mot · G5022075 · 1982-01-26 00:00:00 — anvisas för denna verksamhet. Det är 7 milj. kr. mera än enligt regeringens förslag. I enlighet med vad vi tidigare anfört i motionen om behovet av skogsbruksplaner och översiktliga skogsinventeringar föreslår vi, med instämmande i virkesutredningens förslag, att totalt 22,0 milj. kr. anvisas för översiktliga skogsinventeringar och att totalt 6,5 milj. kr. anvisas till statsbidrag för fastighetsvisa skogsbruksplaner. Det är 7 milj. kr. mer än vad regeringen föreslår till denna verksamhet. 1 den nya skogsvårdslagen ställs krav på reproduktionsplikt av skogsbestånd med allt för låg slutenhet (§ 5:3). Vi krävde i vår motion 1980/ 81:2021 att arbetet med en avvecklingsplan för dessa skogar skulle påskyndas. Yrkandet avslogs av . Efter att virkesförsörjningsutredningen utarbetat förslag om en kraftfull satsning för avveckling av dessa skogar tog regeringen med detta i sin proposition 1981/82: 30, vilket senare blev beslut. Beslutet innebar att bidraget till återväxtåtgärder höjs kraftigt . Vi anslöt oss i vår motion 1981/82:46 till förslaget men föreslog en ändring som innebar att stödet skulle utgå lika för alla skogsägarkategorier. Riksdagsbeslutet innebär att fysiska personer, dödsbon och familjestiftelser får väsentligt högre stöd. Vi upprepar nu vårt krav att stödet bör vara lika för alla skogsägarkategorier. Vi beräknar att det medför en ytterligare kostnad på högst 10 milj. kr. Avvecklingen bör enligt vår mening geografiskt prioriteras till områden med akut Inom ramen för skogsvårdsorganisationens myndighetsuppgifter bör som tidigare nämnts särskilda resurser riktas till inland. Härigenom kan även värdefulla arbetstillfällen skapas. Stöd till byggande av skogsbilvägar förordar i sin anslagsframställning att rambeloppet för statsbidrag till byggande av skogsvägar höjs från nuvarande 50 milj. kr. till 72,5 milj. kr. Styrelsen framhåller att vägnätet i är ofullständigt utbyggt. Stora arealer med övervägande avverkningsmogen skog finns på stort avstånd från befintliga vägar. En vägbyggnad påverkar enligt mening direkt aktivitetsnivån i skogsbruket. För vår del anser vi det vara särskilt angeläget med en fortsatt utbyggnad av skogsbilvägarna inom det skogliga stödområdets inre zon. Även i övriga delar av är detta angeläget. Vi föreslår med instämmande i äskande att statsbidraget till skogsvägsbyggnad inom det skogliga stödområdets inre zon prioriteras. Det bör ankomma på att med de långsiktiga vägplanerna som grund göra denna fördelning. Det är sammanlagt 22,5 milj. kr. mer än regeringens förslag. Våra förslag innebär att av de medel som flyter in i form av skogsvårdsavgifter tillförs ytterligare 66,5 milj. kr. att användas i enlighet med vad som ovan anförts som bidrag till skogsvård m. m. Med dessa ytterligare insatser i huvudsak inriktade på virkestillgångar i inland som annars icke skulle avverkas, vill socialdemokraterna öka förutsättningarna att trygga virkesförsörjningen till de skogsindustrier som har brist på råvara. Nya medel i skogspolitiken Det är angeläget att man inom ramen för en planerad råvaruförsörjning också har tillgång till ekonomiska styrinstrument för att påverka skogsägarnas avverkningar och skogsvårdsåtgärder. Utvecklingen har klart visat att enbart ekonomiska stimulanser i form av statsbidrag till skogsägarna inte räcker till. Vad som behövs är ordentliga ekonomiska styrmedel som fungerar som en pådrivande motor i framför allt skogsvården och avverkningarna. Bestämmelserna om minimiavverkningsregler som virkesförsörjningsutredningen föreslår och som vi anser bör genomföras, har av säkerhetsskäl satts så lågt att endast de som mycket påtagligt har underavverkat kommer att behöva öka avverkningarna. Det finns emellertid många skogsägare som av olika skäl avverkar mindre än vad som är samhällsekonomiskt motiverat men som ändå uppfyller de krav som minimiavverkningsbestämmelsen ställer. Om man skall kunna påverka även dessa till att avverka mer, vilket är nödvändigt för att tillgodose industrins virkesbehov, krävs det enligt vår mening även åtgärder på det ekonomiska området som både verkar påtryckande och stimulerande på avverkningsbenägenheten. Resultatet av den undersökning bland skogsägarna som virkesförsörjningsutredningen gjort visar bl. a. att många skogsägare avstår från att avverka därför att man inte är beroende av inkomster från skogsbruket. Dessutom har den andel av skogsmarken som ägs av personer vars huvudsakliga inkomst kommer från andra