mot · G5022408 · 1982-04-01 00:00:00 — Användningen av CAD/CAM-tekniken är likväl fortfarande förbehållen ett fåtal teknikledande företag. Det råder stor enighet om att det är utomordentligt viktigt att svensk industri på bred front satsar på användning av CAD/CAMtekniken. Förutsättningarna för satsningar på en bred spridning av CAD/är goda. Intresse finns hos såväl industrin och dess organisationer som de fackliga organisationerna. Industripolitiska satsningar på FoU, kunskapsuppbyggnad, erfarenhetsförmedling samt inledningsvis åtgärder för att minska det finansiella risktagandet har därför förutsättningar att bli verkningsfulla. STU:s ramprogram kan vara en utgångspunkt för industripolitiska åtgärder inom CAD/CAM-området. Om målsättningen är att påskynda den breda spridningen krävs inte bara väsentligt större resurser utan också direkt riktade åtgärder för att underlätta introduktionen av CAD/hos enskilda företag. Utvecklingssamarbete mellan högskolan och industrin, utveckling av rutiner för spridning av forskningsresultat och användarerfarenheter, konsultinsatser och uppbyggnad av demonstrationssystem är exempel på åtgärder för att främja teknikspridningen. Samhällets insatser på detta område måste alltså präglas av synsättet att det här gäller såväl kunskapsutveckling i nära anslutning till högskolornas verksamhet som kunskaps- och kapacitetsspridning till de växande grupper av framför allt mindre företag som successivt får en potential att dra nytta av denna teknik. föreslår att den första uppgiften för de Verkstadstekniska utvecklingscentra skall vara att i samarbete med högskolorna inrätta regionala CAD/CAM-centraler. De av aktualiserade förslagen tas upp i den datapolitiska propositionen. Där föreslås att tre VUC inrättas - i , och . Vidare föreslås att CAD/CAM-centraler inrättas i och . Totalt anvisas för dessa ändamål 14 milj. kr. för /83. För fortsatta förberedelser för inrättande av ett produktionstekniskt utvecklingscentrum för processindustrin anvisas 1 milj. kr. Från socialdemokratiskt håll menar vi att de av föreslagna utvecklingsorganen kan få stor betydelse för förmedlingen av kunnande i datateknik till industrin och därmed till teknikspridningen. Vad beträffar VUC menar vi att det bör vara möjligt att gå längre än som anges i propositionen. Vi föreslår därför att VUC inrättas även i och . Den takt i vilken utbyggnaden sker och den organisatoriska ram som läggs fast måste dock bestämmas utifrån bl. a. tillgånen på kvalificerad personal. Man kan f. ö. i det sammanhanget notera att regeringen i sin proposition om regionalpolitik har föreslagit att en filial till IVF skall byggas upp i . Filialen skall prioritera projekt inom områdena elektronik, datateknik och verkstadsteknik. Då det gäller den ytterligare utbyggnaden av såväl VUC som CAD/ CAM-centraler instämmer vi i propositionens bedömning att en snabb utbyggnad skulle kunna medföra svårigheter att skaffa kvalificerad personal. Vi vill emellertid understryka att det bör vara en ambition att utöka antalet CAD/CAM-centraler så snart detta bedöms vara rimligt med hänsyn til personal tillgången. Vi ser det som särskilt angeläget att CAD/CAM-tekniken på olika sätt sprids till företagen. Vi menar att man på några orter - där det finns ett brett underlag av främst mindre och medelstora verkstadsföretag - bör bygga upp CAD/CAM-enheter. STU bör därför få i uppdrag att i samarbete med SIND undersöka förutsättningarna för att etablera decentraliserade CAD- eller CAD/CAM-enheter för en spridning av tekniken till mindre och medelstora företag. Vi föreslår att 10 milj. kr. utöver de av regeringen anvisade anslås för dels en utbyggnad av VUC i enlighet med vad som här anförts, dels ett förberedelsearbete för uppbyggnad av decentraliserade CAD/CAM-enheter av det slag som här skisserats. 