mot · G