mot · G5022016 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:2016 m. fl. 2 av borgerlig politik 3 - Fördelning av välfärden 6 - Regional balans 8 - Sparandet och den svenska ekonomins framtid 11 3 Orsakerna till det borgerliga misslyckandet 14 - Den internationella utvecklingen 14 4 Regeringens finansplan 19 - Regeringens strategi" 20 - Regeringens förslag till nedskärningar 21 - Marknadernas funktionssätt 23 5 Socialdemokraternas ekonomiska politik 28 - Den ekonomiska utvecklingen 28 - Det socialdemokratiska krisprogrammet 30 - Riktlinjer för den ekonomiska politiken 31 - Investeringar för framtiden 32 - Omedelbara insatser mot arbetslösheten 34 - Energipolitik och råvaruförsörjning 35 - Tillvaratagande av inhemsk efterfrågan 36 - Det enskilda sparandet 39 - Kamp mot inflationen 41 - Utvecklingen under den borgerliga regeringsperioden 43 - Socialdemokraternas budgetpolitik 50 - Socialdemokraternas budgetalternativ 51 övertog de borgerliga partierna ansvaret för den svenska ekonomin. I en rad avseenden var den svenska politiken ett internationellt föredöme på såväl de ekonomiska som de sociala områdena. är den svenska ekonomin i en allvarlig kris: arbetslösheten har ökat, tillväxten reducerats, inflationen ökat, fördelningen av välfärden har blivit ojämnare. Den offentliga sektorns finanser och landets utrikeshandel befinner sig i strukturell obalans, investeringarna och det produktiva sparandet har sjunkit till en oroväckande nivå. Denna försämring är delvis betingad av de försämrade internationella förutsättningarna. Men den borgerliga politiken har på ett avgörande sätt bidragit till den svenska ekonomins problem. Stabiliseringspolitiken, resursfördelningen och fördelningspolitiken har alla bidragit till att försämra den svenska ekonomins funktionssätt. Regeringens finansplan uttrycker mest av allt den uppgivenhet som präglar den nuvarande ekonomiska politiken. Den ekonomiska utvecklingen blir utomordentligt svag. Sysselsättningen och investeringarna sjunker och arbetslösheten stiger. Socialdemokraterna avvisar denna arbetslöshets- och åtstramningspolitik. Den inhemska efterfrågan bör stimuleras genom ett omfattande investeringsprogram. En viktig uppgift för den ekonomiska politiken är dessutom att genom omedelbara arbetsmarknadspolitiska insatser motverka den stigande arbetslösheten. som insatser görs för sysselsättningen och investeringarna, måste politiken leda till en rättvis fördelning av välfärden. Därför avvisar vid de nedskärningar regeringen föreslår i fråga om den sociala tryggheten och föreslår att de förmåner de borgerliga partierna givit de välsituerade avskaffas. Investeringsprogrammet inriktas på transporter och kommunikationer, energi, bostadsbyggande, forskning och utveckling, industrisatsningar och miljöinvesteringar. De arbetsmarknadspolitiska insatserna görs på arbetsförmedlingen, genom ökade beredskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildning, insatser för handikappade och åtgärder mot den höga ungdomsarbetslösheten. På energipolitikens område föreslås en rad åtgärder för att minska vårt oljeberoende och förbättra vår energihushållning. Ett bättre utnyttjande av den svenska skogen åstadkoms genom stimulans av skogsavverkningen. Olika åtgärder föreslås för att ta till vara den inhemska efterfrågan. På det sociala området föreslår vi att värdesäkringen av pensioner m. fl. förmåner återinförs ; att det allmänna barnbidraget höjs med . från ; att ökat stöd ges till barnomsorgens utbyggnad. Vidare avvisar vi de försämringar i sjukförsäkringen och arbetlöshetsförsäkringen som regeringen aviserat. I fråga om det enskilda sparandet föreslår vi att det s. k. skattesparandet avskaffas liksom den särskilda skattereduktionen för aktieutdelningar. De sparstimulerande åtgärderna bör i stället utformas på ett fördelningspolitiskt rättvist sätt och komma den stora gruppen av småsparare till del. Åtgärderna bör avse alla typer av produktivt sparande och uppmuntra till ett verkligt nysparande. Förslag