mot · G5022018 · 1982-01-26 00:00:00 — Enligt från beräknas reservationen på enbart landramarna per bli 750 milj. kr., dvs. en viss minskning /81. Reservationen på hela det bilaterala anslaget torde dock komma att uppgå till minst 1000 milj. kr. Också reservationerna på de multilaterala biståndsanslagen är betydande. De stora reservationerna kan ha olika orsaker, men i många fall torde utnyttjandegraden vara så låg att det finns anledning att ifrågasätta om biståndet används på ett effektivt sätt. Det bör ankomma på UD och SIDA att i petitaarbetet ta större hänsyn till dessa stora reservationer. Reservationerna bör inte automatiskt överföras till följande budgetår och hänsyn till befintliga reservationer bör tas vid fastställandet av anslagsbelopp för nästkommande budgetår. Förekomsten av stora reservationer bör leda till antingen en frysning av anslagsnivån eller att den årliga anslagsnivån reduceras med t. ex. av 1981/82: 2018 den utgående reservationen. På så sätt borde bättre balans kunna åstadkommas mellan biståndsbehov och utnyttjandegrad. Samarbetsavtal i stället för biståndsavtal Ett sätt att bredda samarbetet med programländerna och göra detta mera flexibelt och mindre biståndsinriktat vore att bredda biståndsavtalen till samarbetsavtal mellan länderna innebärande att insatser inom t. ex. utbildning, hälsovård och jordbruk kompletterades med samarbete på handelsutbytets, industrins och vetenskapens områden. De årliga biståndsförhandlingarna skulle därvid breddas till att motsvara överläggningarna i s. k. blandade kommissioner som finns med de länder med vilka vi har samarbetsavtal. Utvärdering och forskning Den utvärdering av biståndet som äger rum ger inte tillräckliga kunskaper om resultat och effektivitet. Utvärderingen och kontrollen av biståndet bör därför förbättras. Även för det multilaterala samarbetet bör ställa ökade krav på utvärdering och större effektivitet. Svenska biståndsinsatser bör i ökad utsträckning kunna bedömas av experter och organ fristående från de svenska biståndsmyndigheterna. Ett ökat internationellt forskningsarbete på detta område är också angeläget. Debatten om den svenska biståndspolitiken bör stimuleras och föras i från SIDA fristående organ och tidskrifter. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) har varit verksam i . Dess ändamålsenlighet bör nu bli föremål för översyn. I syfte att stimulera och bredda forskningsinsatserna bör också möjligheterna att utnyttja forskningsrådens kapacitet studeras. Återflöde och bundet bistånd Både bindningsgraden och det totala återflödet av svenskt bistånd ligger vid internationella jämförelser mycket lågt. SIDA räknar med att av de totala biståndsanslagen utnyttjas för upphandling av varor och tjänster i . Av denna upphandling, som /83 kan beräknas till ca , svarar det bundna biståndet för ca hälften. Den formella bindningsgraden hos våra viktigaste exportkonkurrenter ligger i allmänhet (, , , m. fl.). Även hos dem som formellt har en något lägre bindningsgrad, som , ligger det reella återflödet på . Hos övriga ovannämnda länder kan återflödet gå och högre, och för länder som och , som får stora order från internationella biståndsorganisationer, har den totala biståndsgenererade upphandlingen beräknats överstiga de egna biståndsanslagen. Man bör ha i minnet att de svenska exportprodukterna i hög utsträckning består av varor som förädlats från utländska råvaror. Förutsättningen för ett ökat återflöde är intensifierade exportan 1981/82: 2018 strängningar från svensk sida riktade mot utvecklingsländerna och de internationella biståndsorganen. Lokal kunskap och i vederbörande land tillgänglig serviceorganisation är förutsättningen för t. ex. rationell användning av enkel teknisk utrustning. Det bristande återflödet från de internationella biståndsorganisationerna måste också uppmärksammas. Medan återflödet från det bilaterala biståndet ligger på är det genomsnittliga återflödet från de multilaterala biståndsanslagen endast . Om man undantar