mot · G5022364 · 1982-03-25 00:00:00 — Indirekt kan även, under förutsättning att betalningsförmåga föreligger, priset för såväl småhus som bostadsrättslägenheter, som inte berörs av upptrappningen, påverkas. För att angripa detta fördelningsproblem har regeringen föreslagit införandet av den nu aktuella boavgiften på hyres- och bostadsrättsfastigheter färdigställda före år 195B. Med hänsyn till vad som sagts ovan och som tidigare redovisats under punkt Allmänna överväganden kommer den föreslagna avgiften dock långt ifrån att angripa alla de fördelningspolitiska problem som regeringen själv säger sig vilja komma till rätta med. Trots förslagets ofullbordade karaktär finnér vi, vilket tidigare framgått, det fördelningspolitiskt motiverat att tillstyrka regeringsförslaget att omfördela kostnader med hjälp av en boavgift. Däremot avstyrker vi såväl från principiella fördelningspolitiska synpunkter som av direkt kostnadsparitetsskäl att avgiften skall vara avdragsgill. föreslår vi att hyreshusavgiften skall utvidgas till att även gälla för det hyreshusbestånd enligt den i propositionen angivna definitionen på hyresfastighet med värdeår 1958 t. o. m. 1974 för vilket bostadslån för nybyggnad inte utgått. Genom denna utvidgning kommer bl. a. huvuddelen av alla privatfinansierade hyres- och bostadsrättslägenheter samt andelshusen som byggts att omfattas av hyreshusavgiften. En av de viktigaste utgångspunkterna för vår fördelningspolitik inom bostadsområdet är, vilket tidigare i motionen framhållits, att skapa ökad ekonomisk rättvisa mellan besittningsformerna. En avgift på boendet som görs avdragsgill ger en direkt motsatt effekt. De ekonomiska konsekvenserna av avgiften blir nämligen olika vid privatägda hyresfastigheter och för dem som bor med allmännyttig hyresrätt och bostadsrätt. I det förra fallet inför man nämligen en skattesubventionering som dessutom enligt nu gällande regler ökar med stigande inkomst. Även om denna effekt kommer att reduceras, i och med att skattereformen blivit genomförd , kommer dock den privata fastighetsförvaltningen att vara gynnad i förhållande till allmännyttig hyresrätt samt bostadsrätt. Dessutom visar det sig att storleken av den nu föreslagna avgiften, när den väl reducerats såväl stats- som kommunalskattemässigt, inte ens kompenserar den nu föreslagna upptrappningen av de garanterade räntorna i det allmännyttiga bostadsbeståndet. Detta gäller än mindre den omfördelning som tidigare beslutats till förmån för de privata fastighetsägarna genom upptrappningen (jämför avsnittet Vidtagna åtgärder). Kostnadspariteten mellan olika besittningsformer minskar i stället för att öka om avgiften ges den utformning som regeringen föreslagit och de garanterade räntorna trappas upp enligt regeringsförslaget. Genom att avvisa att avgiften skall vara avdragsgill och reducera upptrappningen av de garanterade räntorna vid hyresrätt i enlighet med vad som ovan föreslagits fås en kostnadsparitet som från fördelningspolitisk synpunkt är rättvisare än den klara favorisering av de privata fastighetsägarna som regeringsförslaget innebär. Denna rättvisa ökar ytterligare om man väger in dels våra satsningar på bostadsbidrag, dels de medel som anslagits i syfte att angripa problemet med de tomma lägenheterna. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar lagtext i enlighet med vårt förslag när det gäller att hyreshusavgiften dels inte skall vara avdragsgill, dels utvidgas till att i princip gälla privatfinansierade hyres- och bostadsrättsfastigheter färdigställda mellan . Den totala omfördelningen genom avgiften uppgår, som tidigare påpekats, till ca 490 milj. kr. Av detta belopp faller ca 170 milj. kr. på allmännyttig hyresrätt samt bostadsrätt medan resterande 320 milj. kr., som tas ut från det privatägda fastighetsbeståndet, är behäftade med en skattesubventionering. Vid antagande av en statlig marginalskatt på skulle bruttouttaget sålunda bli ca 460 