mot · G5022408 · 1982-04-01 00:00:00 — m. fl. Samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123) I. Regeringens försök att presentera en samlad datapolitik ger ett passivt och kraftlöst intryck. Propositionen innehåller mycket text, men föga konkreta förslag till åtgärder. Dataområdet har genomlysts av en lång rad utredningar. är det för åtgärder. Utredningsförslagen måste av statsmakterna samlas till en bred satsning på datatekniken. Regeringsförslaget innebär att 30 milj. kr. avsätts för åtgärder på dataområdet. Ambitionen måste sättas högre. Vi redovisar i denna motion förslag - utöver regeringsförslaget - på drygt 50 milj. kr. för statligt stöd till insatser i första hand inom näringspolitik, forskning och utveckling och utbildning. Därmed kan vi lägga en stabil grund för en positiv tillväxt, bättre arbetsförhållanden och bredare kunskaper hos de anställda. Propositionen är en ytterligt svåröverskådlig och heterogen produkt. En bred redovisning ges av den datatekniska utvecklingen och av förslag från en rad utredningar på området. Det är knappast möjligt att ens med ett omfattande utredningsarbete - reda ut vad som är sådana ställningstaganden från regeringen som föreslås ställa sig bakom resp. vad som är en mer allmän redogörelse för utvecklingen inom dataområdet eller för frågor som ligger inom regeringens kompetens att själv bedöma. Det är mot den här bakgrunden inte möjligt för oss att ge någon mera heltäckande kommentar till samtliga de delförslag som kan finnas i propositionen. Vi har valt att koncentrera våra förslag till ett fåtal områden: datatekniken i industriproduktionen, forskning, utveckling och utbildning samt datorerna i arbetslivet. Detta innebär självfallet inte att vi accepterar samtliga förslag från regeringen som i övrigt kan finnas i proposition 1981/82:123 om en samordnad datapolitik. Data- och elektronikutvecklingen har fått en alltmer framskjuten plats i samhällsdebatten såväl i som i övriga industriländer. Det handlar främst om sysselsättning, yrkesinnehåll, miljöpåverkan, utbildning, produktivitet, medbestämmande och information, samt integritetsaspekter på dessa frågor. En avstannande industriell utveckling orsakad av föråldrad teknik och sjunkande investeringar utgör ett hot mot socialdemokratins grundläggande mål: arbete åt alla, ökad välfärd, demokrati i samhälle och arbetsliv, god arbetsmiljö och rättvis fördelning. Vi kan inte säga nej till ny teknik, men genom ökad medvetenhet och bättre kunskaper kan vi styra tekniken och ta vara på de möjligheter den ger. Socialdemokraterna ställer upp sju viktiga utgångspunkter för de åtgärder som behövs för att främja och styra datateknikens och elektronikens användning i vårt samhälle. - Datoranvändning för en långsiktig förstärkning av samhällets resurser. Den nya tekniken skall användas för att utveckla som industrination och för att bidra till standardutvecklingen i samhället. Därmed får vi också resurser för att upprätthålla välfärd och service inom den offentliga sektorn. - Datateknik för arbete åt alla. Datateknikens fördelar måste utnyttjas för att utveckla produktionen så att sysselsättningen kan upprätthållas. Datatekniken skall utnyttjas för att underlätta en jämnare regional spridning av sysselsättningen. - Datoranvändning med urskillning. Möjligheterna till mänskliga kontakter i samhälle och arbetsliv skall underlättas, inte försvåras och förhindras, genom datoranvändningen. - Förhindra utslagning, underlätta anpassning. Datatekniken skall användas så att arbetsuppgifter underlättas både fysiskt och psykiskt så att människor som av olika skäl är utestängda från arbete får en möjlighet att delta i produktionen. - Faror och risker i arbetsmiljön skall undanröjas. Dataregister skall utnyttjas för att spåra och statistiskt belägga arbetsmiljörisker. Datatekniken skall användas för att automatisera arbeten som innebär uppenbara faror för människor. - Utveckling av yrkeskunnande. Det framtida yrkeskunnandet skall bestå dels av