mot · G5021203 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1203 Förste vice talmannen och av energibeskattningen Enligt lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt skall sådan skatt utgå med högst av de tillverkade varornas försäljningsvärde fritt fabrik. Regeringen får sätta ned denna procentsats för enskilda företag, dock inte enligt vad som framgår av förarbetena till lagen. Denna enprocentsgräns tillämpades från energiskattelagens tillkomst 1957 t. o. m. , nämligen åren 19711, o. m. 1974, gjordes nedsättning till av produkternas försäljningsvärde. Sedan lagen om energiskattenedsättning infördes bestämdes att energiskatten skulle nedsättas till den del den översteg av de tillverkade produkternas försäljningsvärde 31 december 1976. För kalenderåren 1977-1981 har nedsättningen genom årliga beslut av regeringen bestämts så att skattebelastningen begränsats till av samma värde. Självfallet är det de energitunga branscherna som kommer i åtnjutande av denna nedsättning. Dit hör framför allt skogsindustrin men även stålindustrin, den kemiska industrin, cement- och tegelindustrin samt några ytterligare industriföretag. Sammanlagt omfattar nedsättningen ca 130 företag. De företag det rör har vanligen en mycket stor exportandel och samtliga är utsatta för en stark internationell konkurrens. Det kan alltså konstateras att den i lagen föreskrivna 3 %-gränsen aldrig tillämpats, utan regeringen har gjort den bedömningen att nedsättningen måste gå betydligt längre. I själva verket torde konjunkturutsikterna vara sådana att man kunnat vänta sig att regeringen hade använt sin fullmakt att göra nedsättning fullt ut, dvs. begränsa skatten till av de tillverkade produkternas försäljningsvärde. I stället för att använda denna möjlighet har regeringen genom beslut för vissa varor ökat belastningen, nämligen för de företag som förädlar skogsprodukter. tas sålunda ut av de tillverkade produkternas försäljningsvärde, i stället för det i övrigt tillämpade talet . Härav minskar nedsättningsbeloppet med ungefär 70 milj. kr. har tidigare uttalat sig om regeringens nedsättningsbeslut i samband med behandlingen av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken. Den dåvarande folkpartiregeringen hade aviserat att den tänkte höja gränsprocentsatsen från till fr. o. m. ingången av . För att slippa föreslå att återkalla fullmakten fann sig ett enigt skatteutskott nödsakat uttala att den ifrågasatta höjningen av procentsatsen, om de då rådande förutsättningarna inte ändrades, inte borde Gränsprocentsatsen borde med andra ord behållas på tidigare gällande beskattningsnivå för industrins del, dvs. nedsättning medges till av varans försäljningsvärde. Vidare uttalade utskottet följande: Skulle en allmän höjning eller höjningar för vissa branscher eller företag framstå som motiverade av konjunkturpolitiska eller därmed jämförliga skäl, borde regeringen emellertid inte vara förhindrad att ändra procentsatsen för skattenedsättningen. Detta uttalande klargör, som också framgår av förarbetena till lagen om nedsättning av energiskatt, att nedsättningen bör motiveras av konjunkturpolitiska eller därmed jämförliga skäl. Om konjunkturerna för en viss bransch är bättre än vad som gäller för industrin i allmänhet, får regeringen alltså anses ha befogenhet att differentiera nedsättningen. Nedsättningsbeslut av den art det rör sig om plägar inte motiveras av regeringen. Emellertid har regeringen i bilaga 1 till budgetpropositionen 1981/1982:100 s. 80-81 behandlat frågan om nedsättning av allmän energiskatt. Det finns ingenting i de uttalanden som där görs som tyder på att regeringen haft en annan konjunkturbedömning för skogsindustrin än vad som gäller övriga branscher. Det har inte heller hävdats att skogsindustrin skulle vara utsatt för mindre internationell konkurrens än andra branscher. I det angivna avsnittet rörande nedsättning av allmän energiskatt tas i stället upp en diskussion om stimulanser för en förbättrad virkesförsörjning, vilket skulle åsamka statsverket vissa kostnader. hävdas att åtgärderna ger vissa positiva effekter för skogsindustrin. Därför finner chefen för budgetdepartementet det rimligt att skogsindustrin får finansiera en del av kostnaderna för stimulansåtgärderna. En del av finansieringen bör skogsägarna enligt regeringen svara för via skogsvårdsavgiften, och förslag i denna riktning framläggs av chefen för . Återstående finansiering skall tydligen drabba skogsindustrin genom att nedsättningen av energiskatt minskar. Enligt vår mening har regeringen därigenom åsidosatt uttalanden rörande anledningen till nedsättningen. Dessvärre kan vi inte finna annat än att regeringen - utan att höra - på en omväg skaffar sig medel som avses att specialdestineras till ett visst område. bör därför enligt vår mening uttala att den minskade nedsättningen av energibeskattningen för förädlade skogsprodukter inte står i överensstämmelse med den givna fullmakten. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att den av regeringen gjorda differentieringen i nedsättningen av energibeskattningen inte står i överensstämmelse med den givna fullmakten. () BO ()