milj. kr. Genom att slopa avdragsrätten vid införande av hyreshusavgifter och utvidga avgiften till att gälla samtliga privatfinansierade hyresoch bostadsrättsfastigheter färdigställda skulle den totala nettoeffekten för staten komma att öka till drygt 650 milj. kr. en ytterligare omfördelning på sammanlagt 160 milj. kr. Det må i det här sammanhanget påpekas att detta ökade uttag i sig inte kommer att resultera i en hyreshöjning i det privatägda bostadsbeståndet eftersom hyressättningen där är grundad, genom den s. k. bruksvärdeprincipen, på kostnadsutvecklingen vid den allmännyttiga hyresrätten. Vi har vid olika tillfällen tidigare framhållit att bostadsbidragssystemet bör vara så utformat att bidragen i första hand styrs till hushåll med stor försörjningsbörda och/eller låga inkomster. Målsättningen måste vara att dessa hushåll skall kunna bibehålla sin nuvarande bostadsstandard och om möjligt även ges förutsättningar att efterfråga ett bättre boende. Dessutom måste bostadsbidragen reformeras så att inte ytterligare stora grupper av bidragstagare faller ur systemet. Den urholkning av bostadsbidragen som skett under de borgerliga regeringarnas tid och som resulterat i att mer än 260 000 hushåll mist sina bidrag måste stoppas. I propositionen föreslår bostadsministern att den nedre hyresgränsen höjs med . till /mån. En sådan stor höjning kommer att medföra en kraftig försämring av bostadsbidragen för ett stort antal bidragstagare. Försämringen har för vissa hushåll beräknats kunna uppgå till /mån. eller /år. En sådan försämring, särskilt när den i första hand drabbar de bidragstagare som inte kan tillgodogöra sig höjningen av de övre hyresgränserna kan vi inte acceptera från fördelningspolitiska skäl. Detta gäller inte minst som dessa skäl även tycks ha varit vägledande för regeringens förslag att genom omfördelningen inom bidragssystemet redovisa stora satsningar på andra delar av systemet. I stället förordar vi, i enlighet med , att den nedre hyresgränsen höjs med . till /mån. I förhållande till regeringens förslag innebär vårt förslag att det maximalt utgående bostadsbidraget förbättras med . Denna förbättring kommer i första hand till godo de hushåll som har de lägsta inkomsterna. Denna grupp, som redan är hårt drabbad av den av de borgerliga regeringarna förda fördelningspolitiken, kommer lättare att kunna behålla sin redan uppnådda bostadsstandard. När det gäller de nedre inkomstgränserna föreslås däremot inga förändringar. Som motiv härför anför bostadsministern att en höjning av inkomstgränserna kommer att innebära att alla hushåll, som har inkomster över dessa gränser, får ett ökat stöd oberoende av försörjningsbördan. Mot detta resonemang kan åtminstone två invändningar resas. För det första innebär bostadsministerns passiva inställning att hon accepterar att den borgerliga inflationsdrivande politiken tillåtits urholka bidragens värde. För det andra är inkomstgränserna för vissa grupper så låga och avgången ur systemet så stor att justeringar måste göras. gäller dessutom olika inkomstgränser för hushållen beroende på om dessa består av en eller två vuxna. Vi har alltid tagit avstånd från denna differentiering. Det kan nämligen aldrig med fog hävdas att t. ex. ensamstående med barn inte skulle ha i princip samma behov av utrym messtandard som makar med barn. F. n. är skillnaden mellan nedre inkomstgränsen för ensamstående med barn och för makar med barn . Med hänsyn till det statsfinansiella läget Finnér vi det i dagens läge dock inte möjligt att utjämna hela denna skillnad utan anger i stället en färdriktning genom att föreslå att den nedre inkomstgränsen för ensamstående med barn höjs med . Den grupp som kanske drabbats hårdast av regeringspolitiken är dock ungdomarna. Det gäller såväl möjlighet till arbete som rätt till en egen bostad. För att möjliggöra för denna grupp att dels behålla den egna bostaden när boendekostnaderna drivits i höjden, dels kunna efterfråga