förvärvskällor ökat snabbt. Det gör det desto mer angeläget att finna åtgärder som uppmuntrar till avverkning. Åtgärderna måste enligt vår mening vara fördelningspolitiskt neutrala gentemot andra kategorier av inkomsttagare. Efter de senaste årens goda inkomster för skogsägarna är det inte fördelningspolitiskt rimligt att vidta åtgärder som innebär att skogsägarna ytterligare gynnas. Eventuella stimulanser måste därför finansieras genom avgifter inom skogsbruket. Detta är även nödvändigt av statsfinansiella skäl. De ekonomiska styrmedlen bör ha egenskaperna att de belastar den passive skogsägaren och uppmuntrar den aktive. Olika typer av beskattningsmodeller, främst av typen tillväxtbeskattning, har analyserats av virkesförsörjningsutredningen. Vi delar utredningens uppfattning att en definitiv tillväxtbeskattning av finsk modell inte bör införas. Det finns en rad övergångsproblem i samband med införandet av ett sådant system. Det avgörande för oss har dock varit att finska undersökningar visat att skogsägarna genom detta system fått en orättmätligt låg beskattning jämfört med andra inkomsttagare. Skälet är att systemets definitiva karaktär gör det nödvändigt att lägga beskattningen på en låg nivå. Utredningen har också undersökt preliminär tillväxtbeskattning, periodiskt preliminär tillväxtbeskattning, särskild skogsskatt samt avgifts- och stödsystem. Vi anser för vår del att ett skattesystem som bygger på en preliminär tillväxtbeskattning bäst skulle tillgodose de mål vi strävar efter. Den preliminära tillväxtbeskattningen är avverkningsbefrämjande som den genom reglering av beskattningen i efterhand med hänsyn till den faktiska inkomsten garanterar en rättvis beskattning. Införandet av en preliminär tillväxtbeskattning medför emellertid betydande tekniska och administrativa komplikationer som ytterligare behöver utredas. Mot den bakgrunden avstår vi från att nu förorda att ett sådant system införs. Behovet av åtgärder är dock akut med hänsyn till de låga avverkningarna. Vi förordar därför införandet av ett avgifts- och stödsystem. Med ett sådant system uppnås huvudsyftet med den preliminära tillväxtbeskattningen. Det är dessutom lätt att införa eftersom det bygger på ett befintligt system. Detta system infördes genom höjningen av skogsvårdsavgiften och införande av extra avdrag vid beskattning av vissa skogsuttag som genomförts fr. o.m. Även gallringsstödet var utformat på detta sätt då ett bidrag utgick för gallringsåtgärder vilket finansierades med en höjd skogsvårdsavgift. För att få den avverkningsbefrämjande effekt som eftersträvas måste emellertid nivån höjas både på skogsvårdsavgiften och på stöden. Vi avvisar emellertid det nuvarandet stödet som utgår i form av ett tidsbegränsat extra avdrag för vissa skogsuttag. Vi anser att de nuvarande extra avdragen har marginell effekt. Stödet bör i stället utgå efter avverkning i form av bidrag till återväxtkostnader och produktionsfrämjande åtgärder. Uppbyggt på detta sätt får avgifts- och stödsystemet dels avverkningsbefrämjande effekt genom att det höjer skogsägarnas rånetto vid avverkning, dels en gynnsam effekt på skogsvården. En långsiktig avverkning på 75 milj. m3sk förutsätter en bättre skogsvård än . Dessutom verkar en högre skogsvårdsavgift pådrivande eftersom skogsägaren får incitament att skaffa sig intäkter från skogen, då den åsamkar honom en fast kostnad. Systemet bör i princip utformas så att ett belopp motsvarande hela eller huvuddelen av de beräknade kostnaderna för återväxtåtgärder och röjning, minskat med det statliga stödet, tas ut via höjning av skogsvårdsavgiften. Sedan görs alla investeringar i primärproduktionen bidragsberättigade. Avgifterna och stödet bör balansera varandra, för att systemet skall vara neutralt gentemot andra inkomstgrupper. Som vi har sagt bör man också i samband med detta göra en bedömning av samtliga övriga stödformer för att se om ytterligare förenklingar kan göras. Det föreslagna systemet är enligt vår mening nödvändigt för att lösa problemen med virkesförsörjningen. Systemet har den fördelen att det är enkelt och att det innebär en utveckling av en redan etablerad politik. En ytterligare fördel med att utveckla ett befintligt system är att det sannolikt inte behövs några särskilda övergångsbestämmelser. Vi föreslår att regeringen återkommer till med förslag om ett avgifts- och stödsystem i enlighet med vad vi anfört som ett styrinstrument för en bättre skogsvård, jämnare avverkning och tryggare sysselsättning. Med