Ofta är trafiken av stor betydelse för berörda regioner. Det finns stor anledning att undersöka olika förslag som underlättar fortsatt drift. Ett stort antal små stationer där biljetter säljs är ganska dyrbart. Detta har medfört stationsindragningar som sedan minskat trafikunderlaget. är biljettförsäljningen ombord på tågen tidsödande, när inte klippkort eller månadskort används. Såväl på de många bemannade stationerna som ofnbord på rälsbussarna skrivs biljetterna ut för hand. Om resenären skall åka någon annan än de vanliga sträckorna, blir det fråga om att slå upp i tabeller hur många kilometer vederbörande skall resa och vad kostnaden skall vara. Ytterligare tid kan gå åt för att beräkna olika rabatter m. m. För järnvägens konkurrenskraft i glesbygderna skulle det vara av stort värde om modern teknik, som t. ex. mikrodatorer, kunde utnyttjas för att förse rälsbussarna med ett effektivt biljettförsäljningssystem. Hela SJ:s järnvägsnät, stationer, priser och rabatter kan programmeras in i en ytterst liten apparat, som dessutom kan användas av rälsbussföraren för att på ta fram biljettpriset för varje tänkbart önskemål från den påstigande. Denna apparat kan kompletteras med en skrivare som skriver ut biljetter av det slag som används i SJ:s databaserade biljettsystem vid de större stationerna och resebyråerna. Hela utrustningen kan sannolikt göras så liten att den är bärbar. Vid varje hållplats, hur liten den än är, kan erbjudas fullständig biljettservice möjligen med undantag av sitt- och sovplatsbiljetter. Den enhet där priser och stationer är inprogrammerade kan, då SJ:s taxa förändras, plockas ut ur apparaten för omprogrammering. I stället kan då en likadan enhet programmerad med de nya taxebestämmelserna pluggas in. Den här beskrivna apparaturen finns ännu inte helt utvecklad men den tycks helt ligga inom det möjligas gräns. Diskussionen om de järnvägar som trafikeras med rälsbussar handlar alltför sällan om offensiva tekniska satsningar som kan öka dessa järnvägars konkurrenskraft. Mot denna bakgrund skulle det vara av stort intresse om möjligheterna att anskaffa en modern, databaserad, teknik för försäljning av biljetter på Samma apparatur skulle rimligen kunna vara av stort intresse för export till järnvägsföretag i många andra länder. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning om möjligheterna att anskaffa modern teknik för biljettförsäljning, i enlighet med motionens förslag, för användning främst på motorvagnar.
mot · G5021024 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1024 har och södra varit i focus av flera anledningar. Den ryska atomvapenbestyckade ubåten, som hamnade på grund långt inne i fästnings skyddsområde, fick ju berättigad uppmärksamhet. Många ansvarsmedvetna svenskar frågade sig, om bevakningen av kusten är tillräckligt effektiv. Den tragiska olyckan med fiskebåten , som inträffade någon månad senare, föranleder också en frågeställning om inte bevakningen i kustbandet kan förbättras. Utklippans fyrstation automatiserades och Hanö fyrplats avbemannades . Efter dessa indragningar finns ingen bemannad fyr mellan och Falsterborev. På hela denna långa kuststräcka finns alltså inget optiskt observationsställe. De ovan nämnda händelserna vid sydöstra kusten tillsammans men många andra incidenter gör att man måste ifrågasätta klokheten i att avbemanna fyrplatsen i den utsträckning, som skett. Fyrplatsen fyllde en stor uppgift när det gäller väder- och israpportering, vilken är av utomordentligt stort värde för fiskefartyg och annan sjöfart. är vårt lands viktigaste fiskevatten. Trafiken av fritidsbåtar har ökat kraftigt , men de flesta fritidsbåtarna saknar tillfredsställande kommunikationsradio och kan således ej larma vid inträffade sjöolyckor. Från sida har möjligheterna till kontakter med bemannad fyrplats ansetts som mycket värdefullt. Speciellt Hanö fyrplats med sitt höga och fria läge anses av personalen ge den bästa tänkbara överblicken över sjötrafiken inom ett stort havsområde. De brister i säkerhet och trygghet för sjöfarten i södra , som avbemanningen medfört, bör möjligt avhjälpas med en återbemanning av i första hand Hanö fyrplats. Med anledning av det anförda hemställs att begär att regeringen tillser att inom sin organisation och fortsatta verksamhet beaktar nödvändigheten av bemannad fyrplats på Hanö.
