mot · G5021081 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1081 m. fl. 1 hotas rätten till arbete 1981 blev med kraftigt ökad arbetslöshet. sjönk på mycket länge den totala sysselsättningen. Antalet arbeten i industrin minskade i accelererande takt. Ungdomsarbetslösheten nådde en ny topp och svårigheterna för kvinnor och handikappade stegrades. Arbetslöshetskrisen kan inte ha överraskat någon. klargjordes lägets allvar. De fackliga organisationerna, arbetsmarknadsmyndigheterna och socialdemokraterna framhöll för regeringen att snabba och kraftfulla åtgärder måste till för att förebygga en kommande sysselsättningskris. Varningssignalerna blev och allt tydligare. Kraven på åtgärder återupprepades allt oftare. fann sig föranlåtet att gång på gång göra regeringen uppmärksam på lägets allvar. Likafullt valde arbetsmarknadsministern vid upprepade tillfällen att förbigå kraven med tystnad, för att först och efter kraftig prutning av medelsbehoven medverka till vissa begränsade insatser. Konsekvenserna blev att arbetslösheten steg långt utöver den nivå som varit möjlig att bibehålla om gängse arbetsmarknadspolitiska ambitioner upprättshållits. Detta framgår redan vid en enkel sammanställning av data ur arbetsmarknadsstatistiken: uppgick antalet arbetslösa enligt till i genomsnitt 108 000 personer. Antalet sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder var 59 000. var motsvarande tal 94 000 resp. 123 000. Mer än hela ökningen av arbetslösheten förklaras alltså av de minskade arbetsmarknadspolitiska insatserna. Även om siffrorna inte är helt jämförbara mellan åren visar de ändå med all tydlighet på skillnaden i regeringens ambitioner nu och då. Talen ovan visar också på att regeringen ej varit beredd att fullt utnyttja möjligheterna att genom beredskapsarbeten, tidigareläggningar av offentliga investeringar, industribeställningar m. m. pressa ned arbetslösheten. Effekterna härav har blivit svåra för ett stort antal medborgare. Som förklaring till denna hållning har regeringen regelmässigt hänvisat till det ansträngda statsfinansiella läget och det därav föranledda kravet på sträng återhållsamhet med statens utgifter. Detta skäl återupprepas också gång på gång i årets budgetproposition när regeringen nu ånyo kraftigt beskär kraven på medel för att bekämpa arbetslösheten och värna sysselsättningen för de mest utsatta grupperna. 1 1981/82. Men inte heller det stora budgetunderskottet bör ha överraskat regeringen. Redan i valrörelsen och vid ett otal tillfällen därefter har socialdemokraterna klargjort att den ekonomiska politik som de borgerliga partierna förordat, blir till ett hot mot såväl den sociala välfärden som den fulla sysselsättningen. De borgerliga partierna har konsekvent avfärdat arbetarrörelsens varningar. vet vi att den upprördhet som våra varningar föranledde på borgerligt håll saknade grund. De borgerligas budgetpolitik har försatt landet i ett läge där s. k. sparplaner framtvingas tid efter annan. I skenet av sparande genomförs direkta nedskärningar av samhällets insatser för medborgarnas sociala trygghet och rätt till arbete. Den situation som arbetarrörelsen förutsåg och varnade för är ett faktum. De reträtter som sker på arbetsmarknadspolitikens område hotar att bli inledningen till en allmän urholkning av sådana värden som rätt till arbete och demokrati i arbetslivet. Parallellt med arbetsmarknadspolitikens allmänna försvagning pågår sålunda bl. a. en övervältring av statliga uppgifter på kommunerna. Därmed växer riskerna för att andra angelägna kommunala uppgifter, till förmån för exempelvis barn och gamla, för stryka på foten. ökar också riskerna för att enhetligheten, effektiviteten och rättvisan inom arbetsmarknadspolitiken skall gå förlorad. En annan tendens till urholkning av arbetsmarknadspolitiken kommer till uttryck i de borgerligas beslut att beskära det lagfästa anställningsskyddet. Därmed stärks åter arbetsgivarnas direkta inflytande över de anställdas anställningstrygghet. Den nya