kunskaper om det nya verktyget, datatekniken, dels av kunnande om arbetsprocessen och de varor och tjänster som tillverkas. - Demokratisk arbetsorganisation med datorer som hjälpmedel. Datasystem bör utformas så att de ger tillräcklig information till varje grupp av anställda för att de själva skall kunna planera sitt arbete och t. ex. beordra hjälp och stöd av materiel vid behov eller själva följa upp arbetsinsatserna till omfång och kvalitet. För att uppnå dessa mål krävs att erforderliga resurser ställs till förfogande . o forskning och medveten teknikupphandling för att stimulera teknisk utveckling och öka den industriella tillväxten men också för att tillgodose gemensamma behov i den offentliga sektorn och för att få fram teknik anpassad för svenska förhållanden, o förstärkt facklig utbildning på dataområdet och ökat löntagarinflytande över datateknikens användning, o en bred debatt och utbildningsverksamhet. Många grupper i samhället skall ges möjlighet att delta. Arbetet skall bedrivas på arbetsplatserna, bland ungdomarna i skolan, via studieförbunden och i bostadsområdena. Konsument- och handikappgrupper måste ges förutsättningar att formulera sina krav. Datatekniken måste bli allas egendom om vi skall kunna utnyttja dess fördelar på ett riktigt sätt. Datatekniken och den industriella utvecklingen Datatekniken har en stor och växande betydelse för den industriella utvecklingen. I den industriella produktionsprocessen blir inslagen av datateknik alltmer omfattande. I industrins produkter ingår i ökande utsträckning elektronik. En naturlig följd av denna utveckling är att åtgärder för att påverka industrins utnyttjande av datateknik - såväl i produktionen som i produkterna - kommer att spela en allt viktigare roll i industripolitiken. Genom utnyttjande av datateknik kan industrin stärka sin konkurrenskraft - genom höjd produktivitet i tillverkningsprocessen och genom förbättrad funktion i produkterna. De industripolitiska aspekterna har också fått avsevärt utrymme i det utredningsarbete på dataområdet, som bedrivits . Data- och elektronikkommittén () har presenterat omfattande rapporter om bl. a. datatekniken i processindustrin och i verkstadsindustrin. Vad som där redovisas är industrins användning av datateknik i produktionen. (DEF) har tagit upp effekterna på sysselsättning och arbetsmiljö. () har i en rad rapporter redovisat studier av den svenska elektronikindustrin och elektronikinnehållet i industrins produkter. Det finns alltså ett omfattande utredningsmaterial som kan läggas till grund för statliga insatser för att påverka industrins utnyttjande av datateknik och elektronik. Regeringen konstaterar i det industripolitiska avsnittet av propositionen om samordnad datapolitik att en konkurrenskraftig industri för del är av avgörande betydelse när det gäller att komma till rätta med de ekonomiska balansproblemen. Man framhåller vidare att en höjning av produktiviteten framstår som ett viktigt sätt att förbättra industrins internationella konkurrenskraft. Trots dessa konstateranden är emellertid regeringen uppenbarligen inte beredd att via en stimulans av industrins utnyttjande av datateknik öka produktiviteten och konkurrenskraften i industrin. 1* 1981182. industriministern finna DEK:s förslag till åtgärder intressanta. På grund av det statsfinansiella läget bör de dock t. v. genomföras endast på vissa områden. De förslag till åtgärder som redovisas i propositionen är också av så blygsam omfattning att deras inverkan på den svenska industrins konkurrenskraft med all sannolikhet inte kommer att kunna avläsas. Från socialdemokratisk sida menar vi att betydligt mer långtgående åtgärder är nödvändiga. Detta både för att förbättra industrins konkurrensförmåga via ökat utnyttjande av datateknik i produktionsprocesser och produkter och för att från andra - sociala och mänskliga - utgångspunkter påverka industrins tekniska utveckling. Innan vi redovisar våra förslag skall vi ge en bild av utgångsläget för de industripolitiska insatserna på dataområdet. Först skisseras den situation där svensk industri befinner sig i egenskap av användare av datateknik i tillverkningsprocessen. Därefter tar vi upp industrin som tillverkare av elektronikprodukter, varpå de svenska industripolitiska insatserna på dataområdet relateras till situationen internationellt. 