mot · G5022006 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82: 2006 m. fl. Läget på den värmländska arbetsmarknaden är nu allvarligare än på mycket . Vi socialdemokrater känner en djup oro inför utvecklingen. Arbetslösheten är rekordhög - högst i landet efter . En rad företag, däribland länets större, har aviserat neddragningar av sysselsättningen. Vänerskogs konkurs blev ett faktum, när länets egna resurser redan var hårt ansträngda. Den rådande situationen kan inte accepteras. Kraftfulla insatser krävs på näringspolitikens och arbetsmarknadspolitikens områden för att vända utvecklingen och återge människorna tron . Den socialdemokratiska politiken, som presenteras i en rad partimotioner, anvisar vägen ut ur den kris landet befinner sig i. Många av dessa förslag skulle om de genomfördes - kunna också få fart på näringsliv. Våra förslag till särskilda insatser för , som presenteras i denna motion, utgår från länets egna resurser. De bygger på idéer och initiativ som vuxit fram hos den egna befolkningen och följer upp påbörjade projekt och tidigare gjorda satsningar. Antalet arbetslösa var 8 174. Detta innebär en ökning med . Även antalet människor i beredskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning var fler än året innan. I beredskapsarbeten fanns 2 116 personer och i arbetsmarknadsutbildning personer. Sammantaget innebär detta att ca 11 500 människor befann sig utanför den ordinarie arbetsmarknaden. En ökning med 2 500 sedan föregående år. Den allvarliga situationen återspeglas också i uppgifterna om antalet lediga platser. Vid ingången fanns endast 303 lediga platser kvar. Det är hälften mot antalet . Det redan tidigare så stora gapet mellan tillgång och efterfrågan på arbetstillfällen har därmed ytterligare vidgats. Utsikterna för våren är också mycket mörka. Antalet varsel om uppsägningar har ökat under slutet av året och uppgick till drygt 1 300. Det är en fördubbling jämfört med . Ändå är inte de ca 2900 anställda som berörs i samband med Vänerskogs konkurs inräknade. Konjunkturnedgången har inneburit stora påfrestningar för de flesta värmländska företag. Flera - både små och stora företag - befinner sig nu 1 1981/82. i ett läge där man har uttömt sina reserver och kommer att tvingas till drastiska nedskärningar om inte en snabb förbättring av konjunkturen inträffar. Men det allvarligaste ur sysselsättningssynpunkt är, att länets stora företag har problem som tvingat fram omstruktureringar och nedläggningar av hela verksamhetsgrenar. En utveckling som troligen kommer även i fortsättningen att medföra problem för orter som , , , och och . befaras ytterligare försämring av konjunkturläget för flera av i representerade branscher. Verkstadsindustrin sorn har haft en krympande orderingång och sjunkande kapacitetsutnyttjande bedöms få ytterligare svårigheter. Järnbruksindustrin befinner sig i ett bottenläge och skönjer endast en mycket långsam uppgång . Massa- och pappersindustrin förväntar, trots sitt redan besvärliga utgångsläge, ytterligare nedgång . Sågverksindustrin har däremot haft en förbättring av orderingången från exportmarknaden. Detta gäller dock endast sågverk med hög exportandel. Efterfrågan från den svenska marknaden är däremot oförändrad. En fortsatt negativ befolkningsutveckling gör inte bilden ljusare. Folkmängden minskade med ca 900 personer. Födelseunderskottet är, liksom tidigare, den viktigaste orsaken till minskningen, men även flyttningsbilden är negativ. Det är särskilt bruksorterna , , och samt som drabbas. Befolkningsminskningen urholkar underlaget för den service som finns inom dessa orter och medför hot om reduceringar och nedläggningar. Samma förhållande gäller inom glesbygden och de mindre tätorterna. Den besvärliga arbetsmarknadssituationen har lett till en nettoutflyttning från länet i åldersgrupperna . Utflyttningen har pågått i stort sett . var nettoutflyttningen drygt 400 personer. Avtappningen av dessa åldersgrupper är särskilt allvarlig eftersom den starkt försämrar möjligheterna att tillgodose arbetskraftsbehovet när utvecklingen förhoppningsvis vänder i positiv riktning. Kraftfulla arbetsmarknads-, regional- och näringspolitiska insatser krävs för att förhindra en fortsatt utflyttning. Människorna i måste återges framtidstron. Detta kan endast ske genom ett bättre tillvaratagande av länets egna resurser. Varsel, permitteringar och oro präglar arbetsmarknaden i skogen, inom pappers- och massaindustrin och inom trävaruindustrin i . 