ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502315 · 1982-01-15 00:00:00 — Enligt 2 kap. 10 § vattenlagen (1918:523) kan särskilda fiskeavgifter utdömas i vattenmål. Avgifterna skall användas för åtgärder som främjar fisket inom landet. Medlen, som fördelas av , uppgår sammanlagt till ca 1,5 milj. kr. (exkl. ränta). Enligt tidigare praxis skulle ungefär hälften av medlen användas för lokala fiskevårdande åtgärder. Den andra hälften skulle disponeras för forsknings- och undersökningsverksamhet. Dessutom skulle vattenavgifterna täcka kostnaderna för de statsbidrag som utgick i samband med bildandet av fiskevårdsområden. Under budgetåren 1973/74 - 1977/78 har medlen fördelats enligt nedanstående sammanställning. De lokala åtgärderna inkluderar fisketillsyn och insamling av fiskestatistik. Forsknings- och undersökningsverksamheten bedrivs huvudsakligen vid och vid försöksstationen i . Inkomster (kr.) Utgifter (kr.) 1973/74 1 500 000 1 400 000 350 000 1974/75 1 200 000 1 500 000 340 000 1975/76 1 200 000 1 800 000 490 000 1976/77 1 400 000 1 700 000 350 000 1977/78 1 300 000 1 700 000* 360 000 x Fonderade medel har tillåtit större utgifter än inkomster. Fondmedlen är nu förbrukade. Som framgår av sammanställningen har ovan nämnda fördelningspraxis frångåtts . Forsknings- och undersökningsverksamheten har kommit att ta i anspråk en större andel än . Den täcker en stor del av sötvattenslaboratoriets personalkostnader liksom kostnaden för den statliga försöksverksamheten vad gäller fiskodling. Den andel som disponerades för direkta fiskevårdsåtgärder uppgick till (ca . Genom ett riksdagsbeslut (prop. 1980/81:153, JoU 1980/81:29) skall avgifterna enligt vattenlagen 2:10 fr. o. m. i sin helhet användas för FoU-verksamhet. Genom detta beslut har medel tagits från utplantering till forskning. Detta i ett läge där utsättning av fisk minskat på grund av uteblivna medel från EG då fiskeavtal inte gått att få till stånd. Budgetmedel har ej heller anslagits för utsättning av lax och ål i saltvatten. De utplanteringar som gjorts innevarande budgetår har bekostats av prisregleringsmedel. Det är tveksamt om regleringsekonomin medger anslag för detta ändamål . Det kräver i så fall införande av prisregleringsavgift på laxfiskar och ål. Det är i det läget fel att ta alla tillgängliga medel till forsknings- och undersökningsverksamhet, och detta strider även mot gällande praxis. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar begära att regeringen tillser att den ursprungliga fördelningen på forsknings- och undersökningsverksamhet och på fiskevårdande åtgärder genomförs.
mot · G502319 · 1982-01-15 00:00:00 — Motion 1981/82:319 Lokalisering till av statens energiverk När de statliga ämbetsverken ursprungligen började byggas upp blev de alltid förlagda till . Vårt land präglades av den centralistiska statsmaktens synsätt, och förläggningen till huvudstaden var då naturlig. vann mera decentralistiska tankar terräng och beslöt om en omfattande utflyttning av statliga myndigheter från till landsorten. har därjämte uttalat att vid inrättandet av nya statliga myndigheter skall man eftersträva en lokalisering utanför . beslöt om riktlinjer för en ändrad myndighetsorganisation inom energiområdet. Beslutet innebär att en central myndighet, statens energiverk, för framför allt energitillförselfrågor skall inrättas . Vid sidan härav skall finnas dels en oljeersättningsfond, som regeringen nu föreslår skall inrättas som en myndighet, dels ett organ energiforskningsnämnden - för långsiktiga och övergripande uppgifter i vad gäller energiforskning. Det blir då aktuellt att finna en lokaliseringsort för de nya energimyndigheterna. Flera omständigheter talar för en lokalisering till . Där sker redan en stor del av landets energiproduktion, där kan också nya energikällor utvinnas. framstår då som en mycket lämplig lokaliseringsort. Orten har en väl utbyggd service med bl. a. goda kommunikationer såsom flyg och järnväg. Vad behöver är fler sysselsättningstillfällen inte minst inom den administrativa sektorn. Sysselsättningsläget i är rent allmänt mycket svårt f. n. med 1 268 kvarstående arbetssökande. Av dessa är 786 kvinnor (). Inte minst med hänsyn till den stora kvinno- och ungdomsarbetslösheten vore en lokalisering av en statlig myndighet till kommunen en åtgärd som skulle förbättra sysselsättningsläget även i differentierande riktning. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för en lokalisering till av energimyndigheterna.
