mot · G5021188 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. För att komma till rätta med det stora statliga budgetunderskottet är minskningar av statens utgifter oundgängliga. De nödvändiga besparingarna kan inte enbart beröra transfereringssidan. Även den statliga byråkratin måste effektiviseras. Med den snabba omsättning som det är på anställda skulle en sådan effektivisering inte behöva leda till avskedanden av befintlig personal. Ett exempel där säkerligen betydande rationaliseringsvinster finns att hämta är skatteprocessen. En sådan rationalisering bör också göras så att genomströmningen av mål blir snabbare. Med dagens stora målbalanser i skatterätterna är detta ett angeläget mål i sig. En förändring bör kunna ske utan att rimliga rättssäkerhetskrav åsidosätts. Rättssäkerhet har ju också en tidsdimension. Det är för en skattskyldig en tvivelaktig förmån att få en något grundligare utredning av sitt mål till priset av att vänta åratal och behöva ligga ute med de omtvistade pengarna. F. n. kan ett skattemål behandlas i fyra instanser: taxeringsnämnd, länsrätt, kammarrätt och regeringsrätt. Medräknas (taxeringsintendenten), som de facto gör en självständig juridisk prövning av alla mål som överklagats, är det i realiteten en instansordning i fem steg. Taxeringsnämnderna har fasta tidsgränser när deras taxeringsarbete skall vara slutfört. En nackdel är emellertid att besvärstiden för de skattskyldiga över taxeringsnämndernas beslut börjar löpa först när justerade taxeringslängder föreligger efter taxeringsåret. Detta trots att nämndernas arbete med de enskilda deklarationerna avslutats efter hand , sommaren och hösten själva taxeringsåret. En klar fördel vore om taxeringsnämndernas arbete kunde leda till beslut efter hand i de enskilda ärendena och om därvid den skattskyldiges besvärstid kunde knytas till de enskilda besluten. Den verkliga trånga sektorn i dagens skatteprocess är länsnivån. Där finns de största balanserna och de längsta handläggningstiderna. Nedan redovisas senast tillgängliga statistik över läget när det gäller skattemål (utom fastighetstaxeringsmål) i länsdomstolarna. 1 1981/82. (Alla siffror i tusental) Den genomgående tendensen är (med ett undantag) att antalet inkomna mål överskrider antalet avgjorda varför balanserna ständigt stigit för att nu motsvara arbete. Den förbättrade situationen 1980/81 beror inte på att takten på antalet avgjorda mål väsentligt ökat i förhållande till det normala, utan på att antalet inkomna mål kraftigt minskat. Det finns emellertid en uppenbar risk att detta beror på att problemen med RS-reformen lett till en sänkt granskningsinsats från taxeringsnämndernas sida. färre deklarationer har ändrats, varigenom deklaranterna mer sällan känt sig ha anledning att överklaga. Om RS-reformen efter hand leder till ett effektivare granskningsarbete finns det risk att antalet inkomna mål återgår till den tidigare nivån och balansen därigenom åter börjar öka år . Enligt uppgift beror målanhopningen på länsnivån snarare på länsstyrelsernas besvärsavdelningar än på länsrätterna. Taxeringsintendenterna skall , som ovan nämnts, yttra sig över alla överklagningsmål. Detta är ett uppenbart dubbelarbete eftersom länsrätterna gör exakt samma rättsliga prövning. Om taxeringsintendenterna slapp yttra sig över mål som överklagats av den skattskyldige skulle deras arbete i betydligt högre grad kunna inriktas på granskning av mer komplicerade deklarationer och av deklarationer där det finns anledning misstänka skatteundandragande. Detta skulle sannolikt ha en icke föraktlig positiv inverkan på den allmänna skattemoralen. I en centermotion till förra årets (1980/81:1542) framfördes kravet på återinförande av tidsgräns när länsrätten skall ha avgjort ett mål. gällde att mål skulle vara avgjorda i andra instans senast efter det taxeringsnämnderna skulle vara klara med sin behandling. Sedan denna tidsgräns borttagits har alla fördämningar brustit och målbalanserna och handläggningstiderna ökat katastrofalt. En viss möjlighet till förlängd tid måste dock behållas för verkligt komplicerade mål. I ett yttrande över motionen sa att ett återinförande hade både för- och nackdelar. Verket citerade också vad departementschefen yttrat när tidsgränsen togs bort, nämligen att han hade förståelse för landskontorsutredningens förslag att visserligen ha en tidsgräns för skatterättens avgörande av mål men göra gränsen mer elastisk. Departementschefen ansåg dock att en sådan regel ej hade sin plats i taxeringsförordningen utan borde ske i administrativ ordning i den mån den ansågs nödvändig. Någon gräns har emellertid inte införts i administrativ ordning. Skatterätterna har i sina yttranden över motionen ställt sig negativa till återinförande av tidsgräns. Syftet med en tidsgräns är ju att till deklaranternas fromma sätt viss press på handläggarna i länsstyrelserna och länsrätterna. Att dessa handläggare själva skulle tillstyrka ett sådant förslag var ju knappast att vänta. Som argument mot återinförande har huvudsakligen anförts att en tidsgräns leder till att svårbedömda mål i stor utsträckning förskjuts till månaderna närmast före tidsgränsen. Detta i sin tur skulle kunna leda till brister i utredningen. Å andra sidan kan samma sak formuleras så att med en tidsgräns tvingas handläggarna i länsrätten att inom rimlig tid ta itu med även svåra mål, s. k. surdegar. pekade i sitt betänkande (SkU 1981/82:14) över förra årets motion på att: Motionärernas strävanden att rationalisera skatteprocessen sammanfaller alltså i tiden med åtskilliga andra ansträngningar i samma riktning, vilket har sin naturliga förklaring i det berättigade missnöjet med de eftersläpningar som påvisats. Utskottet nämnde som exempel det s. k. vid - en arbetsgrupp som fått i uppdrag att göra en översyn av länsstyrelsernas besvärsenheters organisation m. m. och som lagt fram en rapport med principförslag benämnd Förenkla taxeringsprocessen. Utskottet hälsade mot denna bakgrund med tillfredsställelse att en genomgripande översyn av skatteprocessen då väntades komma till stånd inom . Någon sådan utredning har emellertid ännu ej tillsatts. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att hemställer att regeringen låter föranstalta om en grundlig översyn av skatteprocessen, 2. att hemställer att regeringen i direktiven till en sådan utredning beaktar de förslag som i denna motion framförts beträffande a) ändring av tidpunkten för taxeringsnämndernas beslut och därmed sammanhängande överklagningstid, b) slopande av taxeringsintendentemas yttrande över besvär anförda av de skattskyldiga, c) återinförande av tidsgräns i länsrätter. () ()