ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022424 · 1982-04-06 00:00:00 — m. fl. Ändring i m. m. (vissa ändringar rörande straffverkställighet) (prop. 1981/82:153) I proposition 1981/82:153 föreslås bl. a. att 26 kap. 6 § i fortsättningen skall medge att villkorlig frigivning vid avtjänande av straff skall kunna ske och inte som då det för villkorlig frigivning krävs att verkställigheten skall ha pågått . Förslaget stöder sig på fängelsestraffkommitténs delbetänkande (SOU 1981:92) Villkorlig frigivning samt nämnder och lekmannamedverkan inom kriminalvården. Detta betänkande är f. n. under remissbehandling. Utan att avvakta remissinstansernas inställning lägger emellertid regeringen redan nu fram det angivna förslaget. Justitieministern förklarar i propositionen sitt förfaringssätt med att han under ärendets beredning haft samråd med , kriminalvården och riksåklagaren. Därvid är emellertid att uppmärksamma att riksåklagaren funnit hinder föreligga mot att förtursbehandla förslaget på sätt som sker. Vi anser det betänkligt att utan att på vedertaget sätt låta berörda myndigheter komma till tals besluta om en så genomgripande förändring av straffverkställigheten som förslaget faktiskt innebär. Det medför nämligen en ganska avsevärd förkortning av frihetsstraffets längd för de omkring 1 000 personer som påbörjar avtjänande av tre månaders fängelse och också för de omkring 500 personer som påbörjar avtjänandet av fyra månaders fängelse. Det har enligt vår uppfattning inte i propositionen framförts några bärande skäl till att nu avkorta längden av frihetsberövandena vid dessa korta straff. Att enbart som skäl åberopa den nuvarande besvärliga beläggningssituationen vid anstalterna räcker inte. Den måste man komma till rätta med genom t. ex. den typ av rationaliseringar som föreslagit i sin skrivelse till regeringen och som också justitieministern tagit fasta på i den del av propositionen som innehåller förslag om att i vissa fall upphäva hinder mot att verkställa frihetsstraff vid nådeansökan och begäran om uppskov. I denna sistnämnda fråga, som har varit föremål för vederbörlig remissbehandling, har vi inte någon invändning att göra. Att söka lösa beläggningsfrågor utifrån den typen av rationaliseringsåtgärder bör kunna vara en framkomlig väg också i fortsättningen. Sammanfattningsvis finner vi alltså, att propositionens förslag om sänkning av minimitiden för verkställighet är så illa underbyggt att vi inte kan godta det. Det kräver överväganden av helt annat slag än vad som presenterats i propositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår propositionen såvitt avser förslaget till lagändringar beträffande minskning av minimitiden för verkställighet av straff. () () ()
mot · G5022425 · 1982-04-13 00:00:00 — m. fl. Fortsatt valutareglering (prop. 1982/82:161) I proposition 1981/82:161 föreslår regeringen att valutaregleringen och valutaförordningen skall fortsätta att gälla , dvs. för tiden - . Vi har ingenting att invända mot denna fortsatta giltighet. En annan fråga är emellertid tillämpningen av valutaregleringen och valutaförordningen. Såsom framgår av valutastyrelsens berättelse har denna ytterligare uppmjukats. Sålunda har valutastyrelsen bl. a. slopat kravet att en direkt investering i utlandet skulle påvisas vara förmånlig från bytesbalanssynpunkt för att tillstånd skall ges. Det är ett minimikrav att detta beslut omprövas. Även i övrigt synes valutaregleringen och valutaförordningen tillämpas väl rundhänt. Detta har medverkat till en utomordentligt kraftig ökning av de svenska storföretagens direktinvesteringar i utlandet. Om man sammanräknar lämnade tillstånd till svenska direkta investeringar i utlandet, tillstånd till svenska företag att ställa borgen/garanti för utländska dotterbolags upplåning samt investeringar gjorda av de utländska dotterbolagens egna medel torde den totala summan för investering i svenskägda företag utomlands uppgå till ca . Denna summa överstiger under gjorda investeringar i industriföretagen inom . Det torde med hänvisning härtill stå klart att tillämpningen av valutaregleringen och valutaförordningen bör bli avsevärt mera restriktiv mot utlandsinvesteringar och särskilt mot transaktioner av spekulativ karaktär. Detta gäller även behandlingen av ansökningar att uppta lån i utlandet. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att uttalar sig för att omprövar sitt beslut att inte längre pröva svenska direktinvesteringar i utlandet från betalningsbalanssynpunkt, 2. att beslutar att med godkännande av förslaget i proposition 1981/82:161 om fortsatt valutareglering uttala att valutaregleringen och valutaförordningen bör tillämpas med skärpt restriktivitet i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G5022427 · 1982-04-14 00:00:00 — Motion 1981/82:2427 m. fl. Höjning av skatten på alkoholdrycker, m. m. 1981/82:202) Regeringen förelägger i proposition 1981/82:202 förslag om ändring av skatterna på läskedrycker, lättöl, öl, starköl, vin och sprit. Med tillfredsställelse kan konstateras, att regeringens förslag innebär en sänkning av skatterna för läskedrycker och lättöl från . En sänkning av skatten för dessa drycker är ett steg i rätt riktning för att skapa konkurrensneutralitet för bryggeribranschen, som har ett mycket pressat läge. Enligt undertecknades mening finns skäl att i sammanhanget överväga att införa beskattning av extrakt till läskedrycksautomater. såldes 1 sådant extrakt till ca 80 000 apparater. Varje liter extrakt ger färdig dryck. Denna volym x nuvarande produktskatt på läskedrycker skulle ha inbringat 6,48 milj. kr. i skatt till staten som det medfört konkurrensneutralitet gentemot bryggeritillverkade läskedrycker. Mot bakgrund av bryggerinäringens bekymmersamma situation, som väsentligen skapats genom statsmakternas ingrepp på maltdryckssidan, ter sig den föreslagna höjningen av skatten på öl och starköl mycket betänklig. Öl är bryggeriernas volymvara och har försäljningen av öl halverats. Förhållandet har bl. a. skapat betydande sysselsättningsproblem för näringen, som förlorat nära 1 500 arbetstillfällen. ingrepp mot maltdryckskonsumtionen har haft ett klart alkoholpolitiskt syfte. Den nu föreslagna skattehöjningen på öl och starköl kan ifrågasättas också från denna utgångspunkt och det ter sig betänkligt att ölet får en procentuellt sett större pålaga än vin och sprit. Mycket talar för att förhållandet kommer att ytterligare förvärra bryggeribranschens problem med nedläggningar och friställningar som följd. Med hänvisning till det anförda föreslår vi 1. att beslutar att ge regeringen i uppdrag att till återkomma med förslag om skatt på extrakt för läskedrycksautomater, 2. att beslutar att avslå förslaget om höjning av skatten på öl och starköl. () () () () 1 * 1981/82. Nr 2426 - 2431
mot · G5022428 · 1982-04-14 00:00:00 — Höjning av skatten på alkoholdrycker, m. m. 1981/82:202) I regeringens proposition 1981/82:202 föreslås höjning av skatten på spritdrycker samt sänkning av skatten på lättöl och kolsyrade läskedrycker . Som följd härav föreslås även ändring av tulltaxans bestämmelser om de s. k. schablontullarna på alkoholdrycker. Motivet för höjning av skatten på spritdrycker är att priset på spritdrycker stigit långsammare än konsumentprisindex. Den föreslagna höjningen överensstämmer med alkoholpolitiska beslut. Den föreslagna sänkningen av skatten på lättöl och kolsyrade läskedrycker innebär enligt vår uppfattning ett steg i rätt riktning från alkoholpolitisk synpunkt, som den medför en viss lättnad för den hårt pressade bryggeribranschen. Av dessa skäl vill vi tillstyrka ovannämnda regeringsförslag. I propositionen föreslås emellertid också en generell skattehöjning på alkoholdrycker med verkan från den . Detta förslag kan vi av flera skäl inte tillstyrka. Förslaget omfattar en höjning av skatterna för öl och starköl, som procentuellt är högre än de föreslagna höjningarna av skatterna