mot · G5022484 · 1982-04-19 00:00:00 — 1981/82:2484 m. fl. Ändring i skogsvårdslagen (1979:429), m. m. 1981/82:177) Vi har i våra tidigare motioner om skogsnäringen, senast under allmänna motionstiden (motion 1981 /82:2075), utförligt redogjort för problemen inom skogsbruket och skogsindustrin samt lagt fram en rad konkreta förslag till åtgärder för att lösa problemen. Skälen till att vi ägnat skogsnäringen mycket tid och arbete är självfallet den stora betydelse som skogsnäringen har för våra exportinkomster, för sysselsättningen, för den regionala balansen m. m. Besvikelsen har varit stor över hur de borgerliga regeringarna försummat att vidta åtgärder för att ta till vara skogsnäringens möjligheter och främja dess utveckling. Som vi framhöll i den nämnda motionen har de för låga avverkningarna och den därav följande råvarubristen lett till förlorade exportinkomster på åtskilliga miljarder . Till detta kommer att tusentals människor i onödan har förlorat sina jobb ofta på orter utan möjligheter till alternativ sysselsättning. De här försummelserna är naturligtvis särskilt allvarliga med hänsyn till den besvärliga ekonomiska situation som landet befinner sig i. Bytesbalansunderskottet hade nära nog kunnat halveras om regeringen vidtagit åtgärder så att skogsindustrin hade klarat sin råvaruförsörjning. Problemen med de låga avverkningarna har belysts både av i den preliminära nationalbudgeten och i avstämningen av långtidsutredning Tillväxt eller stagnation (SOU 1982:14). Då skogsindustrins konkurrenskraft har stärkts kommer detta tillsammans med en uppgång i den internationella konjunkturen att ge möjligheter till betydande exportökningar . Att inte utnyttja denna möjlighet skulle vara samhällsekonomiskt mycket kostsamt. Vår bedömning är emellertid att det är stor risk att de åtgärder som vidtagits för att stimulera virkesutbudet kommer att visa sig otillräckliga för att säkerställa skogsindustrins virkesbehov. Mot den här bakgrunden är det med tillfredsställelse vi noterar att regeringen nu i propositionen slår fast skogsnäringens stora betydelse och att den produktiva skogsmarken skall utnyttjas aktivt och rationellt, givetvis med hänsyn till berättigade naturvårdsintressen. Regeringen säger vidare att skogen och skogsmarken är en viktig nationell resurs och att det är ett samhällsintresse att den utnyttjas på ett rationellt och riktigt sätt. I propositionen konstaterar regeringen att det finns skogsägare som inte kan eller vill ställa upp på ett aktivt brukande trots att skogstillståndet på deras fastigheter skulle möjliggöra detta. Om detta sägs vidare att det är ett uppträdande som samhället inte kan acceptera. Detta är förhållanden som vi socialdemokrater utförligt behandlat i tidigare motioner och det är således uppfattningar som regeringen numera delar med oss. Detta finner vi självfallet tillfredsställande. De åtgärder som regeringen föreslår för att förbättra situationen i skogsbruket är emellertid inte alls tillräckliga för att uppfylla de ambitioner och krav som beskrivits. Även om flera av förslagen överensstämmer med vad vi föreslagit i tidigare motioner och med virkesförsörjningsutredningens förslag så är det mycket viktiga delar som saknas för att åstadkomma den önskade skogspolitiken. har redovisat tre nya långsiktiga virkesbalansberäkningar. Alternativ 1 motsvarar skogsutredningens alternativ 1. Detta innebär en skogsskötsel liknande den som bedrivits under . Den möjliga avverkningen och virkesförrådets utveckling överensstämmer väl med resultatet i skogsutredningens alternativ 1. Det innebär en genomsnittlig årlig bruttoavverkning av ca sk. Alternativ 2 överensstämmer med alternativ 1 utom vad gäller avverkningen i period 2 (). I har avverkningsnivån höjts över den långsiktiga nivån i övriga perioder. Höjningen motsvarar den avverkning som sparats upp i period 1 (), dvs. skillnaden mellan avverkningen i skogsutredningens alternativ 1 och den faktiska avverkningen . Alternativ 3 motsvarar skogsutredningens alternativ 3, vilket innebär lägre ambitioner för skogsskötsel och skogsvård. Vi anser alternativ 3 uteslutet eftersom det innebär att den långsiktigt uthålliga avverkningsnivån sänks med ca sk jämfört med alternativ 1. Detta ter sig samhällsekonomiskt orimligt eftersom det innebär att vi frivilligt skulle avstå från att utnyttja en av våra viktigaste naturresurser för att lösa landets ekonomiska problem. Vi anser för vår del att alternativ 2 är det intressantaste. Virkesbalansen för detta alternativ visar att råvaruunderlaget kan förbättras med utan att den långsiktiga virkesförsörjningssituationen påverkas. Mot slutet av den beräkningarna avser uppnås t. o. m. en marginell ökning av virkestillgången jämfört med alternativ 1. Det visar att det finns utrymme för kraftfulla åtgärder för att få fram mera virke för att så långt konjunkturerna medger utnyttja möjligheterna att öka skogsindustrins export. Detta är ett mycket viktigt konstaterande med tanke på landets besvärliga ekonomiska situation och det stora behovet av ökade exportinkomster. Det ger en ökad flexibilitet åt den ekonomiska politiken som det enligt vår mening vore direkt felaktigt att inte utnyttja. Vi delar inte regeringens uppfattning att det skulle behöva byggas upp ny avverkningskapacitet och ny industrikapacitet för att ta till vara den virkesmängd som alternativ 2 innebär. Det är väl känt att arbetslösheten bland skogsarbetarna är hög och att det finns en stor outnyttjad kapacitet inom skogsindustrin. Dessutom är det så att den balans mellan virkesbehov och virkestillgång som virkesförsörjningsutredningen anser vara för handen i sitt alternativ 1 är beräknad på ett genomsnittligt kapacitetsutnyttjande i industrin på . Det förutsätter att kapaciteten utnyttjas till när efterfrågan på industrins produkter så medger. I det här sammanhanget vill vi också kommentera utredningens bedömning av tveksamma virkestillgångar. drar med utgångspunkt från vissa schablonberäkningar slutsatsen att av virkestillgång i område 1, av virkestillgången i område 2 och av virkestillgången i område 3 är vad man betecknar som tveksamma ur ekonomisk synpunkt. Vi vill starkt ifrågasätta dessa beräkningar eftersom de bygger på en otillräcklig analys av skogsnäringens ekonomi. Schablonberäkningen innebär i princip att man för hela räknar bort kvantiteter som inte ger ett positivt rånetto vid priser och kostnader. Man bortser således från möjliga förändringar av marknadsläget och från flexibiliteten i avverkningsmöjligheterna enligt skogsvårdslagen och enligt skogspolitiska beslut. I avvaktan på betydligt mer ingående analyser av skogsnäringens ekonomi kan vi inte acceptera att betydande virkestillgångar avräknas från virkesbalansen såsom ekonomiskt tvivelaktiga. Vid en sådan analys bör man även ta hänsyn till de ekonomiska stöd som utgår i de aktuella områdena. Vi föreslår att regeringen ger i uppdrag att utföra sådana analyser inom ramen för den prognosverksamhet som bedrivs inom styrelsen. Vi är väl medvetna om att den ambitionsnivå som ligger i utredningens första och andra alternativ kräver betydligt förbättrade skogsvårdsinsatser i fråga om såväl anläggning av ny skog som ungskogsröjning och gallring. Detta har vi pekat på i våra tidigare motioner och även anvisat konkreta förslag till åtgärder. a. kommer det förslag vi lagt om ett avgifts- och stödsystem att innebära en stimulans till bättre skogsvård. Vi har också föreslagit ökade resurser till de skogsvårdande myndigheterna. Ekonomiskt stöd till skogsbruket Flertalet av virkesförsörjningsutredningens förslag som gäller det ekonomiska stödet till skogsbruket har redan behandlats av i samband med proposition 1981/82:30 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. Vi har fört fram våra förslag på detta område, dels i samband med behandlingen av den nämnda propositionen (i motion 1981/82:46), dels i vår motion 1981/82:2075 om skogsnäringen. Vi upprepar inte nu våra förslag. Våra förslag till ekonomiska styrmedel som vi menar måste komplettera ändringarna i skogsvårdslagstiftningen återkommer vi till i anslutning till regeringens aviserade förslag i skattefrågor som rör skogsbruket. , som ju hade till uppgift att utreda och komma med förslag till avverkningsbefrämjande åtgärder, föreslog förändringar i skogsvårdslagstiftningen på tre områden. Utredningen föreslog att bestämmelser om avverkningsskyldighet skulle föras in i skogsvårdslagen. Vidare föreslogs att ett betydande antal mindre fastigheter skulle undantas från tillämpningen av bestämmelsen om ransonering av slutavverkningsmogen skog. Detta skulle ske genom en höjning av den nuvarande gränsen för tillämpning av ransoneringsbestämmelser från en produktionsförmåga på sk till sk. Slutligen föreslog utredningen att möjligheten att besluta om avverkning av mycket gammal skog som växer dåligt skulle utvidgas genom en ändring av 6 § skogsvårdslagen. Regeringen har liksom de flesta remissinstanser anslutit sig till de två senare förslagen om höjning av ransoneringsgränsen och utvidgad möjlighet att besluta om avverkning av mycket gammal skog. Vi biträder dessa förslag. Förslaget om förändring av 6 § skogsvårdslagen lade vi fram första gången i en motion (1980 U:3) till den urtima . Detta avslogs då av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vi har upprepat förslaget i våra senare skogspolitiska motioner och noterar nu med tillfredsställelse att även regeringen går på denna linje. I samband med behandlingen av förändringen i 6 § skogsvårdslagen tar regeringen upp frågan om bevarande av vissa områden som har karaktär av urskog eller i övrigt bör undantas med hänsyn till naturvårdens intressen. När vi har motionerat om förändring av denna paragraf har vi framhållit att dessa förutsättningar inte får ändras. Här säger regeringen sig ha förbättrat möjligheterna att bevara och skydda värdefulla naturvårdsobjekt, bl. a. genom att mark får överföras från domänfonden till naturvårdsfonden inom en ram av 10 milj. kr. Det innebär att domänverkets marker skall kunna tas i anspråk för att kompensera privata markägare, som har sin skogsmark inom områden där beslut enligt naturvårdslagen planerats. Detta innebär att en helt ny princip införs när det gäller överföring av mark från domänfonden till naturvårdsfonden. Vi kan från socialdemokratisk sida inte acceptera detta vare sig från principiella eller sakliga utgångspunkter. Vi anser det angeläget att värdefulla naturvårdsobjekt skyddas. Men detta bör inte ske genom att domänverket försätts i ett sämre läge än andra markägare, när det gäller möjligheterna att förvärva eller avhända sig mark. måste som vilken annan markägare som helst få ersättning för sin mark efter sedvanliga förhandlingar, enligt marknadsmässiga principer. förslag om införande av avverkningsskyldighet i skogsvårdslagen har regeringen sagt nej till i propositionen. Utredningen har motiverat förslaget, bl. a. med att slutavverkningama inom privatskogsbruket måste höjas samt att det föreligger ett allmänt behov av gallring i ung och medelålders skog. Avverkningsskyldigheten är därmed motiverad såväl med hänsyn till industrins råvarubehov som från skogsskötselsynpunkt. Utredningens förslag innebär att varje skogsägare skall vara skyldig att avverka i den omfattning som är lämplig med hänsyn till skogstillståndet på brukningsenheten. Som minimikrav skall gälla att avverkningen skall omfatta hälften av den avverkning som är möjlig. Avverkningen skall fullgöras på de större brukningsenheterna och på de mindre. Ett stort antal remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Flera remissinstanser betraktar det som en brist att det i skogsvårdslagen inte finns inskrivet att god skogsvård kräver att skogen gallras när behov härav föreligger och slutavverkas när den är mogen för detta så att ny skog kan anläggas. Vi socialdemokrater anser att förslaget om minimiavverkningsskyldighet skall genomföras. Vi har vid upprepade tillfällen krävt effektivare styrmedel för att genomföra skogspolitiken och garantera en bättre virkesförsörjning i industrin. Vi har bl. a. föreslagit att regeringen skulle framlägga förslag om en särskild beredskapslagstiftning på skogsområdet. Våra förslag om en sådan lagstiftning har avvisats av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Den bestämmelse om minimiavverkningsskyldighet som virkesförsörjningsutredningen nära nog enhälligt har föreslagit kan rätt utformad innebära en förstärkning av samhällets skogspolitiska medel för att få passiva skogsägare att ta sitt ansvar för skogsindustrins virkesförsörjning. Förslaget om minimiavverkningsregler syftar till att precisera samhällets krav på en aktiv skogsskötsel, som även omfattar krav på avverkning av skog. Vi delar utredningens uppfattning att kravet bör sättas så lågt att endast gravt inaktiva skogsägare drabbas men så högt som det med hänsyn härtill är möjligt. Vi menar att en översyn av avverkningskravens nivå bör göras praktiska erfarenheter mot bakgrund av en utvärdering, bl. a. av dess effekt på avverkningsnivån. Vi vill emellertid understryka att skogsvårdsstyrelserna måste ges resurser som gör det möjligt för dem att effektivt övervaka att