ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021860 · 1982-01-26 00:00:00 — m. il. och framför allt under dess senare hälft uppvisar godstrafiken på bandelen en klar tendens: stabil ökning år för år. Det är framför allt godsflödet från och även över som ökade i omfattning. Denna långsiktiga ökning i internordisk trafik kan visserligen brytas av tillfällig nedgång i nationell och internationell konjunktur, men tendensen är uppenbar. Den kommer särskilt till uttryck med ökande öst-västlig handel. Sålunda räknar man med en uppgång i trafiken . Bandelen från till och , som blev färdig under , är mycket svagt konstruerad och motsvarar inte nutida behov. Underhållet är starkt eftersatt. Det medför låga hastigheter och långa restider. Följande trafiksituation är belysande för nuläget: har med avgång rälsbussförbindelse med , ankomst . Restiden är och på ett avstånd av , medelhastighet . Från till är sträckan och restiden och . På finsk sida om har Valtion Rautatiet, finska , rustat upp banan ända fram till vid för snabb och tung trafik. Den finska bandelen motsvarar nutida krav på komfort och säkerhet. Den är justerad även i höjdled för att eliminera tjälförskjutningar. Det är en markant skillnad när man i byter från finsk till svensk järnväg. Det får därför anses vara hög tid att motsvarande satsning görs från svensk sida. a. finskt industrihåll har önskemål därom uttalats. Vissa tecken tyder på avtagande transporter till sjöss. Spårbundna transporter anses ha en framtid. Finska och ryska järnvägar är s. k. bredspåriga, medan vi i i regel har västeuropeisk spårvidd. Omlastning är emellertid numera i och för sig en enkel procedur när järnvägsspåren ligger sida vid sida. En upprustning och anslutning av Tornedalsbanan till norra stambanan får anses som väl motiverad. I östra är arbetslösheten mycket omfattande och betydligt högre än genomsnittet i landet. En upprustning av denna järnväg skulle upplevas som ett meningsfullt arbetsprojekt. Vad avser den anslutande bandelen bör erinras om att banan är bygdens enda riksförbindelse. I övre finns malmoch andra mineraltillgångar för utvinning. På finsk sida har för dylikt ändamål järnväg dragits fram till Kolari, som ligger i höjd med . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om upprustning bandelen från till och . () () () ()
mot · G5021861 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1861 m. fl. Regler om användning av flytväst Det utökade friluftslivet medför vissa negativa konsekvenser. får man nästan dagligdags i tidningar läsa om tillbud och/eller drunkningsolyckor vid användande av fritidsbåtar. Statistik från - Simfrämjandet visar att de allra flesta dödsoffer skördas i samband med småbåtar. Det får anses vara en samhällets angelägenhet att i görligaste mån eliminera risker till sjöss. Många tillbud skulle få en lyckligare utgång om de inblandade använde flytväst. Flytvästens betydelse i det sammanhanget kan inte nog betonas. I marknaden förekommer en mängd olika typer av flytvästar. I samband med tvingande bestämmelser bör fastställas minimikrav på flytvästars beskaffenhet beträffande säkerhet. Det finns ett samband mellan säkerhetsbälte i bil och flytväst i båt, nämligen ökad säkerhet. Huruvida riskerna är större på våra vägar än till sjöss finns inga objektiva uppgifter om. Bestämmelserna om säkerhetsbältets användning är tvingande. Motsvarande föreskrifter finns inte för användning av flytväst. Ansvaret för tillgång på flytvästar i båt bör kunna åläggas båtägare. Vid båtförsäljning bör minst en flytväst ingå i köpet. Båtuthyrare bör åläggas att tillhandahålla flytvästar. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen framlägger förslag om regler och bestämmelser för användning av flytväst i samband med båtfärder. () () () ()