lagen har starkt präglats av arbetsgivarnas krav på en återgång till tidigare förhållanden. I hägnet av denna nedvärdering av de arbetandes rätt till trygg anställning växer det inom näringslivet fram ständigt nya exempel på manipulationer som alla syftar till att undgå ansvar för de anställdas anställningstrygghet. Kostnader för permittering övervältras systematiskt på de anställdas egna arbetslöshetskassor. Begrepp som konjunkturanpassad pensionering och frivillig veteranavgång introduceras. Detta är förändringar i tiden som betraktade var för sig kan förefalla mindre avgörande, men som sammantagna blir till en tydlig rörelse bort från rätten till arbete och demokrati i arbetslivet. Får denna utveckling fortgå blir vådorna ödesdrigra för den enskilde arbetstagaren. Redan nu ser vi tydliga resultat av den borgerliga politiken i form av arbetslöshet och uppluckring av samhällets engagemang för de arbetande. Socialdemokratin vill bryta denna utveckling. Därför föreslår vi nu att såväl den ekonomiska politiken som arbetsmarknadspolitiken omgående och radikalt läggs om. 2 Rätten till arbete skall värnas Arbetarrörelsens viktigaste uppgift är att skapa arbete åt alla. Denna uppgift framstår nu som mera angelägen än någonsin . Den politik för full sysselsättning som socialdemokraterna nu lägger fram består i En genomgripande förändring av den ekonomiska politiken. Maximal insats av arbetsmarknadspolitiska medel för kamp mot öppen Solidarisk personalpolitik för att värna rätten till arbete för de mest 2.1 behöver en ny ekonomisk politik Med programmet Framtid för har socialdemokraterna utarbetat ett brett ekonomiskt program för att föra ur krisen. Programmet innehåller en utförlig plan vars huvudsyfte är att så snabbt som möjligt skapa utrymme för en ekonomisk politik, inriktad på tillväxt och full sysselsättning. Planen har följande innehåll: Den ekonomiska politiken måste inriktas på att snabbt och påtagligt ta ner kostnads- och prisstegringen i . Målet måste vara att inte bara bryta de senaste årens inflationsutveckling utan också nå en lägre ökning av kostnader och priser än i vår omvärld. Ett gynnsammare kostnadsläge skulle skapa förutsättningar för svensk industri att börja återvinna förlorade marknadsandelar både utomlands och - vilket är minst lika viktigt - på den svenska marknaden. Inflationen måste också minskas av andra skäl. En offensiv måste sättas in för att öka investeringarna. Den bör inriktas både direkt på industrins investeringar och på andra sektorer, som stödjer den ekonomiska återhämtningen genom ökad produktionsförmåga och genom att minska vår import. Den efterfrågan och de behov som finns inom landet måste i ökad utsträckning tillgodosés genom svensk produktion. Flera olika åtgärder bör användas för att styra efterfrågan i denna riktning. En väsentlig del av underskottet i vår utrikeshandel beror på stora oljeimport. Snabba och effektiva åtgärder för att minska oljeförbrukningen genom bättre hushållning och övergång till andra energikällor är därför nödvändiga inslag i en återhämtningspolitik, som syftar till ökad handlingsfrihet. En aktiv politik för att minska oljeberoendet betyder också stimulans för investeringar och industriell produktion. måste bättre än nu utnyttja sina egna råvaror och naturresurser. Det största nettoutbytet i form av exportinkomster uppnås i branscher, där inhemsk råvara representerar en hög andel av produktionsvärdet. Svenska och mineraler bör i ökad utsträckning utnyttjas. Genom en aktiv skogspolitik från samhällets sida skall skogsindustrins råvaruförsörjning tryggås. Den offentliga sektorn har en viktig uppgift i återhämtningspolitiken. Dess efterfrågan kan mera konsekvent inriktas på att stödja utveckling, produktion och sysselsättning inom landet. Dess tillväxt måste dock anpassas till det tillgängliga utrymmet. Eftersom den offentliga konsumtionen är förhållandevis importsnål, bestäms detta utrymme i första hand av medborgarnas vilja att betala höjda skatter och avstå från