mot · G5021786 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1786 Yrkesutbildningen i flertalet av västvärldens industriländer bygger på en samverkan mellan företag och skola varvid företagen i huvudsak svarar för den praktiska utbildningen och skolan för utbildning i fackteori och allmänteori. I regel understiger inte utbildningens längd . Längre utbildningstider förekommer ofta. Internationellt anses en sådan utbildning i växelverkan mellan skola och företag ge ett utmärkt utbildningsresultat. Den ger såväl de grundläggande kunskaper som den yrkeserfarenhet och rutinering av kunskaperna som erfordras för ett självständigt utövande av yrket. I många länder, t. ex. och , har lärlingsutbildning i växelverkan mellan skola och företag i hög grad medverkat till att lindra arbetslösheten bland ungdom. Aktuella uppgifter från dessa länder vittnar om att denna form av utbildning är attraktiv och att den av såväl eleverna som företagare - läromästare - framstår som meningsfull. Samarbetet mellan skola och näringsliv i ovan nämnda länder, liksom i , styrs yrkesvis av överenskommelser och planer över hur utbildningen skall fördelas mellan utbildningsgivarna. Fördelningen är beroende av det enskilda yrkets karaktär, t. ex. behovet av kunskaper i fackteori. riksdagsbeslut om bl. a. försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning har i vårt land öppnat utmärkta vägar för ett samarbete mellan skola och företag under gymnasieskolans huvudmannaskap och ansvar. I propositionen, som föregick riksdagsbeslutet, framhölls att samma kvalitetskrav i princip bör gälla för utbildning som förlagts till företag som för utbildning i skolinstitution. Vi instämmer i dessa synpunkter och vill framhålla att man på den gymnasiala lärlingsutbildningen skall ställa samma krav som på utbildningen i gymnasieskolan. Detta innebär att utbildningen i såväl arbetsteknik som fackteori i huvudsak skall föra fram till samma kunskapsnivå i de båda utbildningsformerna. Lärlingsutbildningen bör därför styras av kursplaner, som omfattar såväl arbetsteknik som fackteori. Enligt riksdagsbeslutet skall kursplanerna fastställas av den lokala skolstyrelsen i samråd med det utbildande företaget. Det kan naturligtvis vara fördelaktigt att genom individuella kursplaner ge möjlighet att anpassa utbildningen till företagets och elevens förutsättningar och kunskapsbehov men lika nödvändigt synes det vara att utbildningen i ett yrke blir likvärdig över hela landet. Förslag till kursplaner bör därför utarbetas i samråd med centrala expertinstanser, t. ex. av de yrkesnämnder som på arbetsmarkna den och inom näringslivet handlägger utbildningsfrågor. Beslutet om gymnasial lärlingsutbildning grundar sig på övertygelsen om att utbildningen i företag leder fram till yrkeskunskaper som är väl anpassade till yrkesbehov av färdigheter. Lärlingsutbildningen tillvaratar den fond av yrkesskicklighet och det engagemang och intresse för yrket och dess fortlevnad som finns inom näringslivet. Framför allt lämpar sig företagen för utbildning i praktiskt yrkesarbete. När det gäller fackteori kan det emellertid vara lämpligt och nödvändigt att undervisning sker i form av kurser. Det enskilda företaget har i regel inte tillgång till det undervisningsmaterial, t. ex. läromedel och den utrustning som krävs för undervisning i fackteori. Det kan också vara förenat med problem att inordna teoriundervisningen i ett företags normala arbetsrutin. Undervisning i fackteori liksom i allmänteori bör därför anordnas i form av kurser. Flera alternativ kan tänkas. Inom vissa hantverksyrken svarar branschorganisationen för en sådan kursverksamhet. Kursgivare kan alternativt vara Komvux och folkhögskolor med hantverksutbildning, t. ex. Hantverkets folkhögskola i . Huvudalternativet bör emellertid vara att gymnasieskolan svarar för denna verksamhet. Det bör således utarbetas och utvecklas fasta former för fördelning av utbildningsuppgifterna mellan företag och skola med kursplaner som i princip förutsätter att den praktiska utbildningen skall ske inom företaget och teoriundervisning i skolform. Omfattningen av och innehållet i skolans medverkan i utbildningen måste naturligtvis bestämmas yrke för yrke, bl. a. beroende av behovet av från den praktiska utbildningen fristående undervisning i fackteori och vilka moment i kursplanen som lämpligen bör avlastas företaget. Även formerna för teoriundervisningens bedrivande måste få olika lösning för olika yrken beroende på elevtillströmningen till yrkena och deras spridning över landet. Ett alternativ kan vara regionala eller centrala kurser. Om kurserna skall anordnas regionalt eller centralt blir beroende av elevtillgången. För vissa yrken kan det finnas elevunderlag för kurser länsvis, för andra inom en eller ett par riksskolor. Alternativet förutsätter att det finns kommuner som åtar sig att anordna teoriundervisning enligt denna modell. Med detta system kan olika kommuner vara huvudmän för utbildningen inom olika yrken. Det förefaller emellertid som om det ur många synpunkter vore lämpligt att i största möjliga utsträckning samla de lågfrekventa yrkenas utbildning till så få skolenheter som möjligt. De utbildningsvägar som förutsätter riksrekrytering kan t. ex. samlas i en eller ett par skolenheter riksskolor för lågfrekventa yrken. I de fall det finns gymnasieskolor med linje för ifrågavarande yrke bör kurserna förläggas dit. Ett annat alternativ är att undervisningen i fackteori sker på ovanstående regionala eller centrala kurser under det att allmänteori läses i hemkommu nens skola tillsammans med andra gymnasieelever. En tredje modell för teoriundervisning i lågfrekventa yrken kan vara att sammanföra elever från olika yrken till en klass för teoristudier under vissa veckotimmar i den kommunala skolans regi. Eleverna skulle då individuellt under en skolledares medverkan kunna läsa fackteori. En förutsättning härför är att elever och studieledare har tillgång till väl utarbetade studiemedel i form av brevkurser, kompendier, audiovisuella hjälpmedel, modeller och åskådningsmaterial. I den mån detta inte sker genom branschförbundens försorg bör det åligga att i samarbete med branschförbunden ta fram sådant material. Ovanstående alternativ kan måhända kombineras, dvs. individuella teoristudier i hemortens skola kompletteras med studier i kortare regionala eller centrala kurser. Vi föreslår att ersättning för denna undervisning bestrids av medel ur anslaget för drift av gymnasieskolor (D 18). Eleverna bör under studierna få ersättning ur det studiesociala stödet. Som inledningsvis framhållits anser vi att den gymnasiala lärlingsutbildningen öppnar utmärkta vägar för samarbete mellan skola och företag för att åstadkomma en bra och verklighetsanpassad utbildning. En förutsättning härför är emellertid att företagen och eleverna ges ett fast stöd då det gäller undervisningsmoment som företaget är mindre lämpat för och som bäst ges genom skolans försorg. Detta gäller främst fackteori. Varken riksdagsbeslut eller förordningen om gymnasial lärlingsutbildning innehåller emellertid riktlinjer eller medelsanvisning för denna samverkan vilket är en svaghet då utbildningsformen prövas. Det är angeläget att en försöksverksamhet kan inledas omgående. Medel bör därför /83 kunna få disponeras ur anslaget för drift av gymnasieskolor. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om gymnasial lärlingsutbildning.