den situation när det gäller råvarutillgången som kommer att vara kännetecknande för skogsnäringen vi kan överblicka finns stor risk för betydande störningar i virkesförsörjningen. Flera företag inom sågverksindustrin har redan nu svårigheter att få fram råvara trots den nuvarande mycket låga produktionen inom sågverksindustrin. Vi anser det därför angeläget att regeringen i samverkan med parterna på virkesmarknaden drar upp riktlinjer för förhandlingar om långtidsavtal för priser och leveranser, som möjliggör tryggad råvaruförsörjning och en fortlöpande prisövervakning från statens sida. Ett av de största hindren för möjligheten att driva ett rationellt skogsbruk är den stora ägosplittring som kännetecknar privatskogsbruket. Det är därför enligt vår mening angeläget att regeringen vidtar sådana åtgärder att lantmäteriverket kan intensifiera sina insatser för förbättrad ägostruktur. Den långsiktiga avvägningen mellan olika användningar av vedråvara har blivit en central fråga för skogsindustrin. Vissa beräkningar tyder på att det används 4-5 milj. m3sk för energiändamål. Man kan på goda grunder anta att en mycket stor del av denna kvantitet utgörs av råvara som är användbar som industrived. Regeringen har helt underlåtit att vidta åtgärder för att klara denna viktiga fråga. Alla förslag från både fackliga organisationer och branschorganisationer om tillståndsplikt för energianläggningar har avvisats. Regeringen är tydligen totalt omedveten om de utomordentligt stora risker för skogsindustrin och samhällsekonomin som den ökade fliseldningen innebär. Vi kan för vår del inte acceptera att en vital samhällsekonomisk fråga behandlas på ett så lösligt sätt som regeringen här gör. Samhället måste ha möjligheter att påverka hur vårt lands skogstillgångar används. prövas anläggningar inom skogsindustrin. Motsvarande bör ske för även andra virkesförbrukande verksamheter. Anläggningar som utnyttjar skogsavfall och flis bör tillståndsprövas av resp. länsstyrelse. De kommunala planerna för utnyttjande av flis och skogsavfall i värmeanläggningar måste innan tillstånd till sådana anläggningar ges prövas mot länsvisa inventeringar av tillgången på skogsråvara som inte behövs för skogsindustrin. Värmeanläggningar som förbrukar mer än bör dessutom tillståndsprövas med stöd av 136 a § byggnadslagen. Även om svensk skogsindustri till övervägande delar är rationell och internationellt konkurrenskraftig kommer det även att krävas förändringar och stora kapitalinsatser för att branschens konkurrenskraft skall kunna hållas på en tillräckligt hög nivå. Tillverkningen måste fortlöpande anpassas till de förändringar som sker i den internationella efterfrågan. Vidareförädlings- och integrationsgraden måste ökas. Anläggningarna måste fortlöpande moderniseras och i många fall ytterligare byggas ut. Betydande kapitalinsatser kommer att krävas för att öka vidareförädlingsgraden. Inom massa- och pappersindustrin gäller det en ökad tillverkning av papper och papp på bekostnad av produktionen av avsalumassa. Inom sågverksindustrin gäller det en ökad bearbetning av trävaror till ämnen och halvfabrikat för snickeri-, möbel- och byggnadsindustrin. Av största vikt är också att tillräckliga satsningar görs vad gäller forskning och utvecklingsarbete. ligger långt framme i fråga om produktionsmetoder. Inom massa- och pappersindustrin krävs dock en fortsatt kraftfull utveckling mot processer som är bl. a. råvaru- och energisnåla samt skonsamma mot miljön. Vi måste också eftersträva en utveckling mot mera förädlade och tekniskt avancerade produkter. Inom det trätekniska området krävs en förskjutning mot mera bearbetade produkter, som svarar mot nuvarande och nya behov inom byggnadsoch snickeriindustrierna. Detta kräver att nya produktionsmetoder utvecklas. Även här måste råvarubesparande teknik utvecklas. För att möta dessa ökade krav bör de statliga insatserna för FoU-arbetet inom massa- och papperstekniken liksom inom trätekniken förstärkas. Styrelsen för teknisk utveckling har föreslagit att det byggs upp ramprogram för utveckling av träfibrernas egenskaper och för träkemi. Det är angeläget att dessa program blir verklighet. Skogsindustrins utveckling kommer sålunda att ställa stora krav på företagen och på samhället. Vi måste se till att det finns en betryggande råvarubas som gör att företagen vågar ta de stora beslut som krävs. Kapital måste finnas tillgängligt för investeringarna. Och inte minst viktigt: utvecklingen måste ske på att sådant sätt