ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021754 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1754 Ett pedagogiskt program för förskolan I den skrift som från utgått till alla förskolor, Ett pedagogiskt program för förskolan, heter det att förskolan skall stödja och stimulera barnens utveckling fysiskt, socialt, emotionellt, intellektuellt och språkligt. Utan att göra någon invändning mot de områden som här uppräknas måste man fråga sig om inte den kanske viktigaste sidan uteslutits, nämligen den andliga. Vid ett närmare studium i den åttasidiga skriften i fråga finner man ordet etik på ett enda ställe. Det är vid punkten Omvärldsorientering, men ingenting tyder på att det gäller den kristna etiken. Föräldrarnas ansvar och aktiva inflytande betonas med rätta. är ett land där en majoritet av befolkningen hör till kyrkan eller kristna samfund. Om man bara läser program och inte känner till historia och struktur, kunde man tro att de barn som kommer till förskolan tillhör ett folk utan religion. Två saker bör betonas i detta sammanhang: Utbildningen av lärare för förskolan måste ha klara direktiv då det gäller etiska frågor som beaktar kristendomens särart och fundamentala betydelse för vårt folk. Det material som centralt distribueras till förskolan bör vara granskat med hänsyn till den kristna etik som ligger till grund för vårt samhälle, varvid barnens utveckling andligt bör tilläggas i det pedagogiska programmet. Eftersom barnen får sin första kontakt med fostran och undervisning just i förskolan är det av yttersta vikt att den inte står i konflikt med hemmens och program och målsättning. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att etik och tro skall upptas på förskolans program.
mot · G5021755 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1755 m. fl. Utbyggnad och decentralisering av barnreumatikervården Antalet reumatiskt sjuka barn i vårt land uppgår till ungefär 3 000, och man räknar med att ytterligare ca 150 fall av kronisk ledgångsreumatism hos barn tillkommer . Av dem behöver åtminstone reumatologisk specialistvård , vilket motsvarar 30-35 vårdplatser. finns det endast 18-20 vårdplatser för reumatologiska barn, nämligen vid den barnreumatologiska enheten vid i . Det ringa antalet vårdplatser medför att väntetiden kan bli mellan ett och , om det inte rör sig om ett akut fall. Enligt en färdigställd vårdutredning behövs det, förutom den i , ytterligare en specialavdelning, omfattande 8-10 platser. Det är alltså nödvändigt med en ökning av antalet vårdplatser för reumatologiska barn. Mycket viktigt är också att vården decentraliseras. måste barn från hela landet behandlas vid enheten i . Detta medför givetvis i många fall stora påfrestningar både för barnen själva och för föräldrarna, eftersom barnen kanske måste vistas långt borta från hemmet. Vid en decentralisering och utbyggnad torde t. ex. och kunna komma i fråga. Sammanfattningsvis kan man säga att det är angeläget dels att inrätta flera vårdplatser för reumatologiska barn, dels att decentralisera vården, så att den kan ske på flera platser i landet. att uttalar att man vid uppgörandet av de regionala sjukvårdsplanema tar hänsyn till behovet av en ökning av antalet vårdplatser för reumatikersjuka barn. () () () ()
mot · G5021758 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1758 F. n. finns inte någon möjlighet att på ett rimligt sätt planera dimensioneringen av arbetsterapeututbildningen, eftersom instrument saknas att fastställa framtida tillgång och efterfrågan. Det enda som kan sägas är att det råder stor brist på arbetsterapeuter. Till skillnad från de flesta andra yrkesgrupper på vårdområdet finns inte någon registrering av arbetsterapeuter. Detta innebär att man tvingas söka information från olika håll och att resultatet till slut blir ytterst bristfälligt. Dessutom saknas riktlinjer för vilken bemanning som skall finnas av arbetsterapeuter verksamma inom olika områden. Därför råder betydande skillnader i landstingen. Tre landsting har på eget initiativ byggt upp vissa riktlinjer för sin bemanning. Vissa andra har inlett ett arbete på grundval av de tre förstas arbete. De landsting som successivt utarbetat förslag till normer grundar sitt arbete på de praktiska erfarenheter som funnits inom i fråga. Därför finns inte någon enhetlighet mellan landstingen och knappast heller inom samma landsting. Resultatet av dagens situation är att möjligheten till behandling varierar kraftigt; i vissa fall saknas den nästan helt. Både de anställdas situation och framför allt patienternas lämnar mycket i övrigt att önska. Nedan redovisas några exempel på de normer för bemanning som utarbetats i tre landsting, , och . Exemplet anger antalet arbetsterapeuter psykiatrisk sjukvård - geriatrisk Ovanstående normer tillämpas i dessa landsting. Som synes finns både betydande och smärre skillnader. Allt talar för att om en motsvarande genomgång gjordes i övriga landsting skulle bilden vara densamma; möjligen skulle i vissa fall finnas än större skillnader. Skillnaderna liksom bristen på normer och möjlighet att göra beräkningar medför att utbildningsdimensioneringen blir svår. Det är osäkert om man i de landsting som har utbildning handlar rätt. Utbildar man tillräckligt många, eller kanske för många? Utbildar man med korrekt inriktning? Det är nödvändigt för den framtida utvecklingen av den arbetsterapeutiska verksamheten inte minst inom långtidssjukvården att bättre planeringsinstrument skapas. Detta gäller i fråga om utbildningens dimensionering, men också inför planering av nya och/eller förändrade verksamheter. Med stöd av vad som anförts hemställer jag att begär att regeringen uppdrar åt berörd myndighet att utarbeta förslag till grundbemanning av arbetsterapeuttjänster relaterat till antal vårdplatser inom olika verksamhetsområden samt att därvid även registrering av arbetsterapeuter sker.