3.3 Informationskampanjer om datorstödd produktionsteknik har pekat på att särskilt mindre företag har svårt att få en klar överblick över utbudet av olika slags information om datateknik. Man menar därför att det finns ett behov av ett stöd till de icke teknikledande företagen att strukturera och överblicka informationsutbudet. Genom en viss subventionering av kostnaderna skulle företagen stimuleras att knyta till sig en kvalificerad samtalspartner under förstudiefasen. Detta stöd skulle föregås av en informationskampanj som initierades av SIND i samarbete med de regionala utvecklingsfonderna. Förslaget finns utvecklat i DEK:s slutbetänkande. Vi menar från socialdemokratiskt håll att det är angeläget att på olika sätt stimulera företagen att undersöka möjligheterna att utnyttja tillämpningen av datateknik i den egna produktionen. Vi anser att kampanjer och konsultstöd av det angivna slaget kan vara värdefulla och föreslår att 6 milj. kr. anvisas för ändamålet. 1** 1981182. 3.4 Särskilda lån för investeringar i datorstödd produktionsteknik diskuterar i sitt betänkande möjligheten att via subventionerade lån stimulera en bred spridning av datorstödd produktionsteknik. Man pekar på att en allt större del av investeringskostnaderna utgörs av immateriella investeringar som utvecklingsarbete, system- och tillämpningsprogramvara, utbildningsinsatser etc. menar att det därmed blir svårt att lånefinansiera investeringen då endast en del motsvaras av säkerheter. framhåller att det i många länder ges någon form av subvention eller stöd till investeringar i datorstödd produktionsutrustning. Det är i allmänhet projekt med relativt hög risk. föreslår s. k. produktutvecklingslån, riktade till mindre eller medelstora företag. Förslaget innebär att företagen, för vissa immateriella kostnader i samband med anskaffning av en för företaget ny, och med risk förknippad, tillämpning av datorstödd produktionsteknik, skall kunna få lån med villkorlig återbetalningsskyldighet. Lånen, som skall administreras av de regionala utvecklingsfonderna, skall kunna uppgå till högst av de totala projektkostnaderna. DEK:s förslag innebär att en medelsram på 100 milj. kr. ställs till förfogande för de s. k. produktutvecklingslånen. Från socialdemokratisk sida är vi medvetna om att det ibland kan vara problem förknippade med en lånefinansiering av immateriella investeringar. Vi menar emellertid att det knappast är lämpligt att här utnyttja formen lån med villkorlig återbetalningsskyldighet. En sådan konstruktion förutsätter att det skall vara någorlunda lätt att objektivt avgöra om projektet lyckats. Det gäller exempelvis i samband med lån till produktutveckling, där man som underlag för beslut om eventuell återbetalning kan konstatera huruvida produkten faktiskt tillverkas, om den kan avsättas etc. Att göra en motsvarande bedömning av värdet av en viss immateriell investering är inte möjligt. Vi menar därför att formen villkorslån inte bör utnyttjas i detta fall. En lämpligare form för subventionering anser vi vara att staten svarar för en del av räntekostnaden. Vi menar vidare att lånen, eftersom syftet är att uppmuntra spridning av datorstödd produktionsteknik, inte behöver begränsas till den immateriella delen av kostnaden. Detta skulle dessutom innebära förenklingar i samband med prövningen av låneansökan. Beträffande låneramens storlek eller administrationen i övrigt har vi inget att erinra mot DEK:s förslag. Det är enligt vår uppfattning en fördel om lånen till datorstödd produktionsteknik kan inrymmas i eller nära samordnas med någon redan befintlig låneform. Vi föreslår att begär att regeringen återkommer med förslag om lån för investeringar i datorstödd produktionsteknik i enlighet med de riktlinjer som här angivits. 