mot · G60217 · 1982-10-11 00:00:00 — Motion 1982/83:17 i m. fl. Ändring i naturvårdslagen (1964:822) (prop. 1981/82:220) I propositionen föreslås vissa ändringar i naturvårdslagens bestämmelser om bl. a. täktverksamhet och vilthägn. Propositionen föreslår att kommun genom frivilligt åtagande skall kunna påta sig tillsyn över täktverksamhet. Avsikten med detta åtagande är att utöva kontroll över efterlevnaden av med täkttilistånd förenade villkor. Förslaget innebär enligt vår mening betydande olägenheter. Vissa kommuner skulle åta sig den föreslagna tillsynen och andra skulle avstå. Härigenom skulle ägare av täkt vara beroende av olika kompetens beroende på i vilka kommuner täkten är belägen. Inom länsstyrelserna finns en enhetlig kompetens i hithörande frågor varför det synes naturligt att all tillsyn över givna täkttilistånd också utövas av dessa. Länsstyrelserna är oförhindrade att från fall till fall samråda med de kommunala myndigheter som besitter kompetens på detta område. Detta är fullt tillräckligt avseende tillvaratagandet av lokala intressen. Vi avvisar således propositionens förslag i denna del och anser att tillsyn över givna täkttilistånd skall utövas av länsstyrelse. I propositionen föreslås vidare att nuvarande samrådsförfarande enligt 20 § första stycket NVL, för den som ämnar uppföra vilthägn, skall ersättas med ett tillståndsförfarande. Frågor om tillstånd skall prövas av länsstyrelse. Enligt vår mening finns skäl som talar för att man bör skilja på hägn, åvsedda för djurarter som är inhemska och djurarter som är främmande i vår fauna. Definitioner mellan djurpark, jaktpark och uppfödning av vilda djur för köttproduktion som en produktionsgren inom jordbruket bör också göras. Förslag härom väntas från det arbete som pågår inom jakt- och viltvårdsberedningen. Propositionen behandlar hägn avsedda för sådana djurarter som i övrigt lever i fritt tillstånd och vars stammar regleras i jaktlagen och jakttidsförordningen. Dessa hägn är enligt vår mening tillkomna som ett komplement till verksamheter inom jord- och skogsbruket. Av det skälet bör inte frågan om den sedvanerätt som finns i begreppet allemansrätt ställas i sådant motsatsförhållande till areella näringars näringsutövning som propositionens förslag ger uttryck för. Jord- och skogsbrukets möjlighet att utan särskild inskränkning få utnyttja mark för olika produktionsformer bör inte få begränsas utifrån enbart allemansrättsliga utgångspunkter. En jämförelse med begreppet växande gröda för jordbruket och skogsplantering och awerkningsplats för skogsbruket är härvidlag rimlig. För att tillgodose de behov som kan föreligga, exempelvis avseende ett hägns detaljutformning med övergångar, grindar och färister för att säkra allmänhetens tillträde, är nuvarande samrådsförfarande enligt 20 § första stycket NVL fullt tillfredsställande. Då förslag väntas från jakt- och viltvårdsberedningen i dessa frågor är det enligt vår mening ändamålsenligt att behandla all reglering av hägn i ett sammanhang. Härvid bör också de frågor som rör tillsyn och kontroll av hägn både avseende underhåll av stängsel och de hägnade djurens hälsotillstånd etc. kunna behandlas. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar att tillsyn och kontroll av villkor vilka är förenade med täkttillstånd skall utövas av länsstyrelse, 2. att beslutar avslå förslaget om införande av 24 a § i 3. att hos regeringen hemställer om förslag rörande tillsyn över vilthägn. L. () i HANS () () () BO () () () ()