ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022343 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2343 m. fl. Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) Proposition 1981/82: 113 kan ses sorn ett avstamp till en delvis förändrad regionalpolitik. Här betonas vikten av resurshushållning och resursutnyttjande, behovet av nyskapande och nyföretagande i skilda regioner och att befintlig verksamhet utvecklas där. Genom den inriktning propositionen anger för samhällsutvecklingen kommer glesbygden och dess små tätorter att ha en allt viktigare roll. Erfarenheterna visar att insatser på glesbygdssidan är synnerligen effektiva när det gäller att värna en servicestruktur och skapa nya arbetstillfällen i stället för dem som går förlorade. Den nu aktuella propositionen sätter in glesbygdsstödet i sitt rätta positiva sammanhang som en grundläggande del i regionalpolitiken med en ofta avgörande betydelse för sysselsättning och service i de glesast befolkade områdena. Genom propositionen ökar länsstyrelsernas möjligheter att gå in med direkta glesbygdsstödjande åtgärder. Denna regionala förankring är viktig för den fortsatta glesbygdsutvecklingen. Det är också viktigt att länsstyrelserna bereds möjlighet att flexibelt använda resurserna utifrån de skilda förhållanden som kan råda i olika områden. Genom dessa åtgärder ges förutsättningar för en mera positiv glesbygdsutveckling i hela landet. Särskilt när det gäller den inomregionala utjämningen är detta av stor betydelse. Det är naturligt att noga följa de erfarenheter som kan vinnas med de nya möjligheter som erbjuds inom glesbygdsstödets ram. Behoven att stimulera lokala initiativ är stora på många håll i landet. Utvecklingen när det gäller sysselsättning och service ger vid handen att det kommer att finnas behov av förstärkta insatser på regionalpolitikens, inkl. glesbygdspolitikens område, utöver vad som föreslås. Mot den bakgrunden bör som sin mening ge regeringen till känna att inom de regler som ställs upp för glesbygdsstöd bör inte tillgången på medel vara en begränsande faktor. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande glesbygdsstödets roll och framtida utveckling. () ()
mot · G5022346 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2346 Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) I samband med regionalpolitiska beslut (prop. 1978/ 79:112, AU 1978/79: 23, rskr 1978/79:435) behandlades även glesbygdspolitiken. beslöt då om en samordning av de dittillsvarande statliga stödformerna med inriktning på glesbygden. Det var en riktig satsning som då gjordes, men tyvärr har det visat sig att en svaghet som föreligger är, att när ett företag erhållit glesbygdsstöd kan inga ytterligare stödformer utgå. När man startar ett företag med glesbygdsstöd är det inte lätt att överblicka den framtida utvecklingen. Man kan finna att det var fel stödform, och det kan då visa sig mycket olyckligt för företagaren och även för det nybildade företaget. Jag finner det viktigt att avskrivningslån enligt glesbygdsförordningen skall jämställas med sysselsättningsstöd enligt förordningen 1979:632, vilket innebär att möjligheter ges att bevilja ytterligare stöd till företaget. Med hänvisning till vad jag ovan anfört hemställs att beslutar att om särskilda skäl föreligger skall stöd kunna utgå till företag som erhållit någon form av glesbygdsstöd.