att den kan accepteras av de många människor som berörs. För socialdemokraterna och de anställdas organisationer är det en självklarhet att denna utveckling inte enbart kan få bestämmas av de enskilda företagen och ske på deras villkor. Planeringen för framtiden måste ske i samverkan mellan samhället, företagen och de anställda. I denna fråga har regeringen en helt annan inställning. Detta har tydligt klargjorts av de återkommande kriserna inom t. ex. Vänerskog, och Ncb. Trots att staten gått in med miljardbelopp i dessa företag kvarstår de grundläggande problemen olösta. Regeringen har underlåtit att ställa krav på företagen i samband med att stödet beviljats. Enda resultatet har blivit att förlusterna har ökat och att nedläggningar tvingats fram trots det statliga stödet utan att några rimliga insatser gjorts för att klara sysselsättningsproblemen. Motiven för våra förslag om en planmässig styrning av strukturomvandling under samhällets ledning har blivit allt tyngre i takt med de återkommande kriserna inom skogsnäringen. Regeringen har valt att helt avstå från ett genomtänkt agerande för att främja den samlade skogsnäringens utveckling. Man har fortsatt en politik som innebär att man väntar tills kriserna kommer. Men även när man trots sina intentioner inte kan undgå att ingripa utmärks insatserna av förvirring motsägelser och långdragna interna stridigheter inom regeringen. Detta har inte minst utmärkt handläggningen av Ncb-frågan. För oss socialdemokrater och för de anställdas organisationer är det en självklarhet att samhället medverkar till en bättre planerad strukturom vandling inom svensk skogsindustri. Det måste ske en ökad samordning och samverkan rörande de stora, övergripande besluten, t.ex. vad avser nedläggningar/kapacitetsinskränkningar, kapacitetshöjande investeringar och förändringar i produktionsinriktningen. Från socialdemokratisk sida har vi gång på gång krävt att regeringen skall ta initiativ till en samordnad planering inom skogsindustrin. Motsvarande krav har framförts från de fackliga organisationerna. Våra krav har regelbundet avvisats av regeringen och den borgerliga riksdagsmajoriteten. Härigenom har man tagit avstånd från möjligheterna att få den nödvändiga övergripande planeringen av sysselsättningsutvecklingen och virkesförsöijningen. Att avvisa behovet av en sådan ramplanering är att förneka det mycket starka beroende som råder mellan de enskilda företagen och produktionsenheterna i hela verksamhetskedjan från råvaruförsörjningen till den internationella marknadsföringen. Det innebär en fortsatt okontrollerad utveckling i en bransch som är av avgörande betydelse för möjligheterna att nå balans i vår utrikeshandel. Det betyder också att man nonchalerar de anställdas berättigade krav på trygghet i sysselsättningen och kommunernas och de regionala myndigheternas behov av tidig information om kommande förändringar. Detta vittnar om en anmärkningsvärd brist på ansvar. bör begära att regeringen tar initiativ till en övergripande planering för svensk skogsindustri. Planeringsarbetet skall självfallet göras tillsammans med företagen och de anställdas organisationer. Det utvecklingsprogram som detta arbete resulterar i bör redovisas för . har betydande belopp satsats i svensk skogsindustri från samhällets sida. Genomgående har det rört sig om insatser för att rädda företag i akuta kriser. Från socialdemokratisk sida är vi inte motståndare till att sådana räddningsaktioner sker på sunda ekonomiska villkor. Men vi är mycket kritiska mot det sätt på vilket dessa frågor skötts av de borgerliga regeringarna. Vi har i tidigare motioner redovisat denna kritik som avser bl. a. bristen på planering och villkoren för det statliga engagemanget. Även kommer det att krävas finansiella insatser från samhällets sida för att trygga en positiv utveckling inom skogsindustrin. Dessa insatser måste emellertid ingå som en del i en planerad branschutveckling. Detta betyder bl. a. att samhällsengagemanget inte som skall koncentreras till de mindre livskraftiga, redan krisdrabbade företagen och enheterna. Det är för den långsiktiga utvecklingen minst lika viktigt att samhället aktivt engagerar sig i framtidsinriktade och expansiva delar av branschen. Vi har föreslagit att detta statsmakternas deltagande i branschutvecklingen skall ske genom ett statligt strukturbolag. bör uttala att ett sådant bolag inrättas. Vi vill avslutningsvis upprepa vårt krav från motion 1980/81:2021 om åtgärder för att öka förädlingsgraden inom den svenska sågverksindustrin. presenterade utredningen vidareförädling en omvärldsanalys (SIND 1980:16). Utredningen genomfördes på uppdrag av industridepartementet. Utredningen har genom breda marknadsundersökningar bland snickeriindustrier och trävarudistributörer i , , , m.fl. länder kartlagt önskemålen om produkter från den svenska sågverksindustrin. Undersökningarna visar att det finns ett stort potentiellt marknadsutrymme för vidareförädlade trävaror från svensk sågverksindustri. De produkter det gäller är bl. a. snickeriämnen, färdigtorkade exaktkapade ämnen och hyvlade trävaror. Utredningsresultaten har rönt ett stort intresse bland företagen. Det är ytterst angeläget att vi så långt som möjligt tar till vara dessa möjligheter. En satsning på vidareförädlade produkter skapar nya arbetstillfällen inom sågverksindustrin som åtminstone till stor del kan ersätta de arbeten som rationaliseras bort genom den tekniska utvecklingen. Den ger nya möjligheter för mindre och medelstora sågverk i bl. a. inland att överleva och utvecklas. Vidareförädlingen skulle också ge en betydande ökning av exportinkomsterna från sågverken. Förutom det värde som en ökad vidareförädling har för sågverksindustrin vill vi peka på de positiva effekter som den ger för den industri som levererar utrustning till sågverken. Behovet av en ökad marknad för utrustningsindustrin framgår av industriverkets utredning om denna industri, som genomförts parallellt med sågverksutredningen. För att utnyttja möjligheterna till ökad vidareförädling krävs investeringar i ny produktionsutrustning i sågverken av typen torkar, limningsutrustning, hyvlerier, lamellsågningsutrustning. Vidareförädlingen kräver också en ny marknadsförings- och försäljningsorganisation. De nödvändiga investeringarna skall självfallet i första hand bekostas av företagen själva. Eftersom sågverksindustrin huvudsakligen består av små företag med oftast mycket begränsade resurser kan det dock behövas ett visst stöd från samhället för att få igång utvecklingen mot en ökad vidareförädling. Stödet bör enligt industriverket bestå av hjälp med kundkontakter och marknadsföring. Även för bl. a. produktionsuppläggning och investeringar anser industriverket ett samhällsstöd vara motiverat, i form av statliga kreditgarantier. begär i utredningen och i sin anslagsframställning för /83 att få medel för att inrätta ett Branschprogram Såg för att hjälpa sågverksindustrin att komma igång med vidareförädlingen. Industridepartementet har avvisat kraven. Industriministern säger sig i propositionen se mycket positivt på en utveckling av sågverksnäringen i den riktning som utredningen anger. Några som helst åtgärder från samhällets sida för att främja och påskynda utvecklingen föreslås dock inte. Vi anser det vara ett vitalt intresse att snabbt få igång en ökad satsning på vidareförädling inom sågverksindustrin. Regeringen bör därför anmo das av att förelägga förslag . bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag om obligatoriska skogsbruksplaner i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att beslutar att begära att regeringen framlägger förslag till lagstiftning i anslutning till skogsbruksplanerna i enlighet med vad som anges i motionen, 3. att beslutar att hos regeringen begära förslag om en ändring av 6§ skogsvårdslagen i enlighet med vad som anges i motionen, 4. att beslutar att hos regeringen begära förslag om lagstadgad avverkningsskyldighet på skogsområdet i enlighet med vad sorn anges i motionen, 5. att beslutar att hos regeringen begära förslag om temporär gallringsskyldighet i enlighet med vad som anges i motionen, 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs angående ökade insatser för att stimulera avverkningar och skogsvård i inland, 7. att beslutar att till Skogsvårdsstyrelserna: Myndighetsuppgifter för /82 anvisa ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av , 8. att beslutar att till Bidrag till skogsvård m.m. för /83 anvisa ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av , 9. att beslutar att till Stöd till byggande av skogsvägar för /83 anvisa ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av , 10. att beslutar att hos regeringen begära förslag om avgifts- och stödsystem i enlighet med vad som anförs i motionen, 11. att beslutar att hos regeringen begära intensifierade insatser för att förbättra ägostrukturen inom skogsbruket i enlighet med vad som anges i motionen. () () HANS () () () () () () i () () () () () () ()