ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021736 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1736 anses det naturligt att män och kvinnor gemensamt bidrar till familjens försörjning. Hur föräldrar vill dela på ansvaret för vård av barn skall de ha valfrihet avgöra på det sätt som bäst passar den egna familjens situation. Under senare årtionden har kvinnor i allt högre utsträckning gått ut i förvärvsarbete på arbetsmarknaden. är det emellertid vanligt att någon förälder - oftast kvinnan - under kortare eller väljer att vårda egna barn i hemmet. Dessa kvinnor har tidigare haft ett mycket dåligt penionsskydd. Genom den beslutade rätten till ATP för vård av småbarn har åstadkommits en viss förbättring, men fortfarande saknas ett fullständigt socialt skydd för hemarbetande kvinnor. Även i de fall kvinnor hemarbete träder ut på arbetsmarknaden kan de få svårt att uppnå ett tillräckligt socialt skydd genom de kvalifikationsregler som måste uppfyllas för rätt till full ATP-pension. frånvaro från arbetslivet kan också ofta innebära att kvinnors möjligheter till avancemang på arbetsmarknaden försvåras. I många fall återstår inget annat än tämligen lågavlönade typiska kvinnoyrken. För männen som oavbrutet kunnat fortsätta sin yrkesverksamhet under barnens uppväxt blir det sociala skyddet efter pensionsåldern ofta förmånligare än för deras hustrur. Ett sätt att råda bot på denna skillnad i pension mellan män och kvinnor vore att låta makar dela på varandras ATPförmåner. En sådan lösning skulle vara ett uttryck för strävan att bryta de pensionsskillnader som har sin förklaring i en traditionell rollfördelning inom familjen och skulle därmed markera strävandena till en ökad jämställdhet och jämlikhet. Den skulle också klart markera att makar med sina insatser har ett gemensamt ansvar för sin försörjning. Därtill skulle en delning av ATP-förmåner göra att man undviker den inte ovanliga och tragiska situationen när makar efter ett långt äktenskap skiljer sig och ofta kvinnan, som varit hemarbetande, hamnar i en ekonomiskt svår situation. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om delade ATPförmåner för makar.
mot · G5021737 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1737 m. fl. Hemreseersättningen till vissa gymnasieelever I de nuvarande studiestödsbestämmelserna för elever vid gymnasieskolor och s. k. yngre elever vid folkhögskolor m. fl. läroanstalter som sorterare under finns vissa brister som man utan att det vållar staten nämndvärda merkostnader bör kunna rätta till. Vad som åsyftas är de studerandes längre resor från bostadsorten/hemmet till gymnasieorten. Det är inget problem i tätortsregioner men väl i utpräglade glesbygder. Enligt tidigare anvisningar erhöll elev från glesbygd vid gymnasieskola kostnadsfria hemresor under veckosluten s. k. hemresekort, som berättigade till fria hemresor. Fr. o. m. innevarande läsår, 1981/82, har bestämmelserna ändrats så till vida att s. k. kontant hemreseersättning ersätter hemresekortet. Det har emellertid visat sig att i ett flertal fall i glesbygd täcker inte den nya formen kontantersättning kostnaderna för hemresor. I en del fall blir det för elev och/eller föräldrar avsevärda merkostnader. De elever som berörs bor så att säga vid sida om allfarvägarna, där de stora bussarna inte drar fram. Dessa elever har f. n. att på föräldrars bekostnad ta sig fram till hembyn. Särskilt kostnadskrävande blir det för föräldrar som saknar egen bil och är tvungna att för sluttransporten av sina ungdomar anlita taxi. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar sådan ändring i studiestödsbestämmelsen att anvisningarna om fria hemresor för elever vid gymnasieskolor får sådan utformning att med fri hemresa avses verkliga kostnader för resa gymnasieorten-bostadsorten. () () () () ()
mot · G5021739 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1739 m. fl. Ändrat ansökningsförfarande för dagstudiestöd I proposition 1981/82:100, bilaga 12, nämns att lantbrukarnas riksförbund, LRF, i skrivelse hemställt om ändrat ansökningsförfarande för internatbidragsdelen i dagstudiestödet. Skrivelsen går tillbaka på en gemensam framställning till CSN från LRF, SHIO-Familjeföretagen och SFR . CSN har i svarsskrivelse hänvisat till att ansökningsförfarandet regleras i studiestödslagen och att ett riksdagsbeslut krävs för en ändring av detsamma. CSN anför vidare: Genom beslut uppdrog regeringen åt CSN att utarbeta ett förslag till ekonomiskt stöd som motsvarar