mot · G5021759 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1759-1769 och till ensamstående adoptivförälder har det blivit vanligare med ensamstående adoptivföräldrar. Denna grupp, några hundra, har haft stora kostnader för att få hit sina barn som oftast kommer från fjärran länder. Även om de flesta av dem har goda förvärvsinkomster kan de inte ge sina barn samma standard som biologiska föräldrar. finns ingen möjlighet för ensamstående adoptivföräldrar att uppbära bidragsförskott, till skillnad från ensamstående föräldrar som fött sitt barn. När bidragsförskottsiagen infördes var det inte aktuellt för ensamstående att adoptera. Utgångspunkten för bidragssystemet är att stödet skall riktas till barnen och att dessa så långt möjligt skall tillförsäkras levnadsvillkor som är likvärdiga dem som tillkommer barn med sammanboende föräldrar. Bidragsförskott utgår till vårdnadshavare även om fadern är okänd, dock ej för adoptivbarn. Det borde i detta sammanhang vara rimligt att ett adoptivbarn jämställs med det barn, vars fader är och förblir okänd. I båda fallen saknar barnet ekonomiskt bidrag från två parter. Samhällskostnaden torde röra sig om någon promille av bidragsförskottssystemets totala kostnader. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att ensamstående adoptivförälder kan uppbära bidragsförskott. () () 1 1981/82.
mot · G5021760 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1760 och i på teckenspråk De dövas första språk är teckenspråket. Teckenspråket är visuellt och gestuellt, vilket betyder att det inte finns någon bra skrivform för det. För att dokumentera teckenspråket behövs rörlig bild och för detta har videotekniken kommit som ett mycket användbart hjälpmedel. Med hjälp av video kan information spridas till de barndomsdöva, den enda grupp i som aldrig får nyheter på sitt eget språk. startades en försöksverksamhet i med att göra videoprogram på teckenspråk. Verksamheten mottogs bland de döva med stor tillfredsställelse och man såg fram mot att kunna få information på sitt eget språk, att kunna få sin historia berättad på sitt eget språk och kanske kunna göra sin egen tidning. Videoverksamheten drevs vidare med hjälp av små bidrag och insamlade medel och de döva stod för merparten av kostnaderna. Detta blev efter hand mycket betungande och man sökte medel från staten. Ansökan hamnade hos . I dess delbetänkande (Ds U 1980:9) föreslås att staten successivt skall ta över det ekonomiska ansvaret för SDR:s videoproduktion. Det är förhållandevis kostsamt att driva en videostudio men genom denna teknik kan man ge de barndomsdöva något av den information som sköljer över de hörande. Enligt ovan nämnda delbetänkande föreslogs ett anslag på . första året och ett på 1,4 milj. kr. för kommande budgetår 1982/83. I årets budgetproposition föreslås . vilket enligt vår mening kan leda till att det görs färre videoprogram på teckenspråk. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en sådan disposition av medlen från den aviserade videogram- och kassettavgiften att behovet av videoprogram på teckenspråk tillgodoses i enlighet med det anförda.