1982 förutses bli ett ödesår för skogssektorn. För många företag är det fråga om att överleva eller försvinna. försattes den värmländska skogsägarkooperationen Vänerskog i konkurs. Detta blev ett hårt slag för det redan tidigare hårt drabbade , där skogssektorn utgör en stor och betydelsefull del av näringslivet. Tragedierna i skuggan av jättekonkursen har blivit många. Det innebär stora ekonomiska förluster för åkare, andra småföretagare och skogsbönder. Det medför en mycket oviss framtid för en rad orter i länet och för tusentals familjer. 2900 anställda inom Vänerskog har varslats om uppsägning och ännu vet man inte om det går att rädda arbetstillfällena i företag som exempelvis Bäckhammar, Notnäs, Norra Ny, Hällsbäck m. fl. Vänerskogs kris hotar att starkt förvärra det redan svåra sysselsättningsläget i . En av orsakerna till Vänerskogskraschen är bristen på skogsråvara. För trots att av landets yta är täckt av skog så får inte industrin den råvara den behöver. Bekymren med råvaruförsörjningen till skogsindustrin i har funnits länge trots att ledningen för Vänerskog förnekade det. Vänerskog träffade, trots egna allvarliga problem med råvara, så sent som ett avtal om virkesleveranser till . Socialdemokraterna i kritiserade detta leveransavtal. Länets möjlighet till utveckling Vår beskrivning av den allvarliga sysselsättningssituationen och den negativa befolkningsutvecklingen i kan te sig så dyster att den medverkar till en pessimistisk bedömning av länets framtida utvecklingsmöjligheter. har emellertid alla förutsättningar som behövs för en positiv utveckling. Länet är rikt på naturresurser. Det finns en väl utbyggd basindustri och en mångskiftande industriell verksamhet. Det starka beroendet av utvecklingen inom skogsnäringen samt järn- och stålhanteringen har emellertid medfört en stor känslighet för såväl kortsiktiga konjunkturvariationer som för mera långsiktiga strukturförändringar. Därför krävs insatser både för att stärka basnäringarna och för att utveckla och diversifiera det samlade näringslivet. En lång industriell tradition har medverkat till att skapa en bred yrkeskunnighet hos människorna inom skilda branscher. Den fackliga rörelsens aktiva insatser på olika verksamhetsfält har varit av stor betydelse för att främja utvecklingen inom länet. De många kvinnor och ungdomar som vill och kan förvärvsarbeta utgör en viktig arbetskraftsresurs . Den offentliga och privata servicen är väl utbyggd liksom utbildningen, även om fortsatta insatser är både angelägna och nödvändiga också på dessa områden. Länsbefolkningens egna initiativ har spelat en stor roll då det gällt att hejda en alltför långtgående försämring av sysselsättningen. Beaktansvärda resultat har kunnat uppnås när det gällt att ta vara på länets utvecklingsmöjligheter. Detta har skapat både kunskap och värdefulla erfarenheter för en vidareutveckling av länets möjligheter, tl 1981182. Men de egna resurserna är otillräckliga. Det krävs särskilda insatser från samhällets sida för att vända den allvarliga och negativa utveckling vi upplever. Det värmländska näringslivet och dess utveckling är en spegelbild av landets. Arbetslöshet, omstruktureringar, branschproblem, minskad industrisysselsättning, ogynnsam åldersstruktur och utflyttning av ungdomar är några av de problem som finns överallt i , men som fått ett särskilt allvarligt genomslag i . Den borgerliga regeringens oförmåga att möta dessa problem och låta den spontana utvecklingen ske på marknadsekonomins