ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502196 · 1982-01-12 00:00:00 — 1981/82 196-206 Ett nordturistkort för ungdom I rekommendation nr 3/1975 uppmanade att undersöka möjligheterna för förbättrade resemöjligheter inom för nordisk ungdom genom införande av ett tidsbegränsat universalkort. Bakom resolutionen låg tanken att skapa ett attraktivt nordiskt alternativ till det populära interrailkortet, vilket ger ungdomar möjlighet att resa i hela på mycket fördelaktiga villkor. Kortet kostar f. n. Sekretariatet för nordiskt kulturellt samarbete har tillsammans med Nordiska turistrådet presenterat konkreta förslag för de nordiska statsbanorna. Enligt förslaget skulle statsbanorna ge ungdomar en särskild rabatt på det redan existerande nordturistkortet. Detta kostar f. n. utlovade att tillsammans med Nordiska turistrådet göra en kartläggning av lämpliga resmål och att informera om dessa och de förbättrade resemöjligheterna. Enligt förslaget skulle senare flyg-, bussoch båtföretag inbjudas att ansluta sig till detta förmånskort för ungdomar. Bakom förslaget låg tanken att - helt i enlighet med intentioner - stimulera till ett ökat resande inom för att därigenom bland ungdomen öka intresset för de andra nordiska ländernas historia, samhällsliv och kultur. Med den ringa prisskillnad - ! - som föreligger mellan ett interrailkort och ett nordturistkort är det inte att förvåna sig över att det senare blir relativt ringa utnyttjat av ungdomar i de nordiska länderna. Tyvärr har järnvägsföretagen i berörda nordiska länder av olika skäl ställt sig negativa till speciella ungdomsrabatter. Det har därför inte varit möjligt att förverkliga önskemålen i rekommendation . Detta är att beklaga, då det direkt motverkar strävandena att göra till ett attraktivt reseområde för ungdomen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer jag att beslutar begära att regeringen undersöker möjligheterna att åstadkomma ett speciellt nordturistkort för ungdomar . 1 1981/82.
mot · G5021960 · 1982-01-26 00:00:00 — och av vård av eget barn Strängt formella regler gäller för tillsättning av statlig tjänst. Förtjänst och skicklighet är de kriterier som skall utgöra grunden för bedömning av vederbörandes lämplighet för tjänsten. Inom den kommunala sektorn ges som regel företräde till den som söker tjänst inom kommunen, och endast tjänsteår inom verksamheten ger förtjänstpoäng såväl vid tillsättning av statlig som . Den som däremot kommer utifrån, t. ex. en kvinna som söker statlig tjänst efter att ha vårdat hem och barn får trots ålder och kanske god utbildning börja från början i såväl den statliga som den kommunala karriären. Självfallet måste det vara så vid arbetsuppgifter som kräver specialutbildning, men ingen kan väl förneka att den som skött barn och hem med största sannolikhet lärt sig mycket av värde såväl vad gäller samarbete som planering och organisation för att ta några områden. Arbete med hem och barn måste betraktas som uppgifter av värde för förvärvsförmågan. Arbetsgivarna är ofta medvetna om att den arbetskraft som uppnått och har haft hemarbete är ytterst värdefull. Tyvärr är det sällan möjligt att belöna denna arbetskraft efter förtjänst vid nyanställning i statlig och . Självfallet blir därmed hela karriären avsevärt försenad eller hindrad. Vi vill därför föreslå att inom ramen för skicklighetskriteriet vård av barn i hemmet skall få tillgodoräknas som merit vid anställning och befordran i statlig tjänst. Ett maximalt antal tillgodoräknandeår kan lämpligen fastställas. vill vi föreslå att kommunerna rekommenderas att följa samma regel. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att vård av barn i hemmet skall få tillgodoräknas som merit vid anställning och befordran i statlig tjänst.
