mot · G5021065 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:1065 m. fl. Inledningsvis är det nödvändigt att påpeka att svensk stålindustris framtid är en POLITISK fråga. Den är politisk därför att avsaknaden av en framåtriktad målsättning och planering håller på att driva hela stålindustrin i fördärvet. Det fordras nu snabba politiska beslut för att förhindra att anarki och oreda och kortsiktig profitjakt raserar stålindustrin . Den är politisk därför att stålindustrin är den näring som verkstadsindustrin baseras på. Den är politisk därför att den på ett avgörande sätt berör 10 000-tals anställda och mångdubbelt fler bosatta på de orter som är beroende av en levande stålindustri. Den är politisk därför att stålindustrin - rätt hanterad - kan bidra till en avsevärd förbättring av landets ekonomi. Därför måste nu snabba beslut tas - beslut som är baserade på ett samhällsekonomiskt synsätt. Det är nu besluten måste tas för att det skall finnas en livskraftig svensk stålindustri ! För att få möjlighet till en framtidsutveckling av branschen bör hela gruvoch stålindustrin sammanföras i ett statligt METALLBOLAG. Det är bråttom! En ny stålpolitik måste formas . Kapitalet får inte längre tillåtas ange villkoren för stålindustrins struktur. När den övriga kapitalistiska världen gör stora inskränkningar och centraliseringar av sin produktion är det hög tid för att slå in på en annan väg: Produktionen måste bestämmas av behoven och inriktas på hög kvalitet framställd med ny teknik och med integrerad produktion som medger kortare serier, snabbare omställningar och en större andel färdiga produkter. Sett ur ett globalt perspektiv är det ytterst betänkligt att avvecklingen av gruvor, stålverk och yrkeskunnande tillåts fortsätta i vårt land. I ett läge där stora delar av den tredje världens folk frigör sig från förtryck och utsugning, ökar deras behov av stål och råvaror för utveckling av resp. länder. Detta betyder att de svenska malmtillgångarna och den svenska stålindustrin kommer att behövas för att kunna bidra med sin andel av världens stålproduktion. 1 1981/82. Några mål för en ny utveckling - Produktutvecklingen skall ske i samarbete mellan stålverk och sluttillverkare. De nya produkterna skall i första hand fylla samhälleliga behov inom t. ex. kollektivtrafik, energiteknik och byggande. - Produktionen av dessa sammansatta produkter skall först och främst läggas vid de befintliga stålverken för att öka förädlingsgraden och rädda jobben på stålorterna. - Den metallurgiska utvecklingen samordnas med produktutvecklingen för att öka användbarheten och snabbt nå förbättringar i kvaliteter och legeringssammansättningar etc. - Processutvecklingen inriktas i första hand på att minska energiåtgången, förbättra arbetsmiljö och yttre miljö, möjliggöra att använda den svenska malmen för förädling inom landet. - I samarbete med svenska tillverkare utvecklas såväl gruvteknik och processteknik som vidareförädlingstekniken för att trygga svenskt kunnande och leveranser från svenska tillverkare till framtidens stålverk. Integrerade verk - ökad förädling Integrerade verk t. ex. i anslutning till de nya stålprocesserna utgör en grund för framtida lönsamhet. Genom att det krävs färre årston för att nå maximal lönsamhet är också förutsättningarna goda för att bygga upp integrerade verk kring stålprocessen. Vidare ges goda förutsättningar för utlokalisering av stålverken till de traditionella bruksregionerna som hotas av stordrift och centralisering, eller där verksamheten lagts ned, men där det fortfarande finns ett yrkeskunnande. De integrerade verken med produktion från stålprocess till högt förädlad slutprodukt ger många fördelar. En sammanhållen produktion med hög förädling ger fördelar som beskrivs nedan under produkt/processutveckling, men ger också möjlighet till många arbetstillfällen i förhållande till dess förbrukade energi. Integrerade verk ger också goda förutsättningar för att minska energiförbrukningen genom minskat antal uppvärmningar och en smidigt löpande produktion. Ökad medvetenhet om energikostnaderna gör att man också måste se till att all spillvärme från processerna (t. ex. svalbäddar) utnyttjas för att tillföra fjärrvärme till den ort där verket ligger. försvinner stora mängder