villkor, har fått för länet och dess invånare mycket negativa effekter. Industrisysselsättningen har sjunkit kraftigt. Arbetslösheten har ökat oroväckande, likaså varsel om neddragningar och nedskärningar. I de regionalpolitiska motioner som vi nu i rad har presenterat i om åtgärder för att främja sysselsättningen i har vi i detalj redovisat den socialdemokratiska industripolitiken. Vi har ställt krav på branschplanering för att bättre möta strukturkrisen inom skogsnäringen och stålindustrin basindustrierna i . har regeringen kategoriskt avvisat våra krav, men problemen kvarstår och har allvarligt fördjupats inom länets samtliga basindustrier. Inte heller i årets budgetproposition presenteras någon samlad industripolitik. Regeringen aviserar i stället att en lång rad branschpropositioner kommer att läggas . Flera av dessa berör de värmländska företagen. Eftersom vi nu inte har någon vetskap om innehållet i dessa propositioner går vi i denna motion inte närmare in på de speciella branschproblemen i . I samband med att propositionerna läggs återkommer vi med våra krav. Vi vill dock kraftigt understryka kravet på de anställdas rätt till inflytande över den industriella utvecklingen. Detta gäller i högsta grad utarbetandet av strukturplaner. Vi ser det som självklart att de anställda skall ha den rätten. Detta gäller frågor som har en avgörande betydelse för människors livsvillkor, deras sysselsättning och arbetssituation. en vi ser inte ett ökat inflytande från de anställdas sida som enbart en rättighet. Det är också ett sätt att ta vara på kunnande och att ge utrymme för initiativ. I har de fackliga organisationerna redan ett starkt engagemang i sysselsättnings- och näringspolitiska aktiviteter. Likaså bedriver de anställda särskilda projekt med produktutveckling m. m. De många yrkeskunniga arbetarna och tjänstemännen i har m.a. o. visat i praktisk handling att de är beredda att medverka till att förbättra sysselsättningen i sitt eget hemlän. Kommuner, landsting, läns myndigheter, utvecklingsfond m. fl. regionala organ har också på olika sätt engagerat sig i uppgiften att möta krisen och vända utvecklingen. Ett län som kan emellertid inte ensamt klara den genomgripande strukturomvandling som drabbar skogsindustrin, stålindustrin och gruvorna liksom svårigheterna inom länets verkstadsindustri, som tillverkar utrustning till dessa basindustrier. Länet måste ha stöd och hjälp i detta arbete. Vi framför därför krav på särskilda insatser för . Regeringen har tillgodosett några av våra motionskrav genom att bevilja medel till vissa utvecklingsprojekt i . Erfarenheten visar att de extra medel - 12 resp. 20 milj. kr. - som ställts till länets förfogande har finansierat väsentliga och nödvändiga insatser som genom ordinarie anslag inte kunnat komma till stånd. Som exempel kan nämnas de medel som har anvisats till bildandet av ett regionalt investmentbolag. Likaså har utvecklingsprojekt startats i ett antal kommuner. Dessa har engagerat och fångat upp såväl enskilda som fackliga organisationer i detta viktiga arbete. Därmed har arbetet med länets problem gjorts till en uppgift för många människor. Andra exempel är medel som har använts för att öka det industriella samarbetet med , eller möjliggjort bildandet av den regionala och utveckling. En stor del av pengarna har använts för byggande av kommunala industrilokaler. Flera av dessa utvecklingsprojekt befinner sig i ett inledningsskede. Många andra idéer väntar på starthjälp. Det är därför nödvändigt att länet tillförs ytterligare medel som gör det möjligt att driva redan påbörjade projekt och idéer vidare. Föreligger inte sådana möjligheter kommer entusiasmen att avta och länets invånare att resignera. har en regionalt initierad forskningsrapport slutförts, som belyser förutsättningarna för industriell utveckling i under 1980talet. Mot bakgrund av de behov och förutsättningar som redovisades i rapporten har ett regionalt utvecklingsorgan bildats under namnet . är en stiftelse