livsmedelsbiståndet sjunker siffran till . Det snabbaste och säkraste sättet att öka återflödet vore således att minska bidraget till de internationella organisationerna och öka det bilaterala samarbetet. Då stöd till de internationella biståndsorganen är ett led i traditionella FN-politik är detta emellertid inte en väg som kan förordas annat än i begränsad utsträckning. Det borde emellertid vara möjligt för att kraftigt öka återflödet även från de multilaterala anslagen. Detta ter sig särskilt rimligt med hänsyn till stora totala engagemang och att vi utgör en av huvudbidragsgivarna till många internationella organ. I vissa biståndsprojekt som utförs i samfinansiering med de internationella organen kan sägas vara både bilateral och multilateral finansiär. Det är därför särskilt befogat att också kommer i fråga när det gäller upphandling av varor och tjänster. Om återflödet till höjdes till i internationella sammanhang blygsamma , skulle detta medföra en minskad belastning på betalningsbalansen på ca . Genom avvägning av bindningsgrad och planering av kompletterande åtgärder bör detta mål kunna uppnås. Följande konkreta åtgärder bör komma i fråga för att öka återflödet: a) Bindning av importstödet Så länge en internationell överenskommelse om allmän avbindning inte kommit till stånd, kan inte ha råd att ge importstöd som till stor del leder till upphandling i andra i-länder. Hela importstödet bör bindas till upphandling i eller i andra . b) Okad satsning pä områden där har goda resurser SIDA bör satsa mer på att utnyttja de resurser som finns i både inom den statliga och privata sektorn. Biståndsanslaget bör därför i ökad utsträckning användas för speciella insatser inom områden där har god kompetens, t. ex. miljö och energi. Som exempel kan nämnas vattenkraftsutbyggnad som har särskild betydelse för som behöver minska sitt oljeberoende. c) Förmånliga u-landskrediter Användning av mjuka krediter för leveranser från för projekt med hög utvecklingseffekt är ägnat att öka resursöverföringen till och leder till ökad upphandling i . Med förmånlighetsgrad räcker 300 milj. kr. till krediter på totalt 1000 milj. kr. 1981/82: 2018 d) Särskilda åtgärder gentemot med hög landram I sin strävan att öka kontakterna mellan svenskt näringsliv och programländerna bör SIDA särskilt uppmärksamma dels länder med hög årlig landram men låg svensk export, exempelvis , dels länder som redan har en sådan industriell bas att de har goda möjligheter att utnyttja svenska produkter, exempelvis . e) Vidgning av biständsavtal till samarbetsavtal som utvecklingssamarbetet är det primära i kontakterna mellan och många av programländerna vet vi att programländerna är intresserade av att utveckla och bredda kontakterna med också till andra områden. Den svenska samhällsekonomin präglas av obalans i en rad hänseenden: o Svag ekonomisk tillväxt och otillräcklig investeringsaktivitet, o Alltför hög inflationstakt, o Alltför snabb offentlig utgiftsexpansion. o Bristande jämvikt mellan den offentliga sektorns inkomster och utgifter, o En i förhållande till konsumtionen otillräcklig produktion och produktionskapacitet, o Otillräcklig lönsamhet i näringslivet. o Obalans på arbetsmarknaden mellan privat och offentlig sysselsättning. Summan av dessa balansbrister återspeglas i det svenska bytesbalansunderskottet i förhållande till omvärlden. Det uppgick till eller till av nationalprodukten (BNP). Mot bytesbalansens underskott svarar ett motsvarande behov av utländsk upplåning. Det är bl. a. mot denna bakgrund den svenska biståndspolitiken måste utformas med hänsyn till behov av bistånd och med beaktande av den ekonomiska verkligheten i . har länge utgjort en förebild när det gällt att avsätta en del av vårt välstånd för bistånd till tredje världens länder. , jämte och , avstår procentuellt mest av BNP 1 förhållande till andra länder och ligger betydligt högre än stormakterna i väst för att inte tala om , vars bistånd är ringa och som därtill ofta lämnar sitt bistånd i icke konvertibla