för viner och spritdrycker. Ett omvänt förhållande är enligt vår mening angeläget av alkoholpolitiska skäl, av hänsyn till bytesbalansen och av hänsyn till bryggeribranschens hårt pressade situation. behandlar motioner från årets allmänna motionstid rörande bl. a. beskattningen av vin. I en av dessa motioner (1981:82:509) anförs följande: Den gällande alkoholpolitiken innebär att man förutom att minska den totala alkoholkonsumtionen strävar efter en övergång från alkoholstarka re till alkoholsvagare drycker. En sådan övergång gynnas inte av utformningen av vinbeskattningen. Det vore därför önskvärt att vinbeskattningen ändrades, inom ramen för en vid oförändrad försäljning oförändrad skatteinkomst, så att en större andel av beskattningen togs ut genom grundavgiften och en mindre andel genom procentavgiften. Vi delar de synpunkter som anförts i motion 1981/82:509 och anser att dessa utgör ytterligare ett starkt skäl för att inte bifalla regeringsförslaget enligt proposition 1981 /82:202, moment 3. Ställningstagande till dryckesskatternas utformning och nivå från bör enligt vår mening föregås av en förnyad prövning i enlighet med ovan angivna synpunkter. Mot bakgrund av det anförda hemställs att avslår proposition 1981/82:202, moment 3, och av regeringen begär ett reviderat förslag enligt vad som angivits i motionen. () ()
mot · G5022429 · 1982-04-14 00:00:00 — m. fl. Höjning av skatten på alkoholdrycker, m. m. 1981/82:202) I proposition 1981/82:202 föreslår departementschefen att skatten för kolsyrade läskedrycker, som är per liter, sänks till per liter. föreslås att skatten på icke kolsyrad läskedryck, s. k. stilldrink, höjs per liter. De föreslagna ändringarna motiveras enbart med att bryggeriernas konkurrenssituation bör ytterligare förbättras. Någon utvärdering om hur konkurrensförhållandena kan bli efter dessa skatteförändringar lämnas inte. Företrädare för branschen har inte haft möjlighet att yttra sig över förslaget. Totalmarknaden för stilldrink har till 1981 sjunkit med . 1976 var totalmarknaden för stilldrink och 1981 . En starkt bidragande orsak till detta har självfallet varit den produktskatt som infördes . Detta har naturligtvis också påverkat sysselsättningsnivån. Marknaden för kolsyrade läskedrycker har 1981 endast minskat till . Kolsyrade läskedrycker har vanligtvis ett fruktinnehåll som uppgår till , för utspädd saft är fruktinnehållet vanligtvis medan det för stilldrink ligger samt för juice på . Detta innebär naturligtvis en skillnad i råvarukostnad, som mellan kolsyrad läskedryck och en stilldrink uppgår till ca per liter. Genomförs propositionens förslag förändras konkurrensförhållandena till stilldrinkens nackdel. Detta kommer att kunna leda till att volymförlusten blir så stor att sysselsättningen hotas vid de företag som tillverkar stilldrink. Den skatterelation som funnits mellan kolsyrad och icke kolsyrad läskedryck tycks inte ha lett till en försämring för bryggerierna. Detta utesluter naturligtvis inte att skatten på kolsyrade läskedrycker sänks av andra skäl, vilket vi tillstyrker. För att inte försämra konkurrensförhållandena bör emellertid även skatten för s. k. stilldrink sänkas. Denna sänkning bör lämpligen ske så att skatten för stilldrink sätts till per liter. Detta skulle innebära att saft och juice inte beskattas alls, stilldrink med per liter och kolsyrade läskedrycker med per liter. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställer vi att beslutar att skatten för stilldrink skall uppgå till per liter fr. o. m. . () ()