med handelskammaren i , , i , och läns utvecklingsfond som stiftare. Det övergripande syftet med det regionala forskningsorganet är att främja och understödja FoU-verksamhet som har sin utgångspunkt i möjligheterna att åstadkomma en positiv sysselsättningsutveckling i länet. Verksamheten syftar också till att öka andelen statliga och andra centrala forskningsmedel som tillfaller länet. Det bör t. ex. vara möjligt att genom stöd och initiativ från ett regionalt organ öka andelen av STU:s samlade projektmedel som tillfaller värmländska företag och organisationer. Verksamheten är organiserad så att den utgör ett komplement till befintliga organ och dess verksamheter. En uttalad målsättning är att i första hand utnyttja befintliga FoUresurser inom länet (t. ex. högskolan i och luftvårdsforskning) samt att medverka till uppbyggnad och förstärkning av FoU-kompetens inom länet. För specifika uppgifter kan och skall dock tjänster köpas av FoU-utförande organ utom länet (t. ex. ) och i vissa fall även utanför gränser. Det regionala forskningsorganet kan även bedriva projekt och annan verksamhet i egen regi. Den huvudsakliga verksamheten skall bestå av sådana projekt - av forsknings-, utvecklings- eller kvalificerad utredningskaraktär - som styrelsen med sin regionala förankring bedömer vara mest angelägna. Arbetet kommer att inriktas i huvudsak mot projekt som är av intresse för små och medelstora företag. Det kan t. ex. röra sig om företagens produktionsmiljö eller underleverantörssystem. Stiftelsen avses kunna anordna och stödja seminarier, konferenser, bedriva uppsökande verksamhet etc. Styrelsen kommer dessutom att kunna fungera som ett forum för forskningspolitiska frågor. Uppbyggnaden och därmed finansieringen av forskningsorganet kommer att ske etappvis. Utöver ett grundkapital från stiftarna har medel för det första verksamhetsåret sökts ur det extra länsanslaget. För att det regionala utvecklingsorganet skall kunna uppfylla de fastställda målen och utgöra den utvecklingspotential som länets småföretag och näringsliv så väl behöver måste dock ytterligare' medel tillskjutas. Med hänvisning till det anförda förordar vi att det regionala forskningsorganets fortsatta verksamhet anvisas ytterligare 5 milj. kr. Forskningsstation vid i och högskolan i Den knappa tillgången på skog kräver att alla krafter sätts in för att på bästa sätt tillvarata och vidareförädla råvaran. har en betydande sågverksindustri. En ökad bearbetning av skogsråvaran skulle påverka sysselsättningen positivt. Ett sätt att stimulera till sådan utveckling är att öka insatserna för forskning och utveckling. Träteknisk forskning bedrivs vid tekniska högskolorna samt vid träforskningsinstituten i bl. De fasta forskningsresurser som finns vid dessa institutioner bör kunna utnyttjas vid utvecklingsprojekt som bedrivs i . Rikssågverksskolan i har redan en modern maskinpark där i princip alla förekommande sönderdelningsmetoder är representerade. Detta gäller även för maskinparken för klyvning, hyvling samt för verktygsunderhåll. Anläggningen har från början konstruerats dels för utbildning, dels med tanke på forskning och utveckling. Det finns exempelvis speciella kontrollrum för mätinstrument, som kan anslutas till laboratoriets samtliga maskiner. Fullskaleförsök kan med lätthet utföras i skolans nuvarande laboratorier. Tillgången till utrustning och de goda möjligheterna att genomföra försök har gjort att redan har lagt ut forskning på skolan i form att ett flertal projekt, bl. a. inom bandsågsområdet. Även andra institutioner och privata företag har ansett Rikssågverksskolan vara synnerligen lämpad för olika egna forskningsprojekt. FoU-verksamhet speciellt inriktad mot att ta till vara och vidareförädla länets råvaror torde väl rymmas inom de lokaler över vilka skolan redan förfogar och som sker med handledning och stöd av forskare från institutioner med fasta forskningsresurser. Det är mycket angeläget att stödja utvecklings- och forskningsprojekt med