mot · G5022355 · 1982-03-25 00:00:00 — m. fl. Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/82:113) Situationen i blir alltmer katastrofal. Inte minst efter beslutet från LKAB-styrelsen att 900 anställda skall avskedas. För de berörda malmfältskommunerna är detta ett hårt slag. Men det är inte bara som går kräftgång. meddelades att närmare tusen jobb också skall bort vid . Dessutom brottas det statliga med mycket stora ekonomiska problem. De statliga basindustrierna som utgör länets ryggrad avvecklas således successivt. Vpk har i olika sammanhang varnat för en sådan utveckling och påtalat att hittillsvarande verksamhetsinriktning och de beslut som tagits banat väg för en negativ utveckling av de norrbottniska basindustrierna. Med vilka medel försöker då den borgerliga regeringen lösa problemen i , inte minst problemen för basindustrierna? Jo, den använder sig av en gammal beprövad metod, nämligen regionalpolitiska stödinsatser. Det går visserligen inte att bortse från att regionalpolitiska insatser delvis haft en positiv inverkan på näringslivet, men i sin helhet har denna metod inte förmått lösa regioners och läns grundläggande problem. Med olika varianter har de borgerliga regeringarna fört en regionalpolitik som varit verkningslös; den nu framlagda propositionen är därvidlag inget undantag. Följaktiligen gäller detta omdöme även avsnittet om . Flera av förslagen är visserligen beaktnansvärda, men satsningen som helhet utgör dock bara en droppe i havet. Aldrig så vackert inslagna stödpaket förmår dock inte att lösa rådande problem i . Det behövs betydligt mer radikala åtgärder. Ett statligt industrialiseringsprogram såväl för landet i sin helhet som för måste upprättas. Huvudinriktningen i ett sådant program måste vara att höja förädlingsgraden samt att med minsta energi- och råvaruåtgång skapa maximalt med arbete. Vpk:s förslag om samhällsfonder baserade på en central och ett antal regionala fonder skulle vara den administrativa basen i en sådan industriell utveckling. Förslaget innebär dessutom att människorna i landets olika regioner får ett avgörande inflytande över resurser och utveckling; opinionen blir allt starkare i för en sådan lösning. skulle på ett effektivt sätt kunna bidra med finansieringen av en sådan planerad industripolitisk satsning. 550 milj. kr. i form av avgifter från vattenkraftsproduktionen kunde avsättas i en regional fond i . Vpk har i riksdagsmotioner utvecklat denna syn på vattenkraftsvinsternas användning. När det gäller en industriell utveckling av saknas sannerligen inte idéer. Enskilda personer lika väl som fackliga och politiska organisationer har med jämna mellanrum presenterat konkreta förslag om hur industriverksamheten i länet kan utvecklas. I denna motion framför vi våra förslag och program för olika grenar av den norrbottniska industrin. Dessa program skulle utgöra ett bra bidrag tili en industriell utveckling i . Särskilda sysselsättningsbefrämjande åtgärder i I propositionens avsnitt om konstateras inledningsvis att sysselsättningsläget i länet är otillfredsställande. Det vore riktigare att beteckna det som katastrofalt. Över 10 000 norrbottningar går arbetslösa. Många av dessa är ungdomar och kvinnor, dvs. de grupper som drabbas hårdast av arbetslösheten. I propositionen följer sedan en redovisning över de stödmedel som utdelats till . Med tanke på de miljarder kronor som anges är det märkligt att det otillfredsställande sysselsättningsläget inte är bättre. Redovisningen bekräftar att regionalpolitiken och annan oplanerad stödgivning varit misslyckad. Ett avsnitt i propositionen ägnas det s. k. miljardpaketet till som beslutade om 1979. Det är förvånande att regeringen konstaterar att sysselsättningseffekterna av dessa åtgärder är svåra att beräkna. Bedömningen är dock att något tusental personer har fått sysselsättning som en följd av åtgärderna. Ett stort frågetecken måste sättas för denna bedömning, bl. a. är ett flertal av projekten av kortsiktig karaktär. föreligger nya förslag till sysselsättningsfrämjande åtgärder. En