mot · G502320 · 1982-01-15 00:00:00 — m. fl. Behovet av riskvilligt ägarkapital och riskvilliga krediter är stort såväl i vad gäller att utveckla produkter och att plantera in produkter i olika företag sorn i vad gäller expansion av befintlig verksamhet. För att inom län, med dess begränsade och vikande industriella verksamhet, kunna ställa upp med dylikt kapital bildade ett utvecklings- och investmentbolag kallat . Bildandet skedde i samverkan med de regionalt verksamma bankerna , i och . Bankerna medverkar i bolagets verksamhet och har säte i dess styrelse. Fr. o. m. 1982 är aktiekapitalet 1,25 milj. kr., reservfonden 1,25 milj. kr. Bankerna har ställt 2,50 milj. kr. till bolagets disposition i form av förslagslån. har dessutom beslutat att tillföra bolaget ytterligare 1,70 milj. kr. Formerna för tillskottet är ej ännu beslutade. i län gjorde tillsammans med en hemställan om att regeringen skulle bevilja ett kapitaltillskott om minst 2 milj. kr. Tyvärr fann regeringen icke skäl till detta utan avskrev ärendet mot proposition 80/81:130. (Industripolitikens inriktning m. Mot bakgrund av den allt mer besvärande sysselsättningssituationen inom länet och den låga investeringsnivån inom befintlig industri ser vi det angeläget att regeringens ställningstagande i vad gäller kapitaltillskott till Upplandsinvest blir föremål för förnyad prövning. Det kan konstateras, att flera ur regionalpolitisk synvinkel sett intressanta projekt f. n. finns, där skulle kunna spela en viktig och avgörande roll. Bolagets huvudman har emellertid funnit att bolaget med hänsyn till sin nuvarande kapitalbas endast i begränsad utsträckning kan engagera sig i de aktuella projekten. Ett med statsmedel förstärkt ägarkapital är ytterst önskvärt och har av tillstyrkts. Förslag har väckts om att inrätta ett särskilt investmentbolag för Norduppland - syftet härmed avses vara att få fram arbetstillfällen i samband med omstruktureringen av främst gruv- och stålindustrin. I stället för att inrätta ett dylikt bolag synes det lämpligare att satsa resurser på . Inom ramen för detta bolags verksamhet bör det då vara möjligt att göra nödvändiga regionalpolitiska satsningar med speciell destination Norduppland. Med hänvisning till vad i motionen anförts föreslår vi att beslutar begära att regeringen skyndsamt upptar överläggningar med i län för att finna lämpliga former till att med statsmedel ur befintliga regionalpolitiska medel förstärka kapitalbas. () ()
mot · G502321 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. Förslaget om ett har varit föremål för behandling i . Det har aktualiserats genom motioner från vpk. Dessa motioner har dock lämnats utan åtgärd från sida. I den första motionen som väcktes i frågan (motion 1977/78:817) påtalades de problem, både , som har att göra med den vikande sysselsättningen i . Den utveckling som skett sedan den motionen skrevs bekräftar att det var en riktig bedömning som gjordes, samt det berättigade i motionens förslag. Arbetslösheten i är genomgående högre än för riket som helhet. I många inlandskommuner närmar sig arbetslösheten . En snedvriden befolkningsstruktur är ett reellt hot mot de små inlandskommunerna. En sådan utveckling kan inte accepteras. Kampen har till större delen gällt försvar av hotade arbetstillfällen. I många fall har den kampen misslyckats. Ett slående exempel på detta var planerna på 1 000 tekojobb i . kom man, sedan har det bara gått utför, och finns inget kvar av dessa planer. Ett steg i riktning mot en lösning av vissa problem skulle det vara om ett regionalt skapades. Huvuduppgiften för detta skulle vara att ansvara för den långsiktiga sysselsättnings- och näringslivsutvecklingen inom regionen. Mer specifikt kan man säga att institutet skulle a) forska kring arbetsmarknadssituationen i b) undersöka lämpliga utvecklingsprojekt. Institutet bör stå under fackligt inflytande. Primärt skall institutet alltså vara ett forskningsinstitut. Inom det kan forskare från flera discipliner rymmas: företags- och nationalekonomer, kulturgeografer, sociologer och naturligtvis tekniker. Huvuduppgiften skall vara att planera den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen i ; forskningen blir alltså starkt inriktad på glesbygdsproblematiken. Förutsättningarna för att förlägga ett sådant institut till är