mot · G5021961 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1961 I proposition 1981/82:100 bil. 15 föreslås att vapenfriverksamheten skall handläggas av en självständig myndighet i . Myndigheten som föreslås lyda under skall bildas utifrån en omlokalisering av den nuvarande vapenfrisektionen inom AMS. Det nya ämbetsverket skall i administrativt avseende repliera på redan befintliga servicefunktioner inom Cfs. I den utredning som ligger till grund för förslaget redovisas två andra alternativ, ett som innebär att vapenfriverksamheten även fortsättningsvis behandlas av AMS samt ett - alternativ C - som innebär att nämnda frågor förs över till Cfs i . Huvudskälet för alternativ C är regeringens uttalande i proposition 1977/78:159 om ändring i lagen (1966:113) om vapenfri tjänst, vari anges att tjänst inom civilförsvaret alltjämt bör vara huvudalternativet för vapenfriutbildningen. försvarskommitté uttalar sig i slutbetänkandet (Ds Fö 1981:14) för en årlig utökning av det antal vapenfria tjänstepliktiga som skall ges grundutbildning inom civilförsvaret. Syftet med omorganisationen skall bl. a. vara att skapa så goda förutsättningar som möjligt för en effektiv planläggning och ledning av de vapenfria tjänstepliktigas utbildning för beredskaps- och krigsuppgifter. Cfs är väl inarbetad i hithörande frågor. Styrelsen har en utbyggd utbildningsorganisation. av de vapenfria krigsplaceras efter avslutad grundutbildning inom civilförsvaret. I sammanhanget bör även erinras om förslag att delar av den framtida brandförsvarsutbildningen genomförs vid civilförsvarets utbiidningsanläggningar samt försvarskommitténs förslag om överföring av ansvaret för civilförsvarsverksamheten till kommunerna. Ett genomförande av dessa förslag bör underlätta möjligheterna att skapa olika utbildningsalternativ som tillgodoser krigsorganisatoriska behov. Mycket talar därför för att ett samlande av vapenfriverksamheten till Cfs i ger de bästa organisatoriska förutsättningarna för att planera och leda de vapenfrias utbildning för beredskaps- och krigsuppgifterna. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs att beslutar uttala att handläggning av vapenfriverksamheten förs över från AMS till Cfs.
mot · G5021962 · 1982-01-26 00:00:00 — Rekryteringen av kvinnor till chefsposter inom ledande svenska företag De stora företagen - industri, banker, försäkringsbolag etc. - spelar en stor roll t. ex. för alla som arbetar inom näringslivet. De värderingar som präglar deras göranden och låtanden får efterföljder inom andra företag. Från dessa utgångspunkter är de stora företagens medverkan i jämställdhetsarbetet av särskild betydelse. I enlighet med jämställdhetslagen skall också arbetsgivaren aktivt arbeta för jämställdhet. I detta syfte skall arbetsgivaren bl. a. verka för en jämn fördelning mellan kvinnor och män inom olika kategorier av arbetstagare. Beträffande könsfördelningen i 112 av de svenska statliga affärsverkens styrelser är kvinnor ordinarie ledamöter, ledamöter av direktionen eller ordförande. är således män. Inom den privata industrin är bilden densamma. Andelen kvinnor på chefsbefattningar inom det enskilda näringslivet är synnerligen låg - lägre än i flera andra länder. Kvinnorepresentationen på styrelsenivå är väsentlig för jämställdhet£arbetet. Av minst lika stor betydelse är emellertid kvinnornas medverkan i företagens verkställande ledning - dvs. i företagens direktioner och andra centrala beslutsfattande och personalledande befattningar inom företagen. Kvinnors möjligheter och intresse av att avancera på olika nivåer inom företagen underlättas genom det exempel som kvinnor i företagsledande ställning kan utgöra. Av denna anledning vill vi föreslå att statsmakterna på lämpligt sätt initierar överläggningar med de största företagen i syfte att gemensamt söka definiera och undanröja kvarstående hinder för en ökad chefsrekrytering av kvinnor inom företagen. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om överläggningar i syfte att undanröja kvarstående hinder för en ökad chefsrekrytering av kvinnor inom företagen. () ()
mot · G5021964 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Översyn av reglerna om uppehållstillstånd för frånskilda invandrarkvinnor har äktenskap arrangerats i syfte att kringgå invandringsbestämmelserna. Efter hand har tillämpningen av reglerna skärpts i syfte att motverka dessa skenäktenskap. har vi sålunda en praxis som innebär att om ett äktenskap eller samboförhållande upphör blir kvinnan eller mannen utvisad. Det är självklart att det inte skall vara möjligt att skaffa sig tillstånd att bo i bakvägen, t. ex. genom skenäktenskap. Det måste finnas regler som förhindrar detta. Men den praxis som tillämpas drabbar kvinnorna särskilt hårt. I en del fall ter sig möjligheterna till ett anständigt liv i hemlandet obefintliga efter en skilsmässa, främst på grund av dessa länders syn på frånskilda kvinnor. I andra fall tvingas kvinnan begära skilsmässa, främst på grund av mannens alkoholmissbruk eller på grund av misshandel. I många fall ter det sig då onödigt grymt att inte bevilja uppehållstillstånd. I direktiven till invandrarpolitiska kommittén har fastslagits att kommittén vad gäller bedömningen av frågan om invandring av anhöriga i huvudsak bör utgå från nuvarande riktlinjer. Då detta kan tolkas som att man är nöjd med sakernas tillstånd föreslår vi att kommittén får i uppdrag att särskilt beakta ovanstående problem. Med hänvisning till vad som anförts i motionen yrkar vi att hos regeringen anhåller om att ge invandrarpolitiska kommittén i uppdrag att särskilt beakta frågan om uppehållstillstånd för frånskilda invandrarkvinnor. () ()
mot · G5021968 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1968 m. fl. Styrelserepresentation för anställda vid besparingsskogar, m. m. I lagen om styrelserepresentation (SFS 1976:351) för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar sägs att lagen syftar till att de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar genom styrelserepresentation skall beredas insyn och inflytande i frågor om företagets verksamhet som har betydelse för de anställda som kollektiv. Lagen gäller dock inte vissa typer av företag som undantas i 2 §, vilket har medfört att anställda i besparingsskogar och skilda slag av allmänningar har undantagits från styrelserepresentation. Rösträtten för delägarna i dessa sammanslutningar bygger på i mantal satt jord. Detta sätt att rösta kan inte så väsentligt skilja sig från aktiebolag och vissa ekonomiska föreningar att det motiverar undantag från styrelserepresentation för de anställda. Rätten till styrelserepresentation måste anses vara så värdefull för de anställda då det gäller både information och inflytande att det borde vara helt naturligt att även de anställda i besparingsskogar och allmänningar av skilda slag skulle omfattas av lagen om styrelserepresentation. I skogsägarföreningarna i och har skogsarbetarna (de anställda) representation i styrelserna enligt nuvarande lagstiftning. Samma är förhållandet för Norrskog, Mellanskog, Vänerskog m.fl. Dessa föreningar eller sammanslutningar har tillkommit genom frivillig anslutning av större och mindre skogsägare. Samma skogsägare är andelsägare i allmänningar och besparingsskogar. Det finns därför ett naturligt samband beträffande ägarförhållandena, och detta motiverar att de anställda även i besparingsskogarnas och allmänningskogarnas styrelser får inflytande. Också de stora skogsbolagen har andelar i allmänningarna, och i bolagens styrelser har de anställda rätt att bli representerade. Representationsrätt i styrelserna kan av vunnen erfarenhet även anses vara till gagn för skötsel, förvaltning och drift av skogsföretag. De anställda har genom arbete fått erfarenhet av hur arbetsoperationer m. m. bör planeras och utföras för att ge bästa effekt och lönsamhet. Således borde även allmänningskogama få möjlighet att ta till vara och utnyttja den erfarenhet som de anställda skaffat sig under en följd av år i aktivt arbete och skötsel av allmänningskogama. Andelsägarnas erfarenhet av det rent praktiska arbetet är självklart mindre än de anställdas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en sådan översyn av lagen om styrelserepresentation att även anställda vid besparingsskogar och allmänningar omfattas av den. () () () () () AXEL () ()