mot · G5021761 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1761 Den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter och omsorgsvårdens institutioner I regeringens proposition 1979/80:152 angående den andliga vården vid bl. a. sjukhus finns inget förslag angående den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter och omsorgsinstitutionerna. Propositionen hade som bakgrund de förslag som lämnades i betänkandet Andlig vård vid sjukhus, kriminalvårdsanstalter m. m. I detta finns dock förslag till hur den andliga vården bör ordnas vid både kriminalvårdsanstalter och omsorgsinstitutioner. Utredningen visade också att förhållandena inom dessa båda områden, kriminalvården och omsorgsvården, inte är tillfredsställande. Utredningen hänvisar till SOU 1977:76. Enligt denna skulle styrelsen vid anstalt fastställa omfattningen av de arbetsinsatser, som krävs för den andliga vården vid den enskilda anstalten eller häktet. Denna princip skulle kunna innebära, att samfundens möjligheter att utöva andlig vård på anstalter och häkten begränsas och att ingen likformig organisation blir möjlig. Önskvärt är därför att kyrkan och samfunden har ansvar för verksamheten och att anstaltsledningen skall bereda möjlighet till verksamhetens praktiska genomförande. Beträffande förslag och utnämningar till tjänster för den andliga vården bör samma tillämpning ske som när det gäller sjukhussjälavården, dvs. samverkan mellan diakoninämnd och frikyrkoråd. Lämpliga lokaler bör ställas till förfogande för den andliga vården vid anstalter och institutioner. Gudstjänster kan dock mycket väl hållas i lokaler, som även används för andra fritidsaktiviteter och som med enkla medel kan anpassas för gudstjänst. Viktigt är att ett lämpligt samtalsrum inrättas på varje anstalt. När det gäller de psykiskt utvecklingsstörda är det naturligtvis helt riktigt att i möjligaste mån integrera dem i samhället. Detta sker redan vid de mindre institutionerna eller bland de utvecklingsstörda som bor i någon form av egen bostad. bör då känna sitt ansvar. Men behov av organiserad andlig vård är fortfarande aktuell på alla de stora institutioner som fortfarande finns. Vid ovan nämnda propositions behandling i kulturutskottet /80:29 förutsatte utskottet att förslag i fråga om andlig vård vid de övriga institutioner som utredningen behandlat läggs fram för så snart som möjligt efter den beredning inom vederbörande departement som anses behövlig. Vid behandling av proposition 1980/81:174 förutsatte kulturutskottet att regeringen följer frågan om utvecklingen av den andliga vården på såväl omsorgsvårdens som kriminalvårdens områden och vill i båda dessa avseenden hävda den uppfattning som utskottet redovisade i sitt betänkande KrU 1979/80:29. Eftersom något förslag om andlig vård vid ovan nämnda institutioner och anstalter ännu inte lagts fram för och ej heller tycks komma under vårriksdagen, är det angeläget att frågan på nytt aktualiseras. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställs att hos regeringen begär förslag rörande den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter och omsorgsvårdens institutioner. J. ()
mot · G5021762 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1762 Universitetskurser i revyhistoria m. m. I flera länder, framför allt i , lägger man stor vikt vid att dokumentera och studera vad som kan innefattas i benämningen populärkultur. Kurser och linjer finns i vid ett femtontal universitet, som alla har ett Populär Culture Center. i populärkultur är , som har ca 5 000 studenter i ämnet och som också ger ut tre vetenskapliga tidskrifter. I betraktas de folkliga nöjena som något som faller utanför begreppet kultur. I stället borde det vara så att folklig nöjeshistoria studerades och dokumenterades utifrån en helhetssyn på samhället. Folkliga nöjen är en del av vår historia och har alltid funnits oavsett om den varit accepterad av officiella smakdomare eller ej. Häri kan innefattas revyhistoria, folklustspel, populärmusik, folkparkernas betydelse m. m. Också i växer intresset för den folkliga kulturen och det finns därför anledning för universitet och högskolor att inom ramen för enstaka kurser beakta detta. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om universitetskurser i populärkultur.