3.5 för företagsutveckling (SIFU) Karaktäristiskt för utvecklingen av tillverkning och användning av mikroelektronik och datorstödd produktionsteknik är de snabbt växande kunskapsbehoven för de anställda i företagen. Den takt varmed kunskaper byggs upp blir i hög grad bestämmande för hastigheten i teknikspridning och därmed storleken av den industriella tillväxt och de produktivitetsvinster som är möjliga att realisera. Konkurrensfördelar är inte främst orsakade av investeringar i avancerade maskiner i sig. De är snarare en följd av hur kunskaper om olika produktionsprocesser byggs in i systemen samt hur produktionen organiseras. Det är också i första hand genom kunskaper om nya tekniker som idéer till nya lösningar och därmed produkter kan förverkligas. Kunskapsnivån blir alltmer ett avgörande konkurrensmedel. föreligger en stor brist på programmerare, systemerare, produktions- och processtekniker, NC-beredare, NC-operatörer m. fl. Behovet av nya kunskaper blir därmed stort hos redan anställd personal för att kompensera för brister hos det ordinarie utbildningssystemet. Ur industripolitisk synpunkt är dessa problem allvarliga. En fortsatt kvalitativ och kvantitativ eftersläpning i utbildningen utgör ett hot mot produkt- och produktionsteknisk förnyelse i svensk industri. Åtgärder för att främja teknikspridningen, t. ex. genom olika finansiella stödformer, blir ofta verkningslösa om företagen inte har eller kan rekrytera yrkesutbildad arbetskraft. Satsningar på grundutbildning på olika nivåer ger effekt först på lång sikt. För att på kort och medellång sikt tillfredsställa industrins behov av utbildad arbetskraft som kan utveckla och använda datorstödd produktionsteknik liksom mikroelektroniska tillämpningar i nya produkter måste resurserna inriktas mot fort- och vidareutbildning av de redan anställda. Denna form av utbildning bedrivs i huvudsak internt av företag, branschorganisationer, leverantörer och privata utbildningshus. För mindre och medelstora företag bedriver för företagsutveckling (SIFU) en viktig utbildningsverksamhet inom datateknik, elektronik och produktionsteknik. SIFU:s roll i dessa sammanhang har poängterats av såväl som SIND. SIFU:s kurser är korta och koncentrerade. Kurstiden är, med några få undantag, högst . Andra utmärkande drag för SIFU:s kurser är att de kontinuerligt uppdateras för att hålla hög aktualitet samt att kurser kan anordnas lokalt för ett eller flera företag i en region. Datateknikens och produktionsteknikens snabba utveckling medför allt större fortbildningsbehov. Det är därför enligt vår mening viktigt att SIFU får resurser att som ett komplement till den företagsinterna utbildningen svara upp till dessa behov. Om utbildningsverksamheten skall hålla hög kvalitet krävs omfattande investeringar i utrustning och kontinuerlig kursförnyelse. För att SIFU skall nå ut till en bred bas av mindre och medelstora företag krävs också informationsinsatser och viss konsultverksamhet. För detta erfordras grundinvesteringar som enligt vår mening inte skall finansieras av kursavgifter. Dessa bör endast täcka kostnader för lärare och utbildningsmaterial. Vi föreslår mot denna bakgrund att SIFU ges i uppdrag att bygga ut kursverksamheten i datorstödd produktionsteknik - dels inom det Verkstadstekniska området, dels inom det elektrotekniska området. För /83 bör 5 milj. kr. anvisas för denna verksamhet. Vi har tidigare i denna motion understrukit att politiken på data- och elektronikområdet måste utgå från en helhetssyn på den tekniska utvecklingen. En huvudlinje i politiken skall vara att mer allmänt stimulera den tekniska utvecklingen för att därigenom öka den industriella tillväxten. En annan skall vara att särskilt uppmuntra teknikutvecklingen inom angelägna samhällsområden för att den verksamhet som bedrivs där skall bli effektivare och av bättre kvalitet. En tredje huvudlinje i politiken skall vara att styra den tekniska utvecklingen mot sådana lösningar som tillgodoser kraven från dem som skall arbeta med den nya tekniken. Det är mot den bakgrunden naturligt att teknikupphandlingen intar en central plats i en socialdemokratisk politik för data- och elektronikområdet. Teknikupphandlingen innebär just att användarens krav är utgångspunkten i arbetet för att ta fram nya tekniska