mot · G5021970 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1970 Information om medlemskap i erkända arbetslöshetskassor De erkända arbetslöshetskassorna förvaltas av de fackliga organisationerna, men huvuddelen av de medel som flyter in till dessa kassor är bidrag från staten. Endast en mindre del av medlen utgörs av avgifter från de försäkrade. Avgifterna är på intet sätt betungande för arbetstagarna, men den skillnad som föreligger i dagsersättning mellan det grundskydd som också finns, i form av kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) och ersättningen från de erkända arbetslöshetskassorna är betydande. F. n. uppgår det kontanta arbetsmarknadsstödet till högst . per dag till de arbetslösa som uppfyller de i lagen om kontant arbetsmarknadsstöd uppställda villkoren, medan dagsersättningen till medlemmar i erkänd arbetslöshetskassa varierar mellan . Trots att ersättningen till arbetslösa som är medlemmar i erkända arbetslöshetskassor sålunda är betydligt högre än det grundskydd som KAS ger, finns det många arbetstagare som är berättigade till medlemskap men som inte utnyttjar den möjlighet till ekonomiskt skydd vid arbetslöshet som de erkända arbetslöshetskassorna erbjuder. De erkända arbetslöshetskassornas verksamhet regleras av lagen om arbetslöshetsförsäkring, och kassorna tar emot arbetstagare som medlemmar oberoende av dessas fackliga eller politiska tillhörighet. Men tydligen lever många människor i den föreställningen att man måste vara medlem i facklig organisation för att kunna få medlemskap i erkänd arbetslöshetskassa. Eftersom det också finns många som inte önskar vara medlemmar i någon facklig organisation, t. ex. på grund av att deras personliga uppfattningar inte överensstämmer med den politik som dessa organisationer har i olika samhällsfrågor, är risken stor att en hel del personer på grund av bristande information går miste om ett viktigt socialt skydd i form av ersättning från arbetslöshetskassa när de ställs utan arbete. Varken de fackliga organisationerna eller , som utövar tillsyn över kassorna, gör tillräckliga insatser för att sprida kunskap om arbetstagarnas rätt till medlemskap i dessa. Det finns därför ett behov av information till arbetstagarna om de rättigheter som dessa har i det avseendet. Det bör klart framhållas för medborgarna att de som inte vill vara organiserade i facklig organisation inte har anledning att därför avstå från ett fullgott ekonomiskt skydd vid arbetslöshet. Med det anförda hemställs att hos regeringen måtte anhålla att arbetsmarknadsverket ges i uppdrag att hos arbetstagarna sprida information om förutsättningarna för medlemskap i erkända arbetslöshetskassor.
mot · G5021972 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1972 a. har diskuterats förslag som delvis representerar en ny syn på regionalpolitiken. Bakgrunden är en strävan att tillvarata länets positiva utvecklingsmöjligheter. Genom att i större utsträckning engagera de regionala och lokala organen kan fler initiativ frigöras och de för länet delvis unika förutsättningarna bättre tillvaratas. Problemen är stora. Befolkningsutvecklingen är negativ, andelen äldre och förtidspensionerade är hög. Länet är det minst industrialiserade av alla län. Andelen anställda med lönebidrag är ovanligt hög. Men ett antal fördelar finns också. I länet har upptäckts metaller och mineraler. Turismen har goda förutsättningar. Jord- och skogsbruk har goda förutsättningar. Industrin präglas av små, flexibla företag. Dagens regionalpolitik bygger delvis på en sektoriell grundsyn. Genom möjlighet att friare disponera de resurser som anslås kunde möjligen ett effektivare utnyttjande av stödet uppnås. Ett förslag till hur detta skall kunna ske har utarbetats inom i , och bakom detta har bl. a. ställt sig i . Den bedrivna regionalpolitiken har haft mycket begränsade positiva effekter i länet och har aldrig förmått vända utvecklingen i länet som helhet. En orsak till det är sannolikt att regionalpolitiken varit ett