mot · G5021862 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1862 Ett riksdagsbeslut vars förverkligande dröjt 1968 beslöt att skall bevaras. Det var ett betydelsefullt datum för svensk miljövård. Vi tror att framtiden skall beteckna beslutet som ett tecken på besinning och ansvar hos lagstiftarna. Älvens bevarande förbands med åtgärder för den älvdals befolkning som kunnat få vissa kortsiktiga fördelar av en utbyggnad. anslog medel till insatser i de berörda bygderna och kommunerna. Anläggningar för rekreation och turism och kommunikationer skulle stödjas och främjas. Förverkligandet av dessa planer har gått långsamt, men en hel del har ändå skett som är positivt och som kan vara till än större gagn för . En kommun har missgynnats efter riksdagsbeslutet står det klart att kommun fått en mycket ringa andel av de medel som anvisats för och dess näringar. Det är kommun som har själva inkörssträckan till Vindelådalen från . Där finns väg 628, som befinner sig i ett utomordentligt dåligt skick. Även i har frågan om dess ombyggnad aktualiserats , varvid svaret blivit att medel från de ordinarie väganslagen i vanlig ordning skall användas och att det ankommer på lokala myndigheter och beslutsfattare att prioritera vägen. har alltså ansett att väg 628 inte bör få medel ur de pengar som utgår som en följd av riksdagsbeslutet om älvens bevarande. Just har fullmäktige i diskuterat denna fråga och konstaterat att ingenting har skett, trots att det borde vara en hederssak för staten att infria utfästelserna också i detta stycke. Vägsträckan berör en talrik befolkning, och många har byggt där i förvissning om att vägen skulle byggas. Särskild prövning av väg 628 med hänsyn till Vindelälvsbeslutet är åtgärder för den bygd frågan berör helt nödvändiga. prioriterar inte väg 628 utan främjar andra projekt inom länet. Ur de särskilda medlen för kan tydligen ingenting anvisas vid handläggning i vanlig ordning. kommun och i synnerhet befolkningen vid denna väg längs emotser ett förverkligande av vägens ombyggnad inom så nära framtid som möjligt. Det är därför angeläget att vid behandling av årets budgetärenden beaktar vad som här i motionen anförts och att kraven om äntlig vägbyggnad från Blå vägen vid till Rödåsel inte möts med hänvisning till möjligheter att i sitt ordinarie arbete tillmötesgå kraven. Med hänsyn till Vindelälvsbeslutet och beaktande av rättvis behandling av de olika kommunernas andel av Vindelådalen bör uttala sitt stöd för en prioritering av väg 628 vid fortsatta åtgärder i denna ådal. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening uttalar att ombyggnaden av väg 628 bör prioriteras vid förverkligandet i beslut i fråga om särskilda åtgärder i .
mot · G5021863 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Den starka neddragning av anslagen till vägbyggnadsprojekt som regeringen föreslagit och beslutat har allvarligt kommit att hota transportmöjligheterna för skogsråvaran, , energiprodukter och andra råvaror från framför allt inland. Den ytterligare neddragning av väganslagen som kan bli följden av beslut med anledning av besparingspropositionen kan allvarligt komma att hota den norrländska industrins råvaruförsörjning. har i sina långsiktiga investeringsplaner övertygande motiverat de krav trafiken har rätt att ställa på vägbyggandet. De flesta av de objekt som verket redovisar som högaktuella borde ha byggts . Om objekten utförs skyndsamt kan de medföra såväl ökad sysselsättning i vägarbete som en möjlighet att trygga den norrländska industrins transporter, som är av så stor vikt för den svenska exporten. I är behovet av en ökad sysselsättning och en väl fungerande transportverksamhet för länsindustrin av stor vikt. Länet har f. n. drygt 6 000 arbetslösa men bara drygt 400 lediga arbetstillfällen. i har presenterat ett stort antal vägprojekt som de flesta är färdigprojekterade. Elva av objekten skulle bevisligen, om de kom till utförande, medföra avsevärt sänkta transportkostnader för skogsindustrin. De objekten är: De föreslagna projekten är såväl små som något större, men gemensamt för dem är att de har mycket stor betydelse för västerbottensindustrins transportbehov, särskilt då skogsindustrin. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att anvisar 35,5 milj. kr. för /83 för de vägbyggnadsprojekt i som redovisats i motionen. () () () ()