anknytning till Rikssågverksskolan, men också till högskolan i . Det kan t. ex. gälla projekt som handlar om att pröva vägar att föra ut utvecklings- och forskningsresultat till företagen i länet. Det är också viktigt att göra andra högskolor och träforskningsinstitut uppmärksamma på de utvecklings- och forskningsbehov som de värmländska företagen har. Med hänvisning till det anförda förordar vi att det ovan redovisade FoUarbetet vid , samt vid högskolan i , finansieras med medel som vi föreslår skall anvisas till . På vissa orter i har gruvhanteringen haft en avgörande betydelse för sysselsättningen. Vi har i våra tidigare motioner understrukit hur angeläget det är att söka utveckla gruvnäringen genom ökad utvinning av icke järnmalmsfyndigheter. I dessa sammanhang har vi pekat på ett lovande projekt med att förädla och marknadsföra kalk vid gruvan i . När basprospekteringsverksamheten infördes i den statliga prospekteringen 1978, innebar detta en geografisk breddning av prospekteringsverksamheten. Genom basprospekteringsverksamheten har successivt nya påtagligt malmpotentiella regioner upptäckts, främst vad avser legeringsmetaller. Detta innebär att betydande investeringar har gjorts för en effektiv pro spekteringsverksamhet av långsiktig natur framför allt i , södra , men även i och . En effektiv prospektering inom alla dessa nya regioner med de ekonomiska ramar som står till förfogande kräver emellertid en decentraliserad organisation för det löpande arbetet i fält. De uppdragsorgan inom SGU (), som fortsättningsvis har att utföra det statliga prospekteringsarbetet över hela landet bör därför organiseras i prospekteringsenheter omfattande alla de resurstyper som krävs i prospekteringsarbetet. Prospekteringsenheterna bör sedan lokaliseras till de regioner där betydande investeringar redan är gjorda i form av basprospektering eller där resurser i annan form, exempelvis utbildning, redan finns uppbyggda. Lokalisering av detta slag bör framför allt komma till stånd i som ligger långt ifrån uppdragsorganisationens säte i . i bedriver utbildningsverksamhet med inriktning mot dels mineralogi, dels materialteknik. Skolan har väl utvecklade och fungerande kontakter med företagen inom de aktuella branscherna. inriktning mot mineralogi är intressant med tanke på de utvecklingsmöjligheter som finns inom den svenska gruvnäringen. I syfte att förstärka både denna del av skolans utbildningsverksamhet och mineralprospekteringen i föreslår vi att möjligheterna att lokalisera en filial till SGU i närheten till i utreds. Vi förordar därför att regeringen i särskild ordning låter undersöka förutsättningarna för en sådan lokalisering samt förelägger förslag rörande organisation och kostnader för denna verksamhet. Vad vi här anfört rörande behovet av ett särskilt geologikontor i anslutning till i bör av ges regeringen till känna. Skolan har också i samråd med lokala och regionala myndigheter påbörjat ett samarbete med vissa lokala industrier. Samarbetet består i att skolan med sin personal och tekniska utrustning medverkar i materialprovning och -tester samt viss produktutveckling. Förutsättningen för att stärka skolans möjligheter att vidareutveckla detta samarbete är att särskilda medel anvisas. Vi föreslår att även detta utvecklingsarbete bekostas med medel från extra anslaget hos . Den forsknings- och utvecklingsverksamhet som vi redogjorde för i föregående avsnitt innebär - om den genomförs - positiva effekter även för utbildningen. Högskolan och den tekniska och naturvetenskapliga utbildningen vid gymnasiet tillförs både kunskap, fördjupning, möjlighet till praktisk tillämpning och vissa utrustningsdetaljer som kan finansieras genom de särskilda medel som vi föreslår för utvecklingsarbete till . Lärarutbildningen är viktig för högskolans utveckling och för möjligheterna att klara länets försörjning med kompetenta lärare. Lärarutbildningens betydelse för länets utveckling bör därför starkt betonas vid de överväganden om