alltför trubbigt och passivt instrument för att passa de delvis unika förhållandena i länet. Länet passar nämligen dåligt in i någon genomsnittsmall för riket. Det skiljer sig också i flera avseenden från övriga Norrlandslän: är det enda inlandslänet bland Norrlandslänen. Befolkningsfördelningen är unik med en enda tätortsregion. Befolkningsminskningen fortsätter utanför Östersundsområdet, även om befolkningstalet för länet som helhet ökar. Trots befolkningsökningen ligger folkmängden fortfarande års nivå. Som jämförelse: folkmängd har ökat . Var tredje person i länets glesbygd är eller äldre. dör det fler än det föds i länet. Födelseunderskottet var i medeltal 230 personer . har haft ett födelseöverskott på 1 100 personer . Länet är fortfarande det minst industraliserade av alla län. Industrisysselsättningen visar dessutom tendenser till tillbakagång. - Den sysselsättningsökning sorn skett i länet beror huvudsakligen på en ökning inom den offentliga förvaltningen. - Den totala sysselsättningen är fortfarande bland de lägsta i landet räknat på befolkningen i aktiv ålder. Vi föreslår att länet utses som försökslän för nya vägar att utnyttja det regionalpolitiska stödet. på förslagsvis skall länet friare få använda de statliga regionala medlen och därvid pröva nya samordningsformer mellan regionala statliga och andra organ. Det är viktigt för den framtida utvecklingen i att förslaget förverkligas. 1. att beslutar anhålla hos regeringen att utses till försökslän för att pröva en friare användning av statliga regionala medel och nya samarbetsformer mellan regionala statliga organ, 2. att beslutar anhålla hos regeringen att inom nuvarande anslag för regionalpolitiken tilldelas ett årligt anslag på 50 milj. kr.
mot · G5021975 · 1982-01-26 00:00:00 — och till av ett industricentrum Häijedalens kommun har allt sedan kommunsammanläggningen 1974 hos olika myndigheter framfört önskemål om uppförande av en statlig industricenteranläggning i för att underlätta lokalisering av industriföretag, öka sysselsättningseffekten och vidga de regionalpolitiska insatserna. Byggklar industrimark om ca 100000 nr har reserverats för ändamålet. Kommunen har dessutom bra bostäder, skolor och barnpassning. anför i betänkande 1980/81:23 att utvärderingen av de regionalpolitiska medlen pågår och att även stödformerna till industrilokaler skall ingå. Vi vill med denna motion påtala behovet av ett industricentrum i och, om man vid utvärdering av de regionalpolitiska medlen finner att ytterligare industricentra skall byggas, etableringen bör förläggas till . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts angående industricentrum i . () ()
mot · G5021976 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1976 m. fl. Bibehållande av riksyrkesskolan i Riksyrkesskolorna tillkom i slutet av 1950- och början av 1960-talen. Bakgrunden var följande: yrkesskolan var dåligt utbyggd. Riksyrkesskolorna skulle bereda yrkesutbildning åt främst arbetslösa ungdomar, som på grund av dålig föräldraekonomi, sociala problem i annan form, och/eller svaga betyg inte kunde söka/finna inträde i gymnasium eller yrkesskola. Elevplatserna disponeras av arbetsförmedlingen. Skolorna har riksrekrytering. För dagen finns riksyrkesskolor i , , och . Intagningsålder är från . Skolorna är internat som står för en total fostran. Det vill säga att eleverna inte bara skall lära sig ett yrke. De tränas i att sköta sig själva, ett arbete, att klara egen ekonomi och eget boende. Utvecklingen vid yrkesskolorna har varit något skiftande, bl. a. när det gäller rekrytering. Skolor såsom den i har bibehållit riksrekrytering. Som exempel kan nämnas att vid nu pågående kurser finns inte mindre än 29 elever från . Elevplatserna i är 136. Antalet elever med sociala problem i någon form utgör ca en tredjedel. I det alldeles övervägande antalet fall av sociala problem har man i lyckats med rehabilitering och fostran vid sidan av fullgod utbildning. Det bekräftas av sociala myndigheter och . Riksyrkesskolorna har varit föremål för diskussion i skilda sammanhang. fick direktiv att utreda deras framtida status, men tog