del av dessa projekt skall rymmas inom den ram för särskilda anslag som föreslås; övriga projekt faller inom ramen för ordinarie regional- och arbetsmarknadspolitiska insatser. Regeringen föreslår till Regioninvest ett extra anslag på 55,2 milj. kr. för att täcka fjolårets förlust. Regioninvest har utvecklats till en viktig och betydelsefull enhet i det norrbottniska näringslivet. Drygt 600 personer är anställda i företag som ägs av ; flera av företagen är belägna i glesbygdskommuner. Mot den bakgrunden är det väsentligt att Regioninvest ges reella möjligheter att fortsätta att driva företagsverksamhet. Det föreslagna tillskottet är otillräckligt mot den bakgrunden och bör därför höjas till 100 milj. kr. Regioninvest ges därmed ett ordentligt handlingsutrymme för ett ökat engagemang i befintliga industriföretag, marknadsföring osv. Det s. k. , som inneburit att kommunen genomgått en noggrann prospekteringsundersökning, har visat sig vara effektivt. Nya mineraluppslag har gjorts; några av dessa specialundersöks f. n. Regeringens förslag om att hela länet skall genomgå en prospekteringsundersökning i enlighet med ett förslag upprättat av är välkommet. Från vpk:s sida vill vi i första hand förorda att mineralbältet beläget mellan och Kolari undersöks. Där finns redan kända mineraluppslag; flera av dessa är dåligt undersökta. Möjligheterna att där finna ytterligare mineralfyndigheter måste anses som goda. När det gäller mineralområdet vill vi också anföra följande. I samband med prospekteringsundersökningen av kommun gjordes ett större fynd av i Tjåmotis; ännu är det osäkert vilken omfattning och storlek fyndigheten har. Denna fyndighet kan ju visa sig inte hålla måttet på brytvärdhet, men bedömningen av brytvärdet bör dock enligt vår mening baseras på samtliga de wolframfyndigheter som finns inom länet. Inom kommun finns sådana fynd, för övrigt belägna i närheten av Pleutajokk. Tas dessa fynd med i en bedömning, innebär det att den s. k. malmbasen ökar, vilket ökar förutsättningarna för en brytning. Vi menar att i en framtida bedömning bör detta förhållande beaktas. Norrbottendelegationen arbetade under sin verksamhetstid fram ett förslag om inrättande av ett mineraltekniskt utvecklingscentrum (MUC) i . Förslaget har fått enhälligt stöd av i ; regeringen föreslår att detta centrum inte inrättas. Mot bakgrunden av att ett omfattande prospekteringsprogram föreslås är detta ställningstagande märkligt. Det är nämligen viktigt att de nya fynd som kommer att göras av malm- och industrimineral blir ordentligt undersökta och utvärderade; inte minst gäller detta den rent tekniska behandlingen av fynden. Flär skulle MUC fylla en viktig och betydelsefull roll. Det är också viktigt att poängtera att den grundläggande kompetensen för detta centrum redan finns på högskolan i . En viktig och betydelsefull utvecklingsmöjlighet för är s. k. industrimineral; intresset för dessa har också ökat avsevärt . För att dessa skall kunna studeras på bästa sätt har vpk i tidigare sammanhang föreslagit inrättandet av en industrimineralavdelning på SGU. Metallurgiska forskningsstationer i , Mefos I regeringsförslaget föreslås stöd till fem olika projekt föreslagna av . I denna plan bör därutöver ingå ett s. k. avfosforiseringsprojekt med syfte att laka ur fosfor ur järnmalmen och därigenom höja malmens förädlingsvärde. I den mineralpolitiska delen finns förslaget Sett mot den ekonomiska situation befinner sig i och med de svårigheter som råder med att sälja fosforrik järnmalm måste detta projekt ges högsta prioritet. En anläggning för avfosforisering skulle ge ett årligt förhöjt förädlingsvärde på ca 400 milj. kr. Vidare är det angeläget att Mefos ges tillräckliga resurser för att undersöka utvinning av sällsynta jordartsmetaller ur den norrbottniska apatiten. Bedömningar som gjorts visar att dessa betingar ett värde motsvarande . Ett tillvaratagande av dessa metaller skulle kunna göra lönsamt. I propositionen framförs förslag om ny utbildning och forskning vid högskolan. a. gäller detta en