mot · G5022432 · 1982-04-19 00:00:00 — av m. fl. Åtgärder mot försurningen (prop. 1981/82:151) Försurningsprocessen är en naturkatastrof skapad av människan. Dess ekologiska och ekonomiska följder är omöjliga att förutspå. De miljöeffekter som redan visat sig och den kunskap som fortlöpande ökar visar klart på detta miljöproblems mycket allvarliga dimensioner. Enorma förnybara naturresurser hotas i grunden. De störda kretsloppen är ett direkt hot mot människors hälsa och hotar existensen av känsliga växt- och djurarter. I regeringens proposition 1981/82:151 behandlas framför allt tre vägar dels för att minska våtdepositionen av svaveldioxid och kväveoxider, dels genom kalkningsåtgärder begränsa försurningens effekter i sjösystem och dels genom internationella överenskommelser begränsa utsläppen överlag. Dessa åtgärder är alla i sig betydelsefulla . Frågan är dock om de föreslagna åtgärderna förslår för att bromsa det fortgående försurningsförloppet. Även om vi inte exakt kan förutsäga försurningsförloppet och dess hastighet vet vi att det fortfarande kommer att vara ett lika omfattande surt nedfall i naturen och en oförändrad inriktning av markanvändningen i stort . Vi vet nu också att vår natur tål allt mindre av sura nedfall på grund av att naturens motståndskraft, restalkaliniteten, minskat avsevärt under detta sekel. Frågan är närmast att försöka bestämma vilka begränsningar i fråga om utsläpp och markanvändning som är nödvändiga för att nå en återhämtning i naturen och medverka till att nuvarande försurningsförlopp kan avbrytas. Att fastställa denna riktpunkt innebär att ett omfattande forskningsprogram måste genomföras snabbt. Förutsättningarna för att försurningsförloppet skall kunna brytas är att man vet vilka åtgärder som är nödvändiga att vidta. Utan den kunskap som detta förutsätter torde man även komma att treva sig fram utan att riktigt veta vilka effekter åtgärderna får i det stora perspektivet. Ett långsiktigt program förutsätter en riktpunkt som anger naturens bärkraft och som måste eftersträvas. Omfattningen och hastigheten i försurningsförloppet gör att åtgärder för att ge resultat måste sättas in snabbt. För detta talar inte enbart ekologiska, utan även ekonomiska skäl. Arbetet med detta program bör därför igångsättas med det snaraste. Programmet bör etappvis kunna redovisas för . Med stöd av det anförda hemställs att begär att ett forsknings- och åtgärdsprogram i syfte att 1 1981/82. hejda försurningsprocessen skyndsamt igångsätts i enlighet med vad som anförs i motionen. () () () ()
mot · G5022442 · 1982-04-16 00:00:00 — Motion 1981/82:2442 m. fl. Vissa pensionsfrågor m. m. 1981/82:174) Statsrådens pensionsvillkor har tidigare behandlats av med anledning av proposition 1979/80:127. Till denna proposition väckte bl. a. vpk en motion som avslogs med hänvisning till att en då tillsatt utredning skulle ta upp frågor av det slag som tagits upp av motionärerna. Utskottets talesman sade i debatten: Vi kan inte här i kammaren fatta beslut om de förändringar som tagits upp i de aktuella motionerna med mindre än att vi förfogar över ett genomarbetat beslutsunderlag. Med denna garanti om ett genomarbetat beslutsunderlag är det anmärkningsvärt att regeringen nu i en ny proposition tar upp detaljändringar vad gäller statsrådens pensionsvillkor utan att underlaget föreligger. kommunisterna står fast vid uppfattningen att utredningen måste ha som utgångspunkt att ett politiskt heltidsuppdrags arvode skall bestämmas utifrån den allmänna lönenivån på arbetsmarknaden. Avgångsvederlag, pensioner m. m. måste också i största möjliga utsträckning följa gängse praxis på arbetsmarknaden i övrigt. Det finns enligt vpk ingen motivering för särskilda pensionsförmåner för statsråd. De anställningsskyddslagar, pensionsbestämmelser och avgångsvederlag som gäller för övriga statligt anställda bör tillämpas. Vi avvaktar den proposition som aviseras när utrednings- och remissmaterial föreligger. Särskilt som det i debatten påpekades från utskottet att det inte fanns någonting som hindrade att man under utredningsarbetets gång gör en total översyn över det statliga fältet och att det var viktigt att på detta område se arbetsmarknaden som en helhet. Att det fordrades kontakter mellan staten, och man skall få den eftersträvade samordningen. Dessa synpunkter stämmer väl överens med vpk:s syn på dessa frågor. Ett socialt trygghetssystem för innehavare av politiska tjänster och uppdrag bör ansluta till de förhållanden som gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Med hänvisning till ovanstående och med anledning av proposition 1981/82:174 föreslås att som sin mening uttalar att inga särskilda pensionsförmåner bör gälla för statsråd och andra innehavare av politiska tjänster och uppdrag och hos regeringen hemställer om utredning och förslag i enlighet härmed. 