nuvarande tim- och dagstudiestöd och som kan utgå till icke löntagare. CSN hade också till uppgift att utreda frågan om kostnaderna för ett sådant stöd och hur det skulle finansieras. CSN överlämnade sin rapport till regeringen. I denna rapport föreslog CSN bl. a. att dagstudiestöd också skulle kunna utgå till den som ej är arbetstagare samt att stödet skulle kunna sökas kollektivt av bl. a. LRF, SFR och SHIO. Regeringen har ännu inte tagit slutlig ställning till de förslag som CSN framförde. I budgetpropositionen 1978 avvisades emellertid förslagen med hänvisning till att föredragande statsråd då inte var beredd att ta ställning. Frågan har därefter inte tagits upp till behandling. I avvaktan på regeringens ställningstagande i denna fråga är vi f. n. inte beredda att aktualisera frågan om en utvidgad rätt till kollektiva ansökningar. Föredragande statsrådet har även i budgetpropositionen /83 lämnat frågan obeaktad. Den föreslagna ändringen innebär inte någon principiell förändring av bestämmelserna om rätten till studiestöd och knappast heller några ökade statsutgifter. En möjlighet för LRF, SHIO-F m. fl. organisationer att söka internatbidrag kollektivt skulle därför inte strida mot de av statsrådet anförda utgångspunkterna, bl. a. att inga nya målgrupper skulle komma i åtnjutande av studiestöd. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en sådan ändring av studiestödslagens bestämmelser att reglerna om kollektivt ansökningsförfarande när det gäller internatbidraget i dagstudiestödet kan tillämpas likartat för samtliga organisationer. . () ()
mot · G502174 · 1982-01-11 00:00:00 — Motion 1981/82:174 och att installera radio i bilar Inom vårt samhälle krävs en alltmer ökande rörlighet bland arbetstagarna som godstransporterna också ökar speciellt genom den väl utvecklade metoden med transporter från dörr till dörr. Då det gäller den del av person- och godstransporter som är förlagd till våra vägar ställs det stora krav på trafiksäkerheten och då speciellt . En mycket viktig del i detta trafiksäkerhetsarbete är förutom en god vägstandard möjligheten att få ut information till alla berörda trafikanter. Då det gäller att föra ut information snabbt till olika trafikantgrupper är radion det snabbaste sättet, och för att nå trafikanter i berörda områden är länens lokalradio det bästa. Enligt uppgift sänds trafikvarningar i alla läns lokalradio i varierande omfattning. Trafikvarningarna ges huvudsakligen som inslag i de vanliga sändningarna i olika omfattning. Genom att trafikvarningnar sänds över lokalradionätet kan fordonsförare välja bästa möjliga framkomstväg. Detta är speciellt viktigt med snöstoppade vägar, för att öka möjligheten till att nå bestämmelseorten på tryggaste möjliga sätt. Detta är viktigt ur arbetsmiljösynpunkt för föraren, innebär fördelar för dem som väntar på gods och fordonet samt inte minst lugn och trygghet för familjen hemma. Tyvärr finns det ej möjlighet till radiomottagning i alla bilar på grund av att radio saknas. Huruvida det är av ekonomiska eller andra skäl som man ej installerat radio med mottagningsmöjligheter för lokalradio vet vi ej, men en radio torde utgöra en ringa kostnad i förhållande till fordonskostnaden. finns ej några regler eller rekommendationer om att det i fordon bör finnas radio. Detta är en klar brist med hänsyn till det värde som trafikinformationen har för fordonsförarna. Åtgärder bör därför vidtas, så att alla bilar blir utrustade med radio med möjlighet att höra trafikinformation m. m. som trafikinformationen bör utökas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer att trafiksäkerhetsverket ges i uppdrag att utarbeta sådana regler att radio i bil skall vara obligatorisk i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G5021741 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1741 Ubetalningen av studiehjälp m. m. gör utbetalning av statsbidrag till skolväsendet avseende timersättning vid grundutbildning för vuxna. Anslagen disponeras av centrala (). Medlen utbetalas via länsstyrelserna med undantag för där kammarkollegiet gör utbetalning. /skola rekvirerar medel från (kammarkollegiet) som förskotterar medlen och i sin tur rekvirerar medel från CSN. Rutinen för utbetalningarna beskrivs i CSN:s skrivelse dnr 80-5213-293. Det borde vara rationellare att centrala direkt utbetalade dessa bidrag. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbetalning av statsbidrag avseende studiehjälp och timersättning vid grundutbildning för vuxna.