mot · G5022347 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2347 Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) I proposition 1981/82:113 föreslår statsrådet och chefen för industridepartementet aktiva regionalpolitiska insatser för att initiera och stödja nyskapande och nyföretagande i de skilda regionerna samt att utveckla i regionerna befintlig verksamhet och skapa förutsättningar för ett bättre utnyttjande av de resurser som finns i glesbygden och för goda levnadsbetingelser också i glesbygden vad gäller arbete, service och god miljö. I detta sammanhang kan man erinra om att det i finns en lång och gedigen tradition i fråga om hantverk och hemslöjd. Den avser träslöjd, vävning, tillverkning av husgeråd såsom höstolar, gungstolar, kistor, golvur m. m. En vidareutveckling av hemslöjd och hantverk skulle kunna skapa välkomna tillskott i sysselsättningen. Av de erfarenheter som vunnits genom hemslöjdsföreningars verksamhet framgår att det finns efterfrågan på speciella tomedalsprodukter. På vissa hemslöjdsalster finns långa beställningslistor. Efterfrågan kan i många fall inte tillgodoses. startade sin verksamhet 1976. Dess försäljningsställe hålls öppet året om. Antalet leverantörer till hemslöjden har stadigt ökat och uppgår f. n. till ca 200 hemslöjdare/hantverkare. Förutom av ortsbor besöks slöjdboden av många turister på , kurs- och konferensdeltagare m.fl. Av hemslöjd/hantverk och näringslivets förkovran i bygden intresserade har uttalat sin stora uppskattning av hemslöjdsföreningens verksamhet. Hemslöjdsboden/försäljningsstället finns i centrum av samhälle, men fastigheten som inrymmer hemslöjdsboden hotas av expropriation. Nya lokaler måste därför anskaffas. Det är ett starkt önskemål att även verkstadslokaler för en vidareutveckling av hemslöjd/hantverksproduktion anskaffas. Det är hög tid att i större omfattning göra insatser för att bevara och vidareutveckla de speciella traditioner och det kunnande som finns på ömse sidor i gränsbygden. Vid hemslöjdsföreningens kurser i ytbehandling av trä framgick att det fanns ett starkt intresse för tornedalsmålning, som präglats av impulser från finsk och rysk kultur. Intresset för hemslöjd och hantverk är stort. Det finns många alster/ produkter som skulle kunna tillverkas och försäljas i större skala. Det är också fråga om att överföra slöjdtraditioner och kunnande från äldre till nya slöjdare och hantverkare. För sådan verksamhet är emellertid hemslöjdsföreningens nuvarande resurser alltför små. Det är önskvärt och nödvändigt med utökade lokaler med verkstäder, lagerutrymmen m. m. för att vidareutveckla verksamheten. Personella resurser för marknadsföring av hemslöjdsalster och hantverksprodukter är en annan viktig angelägenhet. Genom en sådan förstärkning av hemslöjdens och hantverkets resurser skulle meningsfullt arbete skapas för många i av arbetslöshet drabbade bygder. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen ger glesbygdsdelegationen i uppdrag att utreda och söka förverkliga frågan om hemslöjds- och hantverkshus för Övertorneåbygdens hemslöjdsförenings verksamhet.
mot · G5022351 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2351 Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) De åtgärder som gällt för åstadkommande av mer regional jämlikhet har i proposition 1981/82: 113 starkt försämrats. För kommun är förslaget närmast en katastrof. Kommunen har 18000 invånare och står inför stora sysselsättningsproblem. är antalet arbetslösa registrerade till över 800 personer. pågår en strukturrationalisering inom som beräknas öka antalet arbetslösa med uppemot 500 ytterligare. Dessutom drabbas industri i , som leverar till den nedåtgående byggnadsindustrin. Den skulle ha haft en arbetssstyrka på 800. men just nu är endast hälften, eller ca 500 personer, anställda i Gullfiber. Av dessa är 125 förvarslade om uppsägning. Utöver de här nämnda industrierna kan nämnas spikindustri, som även har stora problem att hålla de anställda sysselsatta. Genom de här nämnda industrienheternas redovisade problem kan nämnas att de serviceenheter som byggts upp kring dessa får sysselsättningsproblem. kommun har tidigare framfört önskemålet om att få tillhöra stödområde 5, men av oförklarliga anledningar har statsmakterna beslutat placera kommunen i stödområde 3. Därigenom kommer nu att hamna utanför någon av de i propositionen föreslagna stödområdena. Det är mot den av mig redovisade bakgrunden rätt och riktigt att kommun nu placeras i stödområde B. Med hänvisning till de i motionen anförda skälen hemställer jag att beslutar att kommun i placeras i stödområde B.
mot · G5022354 · 1982-03-25 00:00:00 — m. fl. Program för regional utveckling av resurshushållning (prop. 1981/82:113) De bohuslänska kommunerna är f. n. placerade i stödområde 3. hörde kommun till den s. k. grå zonen och de övriga till det allmänna stödområdet. Det lokaliseringsstöd som utgått i de berörda kommunerna har haft vissa positiva effekter när det gällt att motverka den negativa utveckling som de vikande basnäringarna medfört. De långvariga och svåra strukturproblemen kvarstår dock. Befolkningsutvecklingen är svag och åldersfördelningen mycket ogynnsam. och hör till de kommuner i riket som har den absolut största andelen pensionärer. Även om en viss stabilisering av sysselsättningen skett genom industriella satsningar med hjälp av lokaliseringsstöd måste nårra kontinuerligt tillföras nya arbetstillfällen för att kompensera nedgången i de gamla basnäringarna. En besvärande faktor för norra är de restriktioner som ligger över området när det gäller viss industriell verksamhet. Erfarenhetsmässigt har kommunerna kunnat konstatera att lokaliserande företag hyser stor tvekan för att inte säga rädsla för att brottas med de problem som riksplanens restriktioner innebär. Kommunerna har accepterat att norra i den fysiska riksplaneringen karakteriseras som ett natur- och rekreationsområde av riksintresse. Men de hävdar med stor bestämdhet att härav bör följa ett riksansvar. med sina långvariga och bestående strukturproblem bör därför få en riksgaranti om viss hjälp att lösa problemen. Om regeringens förslag att lämna kommunerna i norra utanför stödområdena skulle genomföras, befarar vi att den tidigare starkt negativa utvecklingstrenden återkommer. bör därför enligt vår mening följa förslaget i den socialdemokratiska partimotionen om regionalpolitiken och införa ytterligare ett stödområde, dvs. stödområde D, som då bör utvidgas med norra . En inplacering av , , och i stödområde D skulle svara mot de krav norra har rätt att ställa. Vidare bör den hittillsvarande möjligheten till stöd åt turistanläggningar inom primära rekreationsområden i stödområde 3 bibehållas och även i praktiken kunna utnyttjas. Turistsatsningar i norra konkurrerar inte med anläggningar inom fjällområdena, eftersom områdena har helt olika karaktär från turistsynpunkt. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar att inplacera , , och i stödområde D, 2. att beslutar att stöd till turistanläggningar skall kunna utgå i kommunerna i enlighet med vad som gäller för primära rekreationsområden i stödområde 3. () () 2 1981/82. Nr 2353 - 2357
mot · G5022357 · 1982-03-25 00:00:00 — i m. fl. Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/82:113) Bland regionalpolitiska stödåtgärder som står till förfogande ingår bl. a. transportstödsystemet. För är det noterbart att och kommuner inte ingår i någon transportstödzon som de flesta andra jämförbara kommuner inom skogs- och Norrlandslänen gör. Förhållandet att och tidigare ej tillhört någon transportstödzon kan enligt vår mening inte få ligga till grund för att de även fortsättningsvis skall ligga utanför detta stödsystem. Kommunerna är både i stort behov av alla regionalpolitiska medel för att bl. a. stärka sysselsättningsläget för dess invånare. Det borde vara rimligt att och i fråga om transportstödet behandlas på samma sätt som jämförbara kommuner i det egna länet och angränsande län. Transportstödsystemets historiska uppbyggnad bör ej längre få styra, om de nämnda kommunerna skall ingå i systemet eller ej. Enligt vår mening måste man se till det verkliga förhållandet som råder i kommunerna från regionalpolitisk synpunkt. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar uttala sig för att och kommuner inordnas i transportstödområdet. () ING-MAR1E () () ()
mot · G5022362 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2362 Ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt införande av en hyreshusavgift (prop. 1981/82:124) Enligt RF har regeringen ansvar för att lagstiftningsärenden som behandlas av är tillräckligt utredda. Det har betonats att offentliga utredningar och remissbehandling är viktiga från demokratisk synpunkt. Undantag får bara ske när detta är uppenbart obehövligt. I frågor med större räckvidd torde detta i praktiken aldrig kunna anses vara fallet. Den s. k. hyreshusavgiften har inte föregåtts av utredning. Den har inte remissbehandlats. Någon lagrådsgranskning har heller inte skett. Det är viktigt att upprätthåller en konstitutionell praxis, som bevarar demokratiska grundprinciper. Hyreshusavgiften kan betraktas som en principiellt långtgående förändring av grunderna för beskattning/offentliga avgifter. Den påminner både om en grundskatt och om den kommunala garantibeskattningen, eftersom den utgår oavsett skatteförmåga. Den berör också strategiskt centrala bostadspolitiska frågor om kostnadsutjämning i bl. a. bostadsbestånden men tas likväl ut av fastighetsbestånd utanför bostadsområdet osv. Någon nödsituation som skulle motivera åsidosättande av praxis i denna fråga synes inte heller föreligga. Det är uppenbart att utredning, remissförfarande etc. i detta ärende ej är obehövligt. Om föreliggande motion remitteras till civilutskottet förutsätter jag att utskottet genom remiss till inhämtar dettas yttrande över motionen. Med hänvisning till det anförda får jag hemställa att med avslag å proposition 1981/82:124 såvitt avser den föreslagna s. k. hyreshusavgiften ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning och remissbehandling av förslaget.