utbildningslinje inom sågverk och trämanufaktur. Vpk vill rikta uppmärksamheten mot ytterligare ett område där högskolan saknar kompetens, energiområdet. Inom länet finns rikligt med energitillgångar i form av torv och skogsavfall. kan det vidare bli aktuellt med utnyttjande av nordnorsk gas. För att på bästa sätt utnyttja dessa tillgångar är det väsentligt att såväl utbildnings- som forskningskompetens byggs upp vid högskolan i . Förutom de av regeringen framförda förslagen vill vi rikta uppmärksamheten på två projekt där snabba åtgärder är nödvändiga. Diskussionen om att anlägga ett apatitverk i har pågått . En sådan anläggning skulle innebära att den värdefulla apatiten som finns i malmbergsmalmen tas till vara, att arbetstillfällen skapas såväl under byggnationen som när anläggningen är i drift. AMS har i en skrivelse till regeringen föreslagit att skall få ett särskilt bidrag på 15 milj. kr. samt ett lokaliseringsbidrag på 54 milj. kr. för att genomföra projektet. LKAB-ledningen har förklarat sig avvisande till förslaget. Detta ställningstagande bekräftar uppfattningen att LKAB-ledningen inte är intresserad av att gruvdriften i skall leva vidare och utvecklas. Vi anser att detta lokaliseringsstöd bör utgå. Ett av många konkreta och utvecklingsbara projekt som utarbetats är det s. k. tonträprojektet vid ASSI:s såg på . Den produkt som är tänkt att tillverkas har utmärkta egenskaper för att ingå i olika musikinstrument. Den speciella sågteknik som är nödvändig har utarbetats. Marknaden har undersökts, utländska företag är intresserade; a. har japanska företag testat produkten och funnit den vara utmärkt. Projektet har stupat på att den centrala ASSI-Iedningen inte gett klartecken. Kritiken från såväl anställda som den lokala ledningen är stort mot detta agerande från ledningen. Den rationalisering som f. n. pågår vid Seskarösågen innebär en neddragning på ca 30 anställda. En satsning på ett tonträprojekt skulle komma att balansera detta bortfall. Det är därför viktigt att beslutar om ett öronmärkt anslag på 15 milj. kr. för investering i detta projekt. Situationen för den norrbottniska skogsindustrin och i första hand vid ASSI:s anläggningar blir alltmer akut. På grund av den underavverkning som f. n. råder tvingas köpa råvara från utlandet, bl. a. från och . Detta åsamkar företaget en årlig extrakostnad på närmare 50 milj. kr. Mot bakgrund av den redan svåra ekonomiska situationen som arbetar under måste detta förhållande anses som helt oacceptabelt. Kraftfulla åtgärder måste därför sättas in för att öka uttaget av virkesråvara i . I första hand måste åtgärderna vara så inriktade att de privata skogsägarna ökar sin avverkning. I propositionen förordas sänkta arbetsgivaravgifter för fyra av kommuner, för verksamhet utanför den offentliga servicen och förvaltningen. Vi anser att detta är ett alltför generellt och trubbigt instrument. Det finns inga villkor förbundna med denna kapitalsubvention. Företagen får den oavsett om det medför att de ökar sysselsättningen eller ej. De får den oavsett deras egen ekonomi, även om denna skulle vara lönsam, som fallet är med Bolidenbolaget i Aitik. Såsom förslaget är konstruerat diskriminerar den offentliga sektorn och samhällsservicen, vilken också behöver stöd i detta hårt ansträngda län. Principiellt kan vi acceptera differentierade arbetsgivaravgifter. Det handlar ju om en sorts löneavdrag och det är god användning av dessa medel om de främjar sysselsättningen. Om en differentierad arbetsgivaravgift skall användas som ett regionalpoltiskt instrument, bör differentieringen således vara så konstruerad att den stimulerar ny sysselsättning och nya arbetsplatser.Speciellt bör ett sådant system kunna komma i fråga när det gäller samhällsnyttig industriell verksamhet. Men det måste då vara branschvisa och riktade åtgärder, t. ex. för att stimulera vidare förädling. Regeringens förslag följer emellertid på intet vis en sådan linje. Dess regional- och sysselsättningspolitiska verkan torde bli ytterst ringa. Dess verkan är framför allt som en blint