mot · G5021742 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1742 och för helinackordering på hem för äldre I socialtjänstförordningens (1981:750) avsnitt om helinackordering i 46-49 §§ stadgas om avgifter för den som är helinackorderad och om vilka belopp som skall förbehållas denna för personliga behov. Enligt 47 § skall förbehållsbeloppet motsvara av folkpensionen för en ogift ålderspensionär enligt 6 kap. 2 § första stycket lagen om allmän försäkring jämte pensionstillskott enligt 2 § första och andra styckena lagen om pensionstillskott. För att täcka mellanskillnaden mellan pensionärens avgift och den verkliga avgiften betalar kommunen uppkommet underskott, bl. a. genom utjämningsbidrag. Maj:ts proposition nr 1971, som reglerar avgiftsersättning vid av kommunen drivna ålderdomshem, berörs även avgiftsfrågan vid enskilda hem. Departementschefen framhåller där att kommunen icke till någon del är skyldig att svara för pensionärens kostnad för vård vid enskilt hem om pensionären själv söker sig till denna vårdform. I propositionen framhålls vidare att om å andra sidan pensionären av kommunen hänvisas till sådant enskilt hem, bör principen vara att hon inte skall komma i sämre läge än om hon kunnat beredas plats på likvärdiga ålderdomshem i kommunen. 11, ex. driver en rad stiftelser, organisationer och frikyrkosamfund enskilda hem för pensionärer. De 22 enskilda hem som finns f. n. och där bl. a. kan nämnas , , , Danvikshem, Andreashemmet, S:t Paulshemmet och Rådmanshemmet har sålunda tillsammans ett tusental platser för äldre. Placeringen på dessa hem sker genom godkännande av kommunens placeringsbyrå. Genom att mycket administrativt arbete på dessa hem utförs frivilligt är dagkostnaderna mindre än på kommunens egna. Utjämningsbidrag utbetalas f. n. till pensionärerna på dessa hem enligt de riktlinjer som gäller på kommunens egna pensionärs- och ålderdomshem. har dock beslutat att utjämningsbidrag ej skall utgå efter till pensionärer som har en förmögenhet överstigande . och som vistas på enskilda hem. Efter detta kommunens beslut blir det inte ovanligt att en pensionär på ett enskilt hem för äldre i får betala ända . per dag eller ca . Genom detta beslut gäller inte för pensionärer på enskilda hem vad som stadgas i 46-49 §§ i socialtjänstförordningen. Från rättvisesynpunkt bör ovannämnda paragrafer gälla oavsett om pensionären vistas på hem som drivs av kommun eller av organisation, stiftelse eller samfund. kommuns beslut stämmer också illa med departementschefens uttalande i proposition 1971. Liknande problem som här tagits upp har även varit aktuella i andra kommuner och torde också kunna bli det i ökad utsträckning. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att tillämpningsföreskrifter utfärdas innebärande att vad som stadgas i 46-49 §§ socialtjänstförordningen och i proposition 1971:121 angående avgifter för helinackordering för äldre skall gälla på alla godkända hem för äldre oberoende av vem som är huvudman.
mot · G5021743 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1743 Ökad utbildning av läkare inom reumatologin Det beräknas att ungefär 80 000 personer i vårt land lider av reumatiska sjukdomar i en allvarligare form. har reumatologins vårdområde vidgats till att omfatta sjukdomar i rörelseorganen i en vidare bemärkelse. Bland de reumatiska sjukdomarna i denna vidare bemärkelse dominerar - förutom inflammatoriska ledsjukdomar - ryggsjukdomar och artros. De reumatiska sjukdomarna har också ökat kraftigt. Allt fler landsting har redan inrättat eller kommer att inrätta särskilda reumatologiska kliniker. På vissa orter är köerna mycket långa när det gäller att reumatologisk behandling. Detta beror i första hand på brist på läkare. Det är därför synnerligen angeläget att öka utbildningen av läkare inom denna specialitet. Även om antalet läkare ökat något är behovet långt ifrån tillgodosett. Det är därför mycket angeläget att det pågående utredningsarbetet inom detta område påskyndas och slutförs . När ett sektorprogram för vårdområdet rörelseorganens sjukdomar föreligger bör detta resultera i att reumatikervården förstärks kraftigt. Ökad utbildning av reumatologläkare är då av största betydelse för att vi skall komma till rätta med denna folksjukdom. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en förstärkning av reumatikervården och då främst genom en utökad utbildning av reumatologläkarna. () ()
