mot · G502317 · 1982-01-15 00:00:00 — m. fl. En samlad svensk livsmedelspolitik fattade det jordbrukspolitiska principbeslutet som fortfarande gäller och ligger till grund för prisregleringen på jordbrukets produkter. Huvudprinciperna i detta grundläggande beslut är följande: Huvudsyftet med jordbrukspolitiken skall vara att tillförsäkra dem som är sysselsatta inom jordbruket i alla delar av landet en ekonomisk och social standard som är likvärdig med den som jämförbara grupper uppnår. De statliga insatserna för jordbrukets rationalisering bör främja uppbyggandet och vidmakthållandet av rationella familjeföretag. Miljö- och regionalpolitisk! De ekologiska och miljömässiga aspekterna bör beaktas. Jordbrukspolitiken inriktas så att jordbruket och till detta knutna näringar kan medverka i en aktiv regionalpolitik. Den befintliga åkerarealen i landet behålls. Prislinjen och regleringssystemet. Som prislinje anges en mellanprislinje. Det innebär att ersättningen till jordbrukarna tas ut dels på konsumentpriserna, dels genom att medel överförs från statsbudgeten i form av livsmedelssubventioner. Regleringssystemet från bibehålls, och jordbrukets inflationsskydd genom knytning till PM-index blir kvar. Det särskilda prisstödet till jordbruket i norra behålls och byggs ut. Det senaste jordbrukspolitiska principbeslutet har , , bara fått verka . Men redan nu har de förutsättningar på vilka beslut vilade förändrats i grunden. Konsumentpriserna på livsmedel har måst höjas i sådan grad att konsumtionen har minskat med avsättningssvårigheter som följd. Mellanprislinjen, som skulle innebära att subventionerna skulle höjas i tider av stora prisstegringar och hållas oförändrade då prisutvecklingen var lugnare, har inte tillämpats i praktiken . Bristande insyn i förädlingsledet av livsmedelsproduktionen har lett till misstänksamhet från konsumenternas sida om vart pengarna tar vägen, då endast en mycket liten del av de tillförda medlen hamnar hos jordbrukarna. nyetablerade och högt skuldsatta jordbrukare pressas hårt. Unga välutbildade och intresserade människor som skulle vilja bli jordbrukare utestängs från möjligheten att få verka som jordbrukare. Vissa skuldsatta jordbrukare har tvingats gå i konkurs. Jordbrukarnas svårigheter är dock olika både inom samma områden i landet och mellan olika delar av landet. Det nuvarande stödet till jordbruket innebär att stödet utgår via priset på levererade produkter. Den som har mycket att sälja får ett större stöd än den som har mindre att leverera. Också stödet till jordbruket i norra är ett, visserligen regionalt - men ändå - prisstöd. Att i likhet med andra industriländer måste ha ett skydd för sin egen jordbruksproduktion torde stå klart. Men utformningen av detta stöd måste kunna bli föremål för nya överväganden. Inriktningen måste bli att stödet skall rikta sig till de som verkligen behöver det. För att nå en sådan effekt kan knappast stödet kanaliseras bara via produktpriserna. Förenklat uttryckt borde man diskutera ett riktat stöd till den behövande jordbrukaren i stället för till hans produkt. Ett sådant riktat stöd skulle bl. a. kunna ges via kapitalsidan och härigenom kunna styra utvecklingen av jordbrukets struktur. Samverkansformer skulle kunna främjas och överinvesteringar och underutnyttjande av maskiner och anläggningar motverkas. Målformuleringarna års beslut bör väsentligen kunna behållas, men medlen för att nå dessa mål bör bli föremål för mera genomgripande överväganden än vid tidigare utredningar på området, som haft karaktären av översyn av rådande förhållanden. Momsen på mat måste bort! Vpk har krävt ett slopande av momsen på maten. Detta kan ske endera genom att direkt befria livsmedel från moms eller att använda momsinkomsterna för att subventionera livsmedel. Momsen på livsmedel är ju i strikt mening en skattefråga. Men livsmedelssubventionerna kan, och bör, ses som en återföring av moms tillbaka till konsumenterna. Momsen på livsmedel skulle kunna avskaffas indirekt genom att livsmedelssubventionerna stegvis höjdes till ett belopp som motsvarade influten moms. Subventionerna bör differentieras och omfatta utvalda delar av livsmedelssortimentet och inte, som , begränsa sig till jordbruksprodukter. Grönsaker, frukt och fisk bör exempelvis ingå. Det krävs väsentligt högre subventionsnivå än den nuvarande, och det är rimligt att anta att ett sådant program måste genomföras etappvis. Frågan om matmomsen aktualiseras i andra vpkmotioner. En utredning måste ha en samlad livsmedelspolitik som mål Bakom de livsmedel som konsumenten förbrukar ligger inte bara jordbruk, trädgårdsskötsel och fiske. sker en omfattande förädling av dessa näringars produkter, som då ses som råvaror. Förädlingsvärdet är betydande. Därför är det viktigt att också hela förädlingsledet dras in i en utredning om en ny livsmedelspolitik. Från beredskapssynpunkt är det också angeläget att utredningen om vår livsmedelsförsörjning inte begränsas till jordbruket. Strukturen i förädlingsledet avgör i hög grad landets sårbarhet. Den fortgående koncentrationen till få och stora förädlingsanläggningar, där yrkeskunnande ersätts av dataprogram, ökar vår sårbarhet och kan bli utsatt för störningar redan i fredstid. Förhållandet att svenska och utländska multinationella företag alltmer tar över de stora förädlingsindustrierna som svenska kooperativa företag lider av kapitalbrist måste granskas och åtgärdas. är ett land som vill vara alliansfritt i fred och neutralt i krig. Vill vi fortsätta den politiken, och det råder det en bred enighet om, måste vi ha en säkrad livsmedelsförsörjning både i fred och vid en avspärrning. En sådan försörjning är dåligt säkrad . Man talar inte längre om en viss självförsörjningsgrad utan om en viss försörjningsförmåga. Denna förmåga är tyvärr mycket sårbar . En mera decentraliserad förädlingsapparat grundad på svenskt ägande och yrkeskunnande skulle minska sårbarheten. Ett minskat spannmålsöverskott genom odling inom landet av mera fodermedel och kanske energigrödor skulle verka i samma riktning. De stora djurfabrikerna som bygger på av multinationella företag framtagna djurraser och importerat foder bör avvecklas och ersättas av anläggningar knutna till jordbruket och en svensk foderproduktion. Produktion, förädling och distribution av en så livsavgörande vara som mat får inte underordnas det enskilda vinstintresset. Livsmedelsförsörjningen är i högre grad än någon annan fråga gemensam för alla medborgare i samhället. Den är en samhällsfråga. Därför måste den nuvarande jordbrukspolitiken vidgas till att täcka alla produktioner och förädlingsled som har med livsmedel att göra. Det krävs en heltäckande svensk livsmedelspolitik. Krav på att en sådan politik utreds har rests bl. a. av de stora löntagarorganisationerna LO och TCO. Här reser vi från vpk samma krav på grunder som här redovisats. Med stöd av det här anförda föreslås att hos regeringen hemställer om en utredning och förslag om en samlad svensk livsmedelspolitik i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)