mot · G5021025 · 1982-01-25 00:00:00 — 1981/82 1025-1033 Motion 1981/82:1025 Överföring till riksbanenätet av järnvägslinjen Bjärka/ trafikpolitiska beslut (prop. 1978/79:99) tog bl. a. beslut om SJ:s trafiksvaga bandelar. Riksdagsbeslutet innebar att det trafiksvaga bannätet indelades i tre kategorier. - Ett riksnät på vilket persontrafiken skall bibehållas inom det tidsperspektiv som kan överblickas. - En del av det trafiksvaga bannätet där frågan om fortsatt persontrafik bör prövas. - En tredje del vars kategoritillhörighet fastställs först efter det att ytterligare utredningar utförts inom ramen för den fortsatta regionala trafikplaneringen. I den sistnämnda gruppen inplacerades bl. a. banan Bjärka/. Vikten av att trafiken på bandelarna i denna grupp - i avvaktan på en prövning av den framtida trafikeringen - bibehölls på ungefär den nivå som gällde när beslutet togs underströks i propositionen. och följde propositionen i allt väsentligt. Vi finner det olyckligt om det utredningsarbete som länsmyndigheter och SJ var för sig eller i samarbete skulle leda dithän att banan Bjärka/ inte skulle upprustas och slutgiltigt inplaceras i riksnätet. För läns vidkommande kan vi konstatera att länet ligger vid sidan av stambanan (). Från och når vi ut till stambanan via linjer som klassas till riksnätet. Förbindelserna från med omnejd borde rimligtvis klassas lika. Samma gäller för södra delar och då i detta fall framför allt med omnejd. De områden i norra län och södra , som kan hänföras till den här bansträckans upptagningsområde har som regional huvudort. Detta gäller inte minst med tanke på i , men också på utbildningsområdets sida. En järnvägssträcka som i och för sig har ett naturligt upptagningsområde med bra trafikunderlag kan givetvis drivas dithän att resenärerna i praktiken ej kan använda sig av den. Kollektivtrafikens förutsättningar har snabbt förändrats . I det här aktuella fallet var det som använde sig av järnvägen. Övriga utnyttjade landsvägsförbindelserna och den egna bilen i huvudsak . Med stigande bensinpriser har en kraftig omsvängning skett till fördel för kollektivtrafiken. Om man i detta läge ytterligare försämrar järnvägen och framför allt dess tidtabell på så 1 1981182. sätt att endast ett fåtal förbindelser i vardera riktningen erbjuds, kan resultatet bli en fortsatt minskning av resandefrekvensen. Med en fungerande tidtabell och bättre turtäthet ökar i regel passagerarantalet. Vi anser att så mycket talar för behovet av att bansträckan Bjärka/ nu överförs till riksnätet att ett beslut i den riktningen måste påskyndas innan banan tillåts förfalla ännu mer. Med hänvisning till det i motionen framförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bandelen Bjärka/överförs till SJ:s riksnät.
mot · G5021026 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1026 Anslutning av hamnarna i och till Mälarleden Insjö- och kusttrafikens betydelse i det svenska transportsystemet blir alltmer uppenbar. Nedrustningen av det svenska, mindre tonnaget som har skett framstår som ett av de stora misstagen i den svenska trafikpolitiken. Det samtidiga förfall av sjöfartsleder som tillåtits på våra stora insjöar och i kanalsystemet och därtill anslutna hamnar är en kapitalförstöring av stora mått. Vpk har i en särskild motion om sjöfarten närmare påvisat de katastrofala verkningarna av denna politik. utgör en sjöfartsled med stor betydelse för hela regionen. Här har en upprustning genomförts och en gynnsammare utveckling inletts genom tillkomsten av den s. k. Mälarleden. De små hamnarna i och , som geografiskt och historiskt varit knutna till sjöfarten på , har inte kopplats till denna nya led och dess möjligheter. Tvärtom har de gamla hamnarna i dessa städer alltmer förfallit och kan i stort sett sägas vara obrukbara. Det är en utveckling som inte kan accepteras och det finns stora vinster att göra; ekonomiskt, miljömässigt och ur energipolitisk och trafiksäkerhetssynpunkt, om sjöfarten till dessa städer kan tas upp igen. Det gäller utskeppning av spannmål som snart måste avbrytas om ingenting görs. Alternativet är i första hand biltransport, vilket redan används i stor omfattning. Det gäller inskeppning av bränslen, både kol, som måste bli ett komplement i energiförsörjningen och de nya alternativa bränslen i fast form som kräver stora utrymmen vid transport. Även olja, som inom överskådlig tid kommer att behövas i vår bränsleförsörjning, skulle kunna transporteras billigare och säkrare sjövägen. Men även alla andra slag av gods skulle kunna erbjudas ett billigare alternativ om sjöfarten på nytt kom i gång. En investering av detta slag skulle betyda en förbättring av arbetsmarknadsläget på