goda. I , och pågår forskning och utbildning. Det finns således kvalificerad personal, inte minst för att forska kring ökad förädling av existerande råvarubas. Vårt parti har länge varit ensamma om att kräva en sådan institution, men kommer likartade förslag även från andra håll. I en utredning kallad Lokalisering av ny verksamhet till , del 3 Ds B 1980:18, förslås att ett regionalpolitisk! forskningsinstitut bör inrättas i . Detta förslag avser inrättandet av ett regionalt utvecklings- och forskningsinstitut vid . Institutet skall genom forsknings- och utvecklingsarbete skapa bättre underlag för inriktningen och genomförandet av den framtida regionala politiken. Detta förslag ligger i linje med vad vi förordat. Vi noterar med tillfredsställelse att stödet för vårt förslag alltmera breddas. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för skapandet av ett regionalt och hos regeringen begär förslag härom. (vpk) (vpk)
mot · G502322 · 1982-01-18 00:00:00 — och försöksprojekt för vissa kommuner i och Till 1980/väckte vi en motion (1980/81:1417) om ett regionalpolitisk! försöksprojekt för vissa kommuner i och , den s. k. Inlands-ovalen. I motionen redovisades utvecklingen i denna region och det projekt som igångsatts, omfattande sju kommuner i fyra län, nämligen i , och i , i samt , och i län. LO-sektionerna i de sju kommunerna har bedrivit projekt i Inlands-ovalen med målsättningen att inom denna region skapa en naturlig och fungerande arbetsmarknad. Om frågan möjligen kunde anses ny och oprövad när den aktualiserades i förra gången, har tankegångarna befästs under det år som gått. Sysselsättningsutvecklingen har varit fortsatt negativ, bl. a. som en följd av den starka inriktningen på träindustrin, vilken präglades av kris. Projektet har utvecklats. I början ingick enbart de sju berörda LO-sektionerna, medan nu tre ingår i arbetet. Inlands-ovalen kommer också års början att ingå i Arbetslivscentrums forskningsprojekt. För att belysa projektets mångsidiga inriktning vill vi redovisa förslag som utarbetats. o Lokalisering av basindustri till ovalen. o Ökade ekonomiska medel till utvecklingsfonder och investeringsbanken. o Utbyggnad och upprustning av kommunikationerna. Järnvägen , , Linköping-Hults fred och . o Satsning på handel med staterna runt . Östhandelskontor i , o Träteknisk utbildning och forskning till ovalen. o Forskningscentrum för alternativ energi till ovalen. o Skapande av landsortsteater till ovalen. o Förläggning av metanol-etanolproduktion till ovalen. o Decentralisering av bageri-slakteri-mejeri. Produktionen tillbaka till regionen, o Utbyggnad av Oskarhamns hamn. o Strukturering av småhusindustrin. Statligt stöd för export bl. a. till katastrofdrabbade områden, o Speciallinjer på gymnasieskolan, o Speciellt fiske-vattenvårdsprogram i ovalen. Utan att ta ställning till den enskilda förslagen eller prioritera bland dessa vill vi framhålla att ett åtgärdsprogram i enlighet med intentionerna i detta projekt är motiverat. Utöver de direkta effekterna för den berörda regionen skulle också värdefulla erfarenheter vinnas. En samverkan över kommunoch länsgränserna måste vara betydelsefull. Ett sådant regionalpolitisk! projekt bör få statligt stöd. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att hos regeringen hemställa att Inlandsovalen i bör komma i fråga som ett regionalpolitiskt försöksprojekt, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa att en statlig kommitté för projektet, vari bl. a. representanter för den fackliga rörelsen ingår, bör utses, 3. att beslutar att hos regeringen hemställa att kommittén fortlöpande rapporterar om arbetet, 4. att beslutar att hos regeringen hemställa att en offentlig utvärdering görs . (vpk) (vpk)