lösningar. Metoden innebär därmed också att det finns möjligheter att prioritera teknikutvecklingen på just de samhällsområden som man bedömer vara mest angelägna. kan önskemål på områden som arbetsmiljö och arbetsorganisation arbetas in i de krav som vid teknikupphandlingen ställs på den nya produkten eller det nya systemet. Teknikupphandling har dessutom visat sig vara ett mycket effektivt sätt att mer allmänt stimulera den tekniska utvecklingen i industrin. Sannolikheten för att utvecklingsprojekt som har en konkret beställning och ett identifierat behov att arbeta mot skall bli framgångsrika är erfarenhetsmässigt 4-5 gånger större än för andra och mindre behovsinriktade satsningar. Från socialdemokratisk sida har vi i våra partimotioner om industripolitik fört fram olika förslag till statliga insatser inom ramen för offentlig teknikupphandling. Vi har också föreslagit medel för att uppmuntra teknikupphandling mellan svenska industriföretag. och har från sina olika utgångspunkter väckt en rad förslag på detta område. De avser såväl konkreta uppslag till teknikupphandlingsprojekt som synpunkter på vissa organisationsfrågor. Det är naturligtvis inte meningsfullt att här ange önskemål om projekt som bör bli föremål för teknikupphandling. Utgångspunkten för en upphandling måste vara en omsorgsfull inventering av behov där beställarna och de anställda, i samarbete med bl. a. tillverkarna, preciserar sina krav på den tekniska lösningen. Vi menar emellertid att exempelvis framtidens produktionssystem inom verkstadsindustrin är ett område som bör ha hög prioritet vid inriktningen av teknikupphandlingen. Där ingår teknikområden som datorstödd konstruktion och styrsystem för robotar, verktygsmaskiner och materialhanteringssystem. Det är en viktig uppgift att vid utvecklingen av sådana system väga in hänsynen till effekterna på bl. a. arbetsmiljö och arbetsorganisation. Viktiga och intressanta uppgifter, som kan lösas inom ramen för teknikupphandling, finns också på kontorsområdet, där datoriseringen och utvecklingen av kommunikationstekniken går snabbt. Det gäller också för sjukvårdsområdet, som är ett annat av de områden, som enligt vår uppfattning bör prioriteras även i fortsättningen. Från regeringens sida intar man en allmänt välvillig hållning till teknikupphandlingen som medel i datapolitiken. På det hela taget stannar det emellertid vid ord. I den datapolitiska propositionen redovisas visserligen ett konkret förslag beträffande den offentliga teknikupphandlingen. Förslaget är emellertid av den karaktären att det endast kan mycket marginellt påverka utvecklingen på dataområdet. I propositionen föreslås således att det inrättas ett särskilt organ, knutet till , med uppgift att leda och samordna den offentliga sektorns teknikupphandling på dataområdet och också att i viss utsträckning ekonomiskt understödja sådan teknikupphandling. Avsikten är att datadelegationen skall få i uppdrag att utarbeta förslag om det särskilda organets organisation, sammansättning, arbetsuppgifter och verksamhetsformer. För /83 föreslås att det nya organet får disponera 10 milj. kr., varav hälften utgörs av en omfördelning från anslaget för ADB-anskaffning till statsförvaltningen. Från socialdemokratiskt håll är vi inte övertygade om att man nu bör bygga upp ett nytt permanent organ med den speciella uppgiften att stimulera den offentliga teknikupphandlingen avgränsat till dataområdet. Temporärt anser vi dock att ett sådant organ som föreslås i propositionen kan spela en viktig roll, i första hand genom att inventera aktuella projekt inom det statliga, kommunala resp. landstingskommunala området. En central uppgift vid en sådan genomgång bör vara att säkerställa att teknikupphandlingen organiseras på ett sådant sätt att de anställda får möjlighet att påverka utformningen av de tekniska och organisatoriska lösningarna. Förutsättningar måste skapas för att utnyttja datatekniken så att de anställda fortlöpande kan