mot · G5021744 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1744 m. fl. Vissa särskilda åtgärder rörande receptförskrivning av narkotika m. m. Beslut om återkallelse av läkares och tandläkares rätt att få recept på narkotiskt läkemedel och teknisk sprit expedierade på apotek samt återkallelse av legitimation för dessa fattas efter anmälan från av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Sådant beslut kan också fattas efter ansökan av läkaren och tandläkaren själv. ' Orsaken till sådan återkallelse är i många fall att receptutfärdaren missbrukar det förskrivna eller att han utfärdar recept åt andra på ett omdömeslöst sätt. Anmälan till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd från föregås av en utredning, som kan vara mycket omfattande. När anmälan väl gjorts till vidtas även där en utredning av ärendet. Den långa tid som förflyter från det att ett fall av missbruk upptäcks tills det kan besluta i ärendet och låta underrätta apoteken om beslutet medför problem för många parter. har missbruket eller de felaktiga förskrivningarna till patienter kunnat fortsättas då apotekspersonalen är skyldig att expediera recept på narkotika så länge ej fattat beslut om återkallelse. Personalen på apotek känner sig hjälplösa då de tvingas att lämna ut narkotika i uppenbara missbruksfall vetande att patienter resp. den receptutfärdande kommer längre in i missbruket. Givetvis måste en så för den enskilde viktiga frågan om återkallelse av legitimation eller behörigheten att förskriva recept på narkotika och sprit utredas grundligt av och men patientens säkerhet till liv och hälsa, som en lång väntan på beslut kan medföra, får därför ej glömmas bort. En mer skyndsam handläggningsordning i dessa flagranta ärenden bör därför skapas. Ett sätt vore att i ärenden av denna art där skyndsamhet är av nöden tillåts anmäla till då man endast har misstanke anta att receptförskrivningsrätten missbrukas eller det är av vikt att vederbörandes legitimation återkallas. I dessa flagranta fall skulle sedan ordförande ensam fatta beslut om att i avvaktan på vidare utredning legitimationen eller receptförskrivningsrätten återkallades exempelvis . Dessa beslut skulle sedan anmälas på nästföljande sammanträde med . Teknisk sprit får ej lämnas ut från apotek om särskild anledning föreligger att anta att den kommer att användas till annat än medicinskt ändamål. Motsvarande bestämmelse finns inte beträffande narkotika. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar begära att regeringen utreder frågan om sättet för en skyndsammare handläggning av vissa ärenden om legitimation och receptförskrivningsrätt hos och , 2. att beslutar att en bestämmelse införs om förbud mot att expediera narkotika då anledning finns att misstänka att det kan användas till annat än medicinskt ändamål. () ()
mot · G5021745 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. lämnas stora kvantiteter medicin tillbaka till apoteken. (Enligt en uppgift för ca 500 milj. rör det sig om obrutna förpackningar. Detta för såväl patienter som skattebetalare dyra förfarande torde till en viss del bero på dåligt samspel mellan läkare och vårdsökande. Speciellt svårt blir det för läkaren att ge rätt och lagom medicinering om patienten sköts av flera läkare . En stor del av dagens sjukhuspatienter lider av biverkningar av läkemedel. Medan många överkonsumerar finns det grupper som underdoserar. Av okunnighet och rädsla tar de andra doser än vad som föreskrivits. Särskilt äldre personer som inte sällan har 10-15 olika mediciner laborerar med dessa på ett hälsofarligt sätt. För att undvika dubbelmedicinering och utskrivning av läkemedel som stör varandra borde någon form av läkemedelskort kunna vara till god hjälp för såväl den enskilde som läkaren. Eftersom de återlämnade preparaten torde vara en ringa del av den medicin som inte förbrukas är det angeläget att förhållandena utreds. De preparat som spolas ner i WC:n innebär utöver slöseriet med pengar även en miljörisk. I vårt land säljs av läkare ordinerade mediciner för miljardbelopp, varav försäkringskassorna får bidra med sin dryga andel. Med hänsyn till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär utredning om medicinutskrivningen ur såväl hälsovårds- som ekonomisk aspekt, 2. att hos regeringen begär utredning om möjligheterna att utforma personliga läkemedelskort. () ()
mot · G5021747 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1747 Frågor som gäller samverkan mellan förskolan och skolan har kommit alltmer i förgrunden. Det gäller skoldebatten, motioner och politiska åtgärder. Ett hinder för samverkan är skillnaderna i arbetssätt och metoder som växt fram under ledning av skilda huvudmän. 1981 tillsattes med uppgift att belysa samverkan mellan förskola och skola. Kommittén har senare fått tilläggsdirektiv att förutsättningslöst överväga för- och nackdelar med sänkt skolpliktsålder. Om skolgången blir obligatorisk för sexåringarna, desamma som går i den obligatoriska förskolan, måste frågan om huvudmannaskap lösas. Oavsett om skolpliktsåldern sänks eller ej, är frågan om huvudmannaskap en angelägen fråga. En växande samverkan och integration torde klart underlättas om de både skolformerna hör under samma huvudman. Med hänvisning härtill hemställer jag att uttalar sig för att får ett tilläggsdirektiv att överväga förskolans överförande till samma huvudman som .