mot · G502326 · 1982-01-15 00:00:00 — Motion 1981/82:326 m. fl. Tillstånd enligt byggnadslagen för skogsindustriell verksamhet Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:325 föreslås att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om tillståndsgivning enligt 136 a § Byggnadslagen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502327 · 1982-01-19 00:00:00 — Skyldighet för myndighet att uppge rättslig grund för vissa myndighetsåtgärder I motion 1980/81:363 hemställde jag att hos regeringen måtte anhålla om utredning av en förbättring av möjligheter att granska de statliga myndigheternas förvaltning. I denna motion, som tyvärr icke vann bifall, framhöll jag att den vittgående delegering av normgivningsmakten som blivit en följd av att statens inflytande har utsträckts på så många av livets områden att det är möjligt att centralt överblicka vad som försiggår, tillika med den tradition som utbildat sig att granskning av rikets styrelse och förvaltning konstitutionellt sett endast riktas mot åtgärder som regeringsledamöter vidtagit (eller icke vidtagit), medan dem underställda myndigheters eventuella fel inte kan påtalas inför som sådan utan endast genom dess organ, och revisorer, innebär att kontrollmakt är alltför svag. Eftersom jag inte dristar mig att föreslå förändringar av grundlagens principer, och eftersom jag misströstar om att utredningsarbetet på detta område kommer att avkasta resultat i min livstid, vågar jag ändock väcka det förslaget att statliga myndigheter, när de utfärdar föreskrifter och bestämmelser, som riktar sig till medborgarna eller sammanslutningar av medborgare, skulle vara skyldiga att i varje särskilt fall inledningsvis ange på vilken rättslig grund utfärdandet av föreskrifter eller bestämmelser sker. Kanske skulle en sådan princip kunna medföra att man ibland tänker sig för, huruvida man egentligen har rätt att utfärda ifrågavarande föreskrifter. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär att denna tillser att föreskrifter och bestämmelser, som utfärdas av statliga myndigheter och som riktar sig till medborgare eller sammanslutningar av medborgare, skall innehålla uppgift om den rättsliga grund, på vilken myndighetens åtgärd baseras. G. () i
mot · G502329 · 1982-01-19 00:00:00 — Frågar man en bankman varför det är så stor skillnad mellan in- och utlåningsräntan får man ofta svaret att det beror på att banken påtar sig en risk. Själva hanteringen av pengarna sker numera mycket rationellt och de bankanställda står relativt lågt på löneskalan. Med dagens stora penningmängd som passerar banksystemet skulle utrymme således finnas för utomordentligt små marginaler om inte riskerna var så stora. första decennier var marginalen mellan in- och utlåningsräntorna i genomsnitt för sparbankerna mot för affärsbankerna. Affärsbankerna kunde därför som regel ge insättarna något högre ränta. Att sparbankerna inte hade större skillnad mellan in- och utlåningsräntan berodde även på att sparbankerna sökte gynna såväl insättarna som låntagarna. när en mycket stor del av penningvolymen passerar banksystemet kunda man förvänta att dessa marginaler skulle minska men så är inte fallet utan marginalerna har ökat i en takt som knappast motsvaras av bankernas förvaltnings- och hanteringskostnader. De som vänder sig till bank för att låna finner att betydande skillnader finns mellan olika typer av lån varför marginalerna som banken tar ut rör sig om åtskilliga procent. Enbart dessa påslag som banken tar ut skulle i seklets början ha betecknats som ockerränta. På andra lån tar bankerna ut extremt små påslag i jämförelse. Detta kan ha sin förklaring i att dessa lån nu när svensk industri i huvudsak är utbyggd och blivit ett kapitalmättat land går till industrin som är bankens inlånare och låntagare. Man bedömer därför risken för dessa lån som minimal och vill gynna låntagaren. som var ett normalår för 1970-talet förlorade bankerna av det de lånade ut. Affärsbankerna tar de stora riskerna. Detta motsvarar på varje hundralapp och för detta betingar de sig ersättning på . Det skall särskilt betonas att de höga marginaler, som bankerna tillgodogör sig på s. k. risklån inte motsvaras av bankens hanteringskostnader och risktagande utan har sin grund i att man opartiskt söker gynna vissa låntagare som är inlånare eller står ägarintressena nära. En allmän översyn av bankernas marginaler mellan in- och utlåningsräntan bör även åtföljas av justering av räntesatsen i växel- och checklag. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att begära att regeringen ger Bankinspektionen i uppdrag att utreda skäligheten i de marginaler banker tillgodogör sig vid utlåning med hänsyn till rättvisa och opartiskhet i kreditgivningen, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att detta utredningsarbete bör bedrivas så skyndsamt att utredningen kan framlägga förslag .