mot · G5021763 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1763 bedriver försök med s. k. allemansradio i och . Försöksverksamheten har tillkommit efter ett riksdagsbeslut om att alternativ till de pågående försöken med närradio borde prövas inom lokalradion. Försöksverksamheten i omfattar tre kommuner: Klippan, och . Både enskilda och föreningar/organisation har möjlighet att göra egna radioprogram. Man får själv svara för innehåll och utformning, men får vid behov den tekniska och journalistiska hjälp som behövs utan kostnad. har omkring 150 enskilda och omkring 400 föreningar deltagit i verksamheten. Varje måndag-fredag kan den som lyssnar på P 3-sändaren i Vegeholm på både höra Riksradions program 3, Radio länsprogram och program speciellt för Klippan, och . Det är nyheter, kommuntips, väder, direktsändningar från kommunfullmäktigesammanträdena och så program av enskilda och föreningar/organisationer. av befolkningen i de tre kommunerna lyssnar regelbundet på sin lokala radio trots att försöksverksamheten bara pågått . Radio har ett betydande opinionsstöd i län, och kraven på en fortsatt försöksverksamhet i de tre kommunerna i nordvästra är mycket starka. Försöksverksamheten skulle avslutas , men efter beslut av styrelsen för har den fått en tidsfrist till . Allemansradion i har också omfattats av betydande opinionsstöd och synnerligen stor uppslutning. Mot bakgrund av beslut om behovet av en försöksverksamhet av det slag som bedrivs i och och de intressanta resultat som kan uppvisas hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att försöksverksamheten med s. k. allemansradio i och får fortsätta efter . () ()
mot · G5021764 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1764 och av vissa äldre kulturföremål Det är hög tid att åtgärder genomförs för att skydda kulturarvet mot icke önskad utförsel. I en nyligen presenterad proposition (1981/82:82) finns förslag till lag om utförsel av vissa äldre kulturföremål. De åtgärder som föreslås är angelägna. På en punkt är dock en ändring nödvändig för att lagen skall få önskad effekt. Vi avser förslaget att föremål av de kategorier, som skall omfattas av lagen och som har ett marknadsvärde understigande skall vara undantagna från ansökningsskyldighet, dvs. de skall utan formaliteter kunna få föras ut ur landet. Denna bestämmelse skulle få en förödande inverkan på en mycket stor del av det materiella kulturarv som tillhört de små i samhället, dvs. de grupper som utgjort merparten av landets befolkning. En överväldigande del av de föremål, speciellt möbler , som utgjort böndernas, arbetarnas och den lägre borgarklassens bohag kan , även när de bevarats i gott skick, i allmänhet köpas till priser . En värdegräns på föreslagen nivå skulle härigenom få en effekt, som knappast varit avsedd, och som inte heller står i samklang med modern kultursyn. Arbetet med att bevara och föra kulturtraditioner vidare skall gälla hela samhällets historia och inte bara den s. k. högreståndskulturen. Även arvet från det gamla bondesamhället samt den framväxande industrialismen måste föras vidare. 1974:28 s. 301). Det är viktigt att genom en ekonomisk värdegräns förenkla för den enskilde samt att minska antalet tillståndsärenden, men vi anser att om denna strävan såsom här, kolliderar med omsorgen om en viktig del av vårt kulturarv, bör skyddsaspekten väga tyngst. Vi föreslår därför att den föreslagna 1 000-kronorsgränsen sänks till . Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande lag om utförsel av vissa äldre kulturföremål. () ()
mot · G5021765 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1765 m. fl. är ett mångkulturellt land. Landets egen, ursprungliga folkkultur har under århundraden influerats av kulturellt utbyte med andra länder. Detta har haft stor betydelse för ömsesidig förståelse mellan vårt folk och människor i andra länder. Det svenska kulturlivet berikas också av alla de människor som bor i , men har sina rötter i andra länder. Jämställdhet, valfrihet och samverkan är de tre grundstenarna i den svenska invandrarpolitiken och dessa grundstenar måste följaktligen genomsyra politikens alla områden. Invandrarna har haft med sig sin sång och musik, sin matkultur och litterära tradition. och teater har många invandrare haft som hobby redan i sina hemländer. De har tagit med sig sina intressen och traditioner. De vill också gärna dela med sig och vidareutveckla sitt kunnande. Detta är också grundförutsättningarna för att vi skall nå de invandrarpolitiska målen. Den finskspråkiga gruppen i har haft livlig amatörverksamhet. Den aktiverar tusentals människor och bygger broar över språkbarriärer. Denna amatörverksamhet har på ett tidigt stadium aktualiserat frågan om inrättandet av en finskspråkig yrkesverksam, fast teaterensemble i . Det är nu enligt vår uppfattning viktigt att ett konkret förslag läggs fram om hur den finskspråkiga befolkningen i får sitt teaterintresse tillgodosett. Med hänvisning till ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att regeringen bör utarbeta ett förslag om hur den av föreslagna finskspråkiga teaterensemblen skall förverkligas. () ()