av denna innebörd kommer att läggas fram . Det socialdemokratiska budgetalternativet innebär att statens upplåningsbehov på kreditmarknaden minskar med . Härav utgör en direkt budgetförstärkning jämfört med regeringens förslag och en tillfällig indragning av en del av kommunernas överskottslikviditet. Genom denna finanspolitik mildras trycket på kreditpolitiken. Trots den stramare finanspolitiken medger det socialdemokratiska alternativet en högre efterfrågenivå i ekonomin. Detta blir möjligt genom att den finanspolitiska åtstramningen till betydande del inriktas på att till statsbudgeten dra in en del av den överskottslikviditet som finns i andra sektorer av ekonomin och som där inte kommer till produktiv inriktning. Den ökade efterfrågan som socialdemokraternas alternativ möjliggör inriktas helt på att stimulera investeringarna. Härigenom skapas möjligheter till ökad produktion och ökade inkomster . Detta är en nödvändig förutsättning för att framgent ta ned det stora budgetunderskottet. På konsumtionssidan har emellertid det socialdemokratiska alternativet, inom ramen för ungefär samma totala konsumtionsutrymme som regeringens, en helt annan fördelningspolitisk profil. De socialdemokratiska insatserna inriktas på att värna de svaga grupperna - de sjuka, de arbetslösa, de äldre och barnen. Utgifterna för de insatser som görs på dessa områden täcks genom att vi föreslår att momsen återställs till den nivå den hade . I övrigt föreslår socialdemokraterna vissa fördelningspolitiskt motiverade skatteskärpningar. En annan inkomstförstärkande åtgärd gäller avkortad kredittid vid uppbörden av importmoms. Härigenom undanröjs en konkurrensnackdel som hemmaproducenter f. n. har jämfört med importörerna. 2 av borgerlig politik 1 valet vann de borgerliga partierna en majoritet av rösterna och bildade den första borgerliga regeringen . Den ekonomi de då övertog ansvaret för hade utvecklats framgångsrikt. I en rad avseenden var den svenska politiken på såväl de ekonomiska som de sociala områdena ett internationellt föredöme. , fem och ett halvt år senare, är den svenska ekonomin i en allvarlig ekonomisk kris och har hamnat i samma kategori som de i-länder som har de allvarligaste ekonomisk-politiska problemen. Den ekonomiska politikens mål brukar anges på följande sätt: full sysselsättning, låg inflationstakt, god tillväxt, jämn fördelning av inkomster och förmögenheter och regional balans. I alla dessa avseenden har politiken under de borgerliga regeringsåren varit mindre framgångsrik än politiken under den socialdemokratiska epoken. I flera viktiga avseenden har den också varit sämre än i andra jämförbara länder. Socialdemokratin har alltid gett högsta prioritet åt målet full sysselsättning. De senaste årens utveckling på sysselsättningsområdet har varit utomordentligt oroande. Arbetsmarknaden har under de borgerliga åren successivt försämrats. Antalet öppet arbetslösa har visserligen hållits nere men i gengäld har antalet personer som har anvisats beredskapsarbeten eller beretts arbetsmarknadsutbildning och skyddat arbete stigit till högre Diagram 1 Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder Årsgenomsnitt, tusental personer Antal pers. 125 000 ARBETSMARKNADSUTBILDNING (AMU) Källa: , AMS. Under den nu pågående lågkonjunkturen når det totala antalet personer som står vid sidan om den reguljära arbetsmarknaden en rekordnivå. skär regeringen, med hänvisning till det ansträngda budgetläget, ned insatserna inom arbetsmarknadspolitiken. Resultatet kan redan avläsas. steg den öppna arbetslösheten. som helhet registrerades en arbetslöshet på i genomsnitt 108000 personer. Detta är det högsta årstal som noterats i den moderna arbetslöshetsstatistiken. Den totala sysselsättningen sjönk i rad under motsvarande tal föråret innan. Industrisysselsättningen minskade kraftigt med 41000 personer till samma månad 1981. Allt tyder på att försvagningen av arbetsmarknaden kommer att fortgå i snabb takt även och . Tillväxten i samhällets totala produktion