mot · G5021867 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1867 och av motorcyklar m. m. I vägmärkesförordningen (VMF) finns föreskrifter gällande de vägmärken vi som trafikanter har att rätta oss efter. Föreskrifterna för omkörningsförbudsmärket återfinns i VMF:s 21 §, som säger att märket gäller motordrivna fordon utom tvåhjuliga mopeder eller motorcyklar som saknar sidovagn. I praktiken innebär detta att MC inte får köra om bil men bil får köra om MC, förutsatt att MC:n inte är försedd med sidovagn. Från MC-förarna hör vi ofta klagomål över dessa föreskrifter. Man menar att en MC-förare oftast behöver betydligt mera plats än det utrymme som återstår av vägbanan när en bil passerar MC:n. Omkörningsförbud tillämpas i regel endast där vägbanans bredd ej är tillräcklig eller andra orsaker som inkräktar på framkomligheten föreligger och därmed minskar trafiksäkerheten. MCföraren tvingas ofta ut på den vita markeringslinjen, som vid vissa vägförhållanden kan vara hal och därmed ökar risken för olyckor. Ett tvåhjuligt fordon är betydligt känsligare för att få sladd på ekipaget än vad en bil är i en dylik situation. I detta sammanhang kan markeringslinjernas material påtalas. Önskvärt vore att ett mera strävt material användes än det nuvarande. I den framlagda trafiksäkerhetspropositionen påtalas vikten av att förbättra de oskyddade trafikanternas situation. Intresset för motorcykeln tycks vara på uppåtgående i en takt som vi tidigare inte varit med om. I en nyligen gjord marknadsundersökning framkom att inte mindre än 850 000 av befolkning överväger att köpa motorcykel . Även om man får betrakta denna undersökning som något oklar kan man förvänta sig en markant ökning av motorcyklar. Föreskrifterna i VMF:s 21 § omfattar även mopeder och bör enligt vårt förmenande även fortsättningsvis gälla. Däremot vore det önskvärt om trafiksäkerhetsverket fick i uppdrag att närmare studera de i motionen påtalade problemen för MC-förare. Med hänvisning till det i motionen framförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående omkörningsförbud och markeringslinjer samt framlägger förslag till ändring av föreskrifterna. () () GOTAB 70441 Slockholm 1982
mot · G5021869 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1869 Igenläggning av vägen mellan och Från Suorva leder en väg längs Akkamagasinet till . Vägen byggdes för att underlätta kraftverksbygget. Från Ritsem går en arbetsväg vidare upp till sjön . Genom riksdagsbeslut har en korridor kring vägen upp till Ritsem brutits ut ur det obrutna fjällområdet . Området kring arbetsvägen upp till Sitasjaure ligger inom det obrutna fjällområdet. Dessa vägar illustrerar väl den kronärtskocksteknik som med sådan framgång tillämpats i med omgivningar. Gång på gång har ingrepp gjorts. har sagts att det aktuella ingreppet skulle vara det sista. Men i stället har gjorda ingrepp använts som motivering för nya. Det gäller också den aktuella vägen. tillät allmän trafik på vägen , således allmän trafik inom nationalpark. Krav har rests på att bygga ut vägen så att den ges normal landsvägsstandard. Krav har likaledes framförts om att öppna arbetsvägen upp till Sitasjaure för trafik. Krav har vidare rests att i så fall knyta ihop denna senare väg med det norska vägnätet. Olika idéer har funnits om tung turistisk exploatering i området, t. ex. . Vägen Suorva-Ritsem fyller numera ingen väsentlig funktion. kan klara driften av sin kraftstation utan den. Den behövs inte heller för fjällturismen. Innan vägen byggdes fanns båttrafik på Akkamagasinet (Akkajaure). Samerna motsatte sig att vägen byggdes. Genom exploatering och vägbyggnader har trycket ökat på de återstående någorlunda opåverkade fjällområdena. Ritsem vägen utgör ett exempel på detta. Förtroendet för statsmakternas vilja att slå vakt om nationalparker och obrutna fjällområdens naturvärden skulle onekligen stärkas väsentligt om beslut nu togs som innebär ett bestämt stopp för ytterligare exploatering i Suorva-Ritsemområdet. Det naturliga vore mot denna bakgrund att vägen mellan och läggs igen och att landskapet så långt det är möjligt återställs. Om förutsättningar skulle saknas för en sådan lösning borde det slås fast att vägen inte skall utnyttjas för allmän trafik utan endast av trafikanter med särskilt tillstånd, såsom t. ex. postverkets busstrafik, befattningshavare och samerna i området. Någon upprustning av vägen bör då inte komma i fråga utan vägen skulle kunna användas så länge det är tillrådligt från säkerhetssynpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar att vägen Suorva-Ritsem läggs igen, 2. att - om detta yrkande inte skulle bifallas - uttalar att vägen Suorva-Ritsem inte skall få utnyttjas för allmän trafik utan endast av trafikanter med särskilt tillstånd.