värme till ingen nytta. Integrerade verk ger konkurrensfördelar, och det finns flera nya projekt på gång för att avsevärt förenkla och förbilliga produktionen mellan stålverk och slutprodukt. Förmodligen kommer moderniseringar i detta avseende att betyda lika mycket för konkurrenskraften som nya råjärnsprocesser. I ett litet land som med relativt små stålföretag är det viktigt att samordna forskning och utveckling. På detta område fordras att samhället tar ett totalt ansvar eftersom forskningen ute i företagen är starkt profitstyrd och inte tar hänsyn till samhällsnyttan. Det är inte ovanligt att olika uppslag eller produktionsmöjligheter lämnas åt sidan därför att det egna företaget inte har lämplig produktionsapparat eller marknadsorganisation för den möjliga produkten. Vidare anser vi att en samordning av kunnandet i hela produktionskedjan från gruva till slutprodukt är nödvändig för att maximalt utnyttja resurserna. Genom skapandet av gemensamma produktutvecklingsgrupper kan utveckling/förbättringar ske i varje led och slutproduktens kostnader minskas. Vidare etableras på så sätt ett samarbete i flera led som är en god grund för säkra leveranser och mera långsiktig produktion. Svensk järnhantering skall baseras på malm Vpk har kritiserat övergången till skrot som råvara för stora delar av vår stålindustri - en utveckling som kan få svåra följder för råvaruförsörjningen och därmed produktionsmöjligheterna. Om man är överens om att landet skall ha en levande och duglig stålindustri så måste också den svenska malmen vara den naturliga råvaran. Skrotbristen kan bli akut och priserna skjuta i höjden . De elektrostålugnar som baserar sin verksamhet på en god tillgång på skrot kan få problem med att hålla i gång en lönsam produktion. Vidare har det uttryckts farhågor för att det kan bli svårt att få fram de nödvändiga kvaliteterna för specialstålsindustrin om man skall lita till skrotet. I vissa fall måste tackjärn av hög kvalitet importeras. Det är en felaktig väg ut ur krisen för svensk stålindustri. Vägen bort från import av råvarorna måste inledas. V. Järnsvamp - en väg framåt Järnsvamp har framställts i vårt land . God driftsekonomi kan uppnås om man har tillgång till malm av god kvalitet och till billig energi. Det största hoppet vad gäller energin ställs till naturgasen, men andra bränslen kan också förekomma. I den svenska Plasmared-processen kan förutom kol också torv användas som reduktionsmedel. Tillverkning av stål kan ske enbart från järnsvamp eller i kombination med skrotsmältning. Järnsvampen smälts i syrgasstålverk, men kan också användas som tillsats i masugnar och i elektrougnar. Det i elektrostålverken framställda stålet som baseras på järnsvamp fyller behoven inom både handelsståls- och specialstålsindustrin. Produktion av järnsvamp måste därför anpassas till det stora behovet av att ersätta skrot som råvara. Nya processer baserade på malm är under utveckling. Det brådskar med beslut angående dessa, om svensk stålindustri skall få några fördelar internationellt sett. Beslut om snabb utveckling av dessa måste fattas nu och pilotanläggningar i lämplig skala anläggas. Om inte detta sker är faran överhängande att dessa processer kommer att säljas utomlands. Därför är en tids- och åtgärdsplan som är knuten till de nya processteknikerna nödvändig. Därför är en total samordning av den svenska stålindustrin en förutsättning för att skapa en svensk stålindustri med konkurrenskraft . De nya malmbaserade processerna är energisnåla genom att det billigare kolet kan användas i stället för masugnskoks. Vidare beräknas avgaserna kunna användas för elproduktion som kan användas i den fortsatta stålprocessen/vidareförädlingen. Samstämmiga uppgifter talar om att de nya stålprocessema kommer att bli mer lönsamma än de nuvarande masugnarna. Vidare kommer de att bli lönsamma vid betydligt lägre årsproduktion än vad som krävs i en masugn, och utvecklingen mot stordtift kan hejdas. Insatsvarorna i svenska verkstadsvaror är i alltför hög grad importerade. kan därför aldrig exportera sig ur krisen. Verkstadsindustrins utlandsetableringar är en av orsakerna till att hemmamarknaden inte ökar. Den svenska storfinansen är väl allierad med de stora internationella, multinationella bolag som