1.2 Industrin som användare har i två rapporter redovisat hur den svenska industrin utnyttjar datateknik i produktionsprocessen. I den ena rapporten, Datateknik i verkstadsindustrin (SOU 1981:10) studeras verkstadsindustrins användning av utrustning och metoder för datorstödd konstruktions- och tillverkningsteknik. Den typ av utrustning som det gäller är numeriskt styrda verktygsmaskiner (s. k. NC-maskiner), industrirobotar, datorstyrda transport- och materialhanteringssystem, datorstödda konstruktionssystem (s. k. CADsystem) samt datorbaserade system där flera av de nämnda utrustningstyperna ingår. I den andra rapporten, Datateknik i processindustrin (SOU 1981:11) kartläggs omfattningen, inriktningen och effekterna av de datorstödda styrsystem som används för att planera, övervaka och styra den direkta produktionen i industrin exkl. verkstadsindustrin och den grafiska industrin. Vi skall här endast peka på några av de mer väsentliga slutsatser som dras i de båda utredningarna. Beträffande antalet NC-maskiner i verkstadsindustrin kan man konstatera att de beräknas ha ökat med i genomsnitt . För 1980-talet räknar man med att tillväxten stannar vid . Utvecklingen anses dock vara ännu snabbare än de angivna talen antyder, bl. a. därför att maskinerna blir effektivare och utnyttjandegraden ökar. För industrirobotar redovisar man beräkningar och prognoser som innebär att antalet installerade robotar skulle öka från 1979 till 2 300 . räknar man med att 6 000-9 000 industrirobotar skulle vara i drift. För CAD-system är motsvarande tal 60 år 1979 och 200 . För anger man en potential på 1 000 system. När det gäller spridningen av datorstödda styrsystem på områden utanför verkstadsindustrin, kan man konstatera att omfattningen av investeringarna varierar starkt mellan olika branscher. Inom de traditionella processindustrierna har utvecklingen kommit längst. Vad som främst avgör spridningen av styrsystem inom en bransch är graden av kunskap inom användarföretagen. Det konstateras vidare att investeringarna i avancerade styrsystem i många branscher hänger samman med investeringar i annan typ av utrustning. Investeringsutvecklingen i stort blir därmed avgörande för i vilken takt styrsystem installeras. 1.3 Industrin som tillverkare Kopplingen mellan å ena sidan den system- och apparattillverkande dataindustrin och å andra sidan de olika problem och möjligheter som finns i användningen av datatekniken är en viktig faktor i en helhetssyn på datautvecklingen. Det finns ett nära samband mellan möjligheterna att bedriva en inhemsk aktiv datapolitik och tillgången till en kompetent svensk data- och elektronikindustri. Internationellt intar elektronikindustrin i en tämligen stark position. Detta gäller i synnerhet kommunikationselektronik och industriell elektronik. Totalt sett spelar elektronikindustrin en större roll i svensk ekonomi än i flertalet andra länders ekonomi. är den svenska elektronikindustrin i absoluta tal internationellt sett mycket liten. Inom vissa grundläggande teknikområden svarar också den svenska produktionen för bara marginella delar av tillförseln. Det gäller bl. a. förgrundläggande elektroniska mikrokomponenter. Man räknar med att användningen av integrerade kretsar ökar från motsvarande 40 milj. kr. 1970 till 4 000 milj. kr. En växande del av systemkunskapen finns integrerad i dessa importerade komponenter och svensk industri spelar rollen som monteringsindustri. Därmed ökar riskerna för att uppbyggd inhemsk systemkunskap försvinner ur landet. Det finns flera sätt att ta till vara den svenska data- och elektronikindustrins kompetens i en sammanhållen och behovsorienterad politik för den