mot · G5021169 · 1982-01-25 00:00:00 — m. fl. och kom stor uppmärksamhet att riktas mot glesbygdskommunernas problem. Ett bidragssystem infördes, som syftade till att möjliggöra för glesbygdskommuner med låg skattekraft att förse sina invånare med en godtagbar service utan att detta skulle medföra alltför hög skatt. Från flera håll riktades emellertid kritik mot detta skatteutjämningssystem. Kritikerna menade att man inte bara skulle ta hänsyn till kommunernas skattekraft utan också till faktorer som påverkar en kommuns kostnadsbild. Den kommunalekonomiska utredningen (KEU) såg över systemet med utgångspunkt i att den enskilda kommunens kostnadsnivå skulle kunna inverka på skatteutjämningen. beslöt också att införa ett nytt system i allt väsentligt enligt KEU:s förslag. Sedan KEU:s utredningsarbete började har landets ekonomi drastiskt förändrats. Kraftiga förskjutningar har också skett i relationerna mellan enskilda kommuners ekonomier. Det valda finansieringssättet för genomförendet av skatteutjämningsreformen samt olika besparingar på statsbudgeten har påverkat kommunernas ekonomi i varierande utsträckning. Det finns mot denna bakgrund skäl att ifrågasätta om de fördelningsprinciper som KEU föreslog 1977 är riktiga 1982. Ytterligare faktorer utöver de som föreslogs av KEU borde inarbetas i skatteutjämningssystemet. I en utredning utförd av och kommuner anges några sådana faktorer, nämligen kommunernas kostnader för regional funktion och social service. Det gäller således vissa för storstadskommunerna karakteristiska förhållanden, som de enskilda kommunerna inte själva råder över och som spelar stor roll för dessa kommuners kostnadsnivå. Skatteutjämningssystemet syftar till att utjämna de stora skillnader som finns mellan enskilda kommuner och landsting ifråga om skattekraft och kostnader för bedrivande av verksamhet. får samtliga landets kommuner, med undantag för 23 stycken, och samtliga landsting, med undantag för samt och , dela på ca . Bidraget för motsvarar en skattesats på . per skattekrona i genomsnitt för landet eller . Systemet med dess nuvarande utformning infördes . reformen innebar en kraftig ökning av de bidragsmedel som genom skatteutjämningssystemét överförs till den kommunala sektorn uppdelades genomförandet i etapper. De kommuner/landsting som står utanför skatteutjämningssystemet gör så på grund av att deras egen skattekraft är högre än den framräknade garanterade skattekraften. Det är således den nominella nivån på skattekraften och enbart denna som är avgörande för om skatteutjämningsbidrag kan erhållas. Skattekraften spelar en central roll i skatteutjämningssystemet. Systemet avser att utjämna skillnader såväl på inkomstsidan (skattekraften) som på kostnadssidan. Det är emellertid skattekraften som är den helt avgörande faktorn för erhållande av bidrag. av det totala skatteutjämningsbidraget fördelas nämligen enligt denna grund. Skattekraften, dvs. den beskattningsbara inkomsten per invånare, framstår som ett rubbigt fördelningsinstrument. Den säger egentligen ingenting om en kommuns ekonomiska situation. En kommun som har relativt hög skattekraft kan ha höga kostnader och låg skatteunderlagstillväxt. Skattekraften är ett statiskt mått. I varje års budgetsituation är det tillväxttakten av skatteunderlaget som är det intressanta. Det är de kommuner som har en låg tillväxt av sitt skatteunderlag som har de stora kommunalekonomiska problemen. Den beskattningsbara inkomsten säger inte heller något om den enskildes levnadsnivå. Nuvarande avdragsmöjligheter medför exempelvis att den genomsnittliga beskattningsbara inkomsten ofta blir lägre i storstädernas kranskommuner med villastruktur än i själva storstäderna. Visserligen vägs andra faktorer än skattekraften in i systemet, men fördelningen av medel visar att skattekraften är den tyngsta faktorn. måste större hänsyn tas till en kommuns kostnadsbild, och skattekraftens betydelse måste i motsvarande mån reduceras. Annars kommer kommuner som står utanför systemet att missgynnas och kraftiga skattehöjningar eller drastiska nedskärningar av den kommunala servicen i dessa kommuner bli nödvändiga. Det sägs ibland att den ekonomiska situationen i kommunerna utanför skatteutjämningssystemet är gynnsammare än i de kommuner som befinner sig i systemet. Den utredning som utförts i och visar att denna bild inte stämmer, i vart fall inte för dessa båda kommuner. har de båda storstäderna och fått stora ekonomiska problem. Sysselsättningen har minskat och många arbetstillfällen försvunnit. De