dominerar och lägger under sig hela marknader. En tredjedel av den svenska handeln sker internt inom dessa bolag. Denna utveckling måste brytas. Stål- och gruvindustrin måste ingå som en bas i en industrialisering som tillfredsställer svenska behov. En rejäl satsning på byggande av flerfamiljshus och offentliga allmännyttiga anläggningar, en satsning på kollektivtrafik, transportsystem, alternativa energiformer och på en förbättrad livs- och arbetsmiljö är några nya utvecklingsvägar för svensk industri. Svenska insatsvaror i svenska exportprodukter Ett bra sätt att öka värdet av den svenska exporten är att importera mindre av de delar som ingår i exportprodukterna. Genom att öka andelen svensk produktion i exporten så kan man bli mindre beroende av att hitta nya kunder. Detta är ett område där man verkligen kan nå resultat om man bortser från de omedelbara kraven från kapitalägare och börshajar och i stället ser till det samhällsekonomiska målet. Förutom att exporten blir lönsammare blir det också fler jobb i svensk industri med ökad ekonomisk aktivitet som följd. Knappast någon kan heller kalla detta för protektionism bara därför att man föredrar en svensk underleverantör. Marknaden, här hemma och internationellt Till marknaden hör också den utveckling av den ekonomiska aktiviteten som kan ske i vårt land. Det är oerhört viktigt för alla våra basnäringar att åtstramningspolitiken ersätts med planerad utveckling. Utveckling av hela transportsektorn, både järnvägar och vagnmateriel, samt utveckling av inrikes sjöfart med specialfartyg och hamnanläggningar är viktig. Ökat byggande, ett offensivt program för energisparande och ny energiteknik är andra områden, som om de igångsätts blir en naturlig marknad för bl. a. stålindustrin och verkstadsindustrin. Handelsstålsindustrins främsta avsättningsområde är , och det är rimligt. Specialstålsindustrin däremot måste också ha en relativt stor andel export. Det torde vara svårt att väsentligt öka den svenska exporten till andra kapitalistiska länder som också lider under åtstramningspolitik och en krympande stålindustri, varför man måste söka nya vägar, som man försöker avvärja ytterligare importökningar av produkter som vi kan göra själva. Det är uppenbart att de nya marknaderna främst står att finna i utvecklingsländer, tredje världen och i planekonomierna. Svensk stålindustri bör ha en rimlig andel av tillväxten på dessa marknader. Det fordras rejäla ansträngningar - och statlig draghjälp - för att nå framgång på dessa marknader. När det gäller planekonomierna, så är det så att när man väl lyckats arbeta sig fram till ett kontrakt så innebär det i regel långa serier, flerårsavtal om vissa kvantiteter och möjligheter till god lönsamhet i produktionen. Problem finns att genomföra affärer med länder vilkas valutor inte är växlingsbara, och ibland kan bytesaffärer behövas. Till stöd för detta behövs ett statligt handelsbolag för dessa marknader. Genom Handlingsprogram 82 som genomförs, kommer att minska personalen från 14 488 till ca 11 000 anställda vid början. Till bilden skall fogas att vid bildandet hade ca 18 000 anställda. Från den av SAP-regeringen tillsatta (1977) via , reviderade strukturplaner och perspektiv planer är konsekvenserna av Handlingsprogram 82 beviset på handelsstålsindustrins katastrof. Handelsstålsindustrins dödgrävare står att finna i storfinansens led, och . Snabba klipp i efterkrigstidens stora efterfrågan på stål innebar oförlåtliga försummelser i framtidsinvesteringar. Medan övriga världen satsade på modern teknik, körde de svenska verken vidare med den gamla inriktningen. Det är nu arbetarna som får betala genom att gå från sina jobb. Bildandet av skedde på storfinansens villkor. Därför har fortsatt utpressning skett från dess sida vilket kulminerade i uppgörelsen 1981, som är underlag för Handlingsprogram 82. Skattebetalarna bidrar med 1 275 milj. kr. och med 525 milj. kr. För detta garanteras att 1991 få sina aktier inlösta med 875 milj. kr. hoppar av i stället för att göra rätt för sig. Storfinansen med finansfursten själv visar sitt rätta ansikte. Den andra orsaken till och handelsstålsindustrins svårigheter är socialdemokratins benägenhet att förlita sig på borgerligt ekonomiska värderingar - både och efter