mot · G5021631 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1631 m. fl. Viss ändring av radiolagen Alltsedan radions tillkomst har rätten att sända radioprogram i radio och trådsändning till allmänheten styrts genom särskilda regler. Den ensamrätt till rundradiosändning som (tidigare AB Radiotjänst) hade var, , en följd av att Kungl. Maj:t inte gav tillstånd till någon annan än bolaget att ha rundradiosändare. I radiolagen, som trädde i kraft , bekräftades ensamrätt till rundradiosändning. Genom radioansvarighetslagen (1966:756), som trädde i kraft med radiolagen, blev villkoren för yttrandefriheten i rundradiosändningar särskilt reglerade. Efter den av beslutade omorganisationen av tillkommer sändningsrätt vart och ett av programföretagen inom . De grundläggande reglerna om rundradio återfinns i radiolagen. Enligt 5 § har endast de företag som regeringen bestämmer rätt att sända radioprogram i rundradiosändning från sändare här i landet. Från denna regel görs undantag för försöksverksamhet med närradio och för rätten att sända radiotaltidningar. Grundlagsregleringen av yttrandefriheten innebär att varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkras bl. a. yttrandefrihet och informationsfrihet. Dessa friheter får begränsas genom lag men endast för att tillgodose vissa särskilda ändamål. Begränsningar får ske med hänsyn till bl. a. rikets säkerhet, allmän ordning och säkerhet, privatlivets helgd men även om särskilt viktiga skäl i övrigt föranleder det. Radiolagens regler om tillstånd att sända radioprogram i rundradiosändning vilar på den sistnämnda förutsättningen och är alltså föranledd av särskilt viktiga skäl. Den snabba tekniska utvecklingen, främst på elektronikens område, inom informationssektorn motiverar att de system som reglerar möjligheten att utnyttja olika informationsbärare anpassas till de krav som yttrandefriheten och informationsfriheten fortlöpande ställer. En sådan anpassning har förberetts genom utredningar som genomförts på detta område. Sålunda har informationsteknologiutredningen i sitt slutbetänkande Nya medier-text-TV, teledata (SOU 1981:45) gjort en samlad bedömning av nya elektroniska informationsbärare. Efter remissbehandling av betänkandet har utbildningsministern budgetproposition anslutit sig till utredningens förslag beträffande organisation och finansiering av text-TV. Förslaget innebär att denna verksamhet, även i fortsättningen, under innevarande avtalsperiod skall bedrivas av inom gällande regelsystem. tillkallades en särskild utredare för att göra en översyn av radiolagen i olika hänseenden. Uppdraget avsåg bl. a. att överväga om alla sändningar som kräver regeringens medgivande är sådana att denna begränsning av sändningsmöjligheten är sakligt motiverad. I direktiven (1979:55) anfördes som exempel att såväl den tekniska utformningen av sändningen som storleken av den grupp människor som sändningen riktar sig till, liksom sändningens innehåll och syfte, kan föranleda sådana överväganden. Främst avsågs trådöverföring av evenemang genom ljudradio- eller televisionssändning samt sändningar som exempelvis de synskadades eller hörselhandikappades organisationer ville bedriva som ett led i sin verksamhet för de handikappade. Utredaren avlämnade sitt slutbetänkande (SOU 1981:19) Översyn av radiolagen . Betänkandet har remissbehandlats. Utbildningsministern har tillkännagivit att han har för avsikt att tillsätta en kommitté med uppgift att följa den tekniska och marknadsmässiga utvecklingen på massmedieområdet och bedöma i vad mån denna bör påverka den statliga medie- och kulturpolitiken. Det bör enligt utbildningsministern ingå i uppdraget för en sådan kommitté att behandla trådöverföringar i ett vidare sammanhang. Vi ser positivt på tillkomsten av en sådan kommitté med de angivna uppgifterna. Det bör dock inte hindra att redan nu får möjlighet att ta ställning till förslag om att vissa trådsändningar som inte riktas till bostäder undantas från kravet på etableringstillstånd. Ett beslut i denna fråga bör kunna fattas oberoende av övriga i detta sammanhang aktuella mediepolitiska frågor med hänvisning till att det inte föregriper övriga beslut. Etableringskravet bör kunna slopas i sådana situationer där själva trådsändningens funktion närmast kan liknas vid funktionen hos t. ex. en högtalaranläggning. Det gäller t. ex. sändningar från en idrottstävling, en gudstjänst eller annat liknande tillfälle som gör det möjligt att ta del av arrangemanget på en annan plats än där det äger rum. Förslaget tar i första hand sikte på att utan onödigt dröjsmål undanröja de praktiska olägenheter som tillståndskravet i de av förslaget berörda situationerna visat sig innebära. Tillståndskravet för trådsändningar motiveras inte av tekniska skäl. Också andra skäl som brukar anföras för ett särskilt tillståndsförfarande när det gäller trådsändningar av det slag som vårt förslag avser saknar enligt vår uppfattning saklig motivering. Förslaget i betänkandet Översyn av radiolagen innebär i etableringshänseende att alla sådana trådsändningar som inte är avsedda för bostäder skall få förekomma utan krav på tillstånd. Den förändring av radiolagens tillståndskrav som vi förordar är av mindre långtgående natur än vad som följer av det remissbehandlade förslaget. Vårt förslag avser endast vissa slags trådsändningar, nämligen sådana som anordnas för att göra det möjligt för människor att ta del av olika slags tillställningar på annan plats