1 1981/82. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G5022444 · 1982-04-16 00:00:00 — Motion 1981/82:2444 m. fl. Förslag till följdlagstiftning till den nya konkurrenslagen, m. m. 1981/82:195) I motion 1981/82:2440 har vi yrkat avslag på förslag i proposition 1981/82:165 om införandet av särskilda bestämmelser rörande kontroll av företagsförvärv, s. k. fusionskontroll, i konkurrenslagstiftningen. I proposition 1981 /82:195 lämnas vissa förslag som bygger på förutsättningen att fusionskontroll införs. Dit hör bl. a. förslagen om en ökning av antalet ledamöter i och om en resursförstärkning av . Som en följd av vårt ställningstagande till fusionskontrollen anser vi att dessa förslag ej bör genomföras. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar avslå proposition 1981/82:195 i de delar lagförslagen i propositionen utgör en följd av förslaget i proposition 1981/82:165 om införandet av bestämmelser om s. k. fusionskontroll, 2. att beslutar att till för /83 under elfte huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av . H. () () () PER () () () () () () () L. () ()
mot · G5022447 · 1982-04-16 00:00:00 — Motion 1981/82:2447 Kontroll över visst automatspel (prop. 1981/82:203) I proposition 1981/82:203 om kontroll över visst automatspel föreslås bl. a. att det för spelautomatanläggningar skall fordras tillstånd, om det finns två eller flera automater inom samma lokal eller anläggning. Vid remissbehandlingen av lagförslaget har majoriteten förordat en generell tillståndsplikt. Det är bl. och flertalet av kommunerna, som ansett att det ej finns skäl att begränsa tillståndsplikten till antalet apparater. Från kommunalt håll har det framhållits att ur social synpunkt kan enstaka spelautomater förorsaka lika stora svårigheter som spelhallar. Det gäller i synnerhet automater, som placerats i anslutning till eller närheten av skolor. De enstaka automaterna finns i kafeer, korvkiosker, bensinmackar och varuhus, och liksom i spelhallama är det nästan uteslutande barn och ungdom som nyttjar dem. Det har inte i något sammanhang framkommit att tillsynen skulle vara bättre där det finns ett spel än där två eller tre är placerade. I propositionen anförs som enda skäl för att tillståndsprövning skall begränsas till två eller flera automater att en onödig byråkrati därmed motverkas. Det förefaller inte särskilt troligt att gränsen mellan en- och tvåspelsanläggningar kan ha en så avgörande betydelse för byråkratin, som den ges i propositionen. Undantagandet av de enstaka automaterna kommer däremot med säkerhet att innebära att syftet med lagen inte uppnås. Detta antagande styrks också av de remissinstanser som är bäst kunniga om spelverksamneten. Dessutom blir det säkert en ökning av antalet enstaka automaici, om dessa undantas från lagstiftningen. Inför lagens ikraftträdande kommer troligen de kafé- och kioskägare m. fl. som har två spel att avyttra ett av dem för att komma ifrån lagbestämmelserna. Eftersom lagen från början bör vara utformad så, att syftet att motverka olämpliga ungdomsmiljöer uppnås anser jag att tillståndsplikten skall gälla generellt, dock med det angivna undantaget för automatspel som anordnas i samband med offentliga tillställningar av tillfälliga karaktär. Det bör ankomma på utskottet att utforma lagens 3 § i enlighet med vad jag här anfört. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att Lag om anordnande av visst automatspel skall gälla generellt med undantag av offentliga tillställningar av tillfällig karaktär.
mot · G5022448 · 1982-04-16 00:00:00 — och över visst automatspel (prop. 1981/82:203) Kommunerna har små möjligheter att förhindra uppkomsten av olämpliga barn- och ungdomsmiljöer. Detta har påvisats bl. a. i statens ungdomsråds utredning om kommersialismen Ej till salu och i kommuns utredning om olämpliga barn- och ungdomsmiljöer. Självklart har samhället ett ansvar för att barn och ungdomar får växa upp och vistas i bra uppväxtmiljöer. Detta är ju av avgörande betydelse för att förhindra social utslagning och för att motverka missbruk. Regeringens förslag om kontroll av s. k. spelhallar i proposition 1981/82:203 är ett exempel på en ökad insikt om att kommunerna måste ges effektivare instrument än f. n. för att kunna förhindra uppkomsten av olämpliga uppväxtmiljöer. I en skrivelse till kommunministern av har företrädare för 32 rikstäckande barn- och ungdomsorganisationer krävt att kommunerna skall få rätt att ingripa mot alla typer av olämpliga ungdomsmiljöer. Organisationerna menar att kommunernas inflytande inte får begränsas till att gälla automatspel. Organisationerna understryker också i skrivelsen att föreningslivet aktivt måste medverka vid kommunernas insatser mot olämpliga miljöer. Ett annat exempel på den breda opinion som finns för att kommunerna skall få större möjligheter att ingripa mot olämpliga barn- och ungdomsmiljöer är en skrivelse från över 350 social-, skol- och fritidschefer till kommunministern av . I skrivelse krävs att initiativ tas för att få till stånd en lagstiftning, som ger kommunerna inflytande och kontroll över nöjes- och fritidssektorns utveckling. Situationen har förvärrats bl. a. beroende på att såväl föreningslivet som de kommunala organen har tvingats att sänka ambitionsnivån beroende på det allt besvärligare ekonomiska läget. När kommuner och föreningsliv av detta skäl har tvingats att begränsa fritids- och kulturutbudet har utrymmet för kommersiella aktiviteter ökat. Den nu föreliggande propositionen ger kommunerna rätt att säga nej enbart till en aktivitetsform. Självklart finns det många skäl, både sociala och kulturpolitiska, för att de kommunala organen skall få möjligheter att göra ett mer samlat ställningstagande till etablering av fritids- och nöjesinrättningar oberoende av dess storlek och inriktning. Självklart innebär en prövning av etableringar och verksamhet inte något förbud mot att privata intressenter bedriver verksamhet inom nöjessektom. finns naturligtvis många aktiviteter, som startas av kommersiella skäl, som har bra kvalitet och fyller viktiga behov. Däremot måste en kommun ha möjlighet att kontrollera utvecklingen inom sina egna gränser och vid behov kunna förhindra uppkomsten av olämpliga ungdomsmiljöer. Propositionen stannar vid att lägga förslag för enbart en del av fritidsmarknaden (spelhallar). Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hemställer hos regeringen att skyndsamt till återkomma med lagförslag som innebär att kommunerna skall pröva etablering av fritids- och nöjesinrättningar i syfte att förhindra olämpliga ungdomsmiljöer.
mot · G5022449 · 1982-04-16 00:00:00 — m. fl. Åtgärder mot försurningen (prop. 1981/82:151) Försurningen av vårt lands sjöar och vattendrag fortsätter i oförminskad omfattning, och nedfallet av försurande ämnen och tungmetaller anses numera vara vårt kanske största miljöproblem. Effekterna på sjöar och vattendrag är vid det här laget väl dokumenterade. Svårast utsatta för försurningen är stora delar av västra och mellersta och . I har t. ex. tre fjärdedelar av sjöarna en så låg alkalinitet att de redan är försurade eller direkt försurningshotade. Svåraste situationen har de befolkningssvaga kommunerna i norra och västra . I och Eds kommuner Finns t. ex. närmare 800 sjöar, och många av dessa är starkt försurade och försurningshotade. förordar föredragande statsråd att statsbidraget till kalkning av sjöar och vattendrag skall höjas från till av kostnaderna. Statsrådet nämner vidare att i undantagsfall bör liksom högre statligt bidrag kunna utgå, och regeringen föreslås bl. a. pröva ärenden där riksintressen motiverar högre bidrag än av kostnaderna. Utöver de sjöar och sjösystem som är av riksintresse och kan erhålla statsbidrag, så borde större möjligheter medges för svårt drabbade kommuner att erhålla statsbidrag, i första hand svårt försurningsdrabbade mindre kommuner med många sjöar och låga befolkningstal. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om möjligheterna till i statsbidrag för kalkningsprojekt i svårt försurningsdrabbade kommuner med många sjöar och låga befolkningstal. () () L. () i