inhemska data- och elektronikutvecklingen. SIND har i en rapport redovisat olika åtgärder rörande denna industrigrens utveckling och roll (Elektronikindustrin i , del 7: Utvecklingsmöjligheter till 1990, SIND 1981:5). Verket har i en rad rapporter presenterat analyser liksom förslag till åtgärder för att få till stånd en behovsorienterad utveckling och största möjliga tillväxt inom denna del av svensk industri. SIND ger i den nämnda rapporten en bred översikt av olika åtgärder som redan påbörjats eller bör vidtas från samhällets sida för att underlätta en expansiv utveckling inom denna industrisektor. Verket betonar särskilt i sina slutsatser vikten av att det skapas organisatoriska förutsättningar för en effektiv samordning av de åtgärder och förändringar verket föreslår. Tillväxtmöjligheterna på nya produkt- och produktionsområden är, enligt verket, mycket stora. bestod elektronikindustrin i av ca 400 företag med en total produktion på ca . SIND gör bedömningen att det finns en tillväxtpotential för denna sektor i årlig omsättning. väcker i sin rapport en mängd förslag, med direkta beröringspunkter med de behovsområden som aktualiserades inledningsvis. Verket pekar på sådana viktiga beröringspunkter för industripolitiska strävanden med utbildningspolitik, arbetsmarknadspolitik, regionalpolitik, handels- och försörjningspolitik samt upphandlingspolitik. har mot denna bakgrund sett behovet av samhällsinsatser i anslutning till data- och elektronikindustrins möjliga tillväxt som i första hand en koordineringsfråga. 1.4 Åtgärder i andra länder Avgörande för utvecklingen i och för ställningstagandet till hur samhället bör försöka påverka data- och elektronikutvecklingen, är i första hand de behov vi anser viktiga att tillgodose. Viktigt är emellertid också vilka åtgärder som vidtas i snarlika syften i andra länder. I framför allt de större industriländerna har tagits beslut att genom omfattande insatser, stimulera eller styra data- och elektronikutvecklingen. Ökade forsknings- och utbildningsinsatser, omstrukturering av och stöd till inhemska tillverkare ofta i samband med en betydande teknikimport resp. stöd till användarindustri har varit de viktigaste inslagen. Dessa internationella förhållanden har ingående behandlats av såväl (bl. a. SOU 1980:17, Datateknik och industripolitik) som SIND (bl. a. i SIND 1979:6, Elektronikindustrin i , del 1). Av utredningarna framgår att data- och elektronikområdet i många länder är föremål för stora statliga industripolitiska satsningar. Ser man till det totala stödets storlek, framstår det svenska stödet som jämförelsevis omfattande. I absoluta tal är dock de svenska insatserna små, de är exempelvis av de västtyska. I DEK:s internationella jämförelse noteras emellertid också att det svenska stödet låg efter andra och större länder, vad gäller inriktningen. Det var också i relativt sett betydligt större omfattning inriktat på defensiva åtgärder. De ambitiösa program för utveckling av den inhemska mikroelektronikindustrin som initierats i västeuropeiska länder och har ännu ingen motsvarighet i . Vidare har politiken i många länder inriktats mot program som syftar till att underlätta datateknikens och elektronikens användning i näringslivet. I har få sådana mer omfattande program för användarfrämjande åtgärder på data- och elektronikområdet initierats. 2 Datapolitikens inriktning på industriområdet Vi vill inledningsvis understryka att frågan om datorteknikens och elektronikens roll i industripolitiken inte kan isoleras från samhällets målsättning i övrigt. De samhällsekonomiska problemen, de behov vi vill tillgodose och de möjligheter vi har, måste vara utgångspunkten för samhällets datapolitik. Utformningen av våra förslag till industripolitiska åtgärder har utgått från fyra angivna mål. Ett av dessa mål är att öka konkurrenskraften i svensk industri. De allvarliga balansproblemen i ekonomin och kravet på en stark tillväxt i industriproduktionen innebär att en förbättring av industrins