mot · G502946 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Handikappade ungdomars möjligheter till rehabilitering och sysselsättning a. delbetänkande, Arbete åt handikappade, ges en klar bild av de svårigheter som de handikappade ungdomarna möter på arbetsmarknaden. Trots olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder tenderar sysselsättningsfrekvensen bland de handikappade ungdomarna att sjunka. Lagstiftning och ekonomiska subventioner har inte haft de effekter man hoppats på. Den sjunkande sysselsättningsfrekvensen kan klart avläsas i statistiken över förtidspensionerade. Ca 2 000 unga handikappade förtidspensioneras och det totala antalet förtidspensionärer ökar stadigt. Förtidspension har alltmer blivit ett instrument för lösande av arbetsmarknadspolitiska problem. Detta instrument har visat sig vara samhällsekonomiskt mycket kostsamt. Förtidspensioneringen har dessutom för den enskilde en rad negativa sociala konsekvenser. Man hamnar lätt utanför gemenskap och samhällsaktiviteter. Sysslolösheten leder till passivisering och isolering. En beviljad förtidspension, innebär dessutom att man hamnar utanför arbetsförmedlingarnas sökandestatistik och därmed utanför rehabiliteringsoch sysselsättningsåtgärder. Det måste ses som angeläget för samhället att ta till vara alla människors förmåga till delaktighet i samhällsutvecklingen. En offensiv satsning på rehabilitering och arbetsmarknadspolitiska åtgärder måste till. Förtidspensioneringen är i sig en defensiv lösning av problemen. En utveckling av ett utbildnings- eller studiebidrag som också skulle omfatta de grupper vars problem löses med förtidspension, skulle vara ett led i en offensiv social- och arbetsmarknadspolitik. Ett sådant system skulle bl. a. medföra att de handikappade ungdomarna ständigt skulle aktualiseras för rehabiliterings- och/eller sysselsättningsfrämjande åtgärder. Systemet bör självfallet utformas så att den ekonomiska tryggheten garanteras. Eventuellt skulle någon form av tak kunna sättas då utbildningseller studiebidraget övergår i någon form av pension. En femårsperiod skulle kunna garantera att ansträngningar gjorts för att få ut individen på arbetsmarknaden. Med tanke på den kostnadsutveckling förtidspensioneringen uppvisar skulle ett annat system förmodligen leda till en samhällsekonomisk vinst. Man kan också, om det är en rakare lösning, tänka sig ett hundraprocentigt lönebidrag som utgår i stället för pensionen. Det behöver inte kosta samhället mer än förtidspension men är en avsevärt bättre lösning för de handikappade ungdomarna. De får komma in på arbetsmarknaden och får ett aktivt liv i stället för att hänvisas till isolering och passivitet. I med stor arbetslöshet för icke handikappade möts de handikappade av större och svårare hinder. Därför krävs snabba och okonventionella lösningar. Sjukbidrag, socialbidrag och förtidspensioner kostar också pengar, troligen blir ett lönebidrag till billigare. Vi har stora resurser i samhället men dessa är skilt indelade och de olika sektorerna håller hårt i sina medel. Men det måste till något övergripande beslut som gör det möjligt att använda olika former av bidrag och förtidspensioner till ett lönebidrag i stället. Det är inte bra att samhället betalar stora pengar för sysslolöshet, när det finns behov av insatser inom olika områden både hos privata företag och inom den offentliga sektorn. Troligen har också organisationer av olika slag möjlighet att bereda fler arbetshandikappade plats om helt lönebidrag utgår. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av förtidspensioneringen, som berör handikappade ungdomar, så att utbildnings-, studie- eller lönebidrag i större utsträckning används i stället för förtidspension. () ()