mot · G5021165 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1165 m. fl. Översyn av den offentliga upphandlingen Offentlig upphandling - ett näringspolitiskt medel Den offentliga sektorn spelar en stor och växande roll för ekonomin som helhet. Detta sker på olika sätt. Dels utgör den offentliga sektorn en stor del av marknaden för privata företag, dels påverkar den företagen även i övrigt. Exempel på det senare är att lagstiftning, normer och anvisningar osv. kan ställa krav på utformningen av olika produkter, men även initiera till framställande av helt nya varor. Den offentliga sektorn är ett redskap för att uppnå olika politiskt bestämda mål. I sista hand är det folket som genom val avgör vad den offentliga sektorn skall göra och vilka mål den skall bidra till att uppfylla. Den offentliga sektorn har i endast i begränsad utsträckning använts som ett medel att uppnå näringspolitiska mål. En hastig blick på förhållandet produkt-offentlig sektor ger ett intryck av att åtskilligt finns att vinna på en vidareutveckling av den offentliga upphandlingen som näringspolitiskt medel. Det är betydande belopp det rör sig om. På kort sikt är resurserna i stor utsträckning bundna. På lång sikt borde dessa resurser kunna användas på sätt som både tillgodoser det myndighetsspecifika målet och bidrar till uppnåendet av vissa näringspolitiska mål. Sålunda används endast en mindre del av upphandling till att stimulera teknisk utveckling. Om de medel som f. n. används för offentlig upphandling i större utsträckning kunde användas till att stimulera teknisk utveckling, kunde ett antal för samhället och ekonomin positiva effekter uppkomma. Sådana effekter kan bl. a. vara: - De svenska företagens internationella konkurrenskraft förbättras. Avancerad teknologi är ett av de mest väsentliga konkurrensmedlen. Teknikfaktorn har också - via produktivitetsökning - stor betydelse för välfärden i stort. Vid förhandlingsupphandling är det även väsentligt att kunna peka på referensanläggningar som visar att det verkligen finns möjlighet att tillverka en fungerande produkt. - Produktionen kan inriktas mot att framställa produkter som är samhällsekonomiskt men kanske inte initialt företagsekonomiskt lönsamma. Teknisk utveckling inom miljöområdet - det gäller såväl yttre miljö som arbetsmiljö - och inom sjukvård och utbildning kan här tjäna som exempel. Den offentliga sektorn kan - genom att initiera utveckling inom detta område - vara föregångare. De produkter som utvecklas på den offentliga sektorns initiativ kan sedan säljas både på den inhemska och på den internationella marknaden. Kopplingar kan därtill ske mellan teknik och administration till hela system. - Industrier med stort inslag av utveckling i sin produktion skyddas . Att helt skydda inhemsk industri från konkurrens minskar dess möjligheter till tillväxt. Under den första fasen av en produkts utveckling kan det emellertid vara motiverat att skydda den från konkurrens. Ett sådant förfarande står i allmänhet inte heller i konflikt med gällande internationella avtal på området. - Ett mer planmässigt utnyttjande av resurser för offentlig upphandling kan även möjliggöra ett mer samhällsekonomiskt utnyttjande av Samhällsföretag. Skäl talar för att den sysselsättning som sker inom ramen för Samhällsföretag inte kommer att minska. Ofta tillverkas där produkter vilkas samhällsekonomiska värde åtminstone i någon mån kan ifrågasättas. Offentlig upphandling kan inte betraktas isolerad. Den måste kombineras med andra medel för att det skall vara möjligt att nå önskade effekter, t. ex. stöd från STU, investeringsfondsmedel, AP-medel osv. Företag som fått sådant stöd bör genom upphandling stödjas före ett företag som inte fått sådana medel. När det gäller de statliga myndigheternas upphandling förefaller det från teknikupphandlingssynpunkt lämpligt att indela myndigheterna i styrande och producerande. Producerande: , domänverket, , postverket osv. Även försvarets myndigheter kan i viss mening räknas hit. Dessa myndigheter har en egen produktion, ofta med starka inslag av tekniskt avancerade och kapitalkrävande maskiner m. m. Styrande: Myndigheter såsom trafiksäkerhetsverket, , arbetarskyddsstyrelsen, och planverket. Dessa myndigheters produktion består av normer, anvisningar, föreskrifter o. d. Även om denna verksamhet inte direkt hör samman med frågan om den offentliga upphandlingen är den emellertid ändå av intresse i detta sammanhang. Ett exempel kan kanske i någon mån belysa detta. Om t. ex. arbetarskyddsstyrelsen utfärdar en viss bestämmelse inom arbetsmiljöområdet, kan detta komma att ställa krav på att företagen anskaffar en speciell typ av utrustning som kanske inte finns i marknaden. En sådan produkt kan även ha intresse från exportsynpunkt. Ett system för teknisk utveckling med stöd av upphandling för i huvudsak de producerande myndigheterna kan tänkas utformas i följande steg. Behovskartläggning inom myndigheterna. Planering utifrån denna kartläggning. Samordning med andra myndigheters planering. Kontakt med företag som kan tänkas producera de efterfrågade produkterna. Utveckling - tillverkning. Tillämpning - utvärdering; försäljning på andra marknader. Det är viktigt att olika behov avspeglas i planerna. Planeringen måste även vara långsiktig, för att samordning skall vara möjlig. Tänkbara tidshorisonter kan vara tre, fem, sju, eller i undantagsfall även längre. Den långtgående samordning som krävs och de breda kontaktytor som måste upparbetas nödvändiggör sannolikt att samordningen måste ske över ett centralt organ. En ökad teknikupphandling kan - som större statliga myndigheter visat åstadkommas utan att upphandlingsförordningen ändras. Denna anger de krav som skall tillgodoses vid själva upphandlingstillfället. Beslut om teknikupphandling ingår vanligen som en del i ett vidare planeringsperspektiv. De tillhör ett tidigt skede i anskaffningsprocessen och fattas av kompetensskäl i huvudsak av andra personer än dem som svarar för själva upphandlingen. Det är här som åtgärder behöver sättas in så att myndigheter som av egen kraft inte kan genomföra teknikupphandling ges förutsättningar att göra detta. Dessa åtgärder, som skulle integreras med andra statliga stödinsatser inom FoU-området, hör naturligen hemma i budgetprocessen. De myndigheter som inte ensamma klarar av teknikupphandling bör krävas på redovisning av teknikområden så att sedan, direkt eller genom STU, både teknikområdes- och åtgärdsmässigt samordnade insatser som berör flera myndigheter kan vidtas. Med hänsyn till att de största outnyttjade teknikupphandlingsmöjligheterna föreligger på den kommunala och landstingskommunala sidan bör ett liknande system genomföras för den kommunala upphandlingen. En koppling till den statliga sidan bör självfallet eftersträvas. För att teknikupphandling skall kunna bli ett näringspolitiskt instrument med långsiktiga effekter är det angeläget att själva upphandlingsfasen genomförs med iakttagande av affärsmässighet. Gällande upphandlingsförordning ger det stöd som behövs även i detta avseende. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar begära att regeringen gör en översyn av den offentliga upphandlingen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () MAJ () ()