mot · G5022276 · 1982-03-24 00:00:00 — De skall därutöver i samverkan med mark-, sjö- och flygstridskrafter kunna lösa försvarsuppgifter vid kust där fasta kustartilleriförband saknas. Mot bakgrund av att hotet ökar mot fasta förband och att den militärtekniska utvecklingen ökar osäkerheten om var en angripare landstiger bör rörligt kustartilleri prioriteras före fast kustartilleri. På vissa särskilt betydelsefulla platser krävs dock alltjämt ett i förväg utbyggt och förberett försvar. Överbefälhavarens planering innebär att ombeväpningen och moderniseringen av de tunga rörliga kustartilleribataljonerna, med bl. a. en ny kustartilleripjäs, fullföljs. Omorganisationen av dagens rörliga spärr- och kustjägarförband till amfibiebataljoner påböijas . Nuvarande lätta kustrobotar ersätts till allra största delen . Vi anser att redovisad planering i huvudsak är lämplig men ersättningen av de lätta kustrobotarna kan behöva senareläggas. En anskaffning av långräckviddiga sjömålsrobotar bör emellertid prövas i samband med att framtida ersättning av nuvarande artilleriförband inom kustartilleriet planeras. Basresurserna skall medge att marinens förband kan kraftsamlas till aktuellt operationsområde. Det är nödvändigt att basförbanden vidareutvecklas och att möjligheterna till ökad rörlighet samt samordning inom och mellan försvarsgrenarna tillvaratas. Överbefälhavarens planering innebär att den bas- och underhållsorgamsationen reduceras och anpassas till marinstridskrafternas förändrade krigsorganisation. för sjukvårdstjänst behålls dock i huvudsak. Denna inriktning är lämplig och innebär att basorganisationen effektiviseras och bör därigenom kunna reduceras enligt överbefälhavarens förslag. Respekten för det svenska territoriets integritet måste grundläggas och upprätthållas redan i fredstid genom att vi har förmåga att upptäcka och möta kränkningar. Detta innebär bl. a. att våra omgivande havsområden måste övervakas som det måste finnas en ledningsorganisation som kan leda insatser med tillgängliga resurser. Det föreligger svagheter i vår fredstida övervakning, varför denna förmåga bör förbättras. Det planerade nya radarsystemet för sjö- och luftövervakning bör därvid byggas ut med början i de områden där bristerna bedöms stora. Vidare bör utbyggnaden av sjöbevakningscentraler fortsätta. Marinens, och resurser bör samordnas ytterligare i avsikt att effektivisera övervakning och rapportering. har flygplansfrågan kommit att spela en dominerande roll i den svenska försvarsdebatten. 19771979 försökte de borgerliga partierna att driva igenom en mycket kostnadskrävande komplettering av flygvapnet genom att skolflygplanet 60 skulle ersättas av ett lätt attackflygplan. Detta levde under olika beteckningar i den svenska försvarsdebatten; hade detta projekt (B3LA, SK 38/A 38, SK 2) förverkligats skulle vi ha fått ett utomordentligt dyrt flygplan som i grunden få inom försvarsmakten ville ha. Vid vårriksdag uppnåddes en överenskommelse mellan socialdemokrater och som innebar att projektet avbröts. I samband härmed uttalade försvarsutskottet följande; Utskottet erinrar om att försvarskommitté bl. a. har till uppgift att granska alternativa möjligheter till anskaffning av jaktflygplan, luftvämsrobotar och andra luftförsvarskomponenter samt att lämna förslag om den framtida avvägningen mellan skilda åtgärder för luftförsvar. I del 1 av den senaste perspektivplanen för det militära försvaret har överbefälhavaren redovisat vissa synpunkter i dessa frågor. Regeringen har i sitt uppdrag till överbefälhavaren angett som en utredningsfråga förutsättningarna för en ny flygplansplattform. Utskottet finnér det vara värdefullt att överbefälhavaren tar fram ett underlag som närmare belyser frågeställningar som är centrala för luftförsvaret. Vid vårriksdag lade den dåvarande borgerliga trepartiregeringen fram ett helt nytt och dittills inte prövat förslag, nämligen att man skulle inrikta utredningsarbetet mot ett enhetsflygplan för jakt-, attack- och