en ny när de kastas ut i arbetslöshet och blir tvingade byta hemort måste den nedre inkomstgränsen för hushåll utan barn höjas. Vi föreslår därför en uppjustering på . Härigenom kommer inkomstgränserna att bli desamma för såväl makar utan barn som ensamstående utan Den maximala effekten av den föreslagna justeringen blir ett ökat bostadsbidrag med /år. Under förutsättning att våra förslag genomförs kommer de nedre inkomstgränserna att bli: för hushåll utan barn , för ensamstående med barn . samt för makar med barn . Eftersom reglerna inom bostadsbidragssystemet är samordnade med reglerna för det inkomstprövade tillägget inom studiehjälpen bör som en konsekvens av våra förslag motsvarande justeringar göras inom studiehjälpssystemet. Kostnaderna för våra förslag har vi beräknat till sammanlagt 110 milj. kr. per helår varav ca 80 milj. kr. belöper sig till höjning av den nedre hyresgränsen och resterande 30 milj. kr. till justeringarna av nedre inkomstgränserna. För nästa budgetår bör anslaget till Bostadsbidrag m. m. därför ökas med 55 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Vad beträffar kostnaderna inom ramen för studiehjälpen bör dessa kunna täckas över anslag som tagits upp för Studiehjälp m. m. i budgetpropositionen. Satsning på ökat byggande I anslutning till den allmänna motionstiden presenterade socialdemokraterna i ett heltäckande investeringsprogram Bygga för framtiden motion 1981/82:2133. Den del av detta program som mer direkt berörde det bostadspolitiska området utvecklades i motion 1981/82:1994 Bostadspolitiken. Mot bakgrund av en ingående redovisning av utvecklingen av bygginvesteringarna presenteras i motionen ett antal konkreta förslag som måste vidtas för att förhindra en ytterligare nedrustning av byggsektorn med stigande arbetslöshet och utslagning av byggkapacitet som följd. När det gäller nyproduktion föreslår vi att en temporär hyresrabattering på maximalt /m: införs vid byggande av hyres- och bostadsrättslägenheter vid flerbostadshus. Dessutom skall denna rabattering kompletteras med en treårig statlig hyresgaranti. Vad beträffar reparation och underhåll kräver vi införandet av dels bidrag vid ombyggnad av flerbostadshus maximalt . per lägenhet dels lån för vissa reparationer. Dessutom föreslår vi att underhållslån, i form av prioriterade krediter, skall utgå till de allmännyttiga hyresrätterna även . Kreditutrymmet har maximerats till 250 milj. kr. Utöver dessa insatser kräver vi vidare att bidraget till förbättring av boendemiljön höjs med 25 milj. kr. samt att ökade satsningar görs när det gäller allmänna samlingslokaler. slår vi fast att bidrag vid ombyggnad av flerfamiljshus, lån för vissa reparationer och underhållslån endast är att betrakta som temporära åtgärder, som måste ersättas med en mer långsiktig lösning pä frågan om hur underhåll och reparationer skall finansieras. I detta sammanhang måste även saneringsverksamheten som helhet behandlas. För att möjliggöra en mer genomgripande satsning på underhålls- och reparationsområdet måste regeringen vidta åtgärder i syfte att presentera underlag till förslag om långsiktiga lösningar. I det sammanhanget bör inte minst de medel i nyproduktion i form av krediter och räntesubventioner som friställs genom den sjunkande nyproduktionen kunna omdisponeras och användas för ökade satsningar på reparation, ombyggnad och tillbyggnad. I den nu aktuella omfördelningspropositionen slår bostadsministern också fast att det finns ett starkt behov av ett ökat bostadsbyggande. Trots denna med oss sammanfallande bedömning av utvecklingen redovisar hon dock endast ett egentligt förslag, om man bortser från stimulanserna till privat hyreshusproduktion (jämför punkten Ändrade regler för räntebidrag), för att motverka raset i bostadsinvesteringarna. Det gäller ändrade regler för belåning av egnahem med syfte att även vid småhus införa s. k. produktionsanpassad belåning. När produktionsanpassad