borgarregeringarnas tillträde. Uppenbart är rädslan stor för att ta strid med kapitalet för en svensk handelsstålsindustri. Detta har naturligtvis varit hämmande för fackföreningsrörelsen och medlemmarnas aktivitet. Stoppa avsked och nedläggning framtid är osäker. En fortsättning på nuvarande ekonomiska politik hotar hela existens. Genom Handlingsprogram 82 blir följderna katastrofala på stål- och gruvorterna. I kommer det att i stort bara bli råstålsproduktion, undantag Planja. Antalet anställda var 4 435 och kommer att förlora i runt tal 1 000 befattningar. är helt inriktat på grovplåt och dess framtid är helt avhängigt dess framtid. Antalet anställda var 3 596 och kommer att minska med över 500. Domnarvet kommer att bli ett tunnplåtverk. Antalet anställda var 5 151 och kommer att minskas med över 1 000. gruvor har lönsamhetshotet vilande över sig. En mycket osäker framtid. Antalet anställda var 877 vilket kommer att minskas kraftigt. Gruvor har ett nedläggningshot hängande över sig. Antalet anställda var 229 och alla kan där förlora jobben. gruvbrytning är nedlagd. Antalet anställda var 200, och alla kommer att försvinna om inte en ny gruvpolitik genomförs. Övertaliga blir 3 500 personer. En del av dessa har erbjudits och kommer att ta förtidspension. De som hotas av avsked måste beredas arbetsuppgifter. Följande åtgärder krävs: - Ingen skall avskedas och inga ytterligare nedläggningar får vidtas inom . - Investeringar och åtgärder så att de s. k. övertaliga skall få ett ordinarie arbete inom ram. Ägarna tillskjuter kapital. - Att anställningsgarantin förlängs tills alla erhållit ett ordinarie arbete. Utifrån detta bör ge regeringen i uppdrag att hos begära in förslag på åtgärder för att sysselsätta nuvarande personalstyrka. I regeringens uppdrag måste ligga att se till att investeringar och andra åtgärder vidtas. Ny plan för framtid En slagkraftig handelsstålsindustri kan bara tryggas utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. skall därför vara helägt av samhället. 1990-talets stålverk måste börja planeras och byggas . Inriktningen är att bygga framtidens stålverk, med erforderlig ny teknik och hög förädlingsgrad. Med teknik som möjliggör sammanhållen produktionskedja och därmed motverkar centralisering. Följande huvudpunkter skall vara vägledande: - Stålindustrin skall byggas upp efter samhällsekonomiska beräkningar. - Integrerad produktion vid varje järnverk i metallurgi, valsning och manufakturering. Särskild satsning på avdelning stålmanufaktur är nödvändig. - Produktionsteknik anpassad till avancerad förädling och hög kvalitet. - Produktionen i byggs upp för att omfatta minst nuvarande personalstorlek, t. ex. genom vidareförädling och integrering med verkstadsindustrin. - Produktionsinriktningen skall utöver traditionella stålbehov särskilt inriktas på inhemska behov inom bygg-, transport- och energiområdena. - Syftet är att öka självförsörjningsgraden av stålprodukter i landet som handelspolitiken måste hindra internationella kapitalistiska stålföretag att slå ut vår stålindustri. En ny plan för framtid kräver att den ende kvarvarande privata ägaren - av ägandet - utlöses ur . Detta bör ske till ett symboliskt belopp. Som en följd därav måste konsortialavtalet förändras så att dess stipulerade affärsmässiga och företagsekonomiska principer ersätts med samhällsekonomiska riktlinjer. och är de sista järnmalmsgruvorna i . De är hotade av kortsiktiga lönsamhetsskäl och är även offer för I ett svenskt metallbolag kommer gruvorna att spela en betydelsefull roll, därför måste de sista järnmalmsgruvorna räddas. bör slå fast principen om att inga gruvor får läggas ned förrän de är utbrutna och att svensk stålindustri skall baseras på inhemska råvaror. Som tidigare nämnts i motionen behövs långsiktiga perspektiv både vad gäller statens handlande och företagens planering. Huvudlinjer för den svenska stålindustrins roll i samhället måste dras upp. Detta gäller i allra högsta grad också specialstålsindustrin. Nedläggningskarusellen är i full gång. De senaste exemplen när motionen skrivs är stora personalinskränkningar i och i och nedläggning av anläggningar i . Om inget görs för att rädda specialstålsindustrin kommer många nedläggningar och många bruksorter i hela Bergslagen