ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502788 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Mindre kommuners behov av tågförbindelser En utgångspunkt för kommunreformerna var att varje kommun skulle kunna ge sina medborgare den mest angelägna samhällsservicen. Endast i undantagsfall skulle man behöva söka denna i andra kommuner. Framför allt i mindre kommuner i närheten av större tätorter har det emellertid varit en tendens att söka sig utanför den egna kommunen och dess centralort till större tätorter inom angränsande kommuner. Detta har ytterligare försvagat underlaget för service i den egna kommunen och försvagat dennas självständighet i förhållande till större grannkommuner. Till denna utveckling har bidragit att i vissa fall inte ansett sig böra ta hänsyn till mindre kommuners behov av tågförbindelser med andra delar av riket, inte ens när stambanor passerar centralorten. Som exempel på detta kan nämnas kommun med tätort och med tätort i län, kommun och tätort i samt och tätort i . Kommuninvånarna tvingas då att söka sig till grannkommuner för att kunna använda järnvägens fjärrförbindelser. Att detta är en belastning för kommunens näringsliv är självklart. Det kan också göra arbetsplatser mindre attraktiva inom en sådan kommun. En känsla av att den egna kommunen ger sämre service, kan då också - ofta felaktigt - överföras på andra områden inom kommunen. Denna känsla kan förstärkas av att man även utifrån lätt kan värdera kommuners attraktivitet efter huruvida de har direktförbindelse genom passerande fjärrtåg. Att många kommuner fått sina kommunikationer försämrade och fördyrade genom järnvägsnedläggningar är redan ett beklagligt faktum. Att låta järnvägsdöden drabba även viktiga orter med ännu passerande tåg och levande järnvägstraditioner kan inte försvaras. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening uttalar att tåg som går genom en kommun normalt skall göra uppehåll där i en utsträckning som gör det möjligt för kommunens invånare att i rimlig grad ha den egna centralorten eller annan järnvägsstation i kommunen som utgångspunkt för fjärresor. (c) () () ()
mot · G502789 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Flygplatsen /öppnades den . 1975 för reguljär linjefart. Inrikestrafiken upprätthålls av Linjeflyg med två turer från och två turer till . dubblerades dessa turer, dvs. fyra turer från och fyra turer till . SAS upprätthåller linjefart på sträckan med en tur i vardera riktningen per dag. AMA-flyg upprätthåller linjefart på sträckan med en tur i vardera riktningen per dag. Flygplatsen är gränsövergångsställe varför passpolis betjänar flygplatsen. En tullavdelning med 1+4 man är stationerad på flygplatsen. har i en framställning till chefen för hemställt att länsflygplatsen fr. o. m. /76 får ställning av s. k. statlig primärflygplats och därmed erhålla de investerings- och driftsbidrag som därav följer. Motioner i ärendet har väckts. Den av regeringen tillsatta utredningsgruppen för lufttransport har sedermera föreslagit att skall få ställning som statlig primärflygplats och därmed erhålla de investerings- och driftsbidrag som följer därav. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att länsflygplatsen /överförs till statlig primärflygplats. () ()
mot · G502792 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Lagstiftning mot osund konkurrens på sjöfartens område antog ett sjöfartspolitiskt program. I den proposition som utgjorde underlag för riksdagsbehandlingen utlovades att regeringen skulle återkomma med förslag till en beredskapslagstiftning som skulle göra det möjligt att ingripa mot osund priskonkurrens från subventionerade handelsflottor. Förslag till sådan lagstiftning har utarbetats inom och har även underställts lagrådets prövning. Proposition i ärendet aviserades under föregående . Åtgärder mot diskriminering i internationell sjöfart kan vidtas redan enligt existerande lagstiftning. Däremot medges inte ingripanden mot exempelvis osund priskonkurrens från statshandelsländer och länder som tillhandahåller bekvämlighetsflagg. I olika internationella organisationer pågår diskussioner om motåtgärder mot bl. a. den snedvridande priskonkurrensen från statshandelsländer. Ännu har man inte kommit fram till gemensamma handlingslinjer, men många stater har utfärdat lagstiftning som möjliggör motåtgärder om sådana skulle visa sig påkallade. Således har ett flertal länder