mot · G5021875 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1875 och på m. m. Det är glädjande att konstatera att fler och fler människor åker tåg. Detta är en förnuftig utveckling, men fortfarande förefaller det som om SJ inte riktigt har till alla delar förstått att en ny tid är i antågande. Man planerar fortfarande nedläggning av stationer, t. ex. och på , och drar in personal. Inte minst under den här svåra snövintern borde man ha börjat fundera över hur lönsamt och klokt det egentligen är. Om man bor ute i landsorten, så märker man ju att områden som man i en del år har betraktat som avfolkningsbygder nu får liv igen. Det kan gå ganska fort med den omsvängningen. Det är också så att ett turistlandskap som eller har ett annat resandemönster än man kanske har på andra håll. Det system som vi har iakttagit att man använder när det gäller resandefrekvensen, nämligen att räkna biljettköp, är inte särskilt rättvisande. Det finns orter där resandeströmmen är stor på grund av att de är studieorter och turistorter . Det innebär att människor köper biljetter på alla andra håll i landet för att resa till orter t. ex. efter . Detta ger inte någon mätbar försäljningsstatistik av biljetter ute i landsorten. Det blir inget bra underlag för att bedöma om en station behövs eller inte. E 6 som går som en pulsåder ända nerifrån och upp till har en mycket stor trafikbelastning och det kommer att kosta stora pengar att få den i godtagbar standard ända upp till norska gränsen. Olycksstatistiken i norra är över genomsnittet för sådana vägar. Troligen vore det bättre att använda den järnväg som ändå finns och överväga om det inte skulle vara möjligt att förlänga från och in till . Samarbetet mellan de bohusländska nordliga kommunerna och blir allt livligare och turistströmmen är mycket strid. En förlängning av järnvägen skulle också kunna innebära för turisttrafiken att man skulle kunna använda biltåg. Det går järnväg förutom mot och mot och ner igenom mot . Men även i denna region är bekymret att man antingen har tagit bort persontrafiken eller också är det frågan om långfärdståg som inte stannar i omgivningar. För många, inte minst en del äldre, är det ett bekvämare sätt att åka tåg än buss, och alla har ju inte bil som valfritt alternativ. Därför borde man pröva att ta upp persontrafiken där den har flyttats bort och att stanna med ett och annat långfärdståg för att ge bättre möjligheter för dem som bor i närområde. Med hänvisning till det anförda yrkas att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om järnvägstrafiken på och i .
mot · G5021877 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1877 Användningen av terränggående motorcyklar för fritidsändamål Rätten att fritt ströva omkring i den svenska naturen är så självklar för de flesta att den inte alltid uppskattas som den borde. Den svenska allemansrätten är unik i världen. Med hänsyn till den låga befolkningstätheten har vi stora områden och vidder till vårt förfogande för nöje och rekreation. Den tekniska utvecklingen har lett till att numera inte ens de mest avlägsna områden är fria från buller. Genom främst snöskoterns bredare användning som nytto- och fritidsfordon har marker och fiskevatten blivit mer lättillgängliga. Detta har haft både positiva och negativa effekter. Genom åtgärder från samhällets sida och frivilliga åtaganden går snöskoteranvändningen mot en sundare utveckling. Maskinerna blir mer nyttobetonade och modeller som medger höga hastigheter försvinner. I stället börjar mer störande terrängfordon som snömotorcykel (snowrunner) och renodlade terrängmotorcyklar att dyka upp på marknaden. Snömotorcykeln torde vara en helt onyttig, bullrande samt trafik- och miljöfarlig leksak. Snömotorcykeln beskrivs som en motordriven spark, halv snöskoter eller moped på med. Den torde kunna betraktas mer som en leksak än ett nyttoredskap. Terrängmotorcykeln synes få en snabbare och bredare användning. Dess avancerade terränggående egenskaper gör att den kan föras fram i vanligen svårframkomliga marker. Som nyttoredskap har den kommit till användning av bl. En sådan användning bör betraktas som nyttobruk och vara tillåten. Skulle emellertid fordon av denna typ vinna ökande marknad även för fritidsändamål, kan man befara att den blir ett hot mot miljön och leder till skada för känsliga naturområden på grund av dess höga framkomlighet. Det är enligt vår mening angeläget att samhället uppmärksammar denna utveckling så att lämpliga åtgärder kan sättas in för att förhindra oönskade effekter i den miljö som i största möjliga mån bör skyddas mot buller och annan skadegörelse genom omfattande användning av motordrivna fordon. Regeringen bör därför få i uppdrag att vidta de åtgärder som är lämpliga för att begränsa användningen av sådana motorredskap. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hemställer hos regeringen om sådana åtgärder som begränsar användningen av terränggående motorcyklar till endast nyttobruk.
mot · G502188 · 1982-01-12 00:00:00 — Motion 1981/82:188 och av fjärdedels sjukpenning Rätten till sjukpenning regleras i lag om allmän försäkring. I lagen 3 kap. 7 § anges under vilka förutsättningar sjukpenning kan utbetalas. Där sägs bl. a.: Sjukpenning utgår vid sjukdom som förorsakar nedsättning av arbetsförmågan med minst hälften. Om man inte kan eller får arbeta på grund av sjukdomen utbetalas hel sjukpenning. Om man arbetar hälften eller mindre av den normala arbetstiden utbetalas halv sjukpenning. Någon annan variant än hel eller halv sjukpenning finns således inte. Inte så sällan inträffar att personer som är sjukskrivna skulle kunna och må bra av att arbetat, ex. av sin ordinarie tid. Viden återgång i arbete efter lång sjukskrivning skulle det säkert också vara bra om denna återgång kunde ske successivt, t. ex. först till hälften och därefter till tre fjärdedelar. Så som bestämmelserna i lagen om allmän försäkring är konstruerade finns det dock bara hel eller halv återgång. Av såväl humanitära som ekonomiska skäl synes en ändring av bestämmelserna väl motiverad. Principen om en fjärdedels ersättning är f. ö. redan löst genom bestämmelserna om särskild föräldrapenning för vård av barn. Sådan kan nämligen utgå i form av hel, halv eller fjärdedels ersättning beroende av förvärvsarbetets omfattning. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av bestämmelserna i lag om allmän försäkring att möjligheter till utgivande av en fjärdedels sjukpenning öppnas. G. ()
mot · G5021880 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1880 m. fl. De handikappades möjligheter att resa är en självklar rättighet. Strävan måste vara att så långt möjligt handikappanpassa de ordinarie kollektiva färdmedlen så att de handikappade kan åka utan särskilda individuella arrangemang. Trots en långtgående fordonsmässig och miljömässig anpassning av trafikväsendet inom överskådlig tid kommer det dock att kvarstå ett antal personer för vilka en individuell transportlösning måste ske. På det kommunala planet finns redan färdtjänsten utbyggd för sådana ändamål. I enlighet med vad som föreslogs i och i den av folkpartiregeringen föreslagna trafikpolitiken 1979 tillskapades ett komplement, nämligen riksfärdtjänsten. Denna skulle fylla syftet att hjälpa svårare handikappade vid resor över längre avstånd. En treårig försöksperiod skulle påbörjas och administreras av en särskilt tillsatt nämnd. Försöksperioden börjar nu lida mot sitt slut. finns dock tecken på att den service på angivet sätt ställt till de handikappades förfogande blivit alltför litet känd. En informationsinsats för att öka kännedomen och förtrogenheten med riksfärdtjänstens service vore av värde. För detta krävs inte att man avvaktar försöksperiodens utgång. Informationsinsatserna kan administreras inom ramen för det anslag nämnden fått för den angivna perioden. Med anledning av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående inriktningen av arbetet inom änsten. () () ()
mot · G5021883 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1883 m. fl. trafikpolitiska beslut angavs bl. a. att en väl fungerande transportförsörjning är en förutsättning för en balanserad befolknings- och näringslivsutveckling i skilda delar av landet. Trafikpolitiken skall därför utformas så att målen för näringspolitiken, energipolitiken, miljöpolitiken, sysselsättningspolitiken och regionalpolitiken kan uppnås. Trafikpolitiken skall bidra till att utjämna skillnader mellan landets olika regioner, därför måste en samordning ske mellan regional- och arbetsmarknadspolitiken. En mycket viktig förutsättning för att näringslivet skall kunna utvecklas i är ett väl fungerande vägnät med goda kommunikationer. har anslagen till vägnätet inte anpassats till kostnadsutvecklingen. Förutom att detta inneburit svårigheter att klara underhållet av vägnätet, har risken för en betydande kapitalförstöring ökat. Den förändring som sker av drift och underhållsresurser samt förändringen av verkets driftorganisation får svåra konsekvenser för främst inland. Bara i landets nordligaste län sker en betydande indragning av verkets s. k. arbetsområden, en åtgärd som innebär stora försämringar av underhållsservicen på stora delar av vägnätet. Nedläggningen av flottningen på ett flertal har resulterat i en betydande ökning av den tunga trafiken på ett flertal vägar. Naturligtvis ställer denna omläggning av timmertransporterna från älvarna till vägarna krav på förstärkningar av underhållsservicen på berörda avsnitt. Det är också viktigt att de satsningar som sker på turismen inte motverkas genom en försämrad underhållsservice på vägnätet. Många av de befintliga turistorterna är beroende av ett tillfredsställande vägnät eftersom flyg- och järnvägsförbindelser saknas. De pågående förändringarna inom driftsorganisation med indragningar av verkets vägstationer i inland kommer i högsta grad att verka i motsatt riktning mot den regionalpolitiska målsättningen om minskad restid för befolkningen. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna att förändringarna av driftsorganisation ej får motverka de insatser som görs på arbetsmarknads- och regionalpolitikens område. () () () ()