verkande kapitalsubvention. ringsförslagets inskränkning av denna subvention till fyra kommuner är därtill inte alltför välmotiverad. Dess verkan kan bli att flytta om problemen i länet. stöd som har en regionalt utjämnande effekt bör främst sökas inom transportstödets område. Målet här måste vara att uppnå en utjämning av dessa mellan landets olika delar. En väg att finansiera ett sådant ökat transportstöd, som måste prövas, är ett införande av en särskild avgift på utlandsinvesteringar. Vi är för en mycket skärpt restriktivitet mot kapitalexport. Till dess vi vunnit framgång för denna linje bör den kapitalflykt som är ett faktum försvåras genom ett införande av en avgift som har inriktningen att främja eftersatta regioner inom landet. Om svenska kapitalister finner det lönsamt att lokalisera sin verksamhet till i stället för till regioner som , bör denna deras lokaliseringspolitik motverkas på ett sätt som kan bli ett regionalpolitisk! instrument inom landet. Vpk-gruppen har presenterat förslag med inriktning på industriella utveckling. Vad som krävs är en övergripande planering för denna utveckling. Vi har därvid på det mineralpolitiska området angett åtgärder som rör utvecklad prospektering, nya huvudnivåer såväl i som i , ökad förädling av järnmalmen, järnsvampstiilverkning, avfosforisering av malmen osv. För att åstadkomma nödvändig utveckling i de nu så utsatta malmfältskommunerna borde även lägga fast ett mineralpolitiskt program med dessa inslag. Länets framtid kräver också en offensiv satsning på i . Även på det området har vpk angett riktlinjer i sitt näringspolitiska program, som också legat till grund för motioner i om en utvecklingsplan för . Detsamma gäller för att åstadkomma åtgärder till utveckling av skogsindustrin i . Ett i det sammanhanget angeläget problem är frågan om transportstöd för sågade produkter. Detta har blivit alltmer uppmärksammat efter ett riksdagsbeslut i frågan, där sågarna i och undantagits från transportstöd. Detta beslut måste rivas upp och transportstöd utgå till de båda sågarna. Vi har i särskild motion tagit upp detta krav. Med hänvisning till ovanstående och med anledning av vad som i proposition 1981/82:113 anförs om föreslås 1. att hos regeringen begär att denna låter utarbeta en plan för industriella utveckling med insatser inom gruv-, stål- och skogshantering, 2. att höjer det särskilda anslaget till Regioninvest från föreslagna . 3. att hos regeringen hemställer om en utredning med uppgift att studera de samordningsfördelar som kan uppnås vid utvinning av de wolframfyndigheter som är belägna i och kommuner, 4. att uttalar att inrättandet av ett mineraltekniskt utvecklingscentrum (MUC) i enlighet med Norrbottendelegationens förslag härom kommer till stånd och hos regeringen begär nödvändiga åtgärder i enighet därmed, 5. att hos regeringen hemställer om erforderliga åtgärder för att förbereda inrättandet av en avdelning för industrimineral vid SGU i Luelå, 6. att godkänner vad som i motionen anförs om erforderliga resurser för metallurgiska forskningsstationer i (Mefos) för studium av avfosforisering av järnmalm och hos regeringen begär förslag i enlighet därmed, 7. att godkänner vad som i motionen anförs om differentierade arbetsgivaravgifter, ett vidgat transportstöd och en prövning av en kapitalexportavgift och avslår vad som i propositionen anförs om differentierade arbetsgivaravgifter inom vissa kommuner, 8. att uttalar att en utbildnings- och forskningsenhet rörande energifrågor bör inrättas vid högskolan i , 9. att godkänner vad som i motionen anförs om lokaliseringsstöd för anläggandet av ett apatitverk i och hos regeringen begär åtgärder i enlighet därmed, 10. att hos regeringen begär åtgärder för att få i gång det s. k. tonträprojektet vid sågen i och bemyndigar regeringen att använda ett belopp intill . som riktat stöd till för detta ändamål, 11. att hos regeringen begär åtgärder och förslag för att lösa råvaruförsörjningen för den norrbottniska skogsindustrin. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)