mot · G502814 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. De mellansvenska järnmalmsgruvornas framtid Situationen för järnmalmshanteringen i Bergslagen blir allt dystrare. Gruvnedläggningar har varit omfattande. Följande tabell visar detta. År Antal järnmalmsgruvor/Bergslagen Nedläggningarna har gått raskt . pågår gruvbrytning endast vid tre gruvor, , och . Beslut om nedläggning av Stråssagruvan är fattat. S. k. nådatider är beslutade för de två återstående gruvorna. Nedläggningarna har också medfört brytning av en mindre mängd järnmalm. En minskning från 1969 till 1979. 1980 var brytningen nere i . Den största försämringen har skett på exportsidan, från ca 3 miljoner 1969 till strax under 1978, medan de inhemska leveranserna i stort sett varit konstanta. Procentuellt skedde dock en maikant exportökning 1978-1979. Exporten från gruvor till EG-ländema ökade då från av den totala produktionen till . Det är viktigt att poängtera att nedläggningarna i de flesta fall inte berott på brist på malm. Ägarna har i stället motiverat det med vikande marknad och bristande lönsamhet. Ägarförhållandena inom järnmalmshanteringen i Bergslagen har alltid varit splittrad. Men i och med bildandet av förändrades det hela markant. finns bara en ägare. De flesta gruvorna i Bergslagen har på ett eller annat sätt varit knutna till någon metallurgisk enhet. har hyttorna i , Guldsmeds 1 1981/82. hyttan, och lagts ned. Gruvor som direkt drabbats av detta är bl. a. Smältarmossen, , Basttjärn, Vingesbacke, Ramhäll, Vintjärn och Värmlandsberg. Nedläggningen av Spännarhyttan har inneburit en nedläggning av Bondgruvan/ Mimergruvan och Värmlandsberg. Den malmbaserade metallurgin vid Domnarvet har lagts ned, vilket inneburit att gruvorna i och Håksberg inte fått avsättning och tvingats lägga ned. Dessa två nedläggningar är en direkt orsak till att antalet anställda inom SSAB-gruv minskat från 2 050 (1978) till 1 392 (1980). Vid bildande slogs de två närbelägna fyndigheterna Exportfältet och Risbergsfältet ihop. skedde ett s. k. genomslag mellan dessa två närbelägna gruvor. 1979 var produktionen jämmalmsprodukter och apatitslig. Avsättningen gick till , , (slig till kulsinter) samt på export. Avsättningen till Domnarvet har försvunnit. Det rör sig om ett bortfall på ca . Maskinparken i gruvan är modern. Ny utfraktsnivå har iordningställts. är relativt nytt och har stor flexibilitet. Det är bl. a. utrustat så att produkter med olika fosforhalt kan framställas. Vidare finns det s. k. , där det pågick framställning av s. k. kallbundna kulor. Genom övergång till skrotbaserad metallurgi i Domnarvet har denna viktiga kund försvunnit från Grängesgruvan. Den inhemska avsättningen går därför endast till . Där kommer enligt planerna en ökning av stålproduktionen att ske från 1982. Därigenom kommer behovet av råvara att öka. av Grängesbergssligen avsattes 1981 till . Det skall jämföras med siffran som var - en ökning med drygt . En ökning med ytterligare ca är möjlig, vilket totalt ger . Ytterligare en inhemsk avsättningsmarknad är . Dit går slig som blandas in för framställning av kulsinter. Kapaciteten där är ca kulsinter, av vilket Stråssagruvan själv svarar för ca . Skillnaden (ca ) kan alltså vid fullt utnyttjande komma från Grängesgruvan. Totalt är det möjligt med en inhemsk avsättning från Grängesgruvan på i storleksordningen (603 000+200 000). Men produktionen ligger på , vilket innebär att ca 1 miljon ton måste avsättas på export. Planer finns att öka produktionen till , vilket innebär att exportdelen blir . Som jämförelse kan nämnas att exporten 1977 var ca . Hur det skall lyckas för att avsätta allt detta på export beror på en rad faktorer. Stålproduktionen, exportinriktning, konkurrensförhållanden m. m. hör dit. Vid denna gruva produceras f. n. drygt järnmalmsprodukter . Större delen av avsättningen har skett inom landet, Domnarvet, , NJA. Till NJA har det rört sig om ca /år. 1980 avsattes till Domnarvet. Den delen har fallit bort. Återstoden inhemskt blir då ca till , och till NJA. Återstoden måste exporteras, vilket blir en mängd på ca . är förhållandevis bra rustat för detta. En egen hamnanläggning finns i , där båtar på kan gå till. När det gäller själva gruvan har en ny utfraktsnivå färdigställts. Även en ny brytningsmetod håller på att införas. Ett problem är att malmen är ganska komplicerad och bitvis svårbruten. Låghaltig fosformalm bryts här. Främst har satsning på framställning av kulsinter skett. Kulsintem har i första hand gått till den mellansvenska specialstålsindustrin. Gruvan har genomgått stora rationaliseringar och är i mycket god kondition. har en viss del av malmen exporterats. En liten mängd har gått till . Kapaciteten för kulsinter i är ca . Av detta har Stråssagruvan själv svarat för slig. Resten har köpts in. Främst har det handlat om slig från . Malmreserven med nuvarande brytningsnivå är beräknad till . I och med nedläggning av Spännarhyttan har en kulsinterkund på försvunnit. Detta kan till viss del ersättas genom avsättning till järnsvampverket i . Planerad produktion där är ca /år. Men f. n. är dock produktionen bara . Dessutom kommer en ökning av avsättningen till att ske. Från 1980 till 1981. Totalt kan alltså avsätta kulsinter av kapaciteten på . Kulsintern framställd av malm från är av mycket god kvalitet. Den innehåller låga halter av fosfor, vanadin och