var snabb och jämn. upplevde en något långsammare expansion än OECD-området. har emellertid den svenska BNP-tillväxten definitivt sackat efter de övriga . Som framgår av dessa siffror har tillväxten varit avsevärt långsammare än såväl den internationella tillväxten som tillväxten då 1970 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 Källor: , och Näringslivsfakta. styrdes av socialdemokraterna. Om vi haft samma tillväxttakt som vi hade , så skulle vår totala produktion 1982 ha varit 9,eller högre än vad den nu förutses bli. Den svenska industriproduktionen ökade i god takt . har den genomsnittligt legat kvar nivå. BNP-tillväxt i totalt och i 19701982. Källa: Nationalräkenskaperna SMN 1981:2.5 och PNB 1982. Prisstabilitet utgör i sig ett viktigt mål utifrån bl. a. fördelningspolitiska synpunkter. Det utgör ett viktigt medel för att uppnå andra mål, främst full sysselsättning och god hushållning med knappa resurser. Drivkrafterna bakom inflationen i är många. En av de viktigaste är den internationella inflationstakten som har varit mycket snabbare än under tidigare decennier. Den svenska inflationen låg 19701976 under det internationella genomsnittet. har vi haft en prisstegring som legat över detta genomsnitt. steg priserna i mer än . +63% +75% +62% +82% Många inslag i den borgerliga politiken har haft en sådan inriktning att klyftorna i samhället ökat. En faktor som erfarenhetsmässigt är av mycket stor betydelse för inkomstfördelningen är sysselsättningen. I och med att sysselsättningsläget kraftigt försämrats har inkomstfördelningen med visshet gjorts snedare. En uppfattning om inkomstfördelningens utveckling kan man vidare få av de undersökningar som utförts av och som visar hur inkomsterna fördelas för de ekonomiskt aktiva hushållen allt efter inkomstnivå. Senast tillgängliga data täcker . denna undersökning framgår att de fattigare av hushållen hade en inkomstutveckling under genomsnittet vare sig man ser till faktorinkomst (lön och kapitalavkastning) eller disponibel inkomst. Inkomstfördelning efter ekonomiskt aktiva hushåll 19751979. Fattigare hälften av hushållen 5,7 10,3 Rikare hälften av hushållen 9,4 10,9 Källa: Inkomstfördelningsstatistiken, SCB. Sedan denna undersökning genomfördes har inkomstfördelningen med all sannolikhet blivit ännu snedare. Att inkomstutvecklingen inte blivit ojämnare förklaras i den ovanstående undersökningen av ökade värden på småhus, som har en relativt sett jämnare ägarspridning. Priset för dessa har legat stilla eller sjunkit. Man kan därför befara att inkomstfördelningen till följd härav blivit ojämnare sedan undersökningen genomfördes. har löneutvecklingen varit återhållsam och reallönerna utvecklats negativt. 1976-81 - 7, Källa: LO. har aktiekurserna stigit mycket kraftigt av realt fallande kurser. steg de med . Denna uppgång speglar inte någon real förbättring av företagens situation. Bakom kursuppgången ligger i stället en allmän likviditetsökning i ekonomin och den starka efterfrågeökning som drivits fram av det starkt skattesubventionerade skattefondsparandet. Även den liberalisering som skett i fråga om aktieförsäljningar till utlandet har bidragit till den ökade efterfrågan. Den starka kursuppgången har medfört gigantiska förmögenhetsökningar hos den enda procent av samtliga hushåll som äger tre fjärdedelar av de aktier som finns hos hushållen. Deras förmögenhetsökning torde ha uppgått till i storleksordningen . Den sammanlagda effekten av den ökade öppna och dolda arbetslösheten samt utvecklingen av löner och aktiekurser är att inkomst- och förmögenhetsklyftorna fördjupats. Affrrwlrldcn» index, *100 »unia knot ering* r Källa: "Aktuell ekonomi". Utvecklingen mellan olika regioner är med nödvändighet en långsiktig process där olika faktorer successivt påverkar fördelningen av befolkning, produktion och sysselsättning över landet. Bland dessa faktorer märks den allmänna samhällsekonomiska utvecklingen, liksom branschvisa förskjutningar i näringslivets struktur. Genom en aktiv