mot · G502331 · 1982-01-14 00:00:00 — och i Skattefriheten för donationsfonder I vårt land finns ett mycket stort antal s. k. välgörenhetsdonationer, de flesta mycket gamla. Sådana donationer avser regelmässigt att bereda hjälp åt gamla personer. Då donationerna instiftades var behovet av hjälp åt behövande, sjuka, lytta och ålderstigna mycket stort. Nyssnämnda beskrivning inflöt också i skattelagstiftningen, vilket innebär, att när det gäller äldre personer finns det ett krav på ekonomiskt behov för att en sådan donationsfond skall vara skattefri och understödet likaså skattefritt för mottagaren. Motsvarande behovskrav finns inte för barns och ungdoms vård, uppfostran och utbildning. Behovskravet, såvitt gäller understöd till äldre personer, är svårt att uppfylla för donationsfonderna. Enligt ett rättsfall från regeringsrätten är det klarlagt, att åldringar, som endast har folkpension, anses vara i lagens mening behövande. Det finns emellertid en mycket stor kategori, som ekonomiskt ligger strax ovanför, där betydande behov av hjälp föreligger. Sådana personer försöker att klara sig själva utan att belasta samhället. Denna kategori kan inte erhålla understöd från donationsfonder, eftersom fonderna i så fall riskerar sin skattefrihet och i så fall snabbt går mot sitt slut. I många fall kombineras ekonomiskt understöd med personlig hjälpinsats. Denna kombination är enligt vår mening utomordentligt värdefull för såväl mottagarna som samhället. Det vore från alla synpunkter synnerligen värdefullt att uppmuntra sådan hjälp, vilket emellertid endast kan ske genom ändring av skattelagstiftningen. De aktuella bestämmelserna i skatteförfattningarna är: 53 § 1 mom. e kommunalskattelagen, 7 § g lagen om statlig inkomstskatt och 3 och 38 §§ arvs- och gåvoskattelagen. Vi föreslår att lagstiftningen på området ändras så att donationsfonderna med bibehållen skattefrihet kan ge hjälp åt fler behövande än f. n. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ändring av skattelagstiftningen såvitt gäller donationsfondernas hjälpverksamhet. HANS () i
mot · G502332 · 1982-01-19 00:00:00 — Motion 1981/82:332 m. fl. Beskattningen av ideella föreningars insamling av returpapper Kommunerna skall inom ramen för renhållningsmonopolet ordna regelbundna insamlingar av tidningar från hushållen. Endast ett mindre antal kommuner har emellertid ålagts insamlingsskyldighet. Insamlingar sker i stället ofta genom försorg av ideella föreningar, inte minst idrottsföreningar. Fr. o. m. taxering gäller delvis nya regler för inkomstbeskattning av ideella föreningar. Avsikten har inte varit att skärpa beskattningen. Så kan emellertid ha blivit fallet. I (RSV) 324, avsedd som vägledning att tolka gällande rätt, sägs bl. a. följande: För att försäljnings- och insamlingskampanjer skall betecknas som 'verksamhet av hävd skall de ha karaktär av tillfälliga uppdrag. Om en förening t. ex. förbinder sig att samla in returpapper under en längre sammanhängande period mot ersättning kan verksamheten inte betecknas som kampanj. Sådana inkomster torde därför bli skattepliktiga i sin helhet. Lagstiftningen och har i stället för att ge klarhet komplicerat läget. Härtill kommer att andrahandsuppgifter om ett förhandsbesked tolkas av både föreningar och uppköpare som ett besked om generell skattefrihet. Enligt de uppgifter vi fått torde insamlingarna