svavel, vilket gör den lämplig att använda inom specialstålsindustrin. Nedläggningen av Stråssagruvan innebär att den mellansvenska specialstålsindustrin missar en viktig råvaruförsörjning. För att ersätta detta bortfall måste ersättning ske med användande av skrot. Det kommer framöver att bli både dyrt och svårt att få tag på skrot på världsmarknaden. Detta är ett viktigt argument för att Stråssagruvan skall leva vidare. Den svenska, och också den mellansvenska järnmalmsexporten, har varit hårt inriktad på den västeuropeiska stålindustrin. Eftersom företagsledningarna säger att detta även i fortsättningen skall vara vägledande, är det viktigt att studera vilka effekter detta kan få. Det är i första hand viktigt att då studera hur stålproduktionen kommer att utvecklas i dessa länder. Det har gjorts olika prognoser härom. Vi vill hänvisa till en som gjorts av . Där sägs att stålproduktionen i världen kommer att öka med 3 %lår, men att ökningen i endast kommer att bli /år. Med andra ord, räknar med en väldigt låg tillväxttakt i . De mellansvenska gruvorna kommer att få en hård konkurrens om dessa av gruvor i andra länder, inte minst de i , m. fl. I startar snart det s. k. , där malm skall brytas. i är ett annat stort projekt som startar . Den ökning av stålproduktionen som kommer att ske i världen kommer enligt att ske i de östeuropeiska länderna (/år) och i u-ländema (/år). I en ekonomisk jämförelse mellan och en gruva i , båda med som slutmål, är i ett chanslöst läge. Vad som eventuellt kan minska skillnaderna är om oljepriserna ökar kraftigt så att sjöfrakten från blir dyrare. Vad som är viktigt att poängtera är att bilden blir helt annorlunda om jämförelsen görs med kunder som finns runt . Till dessa skulle malmen från antingen få fraktas med mindre båtar eller också lastas om i . Båda alternativen är kraftigt fördyrande. De båtar som forslar den svenska järnmalmen på är däremot avpassade för dessa vatten och de hamnar som finns runt omkring. Sett mot denna bakgrund kan det sägas vara närmast självmordstaktik att även i fortsättningen satsa på . Ytterligare ett argument, som styrker detta, är den stålkvotering som gjorts av . Vad som i detta sammanhang är av intresse är att titta på handelsstålsindustrin. I första hand bör studeras hur förhållandet är och kommer att bli när det gäller användningen av svenskt och importerat stål i . Såväl MPU som Delegationen för mellansvensk gruvindustri hänvisar, när det gäller detta, till (SOU 1977:15). Prognoserna i denna utredning är givetvis väldigt osäkra men visar ändå på en tydlig trend. Nettoimporten (skillnad import-svenskt stål) kommer att öka från 735 000-1 till 1 365 000-2 . Skillnaden enligt denna prognos skulle då maximalt kunna bli ca . I det lägsta alternativet . Till detta skall läggas den import som redan föreligger. Stålförbrukning i (tusen ton) Källa: SOU 1977:16 Perspektivplan Rapport fran Delegationen från mellansvensk gruvindustri to -76 -78 -3o Enligt diagrammet var 1975 det år när import/export var 50/50. Då var importen ca . Även om importandelen ytterligare ökar antas mängden bli densamma . skulle då enligt denna prognos importen maximalt kunna vara (1,5+1,7). I det lägre alternativet blir det . Av det stål som enligt SOU 1977:15 år 2000 kommer att förbrukas i (4 540-5 625) kommer att vara importerat. Även om siffrorna måste tas med en nypa salt är det ändå helt klart att de visar på den utveckling som kan förväntas. Vad en import på handelsstål innebär i rena siffror kan åskådliggöras på flera sätt. Omräknat till järnmalmsprodukter (slig t. ex.) med en järnhalt på blir det . Det kan jämföras med , där det produceras ca /år. Användning au sjal' Svendt t rVil^o n e > 4 1 on slå Den slutsats som kan dras av den beskrivning som gjorts ovan är följande: På den klassiska exportmarknaden, , kommer det att bli oerhört svårt för de mellansvenska järnmalmsgruvorna att konkurrera. Förmodligen kommer inte att ha någon chans när det gäller kampen om den blygsamma ståltillväxt som förväntas i dessa länder. Det enda realistiska är därför att gruvorna i söker sig till andra kunder. Det måste då i första hand bli fråga om kunderna kring : , , , DDR m. fl. På den marknaden kan de mellansvenska gruvorna på mycket goda villkor konkurrera med t. ex. . Den här tankegången måste givetvis också gälla Malmbergsgruvan, som i mångt och mycket kan jämföras med de mellansvenska j ämmalmsgruvorna. Det här blir också en strategi för att bryta det grepp EG har över den svenska stålproduktionen. Möjligheten till en självständig oberoende stålpolitik kommer att öka väsentligt. Den trend som statliga utredningar visar, att kan komma att importera av stålet, är mycket oroväckande. En ökad grad av självförsörjning är därför en nödvändighet. Ur flera synvinklar är det nödvändigt att bryta den svenska stålindustrins skrotberoende. En satsning på vår inhemska råvara - järnmalmen - är nödvändig. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att uttala att inga ytterligare nedläggningar av järnmalmsgruvor får ske i och hos regeringen begär åtgärder i enlighet därmed, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag, utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv, som tryggar de svenska järnmalmsgruvornas framtid utifrån att självförsörjningsgrad av stålprodukter ökar. (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk)