mot · G502587 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:587 m. fl. Utbildningen av fastighetsskötare m. fl. I har nybyggnation av bostäder haft en mycket hög prioritet. Stora samhällsinsatser har krävts för att uppnå de kvantitativa och kvalitativa krav som har ställts på bostadsbyggandet. Utbildningsverksamheten har varit omfattande alltifrån projektorer, byggadministratörer och byggnadsarbetare, vilket har skapat internationellt väl ansedd byggkompetens. Betydligt sämre rustade är vi inför de problem som vi kommer att möta och redan nu mött i förvaltningsskedet vad avser ekonomiska och sociala konsekvenser av vårt bostadsbyggande. Flerbostadshusens marknadsvärde överstiger . De årliga drift- och underhållskostnaderna omsatte 1979 . Nyproduktion och ombyggnad av flerfamiljshus omsatte . Omhändertagandet av det som redan är byggt omsätter alltså betydligt mycket mer än vad nytillskottet av flerbostadshus omsätter. Teoretiskt sett kan man konstatera att felförvaltning (dvs. bristfälligt underbyggda beslut, bristande kunskaper, bristande erfarenhetsåterföring osv.) kan förorsaka fastighetsbeståndet en kapitalförstöring på miljardbelopp . Den kompetens som är satt att förvalta vårt bostadsbestånd är i det närmaste omöjlig att definiera och är kvalitetsmässigt mycket skiftande. Svårigheten med att fastställa kompetensen för den förvaltningspersonal som finns verksam i våra bostadsområden består till stor del i att ingen naturlig utbildningsväg har funnits för denna yrkeskategori. Sent omsider har tvåårig gymnasieutbildning och kompletterande högskoleutbildning kommit i gång, vilka kommer att innebära ett tillskott med några hundra fastighetstekniker. Men är utbildningen inriktad i stort sett på de tekniska och ekonomiska ämnena och vänder sig bara till blivande driftsingenjörer och förvaltare. Inga samhällsinsatser har vidtagits för att vidareutbilda (yrkesutbilda) de stora arbetskollektiven fastighetsskötare och lokalvårdare. De insatser som har funnits har varit olika former av arbetsmarknadsutbildningar som då vänt sig till enbart arbetslösa. Fastighetsskötarna och lokalvårdarna, som ofta är verksamma i ett klart geografiskt avgränsat område, måste vara en betydande tillgång fastighetstekniskt och även socialt i bostadsområdena. Vad som alltså krävs är en medveten satsning på dessa yrkesgrupper, främst för att tillskapa den tekniska kompetensen så att antalet relevant utbildade personer ökar. Även fastighetsskötarnas och lokalvårdarnas roll som social resurs i bostadsområdena borde kunna innefattas i en sådan utbildning. För att uppnå snabba effekter måste olika former av utbildningsinsatser komma till stånd och fungera parallellt med pågående anställning. Vi har inte råd att vänta på att de nu verksamma generationerna pensionerats och ersatts med utbildad personal. En framkomlig väg att nå målet kan vara att stötta de ambitioner som och har i sin utbildningsverksamhet av fastighe tsskötare. Mot denna bakgrund måste det vara angeläget att utreda frågan om vilken stimulans som behövs för att i stor skala få i gång olika former av utbildningsinsatser, främst i de förvaltande företagens regi, men kanske även vidareutbildning i samhällets regi. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning, med representation från bostadskooperationen och berörda parter på arbetsmarknaden, med uppgift att klarlägga de lämpligaste tillvägagångssätten och vilka samhällsinsatser som bör vidtas för att ytterligare öka kompetensen hos förvaltningspersonal i landets bostadsområden. () () ()