ingen ställning i frågan. Genom den s. k. ungdomspropositionen överfördes till kommunerna uppföljningsansvar för ungdom i åldern . I det läget, 1981, beslutar i samråd med att riksyrkesskolorna avvecklas och blir AMU-filialer med intagningsålder . I denna situation, , var läget i i huvudsak följande. Vid AMU-center fanns flera hundra lediga platser (intagning vid ) medan det fanns 910 arbetslösa 16- och 17-åringar som inte fått plats i gymnasieskola. Även om gymnasieskolan/kommunerna har huvudansvaret för ungdomar i åldern är det svårt att förstå motiven till den brådskande nedläggningen av riksyrkesskolorna. Man upplever det också som orättvist. Större kommuner har i regel större resurser för ungdom och uppföljning än mindre och små kommuner. Det sociala motivet glöms bort. tredjedel av eleverna har sociala problem, varför även borde höras inför en så genomgripande förändring. Om nedläggningen ändå genomdrivs bör riksyrkesskolan i tillförsäkras en framtid genom att även framgent bereda plats för 1618åringar samt genom att kvotering sker vid intagning mellan moderskola och filial i förhållande till antalet elevplatser, som i är 136. Riksyrkesskolorna finns på mindre eller små orter. De erbjuder en god yrkesskole- och internatmiljö. Riksyrkesskolans betydelse för tätorten , skolan har f. n. 47 anställda, och för kommun, 6 100 invånare, kan inte nog betonas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar uttala sig för att riksyrkesskolan i bibehålls som självständig enhet, 2. att om yrkandet under 1 inte vinner bifall beslutar uttala sig för att AMU-filialen i ges möjlighet att bereda plats även för 1618-åringar samt att kvotering sker i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G5021979 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1979 m. fl. Rasriskerna längs i har noggrant undersökts och enligt det reviderade utredningsprogrammet erfordras förstärkningsåtgärder i första hand vid bebyggda älvsträckor i , och . har för delar av undersökningen anlitat konsultföretagen consult och deras redovisning visar klart på behovet av förstärkningsåtgärder. Utredningen säger att skred kan inträffa vid en ogynnsam kombination av naturföreteelser och mänskliga aktiviteter. Därför föreslår utredningen olika förstärknings- och skyddsåtgärder, åtgärder beträffande skogsvegetation samt avschaktningar av släntkrön. Tidsplan för genomförande av förstärkningsåtgärder Även om det f. n. inte föreligger någon överhängande fara för skred är såsom framhållits förstärkningsåtgärder nödvändiga. Med hänsyn till de stora kostnaderna är det dock rimligt och acceptabelt att åtgärderna fördelas efter angelägenhetsgrad. Erosionsskydd utgör därvid de mest prioriterade förstärkningsåtgärderna. Arbetet med utläggandet av erosionsskyddet bör med hänsyn till skredriskema påbörjas redan innevarande år. Motfyllning och avschaktning av obebyggda strandpartier bör vidtas därefter medan avschaktning av bebyggda partier och därmed rivning av bostadshus troligen kommer att stöta på stort motstånd från de boende. Omläggning av va-ledningar i samt skogsvårdsåtgärder bör genomföras parallellt med utläggandet av erosionsskydd. har i sin sammanfattande rapport föreslagit att allmänt byggnadsförbud bör råda till dess att samtliga rekommenderade förstärkningsåtgärder har genomförts. Ett långvarigt byggnadsförbud innebär för de berörda orterna en allvarlig situation som kan komma att medföra förslumningstendenser. En väsentlig del i de förstärkningsåtgärder som utredningen föreslår vid bebyggda älvsträckor i , och utgörs av skogsvårdsåtgärder till en kostnad av . Efter ovannämnda älvsträcka föreligger mycket svåra avverkningsförhållanden, vilket förklarar den höga kostnaden. Arbetet med att avverka skogen bedöms som ett lämpligt objekt för beredskapsarbete och är den första åtgärd som bör vidtas enligt prioriteringsklass 1, alltså åtgärder som avses påböijas innevarande år. Med anledning av det ovan anförda hemställs att hos regeringen anhåller att ovannämnda erosions skydd efter får utföras som beredskapsarbete med böljan innevarande år. () () () () () BO FINNKVIST (s)