privat konsumtion. En uppgång i industriproduktionen måste få leda till en förbättring av industrins vinstläge. måste det totala sparandet i landet öka genom att konsumtionen hålls tillbaka. Skall denna inriktning av politiken kunna få ett tillräckligt brett stöd, måste samhällets fördelningspolitik utformas så, att vinstökningen inte ytterligare förstärker koncentrationen av privat makt och förmögenhet och att uppoffringarna för ett ökat sparande fördelas efter medborgarnas förmåga att bära dem. Socialdemokraterna framlägger i särskilda motioner förslag till en ny ekonomisk politik i enlighet med partiets krisprogram. 2.2 Kampen mot arbetslösheten måste skärpas står nu mitt uppe i en arbetslöshetskris. Krisen är djupare än vad som framgår av arbetslöshetstalen. Bakom den öppna arbetslösheten döljer sig nämligen en klar försvagning av arbetskraftsutvecklingen och en snabb ökning av den ofrivilliga deltiden. Särskilt hårt drabbas kvinnorna av denna dolda arbetslöshetsökning. Den omläggning av den ekonomiska politiken som socialdemokraterna förordar får med nödvändighet genomslag i form av ökad efterfrågan på personal först . Risken för att arbetslösheten stiger ytterligare är överhängande. Skall den öppna arbetslösheten snabbt kunna pressas tillbaka krävs följaktligen en omedelbar förstärkning av de arbetsförmedlande och sysselsättningsskapande åtgärderna inom arbetsmarknadspolitiken. Behovet av insatser understryks ytterligare av att möjligheterna att kraftigt och varaktigt pressa ned arbetslösheten blir allt mindre ju högre arbetslösheten är i utgångsläget. Erfarenheter från en rad länder visar att kraftiga höjningar av arbetslösheten lätt blir bestående. Mot denna bakgrund föreslår socialdemokraterna en omedelbar och kraftig aktivering av arbetsmarknadspolitiken. Insatserna bör koncentreras till o med särskild tonvikt på arbetsförmedlingarna o Beredskapsarbeten o Arbetsmarknadsutbildning o Insatser för handikappade o I särskild motion framläggs vidare förslag till åtgärder mot den höga ungdomsarbetslösheten o Regeringen framlägger senare i vår propositioner om ändrade regler i arbetslöshetsförsäkringen och om regionalpolitiken. I samband härmed återkommer vi till frågan om höjd dagpenning för arbetslösa och vidare med riktlinjer för regionalpolitken. har antalet arbetssökande ökat kraftigt. har antalet lediga platser minskat. Arbetslöshetstiderna har blivit allt längre. Läget torde förbli ytterst ansträngt. Detta innebär att AMV även fortsättningsvis kommer att ställas inför svårbemästrade och resurskrävande problem. Särskilt hårt blir trycket mot förmedlingsorganisationen. I detta läge, när kravet på en väl fungerande arbetsförmedling är större , föreslår regeringen att verkets personalresurser reduceras. Genom att tillämpa det s. k. huvudalternativet fråntas verket medel motsvarande ca 140 tjänster. Genom omföring av medel från anslaget B 4 Sysselsättningsskapande åtgärder tillförs verket 60 tjänster. Detta begränsar neddragningen till ca 80 tjänster. Nedskärningen framstår likafullt som oförsvarlig i rådande och förväntat arbetsmarknadsläge. Regeringens förslag kan få vittgående konsekvenser. Med den medelstilldelning som regeringen föreslår tvingas AMV till hårda prioriteringar. Detta kan bl. a. innebära att verket tvingas hårt koncentrera insatserna till vissa särskilt utsatta grupper. I stället för att vara en arbetsförmedling för alla, kan förmedlingen komma att utvecklas mot en svaga grupper. Dess verksamhet blir därmed av minskat intresse vid den gängse rekryteringen i företag och förvaltningar. Därmed ökar risken för att principen om allmän och likvärdig arbetsförmedling bryts upp och att nya förmedlingsorganisationer för väletablerad arbetskraft växer fram. En sådan utveckling står i direkt strid med arbetarrörelsens syn på arbetsmarknadspolitiken. Vi är också beredda att genom nödvändiga insatser förhindra en dylik utveckling. Det är därför vår bestämda uppfattning att en budgetering av AMV:s verksamhet enligt huvudalternativet ej kan accepteras. Tvärtom måste verket nu tillföras de ytterligare resurser som krävs för att skärpa kampen mot arbetslösheten. Av särskild betydelse för en effektiv förmedlingsverksamhet är i detta läge resurser för personal och ADB i förmedlingen. Utan de resurstillskott som vi förordar nedan torde arbetsförmedlingen ej kunna öka sina insatser. Personalen pressas f. n. till det yttersta och ytterligare krav på de anställda kan inte försvaras. Socialdemokraterna föreslår därför inledningsvis att verket, utöver regeringens förslag, tillförs medel motsvarande 80 tjänster. Därmed elimineras konsekvenserna av regeringens direkta nedskärning och verksamheten kan drivas vidare med oförändrad personaltillgång. Detta torde emellertid ej förslå för den kraftiga höjning av förmedlingens insatser som arbetsmarknadsläget kräver. Härför fordras en påtaglig förstärkning av personalen. Socialdemokraterna föreslår därför dessutom att medel motsvarande 300 nya tjänster tillförs verket. Genom den ovannämnda överföringen av medel från annat anslag skulle AMV med socialdemokraternas förslag därmed tillföras medel för 380 nya tjänster. 1* 1981/82. förutsättningar för verket att både höja aktiviteten i det egentliga förmedlingsarbetet och intensifiera insatserna för de handikappade. För att ytterligare höja effektiviteten i förmedlingsarbetet krävs en fortsatt utbyggnad av ADB. väntas AMS kunna presentera mera definitiva bedömningar rörande ADB-användningen. Därmed föreligger bl. a. underlag för beslut om ytterligare terminaler vid förmedlingarna. Så snart detta underlag föreligger bör föreläggas förslag i frågan. Socialdemokraterna föreslår att AMV, utöver regeringens förslag i budgetpropositionen, tillförs ytterligare 38 milj. kr. Vad i motionen anförts om fortsatt utbyggnad av ADB i förmedlingsarbetet bör av ges regeringen till känna. Enligt samstämmiga bedömningar kommer arbetslösheten att stiga ytterligare under loppet av . Särskilt stor arbetslöshet förutses för sysselsatta inom byggnads- och anläggningsverksamheten. Men även inom vissa övriga industrisektorer förväntas ett ytterligare försämrat läge. Den redan i utgångsläget höga arbetslösheten bland såväl kvinnor som män liksom den väntade fortsatta försämringen motiverar ökade insatser i form av beredskapsarbeten.Tyvärr har regeringens försumligheter medfört att vissa slag av beredskapsarbeten över huvud ej kan sättas in. kan dock en del arbeten som ej fordrar särskilda förberedelser startas. Enligt verkets bedömningar kan ytterligare 200 milj. kr. finna effektiv användning för att fram till utgången av motverka en ytterligare stegring av arbetslösheten. Socialdemokraterna föreslår därför att medel för beredskapsarbeten anvisas på tilläggsbudget II till statsbudgeten för /82. Som vi klargjort inledningsvis är det av strategisk betydelse att arbetslösheten ej tillåts stiga till höga nivåer. Den nya, högre, nivån hotar att bli bestående. Allt måste därför göras för att undvika den stegring av arbetslösheten som förutses för . Utöver de förslag om ytterligare medel till beredskapsarbeten som vi just förordat bör därför omgående skapas möjligheter att återuppta verksamheten med bidrag till lönekostnader för beredskapsarbetare i statlig och som tillfälligt ersätter ordinarie personal som undergår yrkesutbildning. Stödformen, allmänt förkortad B AMU, avskaffades bl. a. med hänvisning till tidsödande hanteringsrutiner inom arbetsmarknadsmyndigheten och verksamheternas begränsade volym. Det nu allt sämre sysselsättningsläget inom den offentliga sektorn skapar ett särskilt svårt läge för kvinnorna på arbetsmarknaden. För att bl. a. möta dessa problem förordar vi att verksamheten med BAMU återupptas enligt tidigare bidragsnormer. Dock bör verksamhetens regler i övrigt och därmed den administrativa hantering 'en ges en klart enklare utformning. Därmed kan myndighetens merarbete begränsas och verksamhetens omfattning ökas. bör regeringen omgående uppdra åt utredningen om arbetsmarknadsutbildning och utbildning i företag att i när kontakt med arbetsmarknadens parter undersöka möjligheterna att tillfälligt vidga verksamheten med B AMU även till den privata sektorn. Detta skulle ske i avvaktan på ett system med utbildningsfonder, och stödformen skulle tillfälligt ersätta nuvarande regler om bidrag med /t. till utbildning av den som redan är anställd som ersättare anställs. Med hänsyn till kvinnornas allt sämre sysselsättningsläge bör särskilt undersökas om B AMU-verksamheten kan omfatta t. ex. datautbildning av kvinnor inom kontors- och serviceyrken. De merkostnader för verksamheten med beredskapsarbeten under innevarande budgetår som följer av vårt förslag täcks genom det medelstillskott, som vi tidigare förordat. Det slutgiltiga behovet av beredskapsarbeten under kommande budgetår kan ej bedömas vid beredningen av budgetpropositionen. Anslagsbehoven får regelmässigt prövas vid ett eller flera tillfällen under löpande budgetår. De medel som upptas i budgetpropositionen bestäms med utgångspunkt i anslagsbehoven under ett i konjunkturhänseende normalgott år. Regeringen har angivit volymen beredskapsarbeten /83 till 4,5 miljoner dagsverken. Detta skall ställas mot AMS bedömning på 7 miljoner dagsverken. Erfarenheterna från senare år, liksom det förväntade, hårt ansträngda, arbetsmarknadsläget , visar att det slutgiltiga behovet kommer att ligga nära AMS bedömningar. Till detta kommer att en underskattning av det faktiska behovet omöjliggör den planering som krävs för att man /83 skall kunna lindra arbetslöshetskriser genom att snabbt öka volymen beredskapsarbeten. Regeringen borde vara medveten om att beslut om investeringsarbeten måste tas i ett tidigt skede av budgetåret för att arbetena skall få en rimlig säsongsanpassning. Vådorna av en alltför låg planeringsberedskap kan avläsas , när arbetslösheten stiger som tidigare försumligheter på regeringshåll omöjliggör en nödvändig expansion av beredskapsarbetena. Mot denna samlade bakgrund förordar socialdemokraterna att godkänner följande riktlinjer för verksamheten med beredskapsarbeten under /83: AMS planering skall inriktas så att behov av beredskapsarbeten under /83 i första hand kan tillgodoses intill en volym av 7 miljoner dagsverken. Regeringen skall i anslutning till tilläggsbudgeterna I och II för /83 för redovisa aktuell planeringberedskap samt precisera behovet av medel för beredskapsarbeten. Regeringen menar att beredskapsarbetena bör inriktas på dagsverksbilliga projekt och föreslår att det s. k. tilläggsbidraget för beredskapsarbeten sänks från normalt till . Vidare föreslås att bidraget i fortsättningen skall beviljas på skillnaden mellan de totala godkända kostnaderna och lönekostnaderna. Tillsammantagna anges dessa regeländringar leda till en besparing på 65 milj. kr. Under en rad år har beredskapsarbetena ansetts böra inriktas mot mera dagsverksbilliga arbeten. Följden har blivit en kraftig relativ förskjutning av arbetena mot tjänstesektorn, vilket bl. a. inneburit att arbetslösheten bland kvinnor kunnat hållas lägre. Utgångsläget är nu delvis annorlunda. Krisen i den svenska ekonomin torde sålunda kunna hävas först sedan den kraftiga nedgången i investeringsverksamheten vänts till en tydlig uppgång. Detta måste beaktas även vid sammansättningen av beredskapsarbetena. Härtill kommer att arbetslöshetens sammansättning , med snabb ökning av antalet arbetslösa bland byggnads- och industriarbetare, talar mot att investeringsarbetenas relativa andel dras ned. Denna hållning underbyggs ytterligare av att den låga aktiviteten i svensk ekonomi nu motiverar samhällsinsatser med goda spridningseffekter. Därvid gäller att investeringsarbeten skapar flest arbetstillfällen i tidigare och påföljande produktionsled. Genom att vid sidan av dagsverksbilliga projekt även satsa på investeringsarbeten av strategisk betydelse för den svenska ekonomin kan insatserna bli av dubbel betydelse. Dels skapas anläggningar som direkt höjer ekonomins kapacitet och effektivitet, dels ökas efterfrågan på varor och tjänster i andra produktionssektorer. Med regeringens förslag till regeländringar följer sålunda dels en förskjutning från investeringsarbeten mot tjänster, dels en övervältring på kommunerna av kostnader för arbetsmarknadspolitiken. Därför avvisar socialdemokraterna regeringens förslag till ändrade statsbidragsregler för beredskapsarbeten. Socialdemokraterna avvisar vidare regeringens förslag att förkorta vissa beredskapsarbeten från högst 6 . Detta slår hårt mot beredskapsarbetena inom tjänstesektorn och därmed mot kvinnorna. En sådan beskäring kan enbart uppfattas som ytterligare ett exempel på regeringens intentioner att steg för steg urholka samhällets engagemang för att värna den enskildes rätt till arbete. Den leder bl. a. till snabbt ökade utgifter för kontant understöd till arbetslösa. En sådan politik sår i öppen konflikt med arbetarrörelsens värderingar. Socialdemokraternas ställningstaganden innebär sammantagna att ytterligare 145 milj. kr. nu bör anvisas för /83. Det slutgiltiga medelsbehovet för nästa budgetår får prövas i anslutning till behandlingen av tilläggsbudgeterna I och II och de lägesredovisningar som vi krävt tidigare. Arbetsmarknadsutbildning (AMU) var, som vi nämnt tidigare, med snabbt stigande arbetslöshet. Detta till trots kunde inte den fulla kapaciteten inom AMU tas till vara. Trots att beviljade medel för en verksamhet omfattande 120 000 elever stannade verksamheten vid 106 000. Liksom vi tidigare visat vid behandlingen av beredskapsarbetena får detta delvis tillskrivas regeringens ovilja att vidta de åtgärder, särskilt den förstärkning av förmedlingen, som hade krävts för fullt kapacitetsutnyttjande. Regeringens sätt att handha sina arbetsmarknadspolitiska uppgifter gör det nödvändigt att nu tar ett fastare grepp över dessa frågor. bör därför besluta om följande riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen under /83: Med ändring av regeringens förslag bör ramen för utbildningsplanering höjas från 110 000 elever till 120 000 elever under /83. Regeringen skall i kompletteringspropositionen redovisa dels de verkliga orsakerna till att AMU-verksamheten tilläts förbli underutnyttjad trots att arbetslösheten steg , dels precisera de åtgärder som vidtagits för att vid behov faktiskt uppnå det planeringstal som angivit för /83. Därvid bör regeringen särskilt ange de åtgärder som krävs för att intresset för utbildning skall öka bland grupper med särskilt svårt arbetsmarknadsläge, exempelvis medelålders och äldre kvinnor samt unga flickor. Regeringen skall i anslutning till tilläggsbudgeterna I och II för /83 för redovisa aktuell planeringsberedskap samt precisera behovet av medel för arbetsmarknadsutbildning. Antalet varslade om permittering och uppsägning inom näringslivet ligger sedan åtskilliga månader på en mycket hög nivå. utnyttjas möjligheten till utbildning av permitterings- eller uppsägningshotad personal endast i ringa omfattning. Denna möjlighet att motverka en ytterligare stegring av arbetslösheten bör tas till vara. Detta torde dock förutsätta en påtaglig höjning av utgående statsbidrag. Socialdemokraterna föreslår därför att bidraget för utbildning av personal som hotas av permittering eller uppsägning höjs . samt att bidrag får utgå för hela stödperioden, dvs. Det akuta behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser är stort. Förhöjt bidrag bör därför tillämpas fr. o. m. möjliga tidpunkt och inriktas mot de delar av ekonomin där arbetslösheten slår hårdast. Vi föreslår därför att förhöjt statsbidrag utgår för utbildning som bedrivs från t. o. m. kalenderårets utgång. Det förhöjda stödet bör i första hand förbehållas industri- och byggnadsverksamhet. De merkostnader som är förenade med förslaget torde gott och väl kunna täckas med redan beviljade medel. Betydande delar av vår arbetskraft finns bland medelålders och äldre kvinnor. möter kvinnor i åldrarna särskilda svårigheter när de söker sig ut på arbetsmarknaden.