båda kommunerna har haft en betydligt ogynnsammare utveckling på arbetsmarknaden än riket i genomsnitt. reducerats med mellan 2 000 och 3 000 invånare utan att de fasta kostnaderna gått att minska i motsvarande utsträckning. Nettodriftkostnaderna har ökat kraftigt både i och Götteborg i relation till övriga kommuner i riket. Detta förklaras också av att allting är dyrare i en storstad, markpriser, hyror, löner och mycket annat. Skatteunderlagstillväxten har varit låg. Den genomnsnittliga tillväxten för de båda storstäderna har varit mot i snitt för övriga kommuner. Som en följd av de höga kostnaderna och den låga tillväxten av skatteunderlaget har och tvingats höja skatten snabbare än de flesta andra kommuner. tvingades exempelvis höja skatten med . trots att den kommunala volymtillväxten begränsades till . Det försämrade statsfinansiella läget har resulterat i ett antal regelbundet återkommande sparplaner som i stor utsträckning gått ut över kommunerna. Reformeringen av skatteutjämningen har i allt högre grad finansierats inom den kommunala sektorn - genom indragningar av statsbidrag och reduceringar av kommunernas skatteunderlag. Det har genomgående varit så att dessa åtgärder drabbat kommunerna utanför skatteutjämningssystemet hårdare än genomsnittet. För exempelvis Malmös vidkommande har olika statliga åtgärder, minskade eller slopade statsbidrag samt ändrad beräkning av skatteunderlaget m. m., medfört ett intäktsbortfall motsvarande . i utdebiteringar åren 1980-1982. är därmed en av de kommuner som drabbats hårdast. Bland de åtgärder som genomförts eller föreslagits av regeringen framstår reduceringen av kommunernas skatteunderlag från de juridiska personerna som särskilt anmärkningsvärd. Denna åtgärd drabbar storstäderna och vissa andra industriorter hårt. Det kan inte stå i överensstämmelse med målsättningen att få till stånd en industriell expansion att försämra kommunernas ekonomiska möjligheter att skapa förutsättningar för industrietablering. Om en fortsatt urholkning av skatteunderlaget för juridiska personer sker kommer kommuner som satsar betydande ekonomiska resurser på detta område inte att få någon kompensation för detta. I storstäderna samlas många specialistfunktioner som ger service åt regionerna omkring. Här sker ett intensivt utbyte av information, varor och tjänster. Teater, museer, bibliotek och andra kulturinstitutioner besöks av många människor från hela landet. Kommunikationer - gator, kollektivtra fik m. m. - måste dimensioneras även för andra än kommunens egna invånare. Storstäderna spelar en viktig roll i den totala ekonomiska utvecklingen. En av förutsättningarna för att skall ha möjligheter att återupprätta sin internationella konkurrenskraft är att storstadsfunktionen inte störs av kommunalekonomiska kriser utan får utvecklas under samma goda betingelser som . I hela den industrialiserade världen utgör storstäderna en motor i den ekonomiska tillväxtprocessen. I en storstad finns många kostnader som inte existerar i en mindre kommun. Dessa kostnader kan sammanfattas under två begrepp; kostnader för social struktur och kostnader för regional funktion. Det är kostnader som bör vägas in i skatteutjämningssystemet. Den refererade utredningen av Malmös och kommuner visar att merkostnaderna för dessa båda kommuner inom områdena social struktur och regional funktion uppgår till mellan 2:00 och . Det kommunala skatteutjämningssystemet syftar till att skapa likvärdiga förutsättningar för service i olika delar av landet. Skatteutjämningsbidraget baseras i huvudsak på kommunernas skattekraft och i någon mån på geografiskt läge och befolkningsstruktur. I en särskild utredning utförd av och kommuner pekas på de merkostnader som åvilar en storstadskommun och som inte beaktas i det nuvarande skatteutjämningssystemet. Merkostnaderna som i huvudsak finns inom områdena social struktur och regional funktion uppskattas i utredningen vara av storleksordningen . En statlig utredning bör tillsättas med uppgift att överväga olika modeller för hur skatteutjämningssystemet skall kunna förändras så att även faktorer som regional funktion och social struktur beaktas av systemet. Dessutom bör sättet att mäta skattekraften tas med i beräkningarna. Några ytterligare indragningar av statsbidrag bör inte ske förrän utredningen slutfört sitt arbete. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en utredning med uppgift att se över det nuvarande skatteutjämningssystemet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen. () () ()