behandlas på olika sätt i riket. Det finns anledning räkna med att man på många håll inte ens uppmärksammat problemet. Nuvarande förhållanden står således inte i överensstämmelse med kraven på likformig och rättvis beskattning. Vidare lär enligt uppgift insamlingarna i mervärdeskattehänseende ibland betraktas som transport av avfall och därmed som skattefria men i andra fall åter som vara och följaktligen som skattepliktiga. Inte heller här råder således önskvärda förhållanden. Med hänsyn till folkrörelsernas alltmer beträngda läge är det positivt att medlemmarna genom egna arbetsinsatser såsom i form av pappersinsamlingar bidrar till att förstärka föreningarnas ekonomi. Diffusa eller alltför fiskala regler bör inte få stå i vägen för detta. För stat och kommun torde de belopp som kan komma i fråga vara tämligen obetydliga men för föreningarnas verksamhet är de desto viktigare. för återvinningspappersbruken och deras anställda är det av stor betydelse att tillförseln av returpapper inte stoppas upp i dagens svåra ekonomiska läge. Med hänsyn till vad ovan anförts anhåller vi att hos regeringen begär förslag om åtgärder för att klarlägga reglerna för beskattningen av idrottsföreningars och andra ideella föreningars insamling av returpapper samt i mån av behov skyndsamt företar en översyn av dessa regler. () ()
mot · G502333 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. Avdragsrätten vid inkomsttaxeringen för ökade levnadskostnader vid sjukdom I dagens läge kan avdrag vid självdeklaration ske vid sjukdomsfall som t. ex. diabetes, psoriasis, hjärt- och lungsjukdomar. Dessa avdrag får ske när det gäller ensamstående vid taxerad inkomst som uppgår till högst /år och när det gäller makar med sammanlagd taxerad inkomst uppgående till högst /år. Avdragsbeloppet är fastställt av . Skulle inkomsten för ensamstående resp. sammanboende eller gifta överstiga angivna belopp får avdrag ej ske. Det förekommer fall då en ensamstående person har t. ex. både diabetes och stomi. Enligt anvisning från RFV får avdrag vid diabetes göras till en summa av ca . och för stomi . sammanlagt i detta exempel . Om taxerad inkomst överstiger . får avdrag ej göras. Maken har diabetes och makan är stomiopererad. Makens avdrag är . Makens taxerade inkomst är /år och makans /år. I detta fall läggs de båda inkomsterna ihop och utgörs av . Inget avdrag får göras. Om var och en av makarna fick göra avdrag för sin sjukdom skulle i detta exempel hustrun ha rätt att göra avdrag med . Avdragen avgörs med hänsyn till varje enskild persons särskilda merkostnader. Samtliga utgifter som är orsakade av handikappet eller sjukdomen skall medräknas om de inte ersätts på annat sätt. medger inte avdrag. För ensamstående resp. gift skattskyldig finns två tabeller. Denna avdragsrätt bör göras individuellt för gifta makar. Det är en naturlig konsekvens av att sambeskattningen i princip är avskaffad. När det gäller inkomstgränsen för avdragsrätt bör denna ses över, bl. a. med hänsyn till prisutvecklingen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen anhåller om förslag till ändring i skattelagstiftningen så att avdragsrätten för gifta skattskyldiga för ökade levnadsomkostnader vid sjukdom görs individuell. 2. att hos regeringen anhåller om förslag till ändrade inkomstgränser för avdrag för ökade levnadsomkostnader vid sjukdom. () ()