mot · G5022363 · 1982-03-25 00:00:00 — Ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt införande av en hyreshusavgift (prop. 1981/82:124) Hyreshusavgift på obebyggda tomter Regeringen föreslår i proposition 1981/82:124 att en hyreshusavgift införs för äldre fastigheter. Fastigheter med värdeår skall betala en extra avgift motsvarande av taxeringsvärdet. Bakgrunden till förslaget är att höjningen av de garanterade räntorna i det nyare beståndet via bruksvärdesystemet sägs leda till att oacceptabla vinster uppstår i det äldre hyreshusbeståndet. Genom sin konstruktion kommer emellertid avgiften att också omfatta fastighetskategorier som ligger utanför bruksvärdesystemet, bl. a. obebyggda tomter. Motivet är enligt propositionen att till den kategorin (kod. 21 i fastighetstaxeringssystemet) hör även äldre, saneringsfärdiga hyreshus, där något byggnadsvärde inte har åsatts vid taxeringen utan bara ett markvärde. Kod 21 omfattade 1981 hela riket ca 4 500 taxeringsenheter, varav ca 4 300 utan byggnadsvärde. Det fanns på dessa enheter sammanlagt ca 650 byggnader, varav huvuddelen torde vara i sådant byggnadstekniskt skick att förändringar i bruksvärdenivån inte alls eller endast i begränsad utsträckning påverkar aktuell hyra. Det är mot denna bakgrund inte skäligt att en hyreshusavgift skall tas ut även på ca 4 000 obebyggda tomter, endast av det skälet att dessa nämnda byggnader annars skulle kunna ge oacceptabla vinster. Med den motiveringen som anförs i propositionen skulle annars hela byggnadsbeståndet i landet kunna omfattas av hyreshusavgiften. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig författningsändring. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1981/82:124 såvitt avser införande av hyreshusavgift, 2. att därest yrkandet under 1. intebifalles beslutar att tomtmark för hyreshus skall undantas från den föreslagna hyreshusavgiften.
mot · G5022365 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2365 m. fl. Ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt införande av en hyreshusavgift (prop. 1981/82:124) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:2364 hemställer att godkänner vad i denna motion förordats om ändrade regler för inkomstprövat tillägg inom studiehjälpen. () () HANS () () () () () () i () () () () () () () 1981/82 2365-2370 1 1981/82. Nr 2365 - 23 70
mot · G5022366 · 1982-03-25 00:00:00 — Ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt införande av en hyreshusavgift (prop. 1981/82:124) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981 /82:2364 tillstyrker vi införandet av hyreshusavgift som vi hemställer 1. att när det gäller lagen om hyreshusavgift dessutom vidtar den ändringen att avgiften skall utgå även för hyreshusenhet med värdeår 1958 t. o. m. 1974 och för vilka bostadslån för nybyggnad inte utgått, 2. att antar de framlagda förslagen i de delar som avser att hyreshusavgiften skall vara avdragsgill. () () HANS () () () () () () i () () () () () () () ()
mot · G5022369 · 1982-03-25 00:00:00 — Vissa ändringar i reglerna om stöd för individuell handikappanpassning av bostäder m. m. 1981/82:126) I proposition 1981 /82:126 föreslås vissa ändringar i reglerna om stöd för individuell handikappanpassning av bostäder m. m. 1 propositionen lämnas uppgifter om hittillsvarande stödberättigade åtgärder och vilka personer som kan få stöd. Enligt den nuvarande kungörelsen om bostadsanpassningsbidrag beviljas bidrag med belopp som motsvarar skälig kostnad för åtgärderna. I föreskrifter till kungörelsen anges att skäliga kostnader kan styrkas, t. ex. genom ett anbudsförfarande. I propositionen anförs att handikappinstitutet anser att formerna för styrkande av skäliga kostnader är ett av de stora problemen i handläggningen. Enligt institutet är det vanligt att länsbostadsnämnderna inte godtar den i ansökan redovisade kostnaden, vilket får till följd att sökanden själv måste finansiera en del denna. Bostadsministern redovisar sin syn på frågan om styrkande av skälig kostnad och anför därvid att ett anbudsförfarande bör tillämpas vid mera kostnadskrävande åtgärder. Hon anser det angeläget att enskilda normalt inte blir nödsakade att tillskjuta medel för anpassningen. Enligt min uppfattning bör innebörden av de regler och föreskrifter som gäller för bostadsanpassningsbidragen ges en sådan tolkning att bidrag verkligen kan utgå utan krav på att sökanden själv skall tvingas bekosta en del eller hela anpassningsåtgärden. Över huvud taget borde kunna hävdas att ansökningarna om bidrag inom ramen för gällande och föreslagen ordning borde ges en mera generös behandling. Tyvärr förekommer inte sällan exempel på motsatsen. bör genom ett uttalande som sin mening ge till känna att reglerna för bidragen utformas så att bidrag i normalfallet kan utgå utan att den enskilde själv skall behöva tillskjuta medel för åtgärder samt att bedömning av bidragsgivningen blir mera generös. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bedömningen av ärenden om bostadsanpassningsbidrag m. m.