förmåga att avsätta sina produkter i internationell konkurrens är en central uppgift. Det är därför viktigt att utveckla och efektivisera produktionsprocesserna, och i det sammanhanget kan datatekniken ge viktiga bidrag. Den kan också utnyttjas som en del i industrins produkter för att öka produkternas kvalitet. Det är då viktigt att ta till vara och anpassa dagens tekniska yrkeskunnande till de nya produktionsvillkoren. Ett andra mål är att åstadkomma en balanserad regional utveckling och sysselsättning. Det kanske mest betydelsefulla i det sammanhanget är att mer generellt stärka industrin och bromsa den snabba kontraktionen i industrisektorn som helhet. De senaste årens erfarenheter visar att en sådan kontraktionsprocess leder till allvarliga lokala och regionala problem. Det är dessutom utomordentligt svårt att bedriva en politik för regional utjämning i ett läge då ekonomin stagnerar och industrin krymper snabbt. Det finns naturligtvis också möjligheter att via stöd till datateknik direkt stimulera utvecklingen regionalt, och sådana stimulanser finns bland våra förslag. Ett tredje mål, som våra förslag syftar till, är att tillgodose samhällets behov av teknik. Däri innefattas dels tekniska lösningar på behov inom bl. a. den offentliga verksamheten som gagnar samhällets långsiktiga resursuppbyggnad, dels en sådan utformning av exempelvis produktionssystem som svarar mot krav från de anställdas sida. Vi menar att man mest effektivt uppnår en påverkan av teknikutvecklingen i den angivna riktningen genom att man i en teknikutvecklings- eller investeringsprocess - dvs. redan när problemen formuleras - låter beställarna och de anställda uttrycka sina krav och önskemål. Det fjärde mål som vi utgått från vid utformningen av förslagen är strävan efter ett fysiskt och teknologiskt oberoende inom mikroelektroniken. Utvecklingen på elektronikområdet kan, om inte effektiva åtgärder sätts in, leda till besvärande försörjningsproblem och till ett starkt utlandsberoende. 3.1 Styrelsen för teknisk utveckling (STU) Styrelsen för teknisk utveckling (STU) har en viktig roll för möjligheterna att få till stånd vissa av de tekniska utvecklingsprojekt som är nödvändiga för att nå den eftersträvade industriella tillväxten på dator- och elektronikområdet. STU arbetar i dessa frågor inom sina båda ramprogram för informationsteknologi resp. elektronik- och komponentteknologi. STU:s resurser för dessa ramprogram har successivt ökat . STU har en viktig roll när det gäller flertalet av de industriinriktade åtgärder vi pekar på i denna motion. Det gäller främst den indirekta rollen som statens förhandlare och tekniksamordnare vid etablerandet av kollektiva forskningscentra liksom i teknikupphandlingsfrågor. På åtminstone tre punkter menar vi emellertid att STU bör svara för mer direkta insatser i de sammanhang vi nu diskuterar. Det gäller utvecklingen av dels givarteknologi, dels optoelektronik samt inom halvledarområdet s. k. semi-customdesign. Vi återkommer senare till frågan om utveckling och produktion inom andra och bredare halvledarområden, såsom de av industriverket i en tidigare rapport utpekade kritiska teknikområdena (Elektronikindustrin i , del 1, Komponenter och utbildning). Givarteknologin har en central funktion inom elektronikområdet såsom sammankopplare av elektronik och tillämpningar. Som situationen är, utgör bristen på givartekniska lösningar exempelvis inom industrin eller på angelägna samhällsområden en påtaglig flaskhals för möjligheterna att ta till vara mikroelektronikens potential i nya funktionslösningar och produkttilllämpningar. Det är därför viktigt att dels givarkunnandet inom landet breddas och att detta kunnande samordnas, dels att bättre kopplingar mellan teknologi och tillämpningsbehov åstadkommes. har delvis utrett denna fråga. STU kommer med en särskild rapport. Vi föreslår att STU får i uppdrag att i anslutning till att denna senare rapport färdigställs lämna förslag till hur resurser skall omprioriteras till detta