mot · G5022498 · 1982-04-20 00:00:00 — m. fl. Ändring i datalagen (1972:289) m. m. 1981/82:189) antog som första land i världen en nationell lagstiftning, datalagen, som syftar till att skydda den enskilde mot sådant intrång i den personliga integriteten som kan bli följden av registrering av personuppgifter med hjälp av ADB. Den grundläggande regeln i lagen är att personregister som förs med hjälp av ADB i princip inte får inrättas eller föras utan tillstånd av datainspektionen. För register som inrättas genom beslut av eller regeringen krävs dock inte tillstånd. Den svenska datalagen har stått som förebild för andra länders lagstiftning på dataområdet. Flertalet länder i har numera en datalagstiftning för skydd mot otillbörligt intrång i registrerads personliga integritet. Inom har antagits en konvention på området som är föremål för ratificering i medlemsländerna, och även har antagit en rekommendation i detta syfte. För såväl som liksom för flertalet länder som lagstiftat har den svenska lagstiftningen stått som förebild. Den grundläggande principen om tillstånd för upprättandet av personregister som skall föras med hjälp av ADB är allmänt förekommande. När datalagen antogs 1973 var man medveten om att lagen var ett förstlingsverk som torde behöva bli föremål för översyn. Därför tillsatte den socialdemokratiska regeringen en kommitté, datalagstiftningskommittén DALK , som Fick till uppgift att se över lagen och efter utvärdering framlägga förslag till erforderliga lagändringar. I sitt delbetänkande Personregister-Datorer-Integritet (SOU 1978:54) konstaterade DALK att datalagen i stort sett fungerat bra och föreslog mot denna bakgrund endast smärre förändringar i lagen, som i realiteten innebar att man i lagstiftningen införde den praxis som datainspektionen utvecklat 1978. Med dessa ändringar och tillägg borde datalagen enligt DALK:s uppfattning ge ett ändamålsenligt integritetsskydd till dess den kunde ersättas av en mera generell personregisterlagstiftning, som föreslagits från socialdemokratiskt håll. Denna uppfattning delades av regering och riksdag som i allt väsentligt godtog DALK:s bedömning, och de föreslagna ändringarna i datalagen trädde i kraft den . härmed gav regeringen i enlighet med det socialdemokratiska förslaget om att närmare pröva utformningen av en generell personregisterlagstiftning. Detta arbete bedrivs nu inom DALK, som avser framlägga förslag härom. Mot den ovan beskrivna bakgrunden är det högst förvånande att regeringen nu lägger fram förslag till grundläggande förändringar i datalagen. Relativt (1979) har konstaterat att lagstiftningen fungerar väl, och utredning pågår om möjligheterna att ersätta lagen med en mera generell personregisterlag inom en relativt nära framtid. Vi motsätter oss därför på det bestämdaste att man genomför de av regeringen föreslagna försämringarna i skyddet för den personliga integriteten som ett upphävande av den grundläggande principen om generell tillståndsplikt för upprättande av personregister som förs med ADB innebär. Till detta kommer att täta förändringar av regelsystemet bör undvikas. Stabiliteten i rättsreglerna har stor betydelse såväl för de registeransvariga som för de myndigheter som skall tillämpa reglerna. Flera tunga remissinstanser har också motsatt sig en förändring i lagstiftningen nu med tanke på pågående utredningsarbete. Bland dessa remissinstanser återfinns LO, TCO, , , , hovrätten för m. fl. Vad är då bakgrunden till att regeringen föreslår denna uppluckring i datalagen? Jo, den främsta orsaken är att användningen av datatekniken kommit att utvecklas betydligt snabbare än vad man utgick och att datainspektionen av denna anledning fått en betydligt större ärendemängd att handlägga. har datainspektionen inte tilldelats erforderliga resurser för att möta den ökade ärendemängden, och därför har huvudparten av handläggarna på inspektionen tvingats syssla med tillståndsfrågorna och endast ett mindre antal fått möjlighet att ägna sig åt tillsynsfrågorna. Datainspektionen