regionalpolitik lyckades socialdemokraterna stärka den regionala balansen. Skogslänen ökade exempelvis sin andel av industrisysselsättningen i riket i dess helhet. Denna positiva trend bröts 1976 och har ersatts av stagnation och nedgång. Givetvis har skogslänen drabbats av den ekonomiska nedgången på samma sätt som resten av landet. Men krisens yttringar är särskilt tydliga i skogslänen. Den minskande industrisysselsättningen har dessutom drabbat kvinnor och ungdomar speciellt hårt i dessa län. På få områden har den förda borgerliga politiken visat en mera dramatisk utveckling än i fråga om budgetunderskottet. kännetecknades den statliga hushållningen av stor ansvarskänsla. Utgiftsökningarna hölls inom de ramar som uppställdes av de statliga inkomsternas ökning. Den ansvarsfulla budgetpolitiken uteslöt inte, utan skapade tvärtom förutsättningarna för, en aktiv stabiliserande konjunkturpolitik. Ett genomgående tema valrörelse var att socialdemokraterna framhävde behovet av starka statsfinanser. Socialdemokraterna gjorde inga utfästelser om ofmansierade utgiftsökningar eller skattesänkningar. Mot denna linje stod inbördes oförenliga löften från de borgerliga partierna om både skattesänkningar och utgiftsökningar. Utvecklingen för statsfinanserna före och efter 1976 talar sitt tydliga språk. Budgetens inkomst- och utgiftsutveckling. Årlig procentuell förändring i volym 1969/70-1975/76 1975/76-1981/82 Statsutgifter +4,8 +5,5 Statsinkomster +5,7 -0,6 En sådan budgetpolitik, som de borgerliga partierna fört, leder obönhörligt mot en statsfinansiell kris av det slag som har utvecklats och som kommer att utgöra ett dominerande ekonomisk-politiskt problem. De underskott som uppstått under de borgerliga åren har ökat statsskulden och därmed statens räntebörda. Räntebetalningarna utgör med sina nu budgetens största utgiftspost. Statens budgetunderskott 1972 1981 Löpande 12- mi na dental. Miljarder kr Mdr kr Källa: och Indikatorer. 1981/82: 2016 Ett gott mått på hur vår produktionskapacitet utvecklats är näringslivets och industrins investeringar. Dessa hölls under de socialdemokratiska åren på en jämn och hög nivå. Somliga av de industriinvesteringar som gjordes har till följd av strukturförändringar i världsekonomin blivit ekonomiskt ineffektiva (varven, stålindustrin m. m.). För att hålla en jämn utveckling av vår produktionspotential skulle det med andra ord ha krävts en uppgång i industrins investeringar. I stället har dessa trendmässigt sjunkit års nivå och kommer 1982 sannolikt att ligga på en nivå som ligger en tredjedel lägre än . Nedgången i industrins byggnadsinvesteringar har varit än kraftigare. De har minskat . Detta är särskilt allvarligt, eftersom dessa investeringar är ett mått på strävandena att utöka produktionskapaciteten . utbyte av varor och tjänster med utlandet förbättrades påtagligt av . Denna förbättring möjliggjorde en aktiv politik för att motverka den internationella konjunkturnedgången . har vi emellertid haft ett permanent underskott i bytesbalansen och detta har blivit allt större. med uppgång i produktionen (1979-1980) steg underskotten till högre belopp och större andel av BNP än . De förbättringar av bytesbalansen som regelmässigt åtföljer inhemska konjunkturnedgångar har blivit allt mindre. 1978 blev det möjligt att till följd av en svag inhemsk efterfrågan och omfattande försäljningar från de lager som byggts upp under överbryggningspolitikens år nå balans. I den nuvarande konjunkturnedgången kvarstår stora underskott i utrikesbalansen trots att den inhemska efterfrågan sjunkit rekordartat. Denna strukturella försämring av utrikesbalansen avspeglar den försvagning av den svenska ekonomin som är en följd av den borgerliga politiken. Till en del förklaras de ökade underskotten av att bytesförhållande1 försämrats till följd av bl. a. oljeprishöjningarna . På kort sikt är denna del av underskottet omöjlig att undvika och en regerings uppgift är just att föra en politik som leder tillbaka till balans. har emellertid