belåning den proposition 1979/80:100, bil. 16 infördes vid nybyggnad av hyres- och bostadsrättshus som upphandlats i anbudskonkurrens gick under rubriken skärpt kostnadsbevakning ut med en skrivelse till länsbostadsnämnderna Dnr 992113 u. I skrivelsen hänvisas inledningsvis till en tidigare skrivelse till länsbostadsnämnderna från där framhöll nödvändigheten av en synnerligen aktiv bevakning av kostnadsutvecklingen från nämndernas sida. Bakgrunden var den oroande ökningen av överkostnaderna och det angelägna i att den beslutade höjningen av grundbeloppet för flerfamiljshus skulle få den avsedda verkan att begränsa hyrorna i nyproduktionen. Styrelsen rekommenderade att överkostnader som i preliminära ärenden påtagligt överskred genomsnittet bara skulle godtas i undantagsfall och om det fanns starka skäl därtill. Längre fram i skrivelsen slår fast att införandet av produktionsanpassad belåning syftar dels till att stimulera konkurrensupphandling och byggandet av flerbostadshus, dels till att sänka kapitalkostnaderna och därmed boendekostnaderna. Styrelsen fortsätter sedan med att uppmärksamma att det finns en påtaglig risk för att förbättringen av kapitalkostnadsvillkoren leder till en ytterligare höjning av produktionskostnaderna, i synnerhet om inte villkoren rörande anbudsupphandling leder till avsedd konkurrens. Genom införande av den produktionsanpassade belåningen kom ytterligare medel att friställas för nyproduktion av lägenheter med hyres- och bostadsrätt. Vid en medelproduktionskostnad på /m2 är kvadratmeterkostnaden . en medelyta per lägen het och en antagen medelöverkostnad på skulle vid en årlig nyproduktion på 20 000 hyres- och bostadsrättslägenheter subventionerna öka med i storleksordningen 40 milj. kr. Vid en antagen oförändrad kapitalkostnadsnivå motsvarade detta en möjlig påspädning av kostnadsinflationen med uppskattningsvis ca . Uttrycks denna produktionskostnadsökning vid hyres- och bostadsrätt i form av överkostnader skulle dessa kunna ökas med utan att kapitalkostnaderna skulle stiga. Den oro som kände vid införandet av produktionsanpassad belåning var således i hög grad berättigad. För att följa kostnadsutvecklingen inom bostadsbyggandet tillsatte bostadsministern 1980:1 , efter krav från socialdemokraterna i , den s. k. byggprisutredningen. Utvecklingen efter det att produktionskostnadsanpassad belåning hade införts bekräftade till fullo de av framförda farhågorna. Produktionskostnaderna för preliminära lånebeslut vid hyres- och bostadsrätt steg med i runt tal /m2 eller . Denna inflatoriska kostnadsutveckling har sedan ytterligare spätts på för den del av byggandet som omfattades av produktionsanpassad belåning genom att den garanterade räntan sänktes från 3,4 till 3 % fr. o. m. samt att det enda kvarvarande prishämmande inslaget i finansieringssystemet, konkurrensvillkoret, urholkades. Genom den förda politiken tilläts produktionskostnaderna sålunda att , 1981, stiga med sammanlagt . I en situation då den värsta kostnadsboomen ebbat ut och en viss dämpning av kostnadsutvecklingen t. o. m. kunnat konstateras under den allra är bostadsministern åter villig, utan att avvakta resultatet av sin egen byggprisutredning (betänkande beräknas bli avlämnat i vår), att fortsätta att okontrollerat spä på kostnadsinflationen inom bostadssektorn. Detta under förespegling att det endast rör sig om en temporär åtgärd. Bostadsministern bör rimligen vara medveten om att den extra kostnadsinflationen är ett faktum när den temporära åtgärden upphör. Denna form av s. k. fri prisbildning, som i hög grad präglat den borgerliga bostadspolitiken och som gått ut på att successivt avveckla alla prishämmande moment i finansieringssystemet, har vi ständigt avvisat. I stället har vi krävt att kontrollen skall skärpas när det gäller såväl utvecklingen av markpriset som kostnaderna för material och byggande. I konsekvens med vår allmänna antiinflationspolitik, som f. ö. utgör en