har i petita påtalat detta och krävt personalförstärkning för att inte tillsynsverksamheten skulle eftersättas. De borgerliga regeringarna har inte villfarit inspektionens begäran, och därför skrev inspektionen 1980 till regeringen och meddelade att därest man inte får resurser för att fullgöra de uppgifter som datalagen kräver i sin nuvarande utformning måste lagstiftningen förändras. Denna påpekan från inspektionen tog regeringen till intäkt för att ge DALK tilläggsdirektiv för att på kort sikt utreda möjligheterna till besparingar. Regeringspropositionen bygger på DALK:s majoritetsförslag att införa ett licenssystem för registerförarna och att endast speciellt känsliga register skall bli föremål för tillståndsgivning. Att märka är emellertid att registerförarna själva enligt förslaget skall avgöra om registret är av den karaktär att tillstånd erfordras för upprättandet av registret. Jämfört med nu gällande lagstiftning med generellt tillståndskrav innebär förslaget en försvagning av skyddet för den personliga integriteten. Regeringens förslag till förändring av datalagen är således ett led i den besparingspolitik som anses nödvändig. Enligt vår mening får det statsfinansiella läget inte utgöra motiv för att göra betydande ingrepp i datalagen redan på kort sikt. En skyddslagstiftning av det slag som datalagen utgör kostar pengar och måste kosta pengar. För att fullgöra sina uppgifter enligt nu gällande lagstiftning anser sig datainspektionen behöva 68 ytterligare handläggare, vilket motsvarar en kostnad på ett par . Den årliga besparingen på ett par , som regeringsförslaget innebär, står dessutom inte i rimlig proportion till vad man i övrigt ålägger samhället att spara. har beslutat att datainspektionens totala kostnad skall täckas genom ett avgiftssystem. På grund av svårigheter med att utforma ett avgiftssystem har detta emellertid ännu icke kunnat genomföras. DALK har emellertid utarbetat ett system för avgiftsuttag som kommer att införas under kommande budgetår, och därför innebär den föreslagna förändringen i datalagen ingen besparing i statsbudgeten. Däremot kommer registerförarna som en följd av regeringsförslaget att få lägre kostnader. Regeringsförslaget innebär således att företag och myndigheter får lägre kostnader som skyddet för otillbörligt intrång i den personliga integriteten försämras. Detta är en prioriteringsordning som vi icke kan ansluta oss till. Mot bakgrund av det anförda förordar vi att man på kort sikt tilldelar datainspektionen de ökade personalresurser som behövs för att inspektionen med oförändrad lagstiftning skall kunna fullgöra sina tillstånds-, tillsyns- och informationsuppgifter på ett tillfredsställande sätt. Avgiftsuttaget från registerförarna får dimensioneras med hänsyn härtill. Härutöver bör inspektionen vidta den ytterligare rationalisering av tillståndsförfarandet som visat sig möjligt enligt det av DALK utarbetade nollalternativet. Vi yrkar alltså avslag på propositionens förslag om förändringar i datalagen i denna del. Om icke skulle bifalla vårt förslag om avslag på propositionen i denna del anser vi det vara en ovillkorlig förutsättning för en förändring av tillståndskravet redan på kort sikt att i princip alla personregister som förs med hjälp av ADB blir föremål för överblick och offentlighet genom att registren finns centralt förtecknade hos datainspektionen. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi 1. att beslutar avslå regeringens förslag till de förändringar i datalagen som innebär att licenssystem införs och att det generella tillståndskravet upphävs, 2. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om ökade resurser till datainspektionen för att den med oförändrad lagstiftning skall kunna fullgöra sina tillstånds-, tillsyns- och informationsuppgifter, 3. att därest punkt 1 och 2 ej vinner gillande beslutar att alla personregister som förs med hjälp av ADB blir föremål för överblick och offentlighet genom att registren finns centralt förtecknade hos datainspektionen. () ()