mot · G5021713 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1713 m. fl. En rad uppmärksammade konkurser har givit vid handen att den associationsrättsliga lagstiftningen är behäftad med åtskilliga brister vad gäller inte minst koncemförhållanden. granskade lagutskott omständigheterna kring en konkurs som inträffat i , ett företag ingående i Rendex-Bjurenvallkoncemen, som erhållit ca 60 miljoner i statliga medel för att utveckla, tillverka och marknadsföra vissa produkter inom agrosektom. På industridepartementets uppdrag har en revisionsbyrå granskat bakgrunden till konkursen och bl. a. konstaterat att den invecklade bolagsbildningen, som t. ex. innebär att tillgångar hänförliga till ett visst bolag inte sällan belastat ett annat i koncernen ingående vilande eller rörelsedrivande bolag, i hög grad försvårat utredningen. I en frågedebatt i uppmärksammades ett liknande fall i vilket maskiner och andra tillgångar tillförts ett bolag som kostnader styrts till och samlats hos ett bolag som i stort sett saknade tillgångar. Även i sistnämnda fall var ägaren densamma i samtliga aktiebolagskonstellationer. Det är mycket svårt att finna något annat motiv för att på detta sätt splittra upp ett bolag än att man vid ett förväntat obestånd skall kunna tillförsäkra sig tillgångar som man övervältrar ansvaret för de anställda pa samhället. Problem av den här arten har också blivit föremål för diskussion i samband med Byggma- och Skåneskogskonkurserna. Problemen torde i hög grad sammanhänga med ofullständigheter i den lagstiftning som rör koncerner. Granskar man förhållandet finner man att definitionen av begreppet koncern är olika i olika lagar. Det finns en relativt ofullständig definition i bokföringslagen, vilken ansluter till bestämmelserna i aktiebolagslagen. Definitionen är annorlunda i lag om anställningsskydd liksom i annan arbetsrättslig lagstiftning. I lagen om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar finns direkt i lagstiftningen en redovisning av vad som menas med koncern. En koncern är i princip inte någon juridisk person. Likväl hanteras den ofta på det sättet att de olika enheter som ingår i koncernen helt dirigeras av en koncemstyrelse, som åtminstone formellt sett inte har något som helst ansvar för de olika bolagen. Tillgångarna flyttas mellan olika bolag i koncernen. Den reella administrationen läggs in under ett administrationsbolag, som ofta kan vara moderbolag. Ofta utarmas vissa bolag på andra bolags bekostnad i det s. k. allmänna koncernintresset. Det händer t. ex. inte sällan att de olika bolagsborgenärerna, däribland också de anställda som i detta sammanhang bör räknas såsom borgenärer även om de därutöver har vissa andra särskilda intressen, finner sig bli nödlidande, då den juridiska personen - i allmänhet aktiebolag - i vilken de är anställda har lämnat över sina tillgångar till ett av koncernbolaget bestämt bolag och även på annat sätt blivit utarmat till fördel för rationaliseringsåtgärder, som koncernledningen funnit nödvändiga i, som det heter, helhetens intresse. I en hovrättsdom angående ByggmaSyd-konkursen konstateras bl. a. att någon klar linje inte utbildats i svensk rätt vad gäller frågan om ansvarighetsgenombrott. Oberoende av hur dotterföretagens beslut rent formellt tillkommit kan frågan uppkomma, om moderbolaget under vissa omständigheter skall hållas ansvarigt för ett helägt dotterföretags förpliktelser. I finns en väl utvecklad rättspraxis rörande ansvarighetsgenombrott i detta avseende. Om moderbolaget använder dotterföretaget som ett redskap för sin verksamhet och därvid missbrukar sitt inflytande över dotterföretaget till skada för fordringsägarna, blir moderbolaget ansvarigt för dotterföretagets förpliktelser. Man talar i sådana fall om disregarding the legal entity. Missbruket kan bestå i att dotterföretaget från början utrustats med för sin verksamhet otillräckliga resurser eller att moderbolaget genom olika förfaranden gör dotterföretaget insolvent. Även i tysk rättspraxis förekommer ett antal fall, där moderbolag hållits ansvariga för dotterföretags förpliktelser. I har frågan om ansvarighetsgenombrott behandlats både i rättsteori och rättspraxis. sammanfattar rättsläget på följande sätt i Svensk associationsrätt: Om ett helägt dotterbolag inte kan uppfylla sina förpliktelser, är det inte osannolikt att domstolarna presumerar, att moderbolaget drivit dotterbolaget på ett mot borgenärerna illojalt sätt. För att inte bli ansvarigt för dotterbolagets förpliktelser måste i så fall moderbolaget visa, att dotterbolaget inte fått otillbörligt svaga resurser och inte heller otillbörligt utsugits av moderbolaget. I samma publikation säger bl. a. också: Genom nu berörd rättspraxis och doktrin har knappast någon klar linje i frågan om ansvarighetsgenombrott utbildats i svensk rätt. Mot bakgrund av det oklara rättsläget när det gäller frågan om ansvarighetsgenombrott i koncerner och med hänsyn till att antalet konkurser där syftet inte sällan varit att utarma större eller mindre delar av koncernen ökat oroväckande torde en översyn av lagstiftningen i här berörda avseenden vara i hög grad påkallad. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av koncernbegreppet och frågan om ansvarighetsgenombrott i koncern. HANS () i