öka och utveckla sina kunskaper. Fler människor med mer kunskap kan då delta i besluten och övervägandena på arbetsplatsen. Det skulle minska störningarna och effektivisera den löpande produktionen men också öka möjligheterna för vardagsrationaliseringar och den mera långsiktiga vidareutvecklingen av verksamheten. Det särskilda organet bör i sin bedömning av vilka projekt som skall stödjas i första hand prioritera sådan upphandling som kan få en bred betydelse för användningen inom svenskt näringsliv och förvaltning. Vi anser att teknikupphandlingen måste ses ur ett bredare perspektiv än det som anläggs i den datapolitiska propositionen. En erfarenhet av det arbete med teknikupphandling, som bedrivits är att de intressantaste nya datatekniska tillämpningarna ofta är en kombination av datateknik och andra teknikområden. Det gäller exempelvis mekanik, optik, grafisk teknik, logistik och materialstyrning, CAD, transportteknik, signalbehandling, mätteknik m. m. De projekt som stöds av redan befintliga organ för teknikupphandling har alltså ofta betydande inslag av datateknik. Omvänt måste man räkna med att ett organ för teknikupphandling inom dataområdet skulle komma att stödja projekt som endast delvis hörde till dataområdet. Någon klar avgränsning av det av regeringen föreslagna organets verksamhetsområde är därmed knappast möjlig. har intresset för teknikupphandling ökat. Olika samhällsorgan har byggts upp - främst på socialdemokratiska initiativ. Tre nya utvecklingsbolag - inom områdena energiteknik, miljöteknik och transportsystem - har tillkommit. Bolagen skall syssla med teknikupphandling. Det pågår förhandlingar mellan staten och kommunförbunden om hur samarbetet dem emellan med teknikupphandling skall organiseras. Den kommunala teknikupphandlingen är enligt vår mening ett utomordentligt viktigt område. Teknikupphandling bedrivs också av bl. Vidare har STU tilldelats en rad uppgifter på teknikupphandlingsområdet. Statskontoret har sina uppgifter i sammanhanget. Dessutom har från socialdemokratisk sida pekats på angelägenheten av statliga stimulansåtgärder för teknikupphandling mellan svenska industriföretag. Denna redovisning, som är långt ifrån fullständig, visar den splittring som präglar teknikupphandlingsområdet. Vi föreslår därför från socialdemokratisk sida att av regeringen begär en översyn av samhällets organisation på teknikupphandlingens område. Syftet med översynen bör vara att utarbeta förslag som leder till en mer lättöverskådlig struktur på det statliga stödet, en klarare ansvarsfördelning mellan olika organ och en effektiv resursanvändning. En särskild uppgift inom ramen för översynen bör vara att utarbeta förslag om hur teknikupphandling mellan svenska industriföretag skall stimuleras. Regeringen bör, i samband med att förslagen redovisas för , också ta ställning till frågan om vilka finansiella resurser som från statens sida skall ställas till förfogande för stimulans av teknikupphandling. Det är inte rimligt att här lägga fram ett preciserat förslag om vilka medel som skall anvisas. Vi har emellertid från socialdemokratisk sida tidigare vid upprepade tillfällen framhållit att avsevärda resurser måste avsättas för ändamålet, om teknikupphandlingen skall kunna får mer än marginell betydelse för den svenska industrins tekniska utveckling. Vi har därför hänvisat till att man för projektfinansieringen skall kunna utnyttja den av oss föreslagna strukturoch utvecklingsfonden. I avvaktan på resultatet av den begärda översynen av samhällets organisation på teknikupphandlingens område ser vi det alltså som positivt att man inom avsätter resurser för en översyn av den offentliga upphandlingen. Självfallet kommer därvid data- och elektronikfrågorna att inta en framskjuten plats. Datadelegationen bör kunna spela en viktig roll i sammanhanget. En expanderande data- och elektronikanvändning liksom en däremot svarande tillväxt inom elektronikindustrin innebär en ökad