mot · G5021073 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1073 m. fl. Lagen om jämställdhet i arbetslivet trädde i kraft för ett och ett halv år sedan. Den gav kvinnor och män möjlighet att hävda sin rätt om de utsatts för könsdiskriminering. Lagen kräver också att alla arbetsgivare skall arbeta aktivt för jämställdhet på den egna arbetsplatsen. En särskild myndighet, jämställdhetsombudsmannen, fick ansvar för att hjälpa klagande och se till att lagen efterlevs. inrättades för att bedöma anmälningar om överträdelser mot den del av lagen som påbjuder ett aktivt j ämställdhetsarbete. Att döma av antalet anmälningar som redan gjorts till jämställdhetsombudsmannen, har det funnits ett stort behov av lagen. Ett par fall har också prövats av domstol. I bägge fallen ledde prövningen till att de klagande fick rätt gentemot arbetsgivaren. Därmed står det klart att jämställdhetslagen är ett användbart instrument för att motverka könsdiskriminering. Det finns ingen anledning att ifrågasätta lagens målsättning eller huvuddragen i utformningen. Men också ett bra instrument kan förbättras. När lagen nu har prövats praktiskt , kan man konstatera att den skulle kunna bli ännu effektivare genom ett par förändringar. Om personer som söker tjänst i den offentliga sektorn misstänker att de missgynnats, kan de lätt konstatera det genom att läsa de medsökandes ansökningshandlingar. Därmed slipper de vända sig till sin fackliga organisation eller jämställdhetsombudsmannen för att få veta om de har fog för sina misstankar. De som söker en privat tjänst har inte denna möjlighet. Det har man däremot i , eftersom den norska jämställdhetslagen har en regel som säger att privatanställda har rätt att begära skriftliga uppgifter om medsökandes kvalifikationer. Om den svenska jämställdhetslagen kompletterades med en liknande regel, skulle man kunna undvika en hel del byråkrati och onödiga anmälningar. Men eftersom många människor inte vill att det skall bli känt att de söker en anställning, bör regeln begränsas till att gälla endast den person som slutligen fick platsen. Kvalifikationerna för de övriga sökandena kan ju knappast vara av intresse för den som misstänker sig ha blivit diskriminerad. De medsökande bör inte heller ha någon ovillkorlig rätt att läsa betyg och liknande handlingar. Men de skall ha rätt att på begäran få en skriftlig redogörelse över den anställdes utbildning, tidigare anställningar, arbetsuppgifternas innehåll osv. Anmälningstiden för brott mot lagen måste förlängas. En grundregel säger att ett diskrimineringsmål skall vara instämt till arbetsdomstolen senast 6 månader efter det att diskrimineringen ägt rum. Den praktiska tillämpningen av lagen har emellertid visat, att det i en del fall kan ta att fullfölja processen fram till domstol. Enligt lagen skall nämligen de fackliga organisationerna först få tillfälle att bedöma om de vill åta sig fallet. I vissa fall tillkommer besvärsprövning. Om den fackliga organisationen bestämmer sig för att inte driva fallet, har jämställdhetsombudsmannen endast på sig att förbereda målet. I ingår då också tid för förhandlingar om eventuell förlikning. Tidsfristen mellan diskrimineringen och instämningen till domstol bör därför förlängas. Med hänvisning till vad som anförts ovan yrkar vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående en skärpning av lagen om jämställdhet i arbetslivet. () () () ()