mot · G5021766 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1766 Kompensation till vissa handikappgrupper för de negativa verkningarna av kassettskatt a. budgetpropositionen aviseras en proposition med förslag om skatt på ljud- och videokassetter. En del av skatteintäkterna bör enligt föredragande statsrådet användas till ersättningar av olika slag för att kompensera de negativa verkningarna av hemkopiering. Skatten motiveras av de svårigheter som framför allt musikbranschen mött, allteftersom det blivit lättare att med gott resultat kopiera grammofonskivor. När branschen i sin helhet blir mindre lönsam, finns det en risk för att man inte längre ger utrymme för den mindre namnkunniga eller mer avancerade musiken. På litet sikt kan detta leda till en utarmning av musiklivet. På samma sätt kan filmbranschen drabbas av en kopiering med videokassetter. Det finns därför inga skäl att motsätta sig en kassettskatt. De flesta människor är säkert villiga att på det sättet indirekt bidra till att bevara bredden i musikutbudet. Men det finns en stor nackdel med förslaget om kassettskatt. Om inga särskilda åtgärder vidtas, kommer den nämligen att hårt drabba grupper som är beroende av kassetter för sin dagliga livsföring: synskadade, döva och hörselskadade. Likaså kommer kostnaderna att stiga för organisationer och institutioner som har verksamhet med dessa grupper. Det kan knappast vara avsikten med skatten, särskilt som den inte motiveras med. Därför måste döva, hörselskadade och synskadade i någon form kompenseras för de ökade utgifterna. Med hänvisning till vad som anförts i motionen yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ersättning till vissa handikappgrupper för de negativa verkningarna av kassettskatt. () ()
mot · G502177 · 1982-01-12 00:00:00 — m. fl. Förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti vill slå vakt om den enskilda individens intressen när dessa kolliderar med de starka organisationernas och det starka samhällets intressen. Det finns därför inga delade meningar inom om att kollektivanslutning till politiskt parti är förkastlig. Varje människa skall ha rätt att själv bestämma om hon eller han vill tillhöra ett politiskt parti och i så fall vilket. Det kan inte vara rätt att som socialdemokratiska partiet tvångsansluta av sina medlemmar. Dessa kollektiv tvångsanslutna bildar också underlag för det fackliga partistödet, som blir orättfärdigt stort. Reservationsrätten kan inte försvaras, eftersom de olika fackförbunden endast godtar en personlig reservation, och det är ofta mycket besvärligt att få utträda ur ett parti som man aldrig ansökt om att få tillhöra. Därmed röjs också rösthemligheten. har genom sina uttalanden i fördömt systemet. Trots detta har ingenting eller mycket litet hänt inom socialdemokratiska partiet. Det är enligt vår mening en viktig uppgift att värna om de enskilda individernas frihet även om man därvid får ta strid med starka organisationer och intressen. har åtta gånger bestämt uttalat sitt ogillande av kollektivanslutning till politiskt parti, men dessa uttalanden har ej medfört att socialdemokratiska partiet har ändrat på dessa missförhållanden. Därför är det nu dags för en lagstiftning som skyddar individen och som förbjuder kollektivanslutning till politiska partier. Med anledning av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om lagstiftning som förbjuder kollektivanslutning till politiskt parti. HANS () i () () () () ()
mot · G5021770 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1770-1780 Vid olika tillfällen, senast , har i bestämda önskemål framförts om att i större utsträckning än vad som sker förse TV-programmen med textremsa för att därmed tillmötesgå de dövas och hörselskadades berättigade intresse. Enligt vår mening har vissa förbättringar skett, vilket vi noterar med allra största tillfredsställelse, men det är trots det föga tillfredsställande att ett stort antal TV-program sänds utan textremsa. Det måste framstå som diskriminerande för döva och hörselskadade, vilket inte minst framhållits från , att exempelvis TV-aktuellt och , politiska och andra debatter, svenska underhållningsprogram etc. inte kan förmedlas till dem via TV på ett tillfredsställande sätt. Särskilt diskriminerande synes detta vara, inte minst från demokratisk synpunkt, när det gäller politiska debatter, emedan de döva och hörselskadade självfallet i lika hög grad som andra vill följa aktuella politiska debatter och diskussioner för att bilda sig en uppfattning om det politiska skeendet. Vid den senaste behandlingen av en liknande motion i underströk kulturutskottet angelägenheten av åtgärder för att göra TVprogrammen tillgängliga för döva och hörselskadade. Utskottet hade haft tillfälle att ta del av den rapport om de hörselskadade och televisionen som utarbetats av en arbetsgrupp inom . Rapporten innehåller en analys av problemet och förslag till åtgärder av olika slag. Det är angeläget att fortsatta ansträngningar görs för att utan dröjsmål utöka programutbudet av textade TV-program. Vi vet att en mycket betydande allmän opinion stöder vår begäran i detta avseende. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller om en framställning till om utökning av textade program i TV. () ()