av utgångspunkterna för hela den socialdemokratiska politiken (jämför , socialdemokraterna 1981) avvisar vi därför den av bostadsministern föreslagna utvidgningen av den produktionsanpassade belåningen till byggande av småhus. är vi dock medvetna om att antalet nyproducerade småhus kraftigt minskat. Arbetslösheten inte minst bland träindustriarbetarna har bl. a. härigenom kraftigt stigit och uppgår till . Stora delar av trähusindustrin och snickeritillverkningen håller på att slås ut. Som en följd av att produktionskostnadsanpassad belåning införts har gruppbyggda småhus i allt större utsträckning kunnat börja produceras med hyres- och bostadsrätt. Så exempelvis kommer praktiskt taget hela HSB:s produktion av småhus innevarande år att kunna ske i bostadsrättsform. Av både arbetsmarknads- och näringspolitiska skäl finner vi det dock motiverat, trots att denna nya form av egnahemsbyggande har öppnats med hyres- och bostadsrätt, att dämpa nedgången i småhusproduktionen. Vi vill göra detta genom en temporär sänkning av den garanterade räntan, som länsbostadsnämndernas kostnadskontroll skärps. Sänkningen skall ske , till vid styckebyggda småhus, som får lånebeslut efter motionens avlämnande och fram t. o. m. Parallellt med den av oss förordade sänkningen av den garanterade räntan förutsätter vi att den av framförda och av bostadsministern sedan föreslagna omprioriteringen av bostadslån och småhus kommer till stånd. Härigenom kommer belåningsnivån i finansieringssystemet att öka för alla småhus upp till bostadsyta och minska för alla hus som är större. Den föreslagna sänkningen av den garanterade räntan kommer på så sätt i första hand till godo produktion av mindre egna hem. Ökad amortering vid överlåtelse av småhus I propositionen föreslås ändrade regler för återbetalning av lån vid överlåtelse av småhus. Innebörden av de föreslagna ändringarna är att den som säljer ett statligt belånat småhus skall betala tillbaka hela lånet om det uppgår till högst . Är lånet högre skall fyra femtedelar av detta, dock högst , återkrävas. Denna regel föreslås träda i kraft och gäller försäljningar som sker efter denna tidpunkt. Med hänvisning till de principiella fördelningsresonemang som tidigare förts under punkterna Inledning och De aktuella omfördelningsåtgärderna kan vi, under nuvarande statsfinansiella förutsättningar, dock tillstyrka den av regeringen förordade extra amorteringen med den skillnaden att ikraftträdandet flyttas tillbaka till . Den totala ökningen av amorteringarna på grund av den av oss förordade ändrade tidpunkten för ikraftträdandet kan beräknas till 150 milj. kr. för /83. Till detta kommer dessutom en smärre besparing för statskassan, genom minskade räntesubventioner, på i storleksordningen 5 milj. kr. Ett stort antal orter och regioner i landet har drabbats av ett vikande näringsliv. Detta har bl. a. fått till följd att antalet lediga lägenheter åter har börjat att uppträda. Den sjunkande betalningsförmågan genom sänkt reallön och ökad arbetslöshet i kombination med stigande boendekostnader förstärker ytterligare denna utveckling. Kommuners möjlighet att genom egna initiativ påtagligt påverka utvecklingen, så att efterfrågan på lägenheter ökar, är begränsad. Det är framför allt de kommunalägda allmännyttiga företagen, som oftast har haft lediga lägenheter, som drabbas hårdast. Men problemet med lediga lägenheter förekommer även vid kooperativ bostadsförvaltning där antalet lediga lägenheter uppgår till uppemot 2 000. De preliminära resultaten av den senaste mätningen av lediga lägenheter från visar att antalet i det allmännyttiga bostadsbeståndet har ökat med till totalt ca 21 000 lägenheter. Det är i samma storleksordning som under de värsta krisåren . Skillnaden är dock den att vi då fortfarande hade ett mycket högt färdigställande som landets ekonomi fortfarande präglades av expansion. Vidare har enligt den aktuella mätningen av samtliga allmännyttiga företag