nu hamnat i den grupp mindre i-länder (, , ) som alltsedan 1976 visat de högsta bytesbalansunderskotten i procent av BNP. Allvarligt blir läget först när investeringarna - som i fall - sjunker som vi kontinuerligt ökar våra utlandslån. Det innebär att våra skulder ökar som vår förmåga att betala igen dem minskar. Sparandet och den svenska ekonomins framtid Ett vedertaget mått på riktigheten i ett lands ekonomiska politik är om den leder till att det produktiva sparandet är av sådan omfattning att det tryggar en långsiktigt tillfredsställande produktionsnivå, inkomstutveckling och sysselsättning. Detta sparande brukar mätas med den s.k. sparkvoten. Denna visar hur stor del av nationalinkomsten som avsätts till investeringar inkl. utlandsnetto. Nivån på detta sparande är olika i olika länder och beror på bl. a. arbetskraftens och kapitalets produktivitet, befolkningstillväxt m.m. En höjning av sparkvoten innebär, allt annat lika, en högre inkomst . En sänkning medför på motsvarande sätt en sämre inkomstutveckling . 1 Förhållandet mellan våra exportpriser och importpriser. cronor och som andel av BNP) 74 75 76 77 79 80 81 82 1971-76: -0,3 miljarder ki 1977-82:-68,4 miljarder kl +1 *1,3 +2,8 -1,0 -0,5 -2,0 -2,6 0 -2,1 -3,6 -2,5 -2,6 Bytesbalans i % av BNP Sparkvoten* i den svenska ekonomin % 18 17 16 15 14 13 12 11 10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 Källa: Nationalräkenskaperna och Kl. * = Nettosparkvoten = bruttoinvesteringar - kapitalförslitning + utrikesnettot, ställt i relation till disponibel nationalinkomst. Sparkvoten i den svenska ekonomin låg på en betryggande nivå 1975. Detta utgjorde själva grunden för den snabba ekonomiska tillväxten. En viss nedgång parerades i böljan av med en aktiv ekonomisk politik. 1976 gick sparkvoten ned något till följd av den s. k. överbryggningspolitiken. Därefter halverades den till en nivå på där den låg kvar av borgerligt styre. har sparkvoten sjunkit ytterligare till . Denna utveckling kommer att få allvarliga konsekvenser. Våra tillväxtmöjligheter har reducerats och därmed utrymmet för framtida realinkomster. Detta kommer obönhörligen att medföra en sänkt välfärd framöver och sparkvoten måste snabbt höjas igen om vi inte permanent skall hamna ikonomisk stagnation. Politikens uppgift måste således vara att möjligt vända denna utveckling och höja sparkvoten i den svenska ekonomin genom ökade investeringar och minskade bytesbalansunderskott1. Även om detta skulle lyckas, kommer den nedgång av sparandet som ägt rum under de borgerliga regeringarnas tid att utgöra en tung belastning på det svenska folkhushållet . 1 Ett ökat bytesbalansunderskott kan vara förenligt med en höjd sparkvot om nämligen investeringarna ökar mer än vad bytesbalansen försämras. 3 Orsakerna till det borgerliga misslyckandet De senaste sex årens svaga ekonomiska utveckling i den svenska ekonomin har en rad orsaker. Den internationella utvecklingen efter den första oljekrisen medförde en lägre tillväxt i världsekonomin. Den återhämtning av konjunkturen till en normal tillväxttakt som alla förväntade sig så sent som uteblev. Tillväxten förblev låg och någon klar uppgång märktes inte då konjunkturen åter vände uppåt. Denna uppgång bröts emellertid av den andra vågen av oljeprishöjningar 1979-1980. Åren därefter har präglats av att de större i-länderna fört en mycket stram ekonomisk politik i syfte att bekämpa inflationen. Framgången i denna politik har varit utomordentligt begränsad och har köpts till priset av att arbetslösheten drivits upp till rekordnivåer och att investeringarna hållits på en låg nivå. Världsekonomins utveckling och framväxten av nya industriländer i tredje världen har medfört särskilt starka strukturella påfrestningar för den svenska ekonomin. De branscher som i alla länder drabbades av denna utveckling varv, gruvor, järn och stål - svarade för en större andel av vår samlade produktionspotential än i flertalet länders näringsliv. Den svaga investeringsutvecklingen i omvärlden utgjorde