komponentanvändning. Enligt SIND användes halvledarkomponenter i för 40 milj. kr. var siffran uppe i 600 miljoner. är prognosen 4 miljarder. Ökningen blir hundrafaldig . Om utvecklingen mäts i kapacitet - antalet elektriska funktioner - blir utnyttjandet av elektroniken omkring 200 000 gånger större än det var . Av dagens komponenter tillverkas det helt dominerande antalet typer helt utanför . Endast ett fåtal typer (svarande mot ca 1/10 av användningen) tillverkas inom landet. Försörjningsproblem är av flera slag: - tillförselproblem i högkonjunkturer, - reexportsvårigheter till följd av den amerikanska exportlagstiftningen, - försörjningsproblem i s. k. fredliga avspärrningssituationer, - försörjningsfrågan i krislägen. Detta rent fysiska försörjningsproblem har sina grundläggande orsaker dels i det förhållandet att i mycket hög grad är importberoende, dels till följd av halvledarkomponenternas karaktär av mycket strategiska produkter i den internationella handeln och politiken, dels beroende på de mycket höga kostnader och stora svårigheter som är förknippade med att starta en fungerande storskalig produktion. Dessa förhållanden har visserligen rått men accentueras dramatiskt under det kommande decenniet. Härutöver finns ett teknologiskt försörjningsproblem av samma dramatiskt växande betydelse. Den relativt ringa omfattningen av den inhemska halvledarindustrin kan i växande omfattning komma att nödvändiggöra för enskilda användare att gå utanför gränser för att upphandla specialkretsar. Detta innebär en risk för utflöde av inhemsk systemkunskap. En allt större del av traditionell svensk systemkunskap som tidigare låg i m., läggs nu i självständigt fungerande subsystem av mikroelektroniska kretsar. Denna fråga har nått ett stadium då mer konkreta lösningar måste utarbetas. Vi menar att regeringen därför bör uppdra åt SIND att i samarbete med STU, överstyrelsen för ekonomiskt försvar, kommerskollegium samt användande och tillverkande företag utarbeta ett konkret beslutsunderlag för åtgärder som syftar till ett godtagbart nationellt fysiskt och teknologiskt oberoende på halvledarområdet. Beslutsunderlaget bör omfatta dels frågor förknippade med en inhemsk produktion, dels lagringsfrågor, dels frågor som gäller lösningar via det internationella handelsmönstret. Underlaget bör avse de förhållanden och krav som förutses kring 1990. Lösningar på nordisk basis bör särstuderas. Detta bör ges regeringen till känna. 3.8 Framtida bevakning av datafrågorna i industripolitiken Datapolitikens roll i den industriella utvecklingen är inte en fråga som låter sig lösas med enbart en uppsättning åtgärder och politiska ambitioner . Karaktäristiskt för utvecklingen på data- och elektronikområdet är dess snabbhet och dess spridning till helt nya områden. Därav följer en stor osäkerhet om vilka förändringar och utvecklingslinjer som faktiskt kommer att aktualiseras . Utvecklingen behöver alltså noggrant följas, vidtagna åtgärder behöver utvärderas och revideras, nya åtgärder kommer att behöva vidtas. Det behövs ett forum för en kontinuerlig diskussion av utvecklingen och behovet av samhällsinsatser. Mot den här bakgrunden är det viktigt att effektiva former skapas för en kontinuerlig hantering av frågor om datapolitik och industriell utveckling. Det är flera frågor som då aktualiseras. Vem skall svara för att det långsiktiga perspektivet - i teknikhänseende och från industriell behovssynpunkt bevakas? Vem skall koordinera de samhällsinsatser som vidtas och kan behöva vidtas? På vilken bas och på vilket sätt skall resurser avdelas för att underlätta en industriell anpassning till och nyttiggörande av utvecklingsmöjligheterna? Detta ställer en rad krav på det eller de organ som svarar för den kontinuerliga bevakningen. De bör kunna arbeta med ett långsiktigt perspektiv och mandat för en period med rimlig planeringstid. De bör ha kapacitet att överblicka teknologiutveckling och marknads- och behovsperspektiv.