inom infört lagstiftning som ger möjlighet att ingripa med motåtgärder inte bara mot diskriminering av resp. lands sjöfart utan också mot oskälig priskonkurrens och andra skadliga åtgärder. Likaså har samtliga numera lagstiftning som möjliggör åtgärder för att skydda den inhemska sjöfartsnäringen mot statshandelsländernas priskonkurrens. Det är angeläget att också i införa en lagstiftning som ger regeringen befogenhet att vidta åtgärder i samklang med åtgärder som kan komma att beslutas av övriga sjöfartsnationer i västvärlden. En sådan beredskapslag bör också ses som en betydelsefull manifestation att genom aktiva åtgärder skydda svenska sjöfartsintressen mot osunda konkurrensmetoder eller andra liknande skadliga angrepp. Med anledning härav är det olyckligt att den förutskickade propositionen ännu inte presenterats , eftersom ett uppskov kan uppfattas som en ändrad inställning i sak. Det är därför angeläget att regeringen förelägger förslag till lagstiftning om åtgärder till skydd för svensk sjöfart. 1 1981/82. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om åtgärder till skydd för svensk sjöfart mot osund konkurrens. () ()
mot · G502793 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. beslöt 1979 med anledning av den dåvarande regeringens proposition om en ny trafikpolitik att vissa av de olönsamma järnvägslinjerna inte skall ingå i statens järnvägars riksbanenät. Man förordade från riksdagsmajoritetens sida att dessa linjer i stället skulle utvärderas av de regionala trafikhuvudmännen. Om trafikhuvudmännen sedan är beredda att upprätthålla de olönsamma linjerna, får man själv svara för de ekonomiska konsekvenserna. Från sida motsatte vi oss en sådan ordning, vilket framgår av den reservation i trafikutskottets betänkande som behandlade trafikpolitiken 1979. Vi anser nu liksom då att alla järnvägslinjer bör ingå i det så kallade riksbanenätet, som skall vara hela svenska folkets järnväg. I takt med de stigande bensinpriserna har också tågresandet ökat markant, därför bör det vara naturligt att linjer som tidigare ansågs vara olönsamma kan bli lönsamma. Även om inte så skulle vara fallet borde dessa linjer vara en integrerad del i järnvägstrafiken och bedömas utifrån en helhetsbild. har också beslutat att skall bevaras och vissa delar upprustas i takt med de ekonomiska förutsättningarna. Längs finns ett antal bibanor, som också borde ingå i den upprustningen. Vi har från under många riksdagar motionerat om en upprustning av Västerdalabanan med en återuppbyggnad av bandelen . Inte minst med tanke på turistmätningen i dessa bygder kommer trafikpolitikens utformning att vara avgörande för dessa företags fortlevnad. Genom att på nytt bygga ut järnvägssträckan och återupprätta och förbättra persontrafiken, kan man i hög grad öka tillgänglighet för gemene man, minska trafiktrycket på och förbättra kollektivtrafiken för de boende längs . Genom motioner i har vi också begärt att bandelen BlybergÄlvdalen skall rustas upp, så att persontrafik kan införas på sträckan . En upprustning av järnvägssträckan har tidigare skett och en förstärkning av järnvägsbron vid har också gjorts, varvid betydande belopp investerats på bandelen. Inte minst av den anledningen borde mer trafik föras över på järnvägslinjen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att alla järnvägslinjer skall ingå i riksbanenätet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande upprustningen av bandelen och persontrafiken . () ()
mot · G502794 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Förbättrad service för tågresenärer Kollektivresorna i ökar. Det har också kommit till godo, som upplever en ökning av resandeströmmen. Men SJ:s möjligheter att ta emot och ge denna resandeström tillräcklig service har inte ökat i samma omfattning. Detta gäller under vanliga, normala förhållanden och förorsakas inte av de extra stora svårigheter som en sträng vinter nu innebär. Många års försyndelser inom trafikpolitikens område, i form av nedskärningar både på personal och materiel när det gäller kollektivtrafiken, kommer till synes. Servicefrågorna är dock av stor betydelse för att ytterligare popularisera jämvägsåkandet. Det är viktigt för att minska långresor med bil, som i sin tur påverkar både trafiksäkerhet samt energiförbrukning och miljö. Vpk aktualiserar följande åtgärder för att förbättra servicen på tågen och stationerna. Vänthallarna vid våra järnvägsstationer har inte fått den upprustning som den ökande användningen motiverar. Tiderna för öppethållande är också begränsade på ett sätt som inte är försvarbart. Om man betänker att våra flyghallar har en standard som är närmast lyxbetonad och att de ändå används av en relativt begränsad grupp av resenärer, framstår våra järnvägsstationer som allmänna inrättningar i strykklass. Det behövs en upprustning både av bekvämlighet och utseende. Anordningar så att handikappade kan klara sig, barn vänliga utrymmen och en förbättring i stort av både utsmyckning och komfort fordras. Öppettiderna måste också ses över så att resande har tillgång till vänthallarna i större omfattning än . Bättre service på tågen Serveringen på tågen bör breddas och förbättras, antalet restaurant- och kafévagnar bör utökas så att resor längre än ger möjlighet till sådan service. Men enklare serviceanordningar kan också byggas ut. Det borde finnas möjligheter att på så gott som alla tåg ha en kiosk där det vanliga varusortimentet saluförs. Utrymmet och kostnaden blir ringa jämfört med den service som kan lämnas. Kioskerna kan ses som ett komplement till de ambulerande kaffevagnar som redan finns på vissa tåg. Tågen är inte helt barnvänliga. Det fåtal kupéer för spädbarn med vårdare som finns är helt otillräckligt. Också äldre barn behöver ha någonstans att ta vägen under långa resor. En omändring av en del av de s. k. salongsutrymmena i första klass till lekutrymmen skulle vara en enkel men stor förbättring. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär förslag om upprustning av järnvägsstationerna i enlighet med vad som framförs i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om en förbättring av servicen på tågen när det gäller tillhandahållande av varor och servering, 3. att hos regeringen begär förslag om åtgärder till utökade utrymmen för barn på tågen. HANS (vpk) (vpk)
mot · G502797 · 1982-01-22 00:00:00 — I landet finns mark, huvudsakligen våtmarker av skilda slag, som inte ger någon direkt produktiv avkastning för jord- och skogsbruket. Dessa områden är ekologiskt sett av utomordentligt stor betydelse. Deras betydelse ökar i takt med den ökande intensiteten i skogsoch jordbruket. De utgör refugier, dvs. ostörda områden, för djur och växter. De bidrar också i hög grad till omväxlingen i landskapet. Dessa arealer får anses utgöra den största samlade markresursen för svensk naturvård . Våtmarkerna kan genom nya tekniska landvinningar numera utnyttjas i betydligt större utsträckning änman kunde tänka sig . De är därför intressanta för ett expanderande skogsbruk. I princip är det tekniskt möjligt att göra alla våtmarker, myrar etc. i södra och samt Norrlands kustband skogsproduktiva, dvs. plantera dem med skog. Då förutsätts förutom dikning också omfattande skogsgödsling. Dessa våtmarker är emellertid också av största intresse ur energiförsörjningssynvinkel. Många av dem innehåller stora mängder torv, som kan brytas och utnyttjas som bränsle. De är också intressanta för s. k. energiskogsodling. Nyodling för jordbruksändamål ter sig däremot mindre sannolikt utom rent lokalt. Då kan intresset dock komma att rikta sig mot just sådana områden, som är särskilt värdefulla från naturvårdssynpunkt. De samlade intressen och anspråk som redovisats eller kan räknas fram är väsentligt större än den totala areal av våtmarker, som finns att tillgå. Och har ändå inte naturvårdsintressena beaktats. Hanteringen av dessa områden är den kanske viktigaste markpolitiska frågan under de närmaste decennierna. I den fysiska planeringen måste dessa frågor på alla nivåer ägnas ett avsevärt större intresse än hitills. Beslutsunderlaget måste förbättras genom en planmässig satsning på forskning och på rikstäckande inventeringar. Naturvårdens synpunkter måste komma in redan i planeringsarbetets begynnelseskeden. Inventeringar av olika våtmarkers värde för bl. a. naturvården har utförts och pågår också f. n. i bl. a. regi. För såväl naturvården som skogsbruket och energiplaneringen är det av stor vikt att detta arbete bedrivs så att den fortsatta planeringen underlättas, så att de mest lämpliga markerna är de som kommer till användning för energiproduktionsändamål. Detta bör beaktas vid fördelningen av de resurser som finns anvisade till och länsstyrelserna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad sc m i motionen anförts beträffande fortsatta våtmarksinventeringar.