lärarutbildningens framtida organisation som pågår. UHÄ har i sin petita /83 föreslagit att en vidareutbildning av förskollärare till lågstadielärare bl. a. bör förläggas till högskolan i . Vi har i vår motion om åtgärder för barnens uppväxtvillkor, 1981/ 82:406, anvisat 1,5 milj. kr. till denna utbildning att förläggas till tre orter i landet, bland dem . Vi motiverade detta med att en sådan vidareutbildning kan få en viktig principiell betydelse för att överbrygga skillnaderna mellan skolformerna. I vissa regioner finns dessutom ett överskott av förskollärare som det finns brist på lågstadielärare. Både arbetsmarknadsskäl och pedagogiska motiv talar således för en ökad satsning på vidareutbildning av förskollärare. Vi vill också framhålla att bristen på behöriga speciallärare är mycket stor i länet. Med hänvisning till ovanstående och för att bibehålla basresurserna vid högskolan i föreslås att resurser motsvarande 18 utbildningsplatser för vidareutbildning av förskollärare till lågstadielärare tillförs högskolan i . Högskolan är beredd att anordna utbildningen redan detta år. har industrisysselsättningen i minskat kraftigt. Trots detta är andelen industrisysselsatta högre i än i riket som helhet. En betydande del av industrins problem kan hänföras till de s. k. basindustrierna massa och papper samt järn och stål. Dessa branscher tillsammans med maskin, trä och livsmedel utgör över tre fjärdedelar av sysselsättningen i länets tillverkningsindustri. En mycket stor del av industriproduktionen i länet exporteras. Företagen är därför särskilt beroende av den internationella utvecklingen och de internationella konjunkturförloppen. Medvetenheten om länets industristruktur och om länets möjligheter och problem har ökat avsevärt . Detta har skett inte minst genom det regionalt initierade utvecklingsprojektet för industriell utveckling i . Vi är medvetna om att strukturomvandlingen i industri och övrig ekonomi kommer att bli omfattande. Det kommer att utsätta enskilda kommuner för mycket stora omställningsproblem. För att möta dessa problem krävs det utöver långsiktiga centrala näringspolitiska insatser som vi redovisar i våra partimotioner om stålet, skogen, byggandet m. m. även stödåtgärder på kort sikt av förebyggande och kompletterande karaktär. Utökat stöd till industrilokaler En stor del av det anslag som beslutade /81 för att främja den industriella utvecklingen i har avsatts till stöd för byggande av kommunala industrilokaler. gick hela 8 milj. kr. av extra anslaget till att uppföra industrilokaler. Erfarenheterna av detta stöd är mycket positiva och det bör därför utgå även i fortsättningen. Med hänsyn till det nu ytterligare försämrade sysselsättningsläget i länet, anser vi, att stöd för uppförande av industrilokaler bör under /83 och 1983/84 utgå i hela länet. Särskilt riskkapital Vid sidan av projekten med byggande av industrilokaler har / 82 2,25 milj. kr. anvisats utvecklingsfonden - av de av beslutade 20 milj. kronorna - för att användas som kompletterande riskkapital. Detta har möjliggjort att en rad nya projekt som företagen inte av egen kraft förmått genomföra realiserades. Utvecklingsfonden har därigenom fatt möjlighet att ta okonventionella grepp. Användningen av medlen har därför tillåtits vara så fri som möjligt. Principen för användningen av kompletterande riskkapital var att möjliggöra viktiga utvecklingssteg, t. ex. i form av ny teknik, ny marknad eller större investeringar. Geografiskt användes det kompletterande riskkapitalet företrädesvis inom stödområdena 3-5. Den akuta krisen som uppstått i och med Vänerskogskonkursen drabbar förutom direkt berörda företagsenheter även en rad entrepenörer och underleverantörer som indirekt drabbas av konkursen. Vi föreslåratt inom utvecklingsfonden avsätts resurser för att utan dröjsmål kartlägga behovet av särskilda insatser för dessa företag. Det kommer i ett övergångsskede troligen att behövas särskilt riskkapital innan deras verksamhet åter kan stabiliseras.