lediga lägenheter. Detta innebär i stort sett att hälften av landets samtliga kommuner är direkt berörda av problemet. Ser man slutligen på de mest drabbade företagen, som redovisar lediga lägenheter, finner man en ännu mer skrämmande utveckling. var antalet dylika företag 12. har denna siffra i det närmaste tredubblats till 32. Resultatet av denna utveckling har blivit, sedan bostadsministern avskaffat hyresförlustlånen, att inte endast de boende i företagen utan även kommunerna och de kooperativa företagen centralt belastas med alltmer ökade kostnader för de lediga lägenheterna. Denna ökade kostnadsbelastning kan komma att medföra att kommunerna, för att klara de allmännyttiga företagens ekonomi, kan bli tvingade att öka den kommunala utdebiteringen. Det finns exempel på kommuner, som drabbats särskilt hårt av inskränkningar och nedläggningar alternativt uteblivna industriinvesteringar, där inte ens en ökad utdebitering på . räcker att täcka hyresförlusterna. Redan i motion 1981/82:1994 krävde vi att en omedelbar kartläggning av de ekonomiska konsekvenserna, inkl. effekterna av skatteutjämningsbidraget, av de lediga lägenheterna skulle genomföras. Eftersom problemet med lediga lägenheter ingalunda enbart är ett bostadspolitiskt problem förutsatte vi att detta skulle ske tillsammans med berörda kommuner, och . Målsättningen för kartläggningen angav vi vara att förslag, om hur de ekonomiska problemen i samband med lediga lägenheter skall angripas, presenteras . Till vår stora tillfredsställelse kan vi konstatera att har igångsatt en dylik av oss förordad utredning. Redan har en enkät utgått till ett antal berörda kommuner i syfte att kartlägga problemen. Målsättningen med arbetet i den första etappen är att redan i anslutning till styrelsens anslagsframställning kunna presentera vissa konkreta förslag. Med hänsyn till den alltmer allvarliga situationen för de boende och bostadsföretagen vad beträffar de lediga lägenheterna samt det utredningsarbete som f. n. redan pågår i har vi funnit det motiverat att skärpa vårt krav till regeringen genom att kräva att regeringen till presenterar ett konkret förslag i syfte att angripa problemen med de lediga lägenheterna. vill vi för att understryka hur allvarligt vi ser på problemet anslå en engångssumma på 175 milj. kr. för att användas under /83 i detta arbete. Den ovan anslagna medelsökningen kan lämpligen anvisas på tilläggsbudget till statsbudgeten för /83 i samband med att regeringen återkommer till med förslag om hur problemet med de lediga lägenheterna bör lösas. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi 1. att godkänner vad i motionen anförts om grunderna för omfördelning av vissa bostadskostnader, 2. att icke godkänner vad bostadsministern förordat i fråga om a) ändrade regler för räntebidrag , b) ökade räntebidrag för ny- och ombyggnad av enskilt ägda flerbostadshus, 3. att godkänner vad i motionen anförts om garanterad ränta för , 4. att med avslag på regeringens förslag godkänner vad i denna motion förordats om ändring i fråga om den nedre hyresgränsen för statskommunalt bostadsbidrag till barnfamiljer m. 5. att godkänner vad i denna motion förordats om ändring av de nedre inkomstgränserna för statskommunalt bostadsbidrag till barnfamiljer m. 6. att till Bostadsbidrag m. m. för /83 under trettonde huvudtiteln anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med 55 milj. kr. förhöjt förslagsanslag av 1 , a) inte godkänner vad bostadsministern förordat om produktionskostnadsanpassad belåning av småhus, b) godkänner vad i motionen anförts om temporär sänkning av den garanterade räntan för styckebyggda småhus, 8. att godkänner att ändrade regler för återbetalning av vissa bostadslån skall träda i kraft , a) som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förslag beträffande lediga lägenheter, b) godkänner vad i motionen anförts om anslag för finansiering av lediga lägenheter. () () () () () () ()