område och vilka ytterligare resurstillskott som kan erfordras för att tillgodose vissa minimibehov. Optoelektroniken utgör ett framtida teknologiskt expansionsområde inom data- och elektronikområdet av mycket stor omfattning. Området är ett av de mest påtagliga industriella utvecklingsområdena med mycket breda tillämpningsmöjligheter inom . Det gäller såväl den fiberanknutna optoelektroniken som optiken. Vi står inför denna teknologi på samma sätt som vi stod inför den numera traditionella mikroelektroniken . Den inhemska - och mycket kvalificerade men begränsade - basen på detta område bör breddas, med sikte på en större industriell verksamhet . Vi föreslår mot denna bakgrund att av regeringen begär förslag till hur detta mål skall kunna nås. Förslaget bör därvid konkret belysa vilka resurser som bör avsättas för att åstadkomma en större bredd på den optiska och optoelektroniska forskningen vid högskolor och industri. Man bör också redovisa en bedömning av vilka typer av utvecklingsprojekt som är mest angelägna samt ange vilka åtgärder som kan vidtas för att sprida en större kännedom om optoelektronikens potential utanför den snäva krets av företag som är aktiva på området. Den s. k. semicustomdesign-tekniken är en metod att förena de helt kundanpassade mikroelektroniska kretsernas tillämpningsunika karaktär med de vanliga massproducerade standardkretsarnas låga pris. För den mindre elektronikindustrin - som utgör en av våra största industriella potentialer - blir möjligheten att kunna dra nytta av dessa kombinerade fördelar i många fall avgörande för tillväxtmöjligheterna. Frågan har under en rad år diskuterats inom landet, men av olika skäl inte förts till någon lösning, trots påtagligt intresse från såväl inhemska halvledarföretag som de små elektronikföretagen. Vi menar därför att staten via STU bör medverka till att denna typ av tekniker, som ett led i ambitionerna att underlätta den inhemska data- och elektronikindustrins utveckling, utvecklas inom landet. Utvecklingen av sådana familjer av integrerade kretsar eller lämpliga cell-/modulsystem innebär ett betydande grundläggande konstruktionsarbete. Det finns uppenbara samhällsekonomiska skäl för att staten initierar en sådan utveckling. En lämplig väg är enligt vår uppfattning att STU får möjlighet att bidra till finansieringen av sådant grundläggande konstruktionsarbete. Det statliga bidraget bör utgöra högst hälften av totalkostnaden för grundutvecklingen. Vi föreslår att 5 milj. kr. anvisas för detta ändamål. 3.2 Verkstadstekniska utvecklingscentra m. m. Behovet av att de kollektiva branschforskningsinstituten ges en aktiv roll för att stimulera industrins utnyttjande av datateknik samt att branschorganisationer och fackliga organisationer stimuleras till större ansvar för erfarenhetsspridning har bl. a. påtalats av . Från DEK:s sida har föreslagits att regionala utvecklingscentra (VUC) skall byggas upp på de orter som har teknisk högskola. Organisatoriskt skall VUC knytas till IVF). Det grundläggande motivet för att inrätta VUC är behovet av en brygga mellan högskolan och industrin och av att få till stånd ett bättre utnyttjande av befintliga resurser både inom högskolan och mellan högskolan och industrin. Ett ytterligare motiv är att inrättande av VUC kan bidra till att höja den totala volymen forsknings- och utvecklingsarbete inom det industriella området. har också föreslagit att ett produktionstekniskt utvecklingscentrum för processindustrin (PUP) skall byggas upp. Detta utvecklingscentrum skall ha till uppgift att utveckla och stimulera användningen av datorstödda tillämpningar genom förmedling av kontakter mellan högskolor, branschforskningsinstitut och industriföretag. Ett annat förslag som i detta sammanhang aktualiserats av är inrättandet av regionala centraler för datorstödd konstruktion och beredning (CAD/). Detta är ett av de områden som bedöms ha störst betydelse för den produktionstekniska utvecklingen . Dessa typer av system introducerades i .