mot · G502798 · 1982-01-21 00:00:00 — Vissa mögelgifter i svinkött Ochratoxin är ett mögelgift som bl. a. kan uppkomma som en indirekt följd av att mängden kvävegödsling är för stor vid odlingen. Därvid kan en mögelsvamp bildas vilken avsöndrar giftet ochratoxin. Professor vid Tekniska högskolan i har i en undersökning benämnd 'Ochratoxin och Citronins förekomst i påvisat att mycket höga halter av giftet lagras i bl. a. liggsäd. En förhöjd proteinhalt och en lägre sockerhalt, som alltför stark kvävegödsling medför, får också till följd att mögelförekomsten ökar. Även hållbarheten försämras. De krav som dessa problem ställer på hur gödslingen skall anpassas tycks inte ha beaktats tillräckligt. Professor vid har påvisat att ochratoxin nedsätter och försämrar njurfunktionen hos människan. kan detta leda till dialysbehandling. Vad detta medför i lidanden för den enskilde och kostnader för samhället behöver inte ytterligare understrykas. I finns i lagstiftningen angivet gränsvärden för ochratoxin i slaktsvin. Den lantbrukare som levererar slaktsvin, vilka vid besiktningen visar sig innehålla detta gift, får till staten betala 250 Dkr per slaktsvin. Detta för att slaktsvinet kasseras. En tillämpning av dansk lagstiftning, omräknad för svenska förhållanden, redovisades på ett symposium i . En redovisning därifrån var införd i tidningen . Denna visar att ca 28 000 slaktsvin skulle kasseras i vårt land och att detta motsvarar av den svenska svinbesättningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för en förbättrad information från främst lantbruksnämnderna om farorna med ochratoxin, 2. att hos regeringen begär utredning om införande av gränsvärde för ochratoxin i kött efter dansk förebild.
mot · G502799 · 1982-01-21 00:00:00 — 1981/82 799-804 Medel till Svenska fåravelsförbundets kontrollverksamhet I budgetproposition 1982/83, bilaga 13, angående främjande av husdjursaveln m. m. redovisas en anslagsframställning från lantbruksstyrelsen om medel för fårkontroll. Lantbruksstyrelsen har varit huvudman för fårkontrollen, och lantbruksnämnderna har svarat för fältarbetet. tillsatte lantbruksstyrelsen en arbetsgrupp för att utreda fårkontrollens framtida organisation. Arbetsgruppen har föreslagit att huvudmannaskapet för fårkontrollen bör, i likhet med annan produtionskontroll för husdjur, överföras till näringen, alltså . Utredningen föreslår att detta skall ske . har förklarat sig villig till detta under förutsättning att ett engångsbidrag på . kan erhållas för verksamhetens omorganisation vad avser både regional och central verksamhet. I inledningsskedet uppstår nämligen nya ekonomiska åtaganden, eftersom verksamheten finansieras dels med regleringsmedel, dels med djurägaravgifter. Dessa kan debiteras tidigast , varför djurägaravgifterna för inbetalas först . Under förutsättning av att man beslutar om denna överföring av huvudmannaskapet föreslår vi att lantbruksstyrelsen dels tar i anspråk den reservation på . som redovisas i budgetpropositionen, dels omfördelar från det övriga anslaget så att verksamheten med fårkontroll och utvecklingen av densamma kan tryggas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående medel till Svenska Fåravelsförbundets kontrollverksamhet. () () 1 1981/82.
mot · G502801 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Skydd för svensk frukt Yrkesmässigt odlas i 30-40 000 ton äpplen och päron . Vid sidan om den yrkesmässiga verksamheten odlas i villaträdgårdar o. d. 100 000-150 000 ton varav dock endast hälften beräknas bli tillvaratagen som ätfrukt medan resten kan antas bli syltad och saftad i hemmen. En import förekommer av 50 000-60 000 ton äpplen och päron . Siffrorna växlar med bl. a. skördeutfallet. Den yrkesmässiga odlingen domineras av län, där av antalet fruktträd finns på av den för odling upplåtna arealen i landet. 445 företag beräknas sysselsätta 2 000 personer med yrkesmässig fruktodling. Importen av frukt är ett hot mot den yrkesmässiga odlingen i . För den skull finns tullar och importregleringar. Avsikten med dem är att marknaden inom landet skall skyddas för så att svensk frukt kan avsättas. Tullskyddet med /kg gäller för äpplen 16 juli28 februari och för päron - . Importreglering, införd efter rekordskörden , innebär stopp för import under tid, som ofta förhandlingar fastställs av jordbruksnämnden samt en tämligen fri licensgivning. Vid förhandlingar om importstopp är odlarna i underläge, anser de. På olika sätt har förhållandena försämrats för de svenska fruktodlarna. När penningvärdet förändrats har tullavgiften, /kg förlorat i betydelse i förhållande till varans slutliga pris. Utrymmena för lagring av frukt har byggts ut, mest av de stora detaljhandelskedjorna. Tekniken att lagra frukt har utvecklats. Därigenom har