mot · G5022433 · 1982-04-16 00:00:00 — av m. fl. Åtgärder mot försurningen (prop. 1981/82:151) De energipolitiska beslut som fattas får förr eller senare en stor betydelse för vår miljö. Det sambandet har man tyvärr ofta beaktat väldigt dåligt, och det finns säkert många orsaker till det. Det kan naturligtvis bero på okunnighet men är oftast ett resultat av en skadlig kostnadsjakt. I vilket fall som helst så har följderna för miljön inte sällan blivit katastrofala. Det gäller i allra högsta grad den enorma oljeanvändningen i energiproduktionen. Oljan är ju den stora boven i det försurningsdrama som utspelas i praktiskt taget hela kanske främst i de kalkfattiga delarna av . De skadliga effekterna av försurningen är många. Våra insjöar dör och giftiga tungmetaller, t. ex. aluminium, kadmium, kvicksilver, koppar och vanadin löses ut i såväl ytvatten som grundvatten och blir till ett dödligt hot mot djur och människor. Till detta kommer att moderna forskningsresultat nu visar att försurningen sannolikt också inverkar negativt på växtligheten. Naturvårdsenheten vid i beskriver t. ex. i en rapport hur granens och tallens tillväxt försämras på grund av närheten till oljekraftverket i . De tillväxtundersökningar som gjorts där visar på en klart negativ påverkan på tall och gran ut till ett avstånd av från verket i förhärskande vindriktning. Dessutom finns en tendens till reduktion av granens tillväxt i ett område ytterligare . När föroreningssituationen förbättrades efter 1974 återhämtade sig visserligen granen. har däremot en bestående försämrad tillväxt av tall i kustzonen kunnat konstateras. Detta är forskningsresultat som borde vara ett memento för dem som hävdar att vi inte har råd med kraftfulla satsningar mot försurningen. Frågan är väl närmast, om vi har råd att inte göra sådana satsningar. Försurningen håller alltså på att utveckla sig till vår tids största miljökatastrof. Det är tydligen en del av det pris vi måste betala för en ohämmad satsning på oljan i energiproduktionen. står vi inför en introduktion av nya eller delvis nya energiråvaror. Det är främst kol och i viss mån också torv. 1 båda fallen medför förbränningen utsläpp av försurande ämnen av samma typ som vid förbränningen av olja. gäller det därför att vi inte gör samma misstag som vid oljeintroduktionen. I * 1981/82. 2 Begränsning av svavelutsläppen i 2.1 Rökgasrening vid torveldning I proposition 1981/82:151 lägger regeringen förslag till krav på rökgasrening vid koleldade anläggningar. Däremot innehåller propositionen inga förslag till sådana krav på anläggningar som använder sig av inhemska fasta bränslen. Detta är, särskilt när det gäller torven, anmärkningsvärt. Torven skall nämligen tillsammans med övriga inhemska bränslen, enligt energipolitiska beslut, ersätta olja. Skall det bli möjligt att leva upp till denna målsättning, måste det projekteras och uppföras ett antal större torveldade anläggningar. Vid förbränning av torv uppstår samma typ av miljöstörande utsläpp som vid kolförbränning. Dessutom frigörs vid torveldning avsevärda kvantiteter stoft, som blir en svår belastning för omgivningarna. Vi föreslår därför att anhåller att regeringen låter utarbeta normer för rökgasrening vid torveldade anläggningar. 2.2 Forsknings- och utvecklingsarbete är det nödvändigt att en effektiv teknik för rökgasrening vid torveldning tas fram. Forsknings- och utvecklingsarbete på detta område måste därför stimuleras. I den proposition som föregick energipolitiska beslut konstaterade föredragande statsrådet att bristen på planer för att utnyttja torv är särskilt påfallande i de södra och mellersta delarna av landet. Han ansåg också att särskilda åtgärder måste vidtas för att här få till stånd ett antal projekt för användning av torv. Vi förutsätter att regeringen nu tar konsekvenserna av dessa uttalanden och aktivt arbetar för att sådana projekt skall påbörjas. Vi anser att ett intensivt forsknings- och utvecklingsarbete på rökgasreningens område bör knytas till dessa projekt. Vi vill i detta sammanhang peka på som lämpligt för en lokalisering av projekt av ovannämnda typ. I länet finns stor tillgång på torv av god kvalitet. Torven är i allmänhet också av en typ, s. k. vitmossetorv, som innehåller mycket låga halter av svavel. Vidare pågår i länet i det s. k. en omfattande försöksverksamhet med brytning och förädling av torv till en produkt med litet vatteninnehåll och högt energivärde. Vad ovan anförts om forsknings- och utvecklingsarbete när det gäller rökgasrening vid torveldning bör ges regeringen till känna. 