också en hämsko för den svenska exporten eftersom investeringsvaror väger tungt i denna. Det är vidare otvetydigt att den svenska exporten hämmades av att de svenska produktionskostnaderna 1975-1976 kom att stiga snabbare än våra konkurrenters. Dessa omständigheter kunde inte de borgerliga regeringarna påverka. Även en socialdemokratisk regering skulle ha haft att brottas med de problem som den svaga internationella utvecklingen och strukturkriserna i den svenska ekonomin medförde. Men de borgerliga regeringarna bär likväl ett tungt ansvar för den försämring av den svenska ekonomin som inträffat . I en rad avseenden har den politik de fört bidragit till att fördjupa problemen och försämra våra ekonomiska förutsättningar. Stabiliseringspolitiken har allvarligt försämrat ekonomins funktionssätt och därmed sänkt tillväxttakten. I stället för att motverka konjunktursvängningarna har politiken konsekvent utformats på ett sådant sätt att dessa förstärkts: - i lågkonjunkturen 1977 stramade man åt den inhemska efterfrågan, - när såväl den inhemska efterfrågan som den internationella efterfrågan vände uppåt stimulerades den inhemska efterfrågan mer än någonsin för att man inför valet skulle kunna säga att alla kurvor pekar uppåt och att krisen hade lösts. Den expansiva politiken fortsatte in , - när så den internationella konjunkturen definitivt vände nedåt , och den inhemska lagercykeln svängde om i negativ riktning, då lades politiken om i starkt restriktiv riktning genom att mervärdeskatten och en rad andra indirekta skatter höjdes efter beslut av den urtima . presenterades så den första s.k. sparplanen, - denna restriktiva politik drevs vidare under loppet av 1981 och bidrog till den dramatiska nedgången i inhemsk efterfrågan med hela 2,, - - när landet upplever en akut sysselsättningskris - inriktas politiken på att strama åt efterfrågan ytterligare (se diagram 8, s. 16). Effekter av finanspolitiken pä totala efterfrågan -2,0 -0,8 Källa: Preliminär nationalbudget 1982, Följderna av denna destabiliserande politik är svåra att beräkna exakt. Klart är att det faktum att konjunktursvängningarna förstärkts haft en negativ inverkan på investeringar, löneutveckling, inflation, produktion Starkare variationer i kapacitetsutnyttjandet motverkade företagens benägenhet att investera. Den fluktuerande efterfrågeutvecklingen försvårade en lugn löneutveckling. Inflationen blev högre genom att löneutvecklingen destabiliserades i uppgångsfasen av konjunkturen. I konjunkturnedgångarna 1978 och 1981 träffades återhållsamma löneavtal. De positiva effekterna av dessa motverkades emellertid av att kapacitetsutnyttjandet pressades ned. Därmed drevs de fasta kostnaderna per producerad enhet upp. Detta bidrog till att öka inflationen från kostnadssidan. Den höga inflation som de stabili seringspolitiken lett till har medfört att den svenska produktionen tappat marknadsandelar på såväl exportsom hemmamarknaderna. Den lägre produktionen har i sin tur lett till att industrisektorn minskat i storlek när den i stället skulle ha behövt expandera. Nedgången i produktionen har lett till ökande arbetslöshet. Källa: Konjunkturbarometern och konjunkturläget. C/3 (A c/i" Q. o. c Den misslyckade stabiliseringspolitiken kan bäst avläsas i det faktum att devalveringarna 1977 misslyckades. När de genomfördes fick de exceptionellt goda förutsättningar att lyckas tack vare att löntagarna inte kompenserade sig för devalveringen. Den möjlighet som devalveringarna 1977 erbjöd att föra in den svenska ekonomin på en tillväxtbana, som skulle leda till balans, spelades emellertid bort genom 1978 politik. Denna ledde obönhörligen till ytterligare en devalvering 1981. Under de borgerliga åren har våra resurser använts på ett sådant sätt att den svenska välfärden nu hotas. Som visats ovan har det produktiva sparandet och sparkvoten sjunkit. Devalveringen 1977 skulle ha kunnat bli startpunkten för en ökning av det produktiva sparandet. I stället låg sparandet kvar på samma låga nivå .