mot · G502961 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Arbetstidsfrågorna har alltid spelat en mycket viktig roll för både den fackliga och den politiska arbetarrörelsen. För den tidiga arbetarrörelsen var åttatimmarsdagen ett av de viktigaste kraven. har arbetstiden förkortats från 48 . Den allmänna pensionsåldern har sänkts från 67 till , och rätt till delpension har genomförts. Semester har genomförts och gradvis utvidgats . Föräldraledighet och studieledighet har införts. Trots dessa väsentliga framsteg är arbetstidsförhållandena fortfarande betungande för många människor i vårt samhälle. Kravet på sextimmarsdag har växt fram ur de betungande villkor många människor fortfarande har. Sextimmarsdagen är ett nödvändigt led i det fortsatta arbetet med att förbättra livsvillkoren i industrisamhället. Vi vill förverkliga barnens rätt till trygga och jämlika uppväxtvillkor. Vi vill att alla föräldrar, män och kvinnor, skall på mänskliga villkor kunna förena rollen som förälder, medborgare och förvärvsarbetande. Vi' vill skapa ett samhälle där människor får tid och kraft åt aktiviteter i bostadsområdet, åt arbete i folkrörelser, åt fackligt och politiskt arbete. Vi vill att människor skall få möjligheter och tid att ta sitt medmänskliga ansvar för varandra. Det är därför socialdemokraternas mening att arbetet för ytterligare förkortad arbetstid bör drivas vidare. vill vi understryka att arbetstidsförkortning inte får bli ett medel att lösa akuta sysselsättningsproblem. Detta skall främst ske genom näringsoch arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är i stället en ökad produktion som skall ge oss möjligheter till standardförbättringar i form av bl. a. arbetstidsförkortningar. En övergång till sex timmars arbetsdag för alla skulle innebära en tjugofemprocentig minskning av arbetstiden för heltidsarbetande. Det är alltså en reform som medför höga kostnader och stora omställningar på arbetsmarknaden och som inte kan genomföras inom en kort tidsrymd. Genomförandet måste med nödvändighet ske i flera etapper. De ekonomiska förutsättningarna för en allmän arbetstidsförkortning har kraftigt försämrats under den borgerliga regeringstiden. Det kommer att krävas stora ansträngningar för att få ordning på ekonomi . En betydande ökning av investeringarna blir nödvändig. Möjligheterna för standardökningar kommer att inskränkas av det stora utrymme som investeringsökningar och andra åtgärder för att komma till rätta med den ekonomiska krisen måste ta i anspråk. ringar, offentliga utgiftsökningar och arbetstidsförkortningar blir mycket begränsat. Diskussionen om i vilken takt vi har råd att förkorta arbetstiden kompliceras av att kostnaderna för och effekterna av en arbetstidsförkortning är mycket svåra att uppskatta. Vi saknar f. n. tillförlitliga bedömningar av de totala kostnaderna, effekterna på produktiviteten i arbetslivet m. m. En allmän arbetstidsförkortning kombinerad med en mera jämlik fördelning av arbetsuppgifterna i hemmen och på arbetsplatserna kan också leda till att ett stort antal kvinnor som arbetar deltid övergår till heltidsarbete. Vidare gäller att arbetstidsfrågorna inte kan behandlas isolerade från övriga krav vi ställer . Med hänsyn till tillgängliga resurser måste de olika kraven prioriteras, och reformerna måste genomföras i den takt som resurserna medger. Takten måste bedömas efter politiska och fackliga prioriteringar. Det är också nödvändigt att se sambandet mellan sextimmarsdagen och andra krav på förbättringar av levnadsvillkoren. Det är inte som isolerad företeelse, utan i kombination med en lång rad andra reformer, som sextimmarsdagen har sin samhällsomdanande kraft. En utbyggnad av barnomsorgen och kollektivtrafiken, bättre samhällsplanering som minskar de långa restiderna till arbete och barnomsorg, en aktiv fritids- och kulturpolitik, insatser för ökad jämställdhet måste gå hand i hand med arbetstidsförkortningen. Annars riskerar den ökade fritiden att exploateras av kommersiella intressen. Annars riskerar vi att den avsedda utjämningen mellan mäns och kvinnors levnadsvillkor uteblir. Arbetstidsförkortningen och de andra reformer, som hör samman med den, måste därför förberedas och genomföras med stor omsorg. Huvudmålet för arbetstidsförkortningen skall vara en förkortning av den dagliga arbetstiden. Det är endast om arbetstidsförkortningen ges denna huvudinriktning som den passar in i det större mönster av samhällsförändringar som vi vill sätta upp som mål. Barnens behov av större daglig kontakt med föräldrarna kan tillfredsställas med sextimmarsdagen, inte med fyradagarsveckan. Sextimmarsdagen kommer att underlätta deltagandet i folkrörelser, föreningsliv och fritidsstudier, medan fyradagarsveckan kan medföra risk för den motsatta effekten. Ett lämpligt styrmedel för att ge en arbetstidsförkortning huvudinriktningen på sextimmarsdag kan vara att man lagstiftar om att arbetet skall organiseras så att alla har möjlighet att fördela arbetet över arbetsveckans . Mera preciserat skulle en sådan regel innebära att alla som arbetar minst skall ha möjlighet att fördela arbetet jämnt över arbetsveckans , såvida inte avtal har slutits om annan förläggning av arbetstiden. Regeln måste vara dispositiv, eftersom den inte är praktiskt tillämplig vid skiftarbete, turlistetidsarbete och dylikt. Sammantaget är det socialdemokratins mening att framtida arbetstidsför kortningar skall vara ett led i våra strävanden att förbättra människors arbets- och livsvillkor. Mot denna bakgrund förordar socialdemokraterna att arbetet med att förbereda sextimmarsdagen förs vidare, bl. a. genom statlig utredningsverksamhet som belyser de ofullständigt kända frågorna om ekonomiska och andra effekter av en allmän arbetstidsförkortning, övergångsproblem m. m. I det statliga utredningsarbetet bör kostnaderna för en allmän arbetstidsförkortning närmare undersökas. Av särskild vikt är vidare att belysa hur de deltidsarbetande kan komma att förändra sin arbetstid vid en allmän arbetstidsförkortning och vilka effekter detta kan få. De deltidsarbetandes förhållningssätt vid en arbetstidsförkortning får stor betydelse för hur stora effekter av olika slag som kan uppkomma. Skulle de deltidsarbetande öka sin arbetstid blir många problem, t. ex. de ekonomiska de regionalpolitiska och de som gäller vårdkontinuitet, mycket mindre än de annars skulle ha blivit. Utredningen bör undersöka såväl kostnaderna som konsekvenserna för bl. a. regionalpolitiken av olika tidsaltemativ för sextimmarsdagens genomförande. Vidare bör möjligheten undersökas att anpassa arbetstidsförkortningen till olika förläggningar av arbetstiden, t. ex. skiftarbete. Utredningen bör också studera hur en allmän arbetstidsförkortning bör utformas för att undvika att den leder till försämrade arbetsvillkor särskilt med tanke på dem som har skiftarbete och andra former av arbete . En viktig fråga är i vilken utsträckning tvåskiftsarbete vid sextimmarsdag kan förläggas på ett sätt som medför väsentligt mindre olägenheter än vad tvåskiftsarbete nu gör vid åtta timmars arbetsdag. Slutligen bör frågan om lagstadgad rätt för alla som arbetar minst att fördela arbetet jämnt över arbetsveckans närmare utredas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statligt utredningsarbete för att belysa effekterna av och förutsättningarna för en allmän arbetstidsförkortning. () () () () () () ()