spaningsfunktionerna tillsammans. Medan dittillsvarande studier och diskussioner hade gällt ersättningen enbart av attackfunktionen, skulle nu en prövning ske på vilket sätt hela Viggensystemet skulle ersättas. Det hävdas ibland från borgerligt håll att JAS-frågan skulle ha diskuterats i ett tiotal år. Detta är felaktigt. Det var först som utredningsarbetet fick en ny och vidare inriktning. I vår motion 1979/80:1951 ansåg vi att någon sådan låsning inte borde ske utan ytterligare studieunderlag. Ett planerings- och studiearbete borde därför bedrivas för hur ersättningen av Viggensystemet skulle kunna ske. Först på begäran av de socialdemokratiska ledamöterna i försvarskommittén var det dock möjligt att effektuera en utvärdering av de skilda komponenterna; denna överlämnades av överbefälhavaren med hans förslag i flygplansfrågan . Flygplansfrågan måste bedömas mot bakgrund av ett flertal faktorer. Grundläggande är därvid det rent försvarspolitiska: frågan om behovet av ett nytt flygplanssystem efter samt när en omsättning skall ske, vilka prestanda som skall krävas etc. Frågan kan emellertid inte bedömas uteslutande från försvarssynpunkter; existensen av flygindustrin nödvändiggör att också de närings- och industripolitiska frågeställningarna tas in i bilden. Flygplanssystem är den utan tvekan dyrbaraste enskilda komponenten i det svenska militära försvaret, vilket gör det nödvändigt med en särskild, noggrann prövning av ett projekt om ett nytt system. Det gäller då att granska vilket ekonomiskt utrymme som står till förfogande, inte bara utan även på . Till den ekonomiska bedömningen hör också att klarlägga den tekniska realiserbarheten av projektet; särskilt betydelsefullt blir detta om det innehåller tekniskt utvecklingsarbete av omfattande slag. Ytterligare en sådan fråga är att söka fånga in de modifieringskostnader som kan uppstå genom att hotbilden förändras på lång sikt. Från statens sida är det också viktigt att i förhand kunna göra en bedömning av de olika kommersiella inslagen kring ett flygplansprojekt. Av speciella skäl finns det i denna fråga också anledning att granska regeringens redovisning i propositionen och fortsatta handläggning av flygplansfrågan. Det är dessa frågeställningar som vi har haft anledning att gå igenom och ta ställning till i anledning av regeringsförslaget. 4.4.2 Behovet av ett nytt flygplanssystem De socialdemokratiska ledamöterna i försvarskommittén har utvecklat sina riktlinjer beträffande behovet av ett nytt flygplanssystem; till dessa ansluter vi oss. De innebär sammanfattningsvis följande. Mot bakgrund av den militärtekniska utvecklingen och läget i det ka området kommer luftförsvaret att få ökad betydelse. Svenskt luftrum får vid en konflikt i vår omvärld inte kunna utnyttjas av någondera parten utan att vi kan vidta motåtgärder. Om vi blir indragna i en konflikt och militärt angripna kommer angriparen att stödja anfallet med avsevärda flygstridskrafter. Luftförsvarsförbanden skall försvåra en angripares flygkrigföring mot vårt land. De skall därvid skydda våra övriga stridskrafter och för totalförsvaret viktiga områden och anläggningar. De skall vidare tillsammans med andra funktioner bidra till att befolkningen skyddas. Jakt-, stridslednings- och luftbevakningsförband skall medverka i övervakning och incidentberedskap. Luftförsvarsförbanden skall ha förmåga att skydda vår mobilisering och övriga försvarsförberedelser. Tillsammans med attackförbanden och andra samverkande förband skall de kunna bekämpa en angripares tilltransport genom luften, över havet och över landgränsen. Syftet med dessa åtgärder är bl. a. att tvinga motståndaren till en inledande bekämpning att vi hinner genomföra förberedelser för fortsatt strid. En invasion mot vårt land skall inte kunna genomföras förrän efter omfattande flygbekämpning av vårt försvar. Luftförsvaret utgör härigenom en väsentlig del av det militära försvarets krigsavhållande förmåga. Jaktflyg och luftvärn bildar tillsammans med stridsledning- och luftbevakningsfunktionen ett sammanhängande luftförsvarssystem i vilket de stridande funktionerna kompletterar och understödjer varandra. Ett luftförsvar fordrar såväl ett jaktsystem som olika slag av luftvärnsförband. Det faktum att angrepp kan sättas in mot oss med kortare varsel än tidigare ökar kraven på en väl fungerande underrättelsetjänst. Denna verksamhet måste därför prioriteras. Flygspaningsförband ingår som en väsentlig komponent för att förse riksledning, överbefälhavaren, militärbefälhavarna och andra chefer med erforderligt underrättelseunderlag. Flygspaning har härvid visat sig vara nödvändig för underrättelsetjänsten även inom överblickbar framtid. Därtill kommer att kostnaderna för underrättelseutrustningen inom ramen för ett flygplanssystem är förhållandevis små. Mot denna bakgrund bör möjligheterna att utrusta framtida flygplanssystem med underrättelsemedel tillvaratas. En central fråga i de senaste årens diskussion har varit frågan om i ett framtida flygplanssystem efter också skall inrymmas en attackfunktion. Principiellt föreligger enligt överbefälhavaren möjligheter att delvis ersätta attackflyget med andra system. För att dessa skall ge en jämförbar effekt - direkt och indirekt - och handlingsfrihet fordras dock ett stort antal sådana system. Vissa egenskaper i attackflygfunktionen är därutöver enligt överbefälhavaren inte möjliga att ersätta. Hit hör bl. a. attackflygets förmåga att snabbt kraftsamlas för tidig insats inom vitt skilda områden samt förmågan att bekämpa mål djupt inne på fiendens område. Överbefälhavaren framhåller vidare att de osäkerheter som råder på successivt måste behandlas i kommande studier och planering. Därvid kommer alternativa system liksom avvägningen dem emellan att studeras. Det är angeläget att understryka betydelsen av att man inte genom utformningen av ett kommande flygplanssystem binder den handlingsfrihet som överbefälhavaren finner erforderlig för framtiden. Under den närmaste framtiden är det dock betydelsefullt att ha tillgång till resurser som kan bekämpa en angripares invasionsstyrka i anslutning till gräns och kust. Attackflygförbanden spelar i detta avseende en viktig roll, inte minst i försvaret mot ett överraskande inlett anfall. Av nuvarande flygsystem är Draken samt attack- och spaningsversionema av äldst, medan jaktversionen av böljat tillföras krigsorganisationen. Av de tolv divisionerna Draken avses tre till fyra behållas till mitten av medan övriga Drakendivisioner ersätts med jaktversionen av . Nuvarande fem och en halv attackdivisioner utrustade med attackversionen av avvecklas med en division fr. o. m. /93. Spaningsversionen av som finns för sex krigsdivisioner bör ersättas i motsvarande takt fr. o. m. /99. Möjligheter finns dock att öka flygtidsuttaget för attack- och spaningsversionerna. Ersättning av Viggensystemet måste enligt överbefälhavaren påböijas omkring 1992. Socialdemokraterna i försvarskommittén delade överbefälhavarens uppfattning att ett nytt flygplanssystem behövs efter . Det skall, liksom sina föregångare, ha en klart defensiv inriktning. Det skall kunna ingå i ett allsidigt sammansatt folkförsvar, grundat på den allmänna värnplikten, kunna ges service även av värnpliktig personal och vara anpassat till vårt bassystem. I fråga om tidpunkten för att ersättningen skulle bölja uttalade vi i motion 1979/80:1951 att denna borde ske . Med hänsyn till vad som påtalats om möjligheterna att livstidsförlänga attack- och spaningsversionerna av liksom med hänsyn till att ställning inte nu tas till flygvapnets framtida omfattning - är det inte nödvändigt från rent försvarspolitiska synpunkter att påbölja omsättningen av Viggensystemet med ett nytt flygplanssystem enligt överbefälhavarens (och regeringens) tidsplanering. I den utvärdering som ägt rum har olika alternativ till en böljan ställts mot varandra, nämligen IG JAS, F 18 A, F 18 L, F 16 och F 5 (senare F 5 ). Av den utvärdering som ägt rum torde kunna utläsas att F 18 A och L är de plan som har bäst prestanda och bäst utvecklingspotential. IG JAS och F 5 befinner sig på ungefär samma nivå i dessa avseenden medan F 16 intar en mellanställning. Till bilden hör också att samtliga flygplan utom IG JAS är redan utvecklade system varför t. ex. den tekniska realiserbarheten för dem är mycket god. Svensk flygindustri har utvecklats i samarbete mellan staten och näringslivet. Den har under försett det svenska flygvapnet med stridsflygplan. Det är givetvis från flera synpunkter en fördel om vi också i fortsättningen kan upprätthålla en sådan kapacitet för utveckling och tillverkning i landet. är det nödvändigt att göra en ingående granskning av förutsättningarna att på bibehålla en flygindustri som huvudsakligen bygger på produktion av militära flygplan. har man framför allt från fackföreningsrörelsens sida påtalat behovet av en omstrukturering av flygplansindustrin mot en civil produktion. Det kravet har drivits i medvetande om att en ständig utveckling och produktion av krigsflygplan inte är möjlig i vårt land. Detta förhållande, som över huvud inte tas upp av regeringen i propositionen, kan närmare belysas på följande sätt. Produktionen av Viggensystemet kommer med nuvarande inriktning till åtta jaktdivisioner att vara slutförd . Men produktionen av motorer resp. delar slutförs . Lyckas man från företagens sida inte att ersätta det kommande bortfallet av sysselsättning, kan svåra arbetsmarknadsproblem uppstå. Enligt uppgifter från den svenska industrigruppen kommer det föreslagna JAS-planet att behöva ungefär hälften så många anställda för utveckling och produktion. Eftersom det avses bli fråga om ett enhetsflygplan kommer utvecklingsarbetena också att vara mer koncentrerade i tiden. Den tidigare stegvisa utvecklingen av olika flygplan eller varianter av samma flygplan är således inte längre aktuell. Redan efter omkring kan man således ånyo befinna sig i en situation liknande den nuvarande. Uppskattningsvis kommer det därför att dröja eller till omkring innan behovet av att starta utvecklingsarbete för ersättning av JASsystemet kan bli aktuellt; här bortses från att det i varje fall nu inte är möjligt att förutse hur behoven av flygplan för olika uppgifter kommer att te sig så långt fram i tiden. På utvecklingssidan har man således att räkna med att det sannolikt uppstår en tioårig lucka då behovet av insatser på den militära sidan snabbt går ned. Flygindustrin behöver då, för att bibehålla en teknisk kompetens, fylla denna lucka med utveckling av civila flygindustriella eller andra projekt. Till skillnad mot vad som görs gällande i propositionen finnér vi därför att det nu aktuella projektet inte säkrar en permanent flygteknisk ^ kompetens att utveckla och tillverka också militära flygplan. Härtill kan läggas att krigsflygplan är betydligt mer tekniskt avancerade än civila. Många av de tekniska områden som finns representerade i sådana flygplan har heller ingen motsvarighet i civila flygplan. Trots att det således redan nu står klart att, även vid en inhemsk JASanskaffning, betydande omställningsproblem kan förväntas - främst vad gäller utvecklingssidan - har regeringen inte förmått att redovisa några förslag till lösningar på dessa problem. Inte heller har man lagt fast någon konkret syn på vilket ansvar som bör läggas på de berörda industrierna i detta avseende. Vi vill dock framhålla att, med avseende på den närmaste tidsperioden, de utvecklingsarbeten på som bedrivs kan komma att ge bidrag till landets allmänna teknologiska utveckling liksom att underlätta den nödvändiga omstruktureringen. De utfästelser som industrigruppen gjort beträffande ca 800 arbetstillfällen, förlagda till områden med sysselsättningsproblem, samt de resonemang som pågår mellan den amerikanska motorleverantören och den svenska motortillverkaren om ytterligare kompensationsaffärer får också bedömas positivt. 4.4.4 Det ekonomiska utrymmet Flygplansfrågan måste också bedömas utifrån aspekten vilket utrymme som står till buds inom försvarsmakten och då i främsta rummet flygvapnet. Någon analys av eller diskussion om dessa frågor förs inte i propositionen, varför vi funnit anledning att närmare ta upp dem. I överbefälhavarens skrivelse anges att den i skrivelsen uppgivna kostnaden för IG JAS-projekt innehåller de reserver FMV bedömt erforderliga för att möta tekniska problem eller andra svårigheter (2,). Totalkostnaden anges till 24,9 miljarder till detta datum; därtill kommer dock ett ofinansierat förskott av 900 milj. kr. Överbefälhavaren påtalar att det föreligger osäkerheter beträffande medelsbehov för framtida modifieringar och anför därefter: Överbefälhavaren anser att det vore fel att starta ett projekt med så långsiktiga bindningar utan att säkerställa att ekonomiska möjligheter finns att senare göra de anpassningar till en förändring av våra krav eller de förändringar en ändrad hotbild kan medföra. Denna typ av medel har annan karaktär än de reserver som FMV bedömt erforderliga för att genomföra projektet sådant det nu specificerats. Överbefälhavaren anser att resurser för en eventuell vidareutveckling av flygplanssystemet kan behöva disponeras . Sådana reserver bör nu ej tillföras projektets ekonomiska ram men måste om så erfordras kunna frigöras. Inom flygvapnets ram disponeras enligt Överbefälhavarens uppfattning ca ännu inte ianspråktagna medel . Chefen för flygvapnet har i sina ekonomiska beräkningar avsatt 8 miljarder för sådana förändringar . Detta ger sålunda rimlig handlingsfrihet att möta olika modifieringskrav. Vid behov kan därutöver tidpunkten för modifieringarnas genomförande skapa ytterligare ekonomisk handlingsfrihet. Det bör dock noteras att den nämnda summan utgår från två viktiga förutsättningar. Den ena är att det militära försvaret tilldelas en ekonomisk ram enligt den s. k. programplansnivån; varken socialdemokratin eller de båda regeringspartierna tillstyrker denna nivå. Den andra är att försvarsmakten erhåller en oförändrad köpkraft; innebörden härav är att utöver den kompensation som det av kommittén föreslagna prisregleringssystemet ger skall ökade anslag beviljas vid vaije nytt försvarsbeslut. Socialdemokratin anser inte sådana utfästelser möjliga med hänsyn till landets ekonomiska situation. Ej heller i propositionen avges något sådant löfte. Slutsatsen blir därför att för de av överbefälhavaren angivna förutsättningarna finns inte en politisk täckning. Vi har mot denna bakgrund begärt och av försvarsstaben erhållit en översiktlig bedömning av hur flygvapnets ekonomi kan utvecklas därest denna ligger fast i reala priser. Denna bedömning (gjord ) liksom en motsvarande som vi erhållit från flygstaben - visar att några nämnvärda reserver inte kan beräknas finnas. Det är med andra ord möjligt att förverkliga men endast om kostnaderna håller sig inom ramen . Regeringen har i propositionen valt att förbigå denna fråga. Skulle önskningar uppstå får de inte leda till att andra försvarsändamål blir lidande; de får mötas genom omplaneringar inom flygvapnet. 4.4.5 Realiserbarhet av flygplansprojekt Det begränsade ekonomiska utrymme som står till förfogande skärper kraven på flygplansprojektet. Medan de studerade amerikanska alternativen samtliga är utvecklade system och alltså har en god teknisk realiserbarhet, kräver ett genomförande av IG JAS-förslag att, som överbefälhavaren framhållit, betydande tekniska utvecklingssteg måste under typarbetet. I den allmänna debatten har bl. a. framhållits att sålunda kräver den valda nosvingekonfigurationen, som av prestandaskäl valts före den mer vanliga stjärtkonfigurationen, ett tämligen sofistikerat elektriskt styrsystem. Lösningen har kritiserats från säkerhetssynpunkt. En annan osäkerhet gäller den höga andelen kompositmateriel som är en förutsättning för att kunna pressa planets vikt. Erfarenheter från andra projekt pekar dock på att det kan vara svårt att i detta avseende klara uppsatta mål; görs inte detta riskerar man att få en viktökning, vilket är problematiskt för IG eftersom dess marginaler allmänt sett är smala. Erfarenhetsmässigt leder viktökningar till att kostnadsökningar sker eller att lastförmågan minskar. Vidare har framhållits att motorns prestanda skulle vara svaga och att en stor del av utvecklingspotentialen tas i anspråk redan i utgångsläget. Här angivna osäkerheter är ett faktum som måste tas in i bedömningen. Ett vidaregående med IG måste som en förutsättning ha att man kan klargöra att det är möjligt att klara av dessa problem och att detta också kan verifieras inom . Som framgått av överbefälhavarens skrivelse (4.4.4) får man räkna med att det kommer att krävas modifieringar av valt flygplan, vilket nu än detta blir. De olika alternativen skiljer sig åt i detta avseende; F 18 A och L har därvid den bästa utvecklingspotentialen, IG och F 5 har en lägre medan F 16 intar en mellanställning. Att det förhåller sig på detta sätt är från vissa synpunkter inte överraskande: IG JAS-förslaget är ett litet flygplan. Skrovutrymmet är därmed begränsat, och man har valt en motor där man redan från böljan tar ut en stor del av den förutsedda utvecklingspotentialen. Som exempel på eventuella behövliga modifieringar har motor och vinge nämnts. Huruvida kostnaderna härför är beaktade i regeringens förslag framgår ej. Det är nu ej möjligt att ställa ut löften om anslagsökningar för det militära försvaret. Någon omavvägning inom försvarsmakten bör ej heller ske. För eventuell vidareutveckling av JAS-systemet återstår då en omfördelning av medel inom flygvapnets ram. I detta sammanhang finns också anledning att ta upp frågan om den framtida beväpningen av flygplanssystemet. En särskild fråga som måste uppmärksammas för framtiden gäller möjligheterna att i vårt land bibehålla en kapacitet för utveckling och tillverkning av robotar. Mycket talar för att det just på detta område är möjligt att skapa vapen som väl passar in i bilden av en svensk profil. Det finns anledning att erinra om att medan den socialdemokratiska regeringen stödde tanken på en inhemsk utveckling av IR-robot för jakt-Viggen, lades detta projekt ned av den första borgerliga trepartiregeringen. Därigenom gjorde man sig från svensk sida beroende av anskaffning utomlands. Vi kan nu konstatera att man i varje fall inte lyckats med att köpa en IR-robot. gällande planer för JAS förutsätter att sjömålsrobot (som är till större delen utvecklad för marinen) och styrd glidbomb - dvs. attackvapnen skall anskaffas i . Däremot finns medel ej avdelade för utveckling av jaktvapen, dvs. för den uppgift som allmänt sett prioriteras inom JASsystemet. I anledning härav lyckades de socialdemokratiska ledamöterna i försvarskommittén få enighet om att man borde överväga en samordning mellan utveckling av sådana vapen och av luftvämssystern. Uppläggningen av de nu pågående avtalsförhandlingarna med IG JAS har varit att få ett avtal som dels omfattar en lägre gående beställning än tidigare varit vanligt, dels mer ingående reglerar förhållandet mellan parterna statenindustrin. Det är i och för sig en utformning som vi kan stödja. De osäkerheter i åtskilliga väsentliga avseenden som ligger i projektet leder dock till att kraven måste vara starka från statens sida på en kontinuerlig insyn, uppföljning och verifiering av programmet. Åtaganden måste göras från industrins sida för att garantera prestanda och driftsäkerhet. Under har flygindustrin gjort goda vinster, vilket aktualiserar frågan om en vinstmaximering. Man bör kunna räkna med att det under utvecklingsarbetet framkommer innovationer och annat underlag av likartad natur, som skulle kunna användas för andra militära eller för civila ändamål. Med hänsyn till de betydande åtaganden som ett inhemskt JAS-projekt utgör bör staten ha fri nyttjanderätt härtill. Det är mot denna bakgrund - av försvarspolitiska, försvarsekonomiska och näringspolitiska faktorer - som vi bedömt flygplansfrågan. I de ekonomiska underlag som redovisats av överbefälhavaren har man beträffande de utländska alternativen förutsatt direktköp.