tvingas på knä. Man måste från statens sida gå in och garantera en fortsatt utveckling av den svenska specialstålsindustrin som är så viktig både för vår verkstadsindustri och för exporten. bör man redan från början koppla bort alla privata intressen från denna basnäring. Profitintressena är inte förenliga med samhällets intressen. När profitjakten sätter in på allvar blockeras i regel förnuftet. Ett slående exempel på detta är den rent anarkiska flykten från malmmetallurgin över till skrot som indirekt har medfört att Spännarhyttan och OBM-ugn lagts ned. Ett beslut som också fått svåra följder för gruvindustrin. Det gäller nu att rädda vad som räddas kan av produktionsanläggningar och yrkeskunnande för att ur detta bygga den framtida stålindustrin. När skapades hade det varit rimligt att också de mindre handelsstålverkens framtid planerats. Vissa försök har gjorts med bl. a. den Geijerska utredningen, men inget har blivit gjort. Med en konstruktiv och framåtsyftande stålpolitik hade kunnat räddas. Ännu återstår några hela eller halva verk i bl. a. , , och några platser till. Möjligheterna till leveranser i mindre serier, till snabbare omställningar i produktionen, är en styrka och ett komplement, som behövs till de stora verken. Genom rimlig samordning med både och specialstålsindustrin bör varje enskilt verks speciella kvaliteter eller produktionsanläggningar kunna komma till nytta. Men då fordras också här en samordning och framtidsplanering även för denna del av stålindustrin. På kort sikt måste en krispian för de mindre handelsstålverken utarbetas med syfte att rädda stålindustrin och sysselsättningen på de berörda orterna. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att svensk gruvbrytning och stålpolitik bör inriktas på att befrämja en rättvis global fördelningspolitik; 2. att uttalar att grundvalen för en ny gruv- och stålpolitik skall vara följande: a. hela gruv- och stålindustrin nationaliseras och samordnas i ett Svenskt metallbolag och utvecklas efter samhällsekonomiska riktlinjer, b. samordning av gruv-, stål- och verkstadsindustrin, och planer fastställs för lokalisering av förädlingsindustrier till hotade och drabbade brusorter, c. nya marknader inom landet skapas genom en offensiv industripolitik och ekonomisk politik enligt vad i motionen anförs, d. ökad handel med tredje världen och planekonomierna genom långsiktiga handelsavtal, e. satsning görs på ny teknik och nya produkter, högt driven förädling och integrerad produktion, f. samhällsstyrd forskning och utveckling enligt vad i motionen anförs, g. processteknik, teknik för vidareförädling och gruvteknik utvecklas; 3. att hemställer hos regeringen om att ta initiativ till att de nya reduktionsprocesserna uppförs i full skala enligt vad i motionen anförs; 4. att hemställer hos regeringen om att ta initiativ till att samordna metallurgikapaciteten för handels- och specialstålsindustrin för att minska andelen importerat skrot och säkerställa behovet av malmbaserad metallurgi; 5. att hemställer hos regeringen om åtgärder för att lösa ut ur med en symbolisk summa; 6. att uttalar att en ny plan för framtidsinriktning bör utarbetas, vilken grundas på samhällsekonomi, integrerad produktion, ny teknik, förädling och i övrigt enligt vad i motionen anförs; 7. att hemställer hos regeringen att den utarbetar förslag till åtgärder för att sysselsätta nuvarande personalstyrka vid och att regeringen för framlägger erforderliga förslag; 8. att hemställer hos regeringen att konsortialavtal omförhandlas så att det utgår från samhällsekonomiska riktlinjer; 9. att hemställer hos regeringen att vidta åtgärder så att ingen gruvbrytning tillåts upphöra förrän malmen är utbruten och ersättningsjobb anskaffas; 10. att hemställer hos regeringen om erforderliga åtgärder mot ytterligare nedläggningar och avskedanden inom specialstålsindustrin i avvaktan på att en samhällsekonomisk plan för framtida verksamhet och råvaruförsörjning utarbetas; 11. att hemställer hos regeringen om att framlägga en krispian för de mindre handelsstålverken, med målsättning att rädda stålindustrin och sysselsättningen på de berörda orter (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) PER (vpk) H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)