3 Kalkning m. m. 3.1 Anslag till kalkning av sjöar och vattendrag Försurningen av mark och vatten är emellertid redan ett faktum. sjörika är särskilt hårt utsatt. Om utvecklingen får fortsätta, kan redan om något tiotal år av länets sjöareal vara förstörd. Det är därför nödvändigt att kraftfulla åtgärder vidtas så att försurningshotade sjöar kan bevaras och redan drabbade återställas. Enligt och är det enda nu kända medlet för att uppnå detta resultat en kraftigt ökad kalkning. Man föreslår därför kalkningsinsatser i sjöar och vattendrag om ca 200 milj. kr. Detta skall ske stegvis och nå full omfattning . På så vis räknar man med att kunna rädda ca 18 000 sjöar som redan är försurade och hindra försurning av de ytterligare ca 3 000 sjöar som är hotade. Regeringen föreslår i sin proposition att det anvisas sammanlagt 190 milj. kr. för att motverka försurningen. I denna summa skall då inräknas kostnader för en försöksverksamhet avseende kalkning av mark och grundvatten, som av och beräknats till 6 milj. kr. /83 (utöver tidigare nämnt anslag). Vi anser att regeringens förslag är tilltaget i underkant, framför allt med tanke på den mycket allvarliga försurningssituationen. Vi vill emellertid också hänvisa till vad som i ovannämnda rapport anförs om konsekvenserna av ett begränsat statsstöd. Det sägs nämligen klart ifrån, att en sådan begränsning kan leda till att statsstödet i stället för att få en stimulanseffekt kan komma att hämma utvecklingen. Vi föreslår därför att för /83 anslås 53 milj. kr. för kalkningsinsatser i sjöar och vattendrag samt att uttalar att detta anslag stegvis höjs för att uppgå till 200 milj. kr. Under i stort sett hela efterkrigstiden har kalkningen av åkermarken i praktiken varit helt otillräcklig för att neutralisera syratillskotten, som till stor del kommer från surgörande gödselmedel. Man har därför kunnat notera låga och sjunkande pH-värden i marken inom i stort sett samtliga jordbruksområden. Således är en mycket betydande del av åkermarken i stort behov av kalkning. Enligt nuvarande rekommendationer bör kalkas vart femte till . I praktiken kan det dröja betydligt längre mellan kalkningstillfällena. Med tanke på det samlade försurningstryck som råder inte minst från gödselmedlen torde intervallen vara alltför långa. De stora pH-fluktuationerna som blir följden leder till en fortlöpande utarmning av markens förråd av framför allt magnesium. Kalkning av bör därför öka till det verkliga behovet. Vi anser att detta endast kan uppnås genom tvingande föreskrifter. Vi föreslår därför att anhåller att regeringen låter fastställa normer för kalkning av . 3.3 Försöksverksamhet avseende kalkning av mark och grundvatten Försurningen av skogsmark kan som tidigare framhållits komma att inverka menligt på markens produktionsförmåga och påverka bl. a. trädtillväxten. Om dessa farhågor skulle visa sig vara berättigade, kan kalkning vara en tänkbar motåtgärd. Kalkens inverkan på skogsmark är emellertid ännu inte klarlagd. Därför föreslås i och en långsiktig försöksverksamhet med kalkning av skogsmark. bör enligt förslaget kalkning av vattentäkter och andra åtgärder för att återställa försurat dricksvatten studeras. Verken uppskattar kostnaderna till 10 milj. kr. , när verksamheten nått full omfattning. Regeringen är positiv till verksamheten i fråga men föreslår inga särskilda pengar till densamma. Försöksverksamheten skall uppenbarligen finansieras med hjälp av de 190 milj. kr. som föreslagits till åtgärder för att motverka försurningen . Risken med ett sådant förfaringssätt är att försöksverksamheten hamnar i strykklass vid fördelningen av pengar. Vi anser därför att ett särskilt anslag skall anvisas för försöksverksamhet av ovan angivet slag och att detta stegvis höjs till de av och angivna 10 milj. kr. Detta bör ges regeringen till känna. 3.4 Kalkfällning i kommunala reningsverk av de kommunala avloppsutsläppen sker i försurade eller försurningshotade områden. De flesta av reningsverken använder sig av aluminium eller järnsalter som fällningsmedel. Detta leder till låg alkalinitet i avloppsvattnet och risk för metallförgiftning av bl. a. fiskbeståndet i sjöar och vattendrag. Fällning med kalk skulle däremot ge en förhållandevis högre alkalinitet i avloppsvattnet, och problemet med metallförgiftning skulle kunna undvikas. och föreslår i sin rapport att bör beakta vad kalkfällning eller pH-justering av det utgående avloppsvattnet kan ge i den regionala planeringen av kalkningen. Föredragande statsrådet ser det för sin del sorn angeläget att möjligheterna till övergång till kalkfällning eller kalktillsats i avloppsreningsverk noga prövas. Vi anser det vara bevisat att kalkfällning i reningsverken är en viktig del av de samlade åtgärderna mot försurningen. Bindande föreskrifter om användning av kalk i reningsverken bör därför utarbetas. Vi föreslår att detta ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att anhåller att regeringen låter utarbeta normer för rökgasrening vid torveldade anläggningar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forsknings- och utvecklingsarbete när det gäller rökgasreningen vid torveldning, 3. att för /83 för kalkningsinsatser i sjöar och vattendrag anvisar 53 milj. 4. att uttalar att detta anslag stegvis höjs för att uppgå till 200 milj. kr. 5. att anhåller att regeringen låter fastställa normer för kalkning av , 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett särskilt anslag för försöksverksamhet avseende kalkning av mark och grundvatten, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bindande föreskrifter om användning av kalk i de kommunala reningsverken. () ()