importörernas möjligheter att överbrygga importstopp ökat avsevärt. Frukt av lägre kvalitet, s. k. fabriksfrukt, kan inte längre som självständig produkt yrkesmässigt frambringas i i konkurrens med lågprisländerna. Ett endast delvis synligt subventioneringssystem har utvecklats inom EG. Det är oförenligt med frihandelns principer. Eftersom så starkt iakttar dessa principer i olika sammanhang borde förhållandet kunna påtalas vid kommande förhandlingar med EG. Den synliga subventionen utgör /kg äpplen och päron. Vid uppvaktning hos regeringen har man från och framfört tre krav för bättre förutsättningar för svensk fruktodling: En licensierad import fr. o. m. behovsprövas av jordbruksnämnden. EG-subventionerna sätts i fråga vid kommande förhandlingar. En fond för marknadsåtgärder inrättas enligt tankegångarna inom trädgårdsnäringsutredningen. 1. att hos regeringen begär att en bättre avvägning och samordning av importen av frukt sker inom ramen för gällande regeringssystem, 2. att hos regeringen begär att förslag framläggs om en fond för marknadsåtgärder för i första hand fruktområdet inom trädgårdsnäringen, 3. att hos regeringen begär att i fråga om fruktimporten vid kommande EG-förhandlingar beaktas vad i motionen anförts om den svenska yrkesfruktodlingens situation. () () () (s) ()
mot · G502803 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:803 Information om hanteringen av miljöfarligt avfall BT Kemi-affären i har på många sätt upprört allmänheten, förutom att den åsamkat skattebetalarna en saneringsräkning som troligtvis kommer att uppgå till 40 milj. kr. Ansvariga myndigheters handfallenhet har medverkat till att så har skett. Konstigheterna kring BT Kemi-affären tycks också fortsätta. På BT Kemis sanerade fabriksområde står med förgiftat vatten, jordmassor och filtermassor kvar . De förpestar hela samhället, de upprör befolkningen i , som inget hellre vill än att se dem förpassade från platsen. har lovat att är över skall tunnorna med avfallet vara borta. har lovat ordna den affären. Av någon underlig anledning har vägrat tala om vart avfallet skall förpassas. Detta hemlighetsmakeri har föranlett miljövänner i att ordna vakthållning eftersom man inte ville ha avfallet dit i avvaktan på att destruktionsanläggningen skulle bli klar för att ta hand om det. Olika rykten och uppgifter berättar om att avfallet skall till . Lokalradion i konstaterade att avfallet skulle till . Man hade t. o. m. en intervju med chefen för en destruktionsanläggning utanför . En sydsvensk tidning kunde berätta med både ord och bild att en anläggning utanför var den slutliga stationen för det skånska avfallet. Sen omsider kom en bekräftelse från . BT-avfallet skulle till ! Man ville inte uppröra miljövännerna på mottagningsorten Detta hemlighetsmakeri kan inte betraktas som en tillfredsställande information i frågor som har ett stort allmänintresse. Myndigheter och statliga företag bör i liknande frågor lämna en korrekt och öppen information för att förhindra en skadlig ryktesspridning. Agerandet kring BT Kemi-avfallet har medverkat till att såväl myndigheter som statliga ringaktas och betraktas med misstro. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av att öppen information tillämpas när det gäller omhändertagande av miljöfarligt avfall.
mot · G502805 · 1982-01-21 00:00:00 — 1981/82 805-813 och och friluftsområden på kyrklig mark Det har rests allt större krav på att markområden ställs till förfogande för bildande av naturreservat och friluftsområden. För att tillfredställa dessa krav har i de flesta fall mark tagits i anspråk från kommuner, landsting och enskilda personer. Kyrkan har i mycket ringa omfattning ställt mark till förfogande. Kyrkan har mycket stora marktillgångar, varav det finns flera som är lämpliga att erhålla förordnande enligt naturvårdslagen, liksom att anlägga skilda former av anordningar för rörligt friluftsliv. När mark i kyrkans ägo bedöms vara lämplig för reservatsbildning bör densamma ställas kostnadsfritt till förfogande och eventuella kostnader ersättas av kyrkliga medel. Vad gäller kyrklig mark, som kan ifrågakomma för anläggningar av något slags rörligt friluftsliv, skall även till detta mark kostnadsfritt upplåtas. De kostnader, som eventuella anläggningar kommer att belöpa sig till, skall emellertid inte belasta den kyrkliga staten. I då närnatur och närfritidsområden får en allt större betydelse är det en mycket angelägen sak för kyrkan att kunna medverka till bevarandet av värdefulla naturområden och att ge människorna möjlighet att i vår vackra svenska natur kunna få rekreation och harmoni för kropp och själ. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att kyrkan positivt bör medverka vid tillskapande av naturreservat och friluftsområden. () ()