mot · G5022371 · 1982-03-25 00:00:00 — 1981/82 2371-2375 och (prop. 1981/82:127) Det är synnerligen angeläget att allemansradion fär fortsätta sin verksamhet. Den är en viktig del i utvecklingsarbetet inom lokalradion. Den garanterar mångfald och allsidighet i programutbudet. Den står öppen för alla föreningar och även för dem som inte är föreningsanslutna. Den innebär rättvisa möjligheter för små och stora föreningar att komma till tals. I allemansradio har det visat sig att även många enskilda människor kommit till tals, som annars inte haft stora möjligheter till detta. Departementschefen anför i propositionen: Jag ser det som värdefullt att denna verksamhet kan fortsätta ännu någon tid på de villkor som gäller. Det är en mycket snäv och restriktiv syn som redovisas. Jag finner det angeläget att allemansradion får fortsätta sin verksamhet som en naturlig del av lokalradion och att inga restriktiva uttalanden görs. Det vöre önskvärt med en vidareutveckling och utvidgning av allemansradion, för att underlätta en utvärdering. Med hänvisning till ovanstående hemställs att gör ett uttalande om vikten av att allemansradion får fortsätta sin verksamhet. () . () 1 1981/82.
mot · G5022372 · 1982-03-25 00:00:00 — i m. fl. Närradioverksamhet (prop. 1981/82:127) Närradion har inneburit ett stort steg bort från radiomonopolet. Föreningar har fritt fått utforma program och söka nå egna lyssnare. Yttrandefriheten har vidgats. Att närradion nu får fastare former och att etiska regler för närradion nu införs är positivt. är det beklagligt att möjligheten att sända närradio inskränks till etablerade föreningar och att statsmakterna på så sätt föreskriver att människor t. ex. inte skall få tillfälle att lyssna på rena musiksändare. I § 6 i den nya närradiolagen införs ett helt nytt stadgande med innebörden att närradio bara får sändas över sådana radiosändare som ställer till förfogande. finns möjlighet för närradion att sända på egna sändare. Denna nya paragraf har inte stöd i närradiokommitténs förslag. Den innebär en betydande utvidgning av monopol. I nuvarande radiolag finns inget sändarmonopol för utan ett krav på tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. prövar inte ens sändare som används av t. ex. DX-are, kommunikationsradio etc. Däremot skall sådana sändare svara mot tekniska normer. De skäl som anförs för tillskapande av ett sändarmonopol är att det vöre olyckligt med ett splittrat ansvar för sändare, att endast sändare garanterar en störningsfri radiomiljö samt att möjligheter till rationellt utnyttjande av materiel gör verket väl lämpat att sköta denna del av närradioverksamheten. Varför det vore olyckligt med ett splittrat ansvar för sändarna framgår inte av propositionen eller av remissvar. Tvärtom är det möjligt att ett monopol på sändarna försvårar en framtida friare etableringsrätt. Självfallet skall en störningsfri miljö garanteras. Det kan ske genom föreskriften att sändare skall svara upp mot tekniska normer. kan också ett från fristående provningsorgan godkänna sändare. När talar om ett rationellt utnyttjande av material innebär det i själva verket att man av de närradiosändande föreningarna vill ha betalt för den utbyggnad av sändare och programledningar som ändå måste ske. En betydande kostnad lastas på så sätt över på de närradiosändande föreningarna. En av fördelarna med radio som medium är att sändarna är relativt sett kan en sändare byggas som dels uppfyller normer, dels har en räckvidd med god hörbarhet vilket föreslås i propositionen. Sändare med längre räckvidd borde i och för sig vara naturligt om en kommun skall täckas. Det leder dock inte till högre kostnad för sändaren. har tagit ut en årshyra på . Etablerandet av ett sändarmonopol lär inte minska kostnaden. Dessa höga kostnader drabbar främst möjligheterna för mindre föreningar och föreningar i glesbygd att sända närradio. Vi hemställer att 6 § i närradiolagen ändras enligt följande såsom Motionärernas förslag betecknade lydelse: Närradio får sändas bara över sådana sändare som ställer till förfogande. Närradio får sändas bara över sådana sändare som ställer till förfogande eller för vilka tillstånd meddelats enligt 2 § i radiolagen. () () 1* 1981/82.