många områden. Själva anläggningsverksamheten skulle ge arbete för byggnads-, schaktmaskins- och åkeribranscherna som befinner sig i ett mycket dåligt läge i län. För framtiden öppnas möjligheter till en helt ny utveckling. Jämfört med det hett debatterade hetvattenledningsprojektet från Forsmark, är en utbyggnad av sjöfartslederna en helt överlägsen investering. Medan hetvattenledningen är en säkerhetsrisk som enbart ger engångseffekter på sysselsättningen och inte säkert kan kostnadsberäknas, innebär en utbyggnad av sjöfartsleden direkt motsatsen. Valet borde inte vara svårt. Inrikes sjöfart är en framtidssatsning för , och varje summa som investeras i den ger god utdelning Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag till utbyggnad av sjöfartslederna till och så att de kan anslutas till Mälarleden. (vpk) (vpk)
mot · G5021027 · 1982-01-22 00:00:00 — Genom inrättandet av länshuvudmän har landstingens och kommunernas ansvar för persontrafiken ökat. Ansvaret för trafikplaneringen ligger dock fortfarande kvar på länsstyrelserna. Vid utvärderingen av den senaste regionala trafikplaneringen, som ingått som en del i länsplanering 80, konstateras bl. a. att konkreta åtgärder ofta saknas, att förslagen inte alltid är tillräckligt motiverade, att de sällan är kostnadsberäknade samt att prioriteringar i många fall saknas. Detta antyder det nuvarande systemets svagheter, nämligen att olika organ på länsnivå svarar för planering och genomförande av verksamheten. Enligt vår mening bör därför planeringen för persontrafiken utföras av de regionala huvudmännen, eftersom dessa ålagts verkställigheten, när det gäller den egna regionen. Ansvaret för den regionala trafikplaneringen bör därför delas mellan länsstyrelserna och länshuvudmännen, så att svarar för trafikplanering för godstransporterna medan länshuvudmännen svarar för trafikplanering inom persontrafikens område. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer om ändrade regler för den regionala trafikplaneringen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G5021029 · 1982-01-22 00:00:00 — i och regler om ersättning för viltskador tog 1980 i anledning av proposition 1979/80:111 ställning till ändrade ersättningsregler för skördeskador orsakade av vilt. Beslutet innebar att gränsen för självrisk sattes till av värdet på avkastningen för den aktuella fastigheten. Fastighetens skördevärde förutsattes beräknas på samtliga stråsädesgrödor och vall. Förslaget medförde en icke obetydlig höjning av självriskgränsen. 1981 sänktes på förslag av jordbruksministern denna procentgräns från 2 till 1,. På så sätt kom fler företag med viltskador att omfattas av skyddet. Skördeskador på vallgröda torde sällan vara av så stor omfattning att de blir ersättningsberättigade. Dessutom torde det vara nära nog omöjligt att göra en värdering av sådan skada, vilket leder till att ersättning för viltskada på vall i praktiken aldrig torde utgå. Som en följd härav borde vallskörd utgå ur underlagsberäknignen för fastighetens samlade skördevärde, ett förhållande som leder till att jordbrukare framför allt i skogs- och mellanbygderna, där vallgrödorna är mest förekommande, har ett för högt underlag för självriskberäkningen. Följaktligen bör ersättningsbestämmelserna ändras i linje härmed. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av reglerna för viltskadeersättningen i enlighet med vad som anförts i motionen. L. () ()
mot · G5021030 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:1030 m. fl. Höjt anslag till främjande av rennäringen I budgetpropositionen 1981/82:100 bil. 13, B 14 Främjande av rennäringen, föreslås att kompensation för bensinskatt till rennäringen skall upphöra fr. o. m. nästa budgetår. Detta anslag har disponerats för ändamål som gagnar renskötande samer. Närmare bestämt har dessa medel använts för att betala premie för en liv- och olycksfallsförsäkring för de renskötande samerna jämte medförsäkrade. Enligt inhämtade uppgifter från () finns långtgående planer på att bygga ut detta försäkringsskydd med sikte att uppnå jämförbart försäkringsskydd som gäller för flertalet medborgare i som är löneanställda och som stått som mönster för det s. k. trygghetspaketet för lantbrukare. anför föredraganden att för samma ändamål bör under förevarande anslag beräknas ett belopp av . Detta betyder en sänkning av ifrågavarande anslag med . Enligt vad som framförs från SSR kommer denna nedskärning av anslaget att omöjliggöra den utbyggnad av försäkringsskyddet som är planerad. Med hänvisning till det anförda och med ändring i proposition 1981/82:100 föreslås att under bil. 13, B 14 Främjande av rennäringen, beslutar anvisa ett med . (vpk) (vpk)