än den där själva tillställningen äger rum. kommer att sändningen skall ske direkt, dvs. med att tillställningen pågår. har i sitt remissyttrande pekat på riskerna för att kabelföretag på kommersiella grunder köper ensamrätten och därmed utestänger den stora allmänna TV-publiken från att ta del av såväl idrottsevenemang som opera- och teaterföreställningar och olika former av underhållning. I betänkandet har den särskilde utredaren pekat på att det inte f. n. finns något hinder mot att någon köper ensamrätten till ljud- eller bildvisning från ett evenemang. Det finns inte heller något hinder mot att någon köper rätten att visa evenemanget på videogram eller film på villkor att evenemanget inte får visas i TV. Enligt utredarens mening har dessa förhållanden inte försvårat för att sända från de evenemang som den bedömt lämpliga. Man bör vidare i detta sammanhang ta hänsyn till det internationella samarbetet mellan olika länders radio- och televisionsföretag. Det gemensamma uppköp av internationella evenemang som sker genom radioföretagens samarbetsorgan försvårar för utomstående att köpa visningsrätt. Förhandlingsläget bör generellt sett vara annorlunda för ett radio- och televisionsföretag som bedriver en stadigvarande verksamhet än för den som vill överföra ett enstaka evenemang. Utredaren anför vidare att man bör ta hänsyn till att intresset för kabelöverföring till olika samlingslokaler ofta finns därför att programföretag inte sänder ljudradio- eller TV-program från evenemanget. Den som anordnar t. ex. religiösa, politiska, vetenskapliga eller andra icke-kommersiella sammankomster skulle säkert hellre se att evenemanget sänds i radio eller TV till alla svenska hem än att ett begränsat antal personer kan se eller höra sändningen i en samlingslokal. Det är säkert ett mycket begränsat antal evenemang som är av den karaktären att det skulle vara av kommersiellt intresse att i konkurrens med köpa ensamrätt till visning i direktsänd TV. För de begränsade sändningsmöjligheter som vi föreslår finns det enligt vår mening än mindre anledning att befara någon allvarlig konkurrens med den nationella programverksamheten. I lagen bör begreppen allmän sammankomst och offentlig tillställning kunna användas. Med dessa begrepp bör förstås detsamma som i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster resp. allmänna ordningsstadgan (1956:617). Även då det gäller sändningar från utländska tillställningar bör dessa begrepp kunna ge erforderlig vägledning för frågan om arrangemanget kan sändas. Det ligger i sakens natur att några krav på mera omfattande utredning inte kan uppställas. Vårt förslag innebär vidare att programmet skall sändas i direktsändning och inte kunna mottas i bostäder. Kravet på direktsändning medför att uppspelning av film eller videogram även i fortsättningen omfattas av radiolagens krav på tillstånd. Den nya sändningsmöjligheten gäller vid samtidig vidarebefordran av vad som händer på en plats till en annan plats och innebär alltså inte utrymme för någon programverksamhet i egentlig mening. I enlighet med vad vi nu har anfört bör en ny paragraf, 7 a §, tas in i radiolagen. Paragrafen bör utformas som en undantagsbestämmelse från radiolagens tillståndskrav. Undantaget skall gälla trådsändningar med sådant innehåll som vi har angivit. Vidare bör bestämmelsen gälla endast om programmet inte kan tas emot i bostäder. Betänkandet Översyn av radiolagen innehåller en redogörelse för begreppet bostad. Av redogörelsen framgår att begreppet bostad har skiftande betydelse i olika författningar. Utredaren avser för sin del med bostad vad som i allmänt språkbruk betecknas som sådan, dvs. främst villor, hyreslägenheter, bostadsrättslägenheter och fritidsbostäder. I fråga om tänkbara gränsfall finner utredaren att bostadsbegreppet inte bör omfatta rum på hotell, långvårdsinrättningar eller ålderdomshem. Begreppet ålderdomshem kan stå för olika slags boendeformer. Det finns bl. a. pensionärsbostäder eller med tillgång till olika tjänster i fråga om bl. a. sjukvård enligt de boendes eget val och med vissa gemensamma utrymmen. Avgörande för om det i dessa och liknande fall skall anses vara frågan om bostad i radiolagens mening bör vara hur de utrymmen som är avsedda för privat bruk disponeras. I de fall då upplåtelseformen innebär en rätt för de boende att disponera över dessa utrymmen på samma sätt som gäller för vanliga lägenheter får de anses utgöra sådan bostad som avses här. Av det nu föreliggande förslaget följer att även sådana inslag i en tillställning som innehåller reklam kan förekomma i programmet. Kravet på direktsändning innebär att det i programmet inte får förekomma något annat än vad som faktiskt har förekommit på den plats där själva tillställningen äger rum. Det bör alltså inte vara tillåtet att i pauser eller liknande visa t. ex. filmade inslag som har producerats enbart för rundradiosändning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar om ändring i radiolagen i enlighet med till motionen fogat förslag till lagtext. J. () () () Lag om ändring i radiolagen (1966:755) Härigenom föreskrivs i fråga om radiolagen (1966:755) att i lagen skall införas en ny paragraf, 7 a §, av nedan angivna lydelse. 7 a § Bestämmelserna i 5-7 §§ gäller ej trådsändning av radioprogram i rundradiosändning om programmet består i direktsändning av allmän sammankomst eller annan offentlig tillställning och inte kan mottagas i bostäder. 1 Lagen omtryckt 1972:240.