mot · G5022155 · 1982-02-01 00:00:00 — av m. fl. Män och kvinnor som präster i , m. m. 1981/82:93) Regeringens proposition 1981/82:93 förslår bl. a. att lagen om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst upphävs. Avsikten är att undanröja den s. k. samvetsklausulen så att allmänna regler om jämställdhet mellan kvinnor och män i regeringsformen och jämställdhetslagen kommer att gälla också i verksamhet. Det är genant att en sådan proposition skall behöva läggas. I propositionen framgår ju indirekt att en till svenska staten knuten kyrka hitintills inte följt regeringsformen. Det är också beklagligt att inte regeringsförslaget tar steget fullt ut när det gäller jämställdhet i . Undantag och kryphål kommer att innebära att jämställdheten ytterligare kommer att fördröjas. Detta för att en liten grupp mörkmän inom kyrkan inte kan acceptera den trosuppfattning när det gäller dess inställning till kvinnliga präster. Regeringens proposition tar dock ett steg i rätt riktning och det gäller nu för att undanröja de undantag och oklarheter som finns i förslaget, så att jämställdhet mellan kvinnor och män också kan bli möjlig inom . Vi avser då propositionens förslag att acceptera vissa praktiska anordningar till dess att full jämställdhet kan uppnås också i det praktiska livet inom kyrkan, samt förslagen om övergångsbestämmelser för redan präst- och biskopsvigda. I propositionen sägs att frågan om full jämställdhet mellan män och kvinnor som präster i kan i det praktiska livet inte lösas . Lösningen ligger i en process . Man får acceptera vissa praktiska anordningar som kan vara nödvändiga för att främja en fortsatt utveckling mot målet. Propositionen anför vidare att en nödvändig förutsättning för alla sådana praktiska anordningar som det kan bli fråga om är att de är förenliga med jämställdhetslagen. Detta är ytterst motsägelsefullt. Dels skall man införa praktiska anordningar, eftersom det är omöjligt att införa jämställdhet mellan kvinna och man på den arbetsplats som heter , dels får dessa praktiska anordningar inte stå i strid med jämställdhetslagen, vars syfte och bokstav ju innebär att det skall råda jämställdhet i arbetslivet. Vad dessa "vissa praktiska anordningar" konkret kan komma att innebära I sammanhange nämns dock i propositionen den s. k. väjningsrätten, som finns i de inomkyrkliga samarbetsreglerna. Den innbär att den som har en annan uppfattning i ämbetsfrågan än kan träda åt sidan i vissa situationer. Kvinnoprästmotståndare kan alltså med denna väjningsrätt vägra att utöva altartjänst tillsammans med kvinnliga präster och biskopar kan vägra att viga kvinnor till präst. Propositionens föredragande ställer sig avvisande till att införa en princip om väjningsrätt för den enskilde prästen. Som propositionen sedan är skriven kan man dock fråga sig om det ändå inte är någon form av informell väjningsrätt som åsyftas när det talas om vissa praktiska anordningar. Sålunda ställer jag mig avvisande till att införa en princip om väjningsrätt för den enskilde prästen. Vad saken gäller är praktiska anordningar som kan underlätta en positiv utveckling för jämställdhet inom kyrkan. Att i praktiken söka vägar för att undvika konfliktsituationer kan inte anses innebära diskriminering av de kvinnliga prästerna. Någon formell rätt att vägra tjänstgöring kan det emellertid inte bli fråga om att införa, skriver propositionen. Därefter överlämnas frågan att lösas internt inom kyrkan. Det måste klart sägas ifrån att vare sig väjningsrätten är formell eller informell är den lika diskriminerande för kvinnan. Att kvinnliga präster på detta sätt blir behandlade som pestsmittade i sitt yrkesutövande är oacceptabelt, och överförd på andra delar av arbetsmarknaden ter sig tanken helt absurd. Enligt vår mening behövs inga särskilda praktiska anordningar inom just . De samarbetssvårigheter som uppkommer på denna arbetsplats får naturligtvis lösas på samma sätt som på övriga arbetsmarknaden. Någon väjningsrätt, vare sig formell eller informell, kan inte komma i fråga. Detta bör ge regeringen till känna. Enligt min mening bör de rättsliga följderna av förslaget inte slå igenom fullt ut för dem som har prästvigts under hittillsvarande rättsläge, säger regeringens föredragande i propositionen. Det innebär i klartext att diskrimineringen av kvinnliga präster kommer att fortgå ytterligare framåt. I omkring kommer alltså i praktiken den s. k. samvetsklausulen att leva kvar och kvinnor kommer att diskrimineras och i värsta fall också trakasseras inom . Det är helt oacceptabelt. har konstaterat att det torde ligga i sakens natur att de som har prästvigts före förslagets ikraftträdande skall omfattas av en övergångsanordning., säger propositionen. Propositionen föreslår sedan ovan nämnda väjningsrätten skall kunna åberopas av de präster som prästvigs före behörighetslagens upphävande (dvs. 1/1 1983) och av de biskopar som före detta datum trätt i tjänst. Några bärande skäl för sådana övergångsbestämmelser anges inte i propositionen. Man talar om sakens natur och särskild hänsyn. Inte heller i denna fråga anser vi att bör behandlas annorlunda än andra delar av arbetsmarknaden. Arbetsvägran på grund av att en arbetskamrat är av annat kön tolereras inte på någon annan del av den svenska arbetsmarknaden, inte heller får anställda vid företag med verksamhet i , anställda som tvingas genomföra rationaliseringar som gör deras arbetskamrater arbetslösa, etc., etc., arbetsvägra med mindre än att lagenliga beslut föreligger för fackliga stridsåtgärder. Vi har haft en lång övergångstid sedan kvinnor fick rätt att prästvigas. Några ytterligare övergångsbestämmelser behövs inte. Propositionen tar också upp förhållandena i . Med den lösning vi förordar, utan några ytterligare övergångsbestämmelser, är det givet att också biskopen i måste vara skyldig att prästviga kvinnor. Någon diskriminering av kvinnliga präster och kvinnliga studerande får naturligtvis inte fortsättningsvis förekomma i lika litet som i andra stift. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om vissa praktiska anordningar och den s. k. väjningsrätten, 2. att beslutar att uttala sig för vad som i motionen anförs beträffande övergångsfrågorna och hos regeringen begära nödvändiga åtgärder för att detta skall efterlevas. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)