mot · G5021750 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1750-1758 m. fl. Våra sociala förmåner har ofta varit knutna till försörjar- eller familjebegrepp. Dessa begrepp har förändrats genom t. ex. samboende i stället för äktenskap. Regler har också införts för att jämställa dessa olika levnadsformer. När det gäller barns familjetillhörighet så grundas den ibland på släktskap, i andra fall avgörs den av rättslig vårdnad och i andra fall på faktisk vård. Familjemönstren visar stor variationsrikedom och förändras . Reglerna för familjetillhörighet är av så stor betydelse att man borde införa enhetliga regler så fort som möjligt. Starka sociala och rättviseskäl talar för att den faktiska familjesituationen bör vara avgörande för rätten till socialpolitiskt kontantstöd. Huvudregeln för en samordnad försäkring bör vara att efter förebild från den allmänna försäkringen med gifta jämställa man och kvinna som stadigvarande sammanbor utan att vara gifta om de tidigare varit gifta med varandra eller gemensamt har eller har haft barn. Denna regel skulle vara enkel och schabloniserande. Samboende som väntar barn tillsammans skulle också kunna jämställas med gifta. Samlevnadsförhållandena bör bedömas med varaktigheten av förhållandet, förekomsten av gemensam bostad och ekonomisk hushållsgemenskap samt om barn vårdas gemensamt. Samboendet bör vara av viss varaktighet särskilt när det gäller efterlevandeskydd. En sådan regel skulle vara neutral till samlevnadsform och en smidigare anpassning till ändrade familjemönster. När det gäller bostadsstöd skulle en enhetsregel innebära att olikheter mellan pensionärer och icke pensionärer skulle försvinna. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär förslag om ändring av familjebegreppet och gärna efter den modell som socialpolitiska samordningsutredningen föreslagit i sitt betänkande 1979:94. () () () () () MAJ ()
mot · G5021752 · 1982-01-26 00:00:00 — och för att stänga fristaden I den s. k. fristaden i frodas enligt mångstämmiga rapporter handel med narkotika i sådan omfattning att den blivit ett problem även i de övriga nordiska länderna. Särskilt drabbad av den ström av narkotika som från olika utländska källor flyter igenom är man i . Från polisen i har man vid upprepade tillfällen givit uttryck för uppfattningen att åtgärderna på den danska sidan mot narkotikahandeln i är alltför svaga. Den svenska polisen står i stort sett maktlös mot den ström av cannabispreparat som kommer från som ett resultat av den helt öppna handel med narkotika som där förekommer. Även tyngre narkotika som kokain och heroin kommer in på denna väg. Denna trafik kan inte stoppas ens med stora insatser från svensk polis och tull. Av de över 1 000 människor som bor i är enligt uppgift i pressen ca en tiondel svenska ungdomar. I denna stadsdel, med hårt nedslitna fastigheter och undermåliga sanitära förhållanden, finns ett markant inslag av kriminellt belastade personer och narkomaner. Tendensen är att de svenska ungdomarnas vistelser i blir allt längre. var det mera vanligt med korta sommarbesök, men de som kommer till är socialt hårdare belastade och stannar kvar längre där. fortsätter strömmen av svenska tonåringar som gör tillfälliga besök i fristaden för att köpa cannabispreparat. Erbjudanden om att också köpa tung narkotika har varit vanliga. Förhållandena i har uppmärksammats vid olika tillfällen och i olika sammanhang, bl. a. i massmedia. De kontakter som tidigare tagits med de danska myndigheterna bör utsträckas till att avse krav på förhandlingar om en stängning av för att man därigenom bl. a. skall kunna stoppa den handel med narkotika som där förekommer. Med tanke på att de svenska myndigheterna inte är ensamma om att få allvarliga problem på grund av förhållandena i bör regeringen ta initiativ till en gemensam aktion från , och i frågan. Om regeringen inte lyckas åstadkomma en sådan aktion, bör regeringen självständigt ta initiativ till förhandlingar med de danska myndigheterna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att denna tar initiativ tillsammans med och/eller eller på egen hand till förhandlingar med danska myndigheter, för att få till stånd en stängning av fristaden .