bestämmelserna efterlevs. har i sitt betänkande speciellt pekat på att en ökad gallringsverksamhet i yngre skog är en förutsättning för att de framtida avverkningsmöjligheterna skall kunna förverkligas. översiktliga skogsinventeringen lokaliseras nu ett stort antal objekt där en försummad röjning lett till ett akut gallringsbehov. Mot denna bakgrund har i sitt yttrande över virkesförsörjningsutredningens betänkande ansett att man kan överväga om inte en temporär gallringsskyldighet bör införas. Den skulle endast gälla tidig gallring i skog där produktionen av värdefullt virke väsentligt hämmas om gallring uteblir och den skulle enligt mening kunna begränsas till att gälla på grund av att röjningsskyldigheten framöver bör medföra ett bättre utgångsläge. Vi finner för vår del att införandet av en gallringsskyldighet är välmotiverat inte minst av långsiktiga skogsskötselskäl. Dessutom skulle massaindustrin kunna erhålla ett värdefullt tillskott till råvaruförsörjningen. Vi föreslår således att en temporär gallringsskyldighet införs i skogsvårdslagen. Ett införande av gallringsskyldighet ger dessutom möjligheter till enklare kontroll av efterlevnaden av avverkningsskyldigheten. Vi hänvisar här till den lösning som har anvisat i sitt yttrande över virkesförsörjningsutredningen. Regeringen tar i propositionen också upp frågan om obligatoriska skogsbruksplaner. Obligatoriska skogsbruksplaner är ett krav som förutom av oss socialdemokrater och av de fackliga organisationerna nu även förts fram av domänverket. Regeringen avvisar , liksom tidigare, detta krav. Vi anser att det för varje skogsfastighet av betydelse bör finnas en skogsbruksplan. För mindre skogsfastigheter bör en skogsbruksplan kunna omfatta flera fastigheter. Därigenom får man också ökade förutsättningar för en samverkan mellan ägarna också i själva avverkningsarbetet. Det skall inte vara överlämnat åt varje markägare att avgöra, om en plan skall upprättas eller ej. De översiktliga skogsinventeringarna som har påbörjats är ett viktigt underlag för upprättandet av skogsbruksplaner för enskilda fastigheter. Skogsbruksplaner bör upprättas successivt , efter hand som underlag i form av översiktliga skogsinventeringar växer fram. Dessa skogsinventeringar bör i första hand inriktas mot områden med eftersatt skogsvård och områden med uttalat besvärande virkesbrist för industrin. Flera skäl talar för att statsbidrag bör utgå till upprättandet av skogsbruksplanerna. Ett är att skogsbruksplanerna enligt vårt förslag skall omfatta alla fastigheter av betydelse för skogsbruket. Ett annat mycket viktigt skäl enligt vår mening är att man från statens sida givetvis förutsatt att skogsägarna i stort kommer att följa planerna, dvs. sköta skogen på ett planmässigt sätt när det gäller skogsvård och avverkning. vara normalt att så sker. Tyvärr finns det emellertid flagranta exempel på motsatsen där skogsägare underlåter att gallra och slutavverka enligt de riktlinjer som planerna anger. I sådana fall måste skogsvårdsmyndigheten ha möjlighet att ålägga vederbörande att inom en rimlig tidsperiod utföra de åtgärder som planen anvisar. En sådan möjlighet ligger helt i linje med vår uppfattning att ägande av skog förpliktar också till ett samhällsansvar för virkesförsörjningen till industrin. Vi upprepar därför våra tidigare krav att beslutar att skogsbruksplaner skall finnas för varje fastighet enligt de riktlinjer vi angivit och att regeringen utarbetar förslag därom. Vidare att regeringen ges i uppdrag att framlägga förslag om lagstiftning i enlighet med vad ovan anförts beträffande skogsägare som åsidosätter skogsbruksplanens riktlinjer för avverkning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar anta mål för skogsproduktionen som anges i motionen, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om analyser av skogsnäringens ekonomi, 3. att beslutar att hos regeringen begära förslag om lagstadgad avverkningsskyldighet i enlighet med vad som anges i motionen, 4. att beslutar att hos regeringen begära förslag om temporär gallringsskyldighet i enlighet med vad som anges i motionen, 5. att hos regeringen begär förslag om obligatoriska skogsbruksplaner i enlighet med vad som anförs i motionen, 6. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning i anslutning till skogsbruksplanerna i enlighet med vad som anges i motionen. () MAJ () () () () () () () () () ()