valutor. Därtill har ofta varit främst när det gäller särskilda anslag till multilateral hjälp. är, näst efter , bland de främsta i fråga om anslag till multilaterala organisationer såsom , UNDP etc. Den anpassning av biståndet till dagens ekonomiska förhållanden som vi anser nödvändig får inte uppfattas som uttryck för en försvagad vilja att bidra till ekonomisk och social utveckling i utan är grundad på uppfattningen att åtgärder för att förbättra den svenska ekonomin måste vidtas över hela budgetfältet. Så länge budgetunderskottet är så stort som det är och vår 1981/82: 2018 utlandsupplåning betydande kommer en fortsatt kraftig höjning av vårt internationella bistånd, som regeringen nu föreslår, att framstå som ett tecken på oförmåga att anpassa våra utgifter till realistiska ekonomiska förutsättningar. Att biståndet skall vara den utgiftspost som undgår besparingar och i stället t. o. m. får en betydande höjning kan inte vara rimligt. För svensk biståndspolitik har 1-procentsmålet varit angeläget. översteg också våra insatser av BNP, vilket skall ses i relation till att efter det att FN fastställde 0,7procentsmålet industriländerna i snitt endast avstår 0,av BNP för bistånd. Självklart är det angeläget att vi också fortsättningsvis strävar efter att vårt bistånd når av BNP, men denna målsättning får inte undaröja betydelsen av att vårt eget lands ekonomi blir sådan att förutsättningar skapas för ett långvarigt och stabilt bistånd utan ianspråktagande av i utlandet upplånade medel för dess verkställande. De besparingar som vi i det följande förordar är desto mera motiverade som stora reservationer finns på biståndsanslaget. Frysning av anslagsposter vid oförändrad nivå eller de direkta nedskärningar som i vissa fall föreslås torde inte medföra svårigheter vad gäller fullföljande av redan påbörjade projekt. När det gäller nya projekt bör i förhandlingarna med programländerna bedöma i vad mån dessa kan rymmas inom de medel som anvisas. Med hänvisning till vad som ovan anförts om behovet av återhållsamhet och krav på besparingar samt med hänsyn till de stora utgående reservationer som återfinns på såväl multilaterala som bilaterala anslag föreslår vi att följande anslag fryses vid 1981/nivå eller reduceras enligt nedan. Anslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram Regeringen föreslår att multilateralt bistånd på anslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram 1982/83 skall öka med 60 milj. kr. Vi anser att de utfästelser som görs gentemot internationella organisationer måste stå i överensstämmelse med vårt ekonomiska läge. Då , som ovan framhållits, redan nu utgör den relativt sett största bidragsgivaren till internationella organisationer och utvecklingsprogram, anser vi inte en sådan ökning motiverad. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 60 milj. kr. Anslaget C 1 hade en utgående ackumulerad och ointecknad reservation uppgående till ca 210 milj. kr. Regeringen har i sitt budgetförslag finansierat vissa bidrag genom denna ointecknade reservation; totalt 74,2 milj. kr. Vi anser att ytterligare 50 milj. kr. av dessa reserverade medel kan ianspråktas för anslaget C 1 under /83. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 50 milj. kr. 1981/82: 2018 Anslaget C 2. Regeringen föreslår att anslaget bör öka i förhållande till innevarande budgetår, en ökning med 387,8 milj. kr. Denna ökning föreslås, trots att utgående reservationer 1980/81 under anslaget uppgår till över 1200 milj. kr. Med hänvisning till vad som anförts om statsfinansiella situation samt vår principiella syn på reservationens inverkan på kommande anslagsnivå föreslås följande förändringar: Landramarna fryses på 1981/nivå för nedan uppräknade länder: , , , , , , , , , , , och . Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 118 milj. kr. , , och Några länder har särskilt stora reservationer, vilket tyder på att utnyttjandegraden inte står i rimlig paritet med biståndsbehovet. Betydande reservationer uppvisar förutom , som behandlas nedan , , och Mgcambique. Tillsammans uppgår reservationerna för dessa fyra länder till över 350 milj. kr . Vi anser att anslagen för /83, förutom den ovan föreslagna frysningen, ytterligare kan minskas med en summa motsvarande av den utgående reservationen på resp. land. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 175 milj. kr. Beträffande landramen för invasion i samt brotten mot de mänskliga rättigheterna i , som tagit sig uttryck i flyktingströmmen från landet, hård censur, fångläger m. m., utgör enligt vår mening skäl för en nedtrappning av biståndet till . I enlighet härmed bör ramen för /83 vara 180 milj. kr., vilket räcker för att detta år fullfölja de åtaganden gjort. Några nya åtaganden från svensk sida gentemot bör icke göras. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 165 milj. kr. Humanitärt bistånd och regionala insatser Regeringen har föreslagit en ökning av anslagsposterna Humanitärt bistånd i , Humanitärt bistånd i södra samt Regionala insatser på tillsammans 70 milj. kr. I konsekvens med tidigare resonemang om behovet av besparingar föreslår vi att även dessa anslagsposter får utgå på oförändrad nivå. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 70 milj. kr. Miljö- och markvård samt energi Med hänvisning till de principer för biståndets inriktning som vi redovisat 1981/82: 2018 under avsnittet Landprogram och landramar, och förordat i det föregående, vill vi framhålla vikten av att svenskt bistånd i högre utsträckning omfattar insatser inom områden där har särskild kompetens. Miljö- och markvård samt energiområdet tillhör sektorer där svenska insatser skulle kunna göra särskild nytta. Bidrag under detta anslag bör kunna utgå t. ex. till angelägna vattenkraftsprojekt. Vi anser att en sådan omorientering och koncentration på ett mer ämnesinriktat bistånd, med särskilt goda förutsättningar, ter sig utomordentligt angelägen. Vi vill därför föreslå en i förhållande till regeringens budgetförslag höjd nivå med 25 milj. kr. Detta anslag bör alltså fastställas till 100 milj. kr. Genom ett ämnes- och projektinriktat bistånd kan nya metoder och nya lösningar på utvecklingsproblemen åstadkommas. Härvid erbjuds en angelägen nyorientering av biståndsinsatserna som bryter det traditionella landramstänkandet. Det är angeläget att man inom Särskilda program i större utsträckning utnyttjar svenska resurser. Utnyttjandegraden är dock relativt låg för anslaget, varför ett minskat anslag synes motiverat. 5 milj. kr. har tidigare belastat denna anslagspost men överförs i årets budgetproposition till annat anslag. Vi anser därför att denna summa kan sparas. Besparing i förhållande till regeringens budgetförslag: 5 milj. kr. Katastrofer m. m. Anslaget för katastrofer m. m. är utomordentligt viktigt och utgör en nödvändig garanti för att svenskt bistånd skall kunna sättas in med kort varsel t. ex. för flyktinghjälp, hungersnöd och naturkatastrofer. Medelsförbrukningen har under /81 klart understigit det anvisade beloppet. Utgående reservation uppgick till ca 130 milj. kr. och utnyttjandegraden för halvåret därefter har varit . Vi anser att anslaget kan fylla sin funktion på en nivå av 185 milj. kr. Besparing i förhållande till regeringens budgetförslag: 165 milj. kr. De enskilda organisationerna har en viktig roll att spel inom det svenska biståndet och utgör ett värdefullt komplement till det direkta statliga utvecklingssamarbetet. I sin biståndsgivning har de enskilda organisationerna alldeles särskilda möjligheter att nå eftersatta grupper, vilket - mot bakgrund av den svenska biståndspolitiken utgör ett starkt skäl för statligt stöd till verksamheten. Bistånd genom enskilda organisationer är ofta mycket effektivt. De enskilda organisationernas biståndsverksamhet bidrar också till att i vida befolkningsgrupper öka förståelsen för problem och för behovet av bistånd. I årets budgetproposition föreslås ett anslag på 190 milj. kr. 1981/82: 2018 Moderata samlingspartiet anser att detta är en lämpligt avvägd nivå och förutsätter att dessa medel fördelas huvudsakligen till missionssamfunden och de humanitära organisationerna. Bredare samarbete Vi har ovan redovisat vår syn på behovet av bredare samarbete. En höjning av anslaget är motiverad utifrån det u-landspolitiska synsätt som utvecklats tidigare i motionen. Av ovan nämnda statsfinansiella skäl kan vi emellertid inte föreslå en höjning utan tillstyrker den anslagsnivå som förordas i budgetpropositionen. Särskilt förmånlig kreditgivning till u-land För att bl. a. öka återflödet har vi föreslagit att de s. k. mjuka krediterna bör utnyttjas i högre utsträckning än vad som varit fallet. Särskilt förmånlig kreditgivning till u-land har ju också, som framhålls i propositionen, visat sig vara ett verksamt medel för att bidra till att utländsk valuta ställs till vissa förfogande för finansiering av utvecklingsfrämjande projekt med stor andel svenska varor och tjänster. Förmånlig u-landskredit ges med utnyttjande av SEK-systemet (AB ) för statsstödd exportkreditfinansiering. Villkoren för sådan finansiering är anpassade till den s. k. consensus-överenskommelsen inom OECD-kretsen. Länderna förbinder sig att inte konkurrera med räntesatser och andra lånevillkor utöver vissa gränser. Om gåvoelementet är betraktas krediten som u-hjälp. Det bör understrykas att om gåvoelementet uppgår till minst denna nivå räknas hela kreditvolymen in i den biståndsstatistik som för biståndsfrågor redovisar. Om hela kreditbeloppet inte räknas in i biståndsvolymen kommer denna att bli långt högre än avsett, eftersom de förmånliga krediterna i stor utsträckning ges till så betalningssvaga länder att man får räkna med att lånen oftast inte blir återbetalda. Den länderkrets till vilken särskilt förmånliga krediter kan ges bör omfatta alla om projektet i fråga bedöms ha utvecklingsbefrämjande effekter. Vi anser att det föreslagna beloppet 300 milj. kr. är väl avvägt och bör kunna räcka till krediter på totalt 1 000 milj. kr. Härigenom kommer, trots de besparingar på skilda anslag som här föreslagits, samlade insatser enligt vedertagna internationella beräkningar att uppgå till av bruttonationalinkomsten. Anslaget C 3. I budgetpropositionen framhålls att informationsanslaget är mycket högt i förhållande till andra informationsändamål i den statliga verksamheten. Vi delar denna bedömning och anser att en effektivisering av verksamheten ter sig mycket angelägen. I detta sammanhang kan nämnas att SIDA:s egen 1981/82: 2018 materialproduktion omfattar ett 25-tal publikationer. Vi anser att anslaget bör skäras ned med 5 milj. kr. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: 5 milj. kr. Anslaget C 6. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) I avsnittet om utvärdering och forskning inom u-hjälpsområdet har vi behandlat styrelsen för u-landsforskning (SAREC). I konsekvens med tidigare resonemang om behovet av sparåtgärder och i avvaktan på att en översyn av verksamheten verkställs, anser vi att detta anslag bör frysas vid nuvarande nivå. Besparing gentemot regeringens budgetförslag: ca 12 milj. kr. Sammanfattningsvis har här framlagts besparingsförslag, som totalt uppgår till 800 milj. kr. Moderata samlingspartiet vill att målet för den svenska utvecklingshjälpen skall vara att stödja uländernas egna ansträngningar till ekonomisk och social utveckling, att det svenska biståndssamarbetet skall utformas så att det stöder de fattiga människornas strävan mot en bättre tillvaro, större åsiktsfrihet och tillgång till demokratiska rättigheter, att en helhetssyn skall prägla relationer till så att också näringslivets och de enskilda organisationernas kompetens och erfarenhet tas till vara, att samarbetet med programländerna skall vidgas och nya samarbetsformer även med andra och u-landsgrupper skall prövas, att vi i vårt länderval bör prioritera sådana som slår vakt om de mänskliga rättigheterna och strävar efter en demokratisk utveckling, att biståndssamarbetet skall omprövas och i sista hand avbrytas med mottagarländer som bedriver anfallskrig eller har trupper på främmande territorier eller i vilka de grundläggande mänskliga rättigheterna kränks, att skall undvika såväl att bli en alltför dominerande biståndsgivare till enskilda länder som att ytterligare koncentrera biståndet till ett fåtal länder, att en växande del av biståndsanslaget skall användas för speciella insatser inom områden där har god kompetens t. ex. miljö och energi. att hänsyn skall tas till befintliga reservationer vid fastställande av anslagsbelopp för nästa budgetår samt att förekomsten av stora reservationer på vissa anslag inom biståndsbudgeten skall leda till antingen en frysning eller en reducering av anslagsnivån för att åstadkomma bättre balans mellan biståndsbehov och utnyttjandegrad, att biståndsavtalen skall breddas till samarbetsavtal, att utvärderingen och kontrollen av biståndets effektivitet skall förbättras, att styrelsens för u-landsforskning (SAREC) verksamhet skall ses över 1981/82: 2018 att åtgärder för att öka återflödet av bistånd skall vidtas på det sätt som finns angivet i motionen, att den länderkrets till vilken förmånliga krediter kan ges skall omfatta alla , att hela det belopp som utgör särskilt förmånliga u-landskrediter skall räknas som u-hjälp i enlighet med vedertagen internationell konvention, att de i motionen föreslagna besparingsåtgärderna skall genomföras i syfte att spara 800 milj. kr. på biståndsbudgeten i förhållande till regeringens budgetförslag. Lagstiftningen i rättssamhället är hög. I ett tekniskt komplicerat samhälle ställs ofta krav på en lagreglering för att lösa problem inom olika områden. Det är viktigt att se till att lagstiftningen och därmed samhällets totala normgivning inte blir så omfattande att den försvårar för den enskilde, organisationer och myndigheter att överblicka alla påbud och att rätta sitt handlande efter dem. Den enskildes ställning skall beaktas i lagstiftningsarbetet som krångel och onödig byråkrati förhindras. Lagstiftningen bör vara ett uttryck för en avvägning mellan olika intressen. Det kan gälla hänsynen till de svaga och utsatta, skyddet för natur och miljö, möjligheterna att ta till vara initiativ och dådkraft etc. Intresseavvägningen mellan enskilda och samhället får inte leda till att det förmenta samhällsintresset ensidigt tillgodoses. Objektivitet i intresseavvägningen måste vara en grundläggande princip för en ny eller ändrad lagstiftning. Vid bedömningen av framställningar från myndigheter eller organisationer bör beaktas att sådana från de synpunkter som myndigheten har att bevaka kan synas väl motiverade men att regering och riksdag som medborgarnas företrädare måste ta en mera övergripande hänsyn till andra intressen. Att så sker är en av de viktigaste uppgifterna för lagstiftaren. En utgångspunkt i lagstiftningsarbetet bör vara att samhällets företrädare inte alltid är bättre skickade än enskilda individer att styra och ställa på olika områden. Med ett motsatt synsätt växer lätt fram ett förmyndar- och regleringssamhälle där medborgarna drunknar i lagbud och andra föreskrifter. Klyftan mellan individ och samhälle blir då allt vidare. Det blir svårare att konsekvent beivra överträdelser av olika förbud. Respekten för gällande lag urholkas. Återhållsamhet i lagstiftningen är motiverad inte bara för att begränsa antalet författningar utan också för att höja lagarnas kvalitet. Lagförslagen kan bättre övervägas och genomarbetas. Domstolar och andra myndigheter liksom organisationer och enskilda får bättre möjligheter att överblicka och ställa sig lagstiftningen till efterrättelse. 1981/82: 2018 Rättsvillfarelse, dvs. okunnighet om lagen, utgör i svensk rätt inte någon ursäkt för den som bryter mot lagen. Detta utgör ett starkt skäl för att dämpa lagstiftningsivern. Lagarna skall skrivas så entydigt och klart att medborgarna kan göra klart för sig var gränsen går mellan det som är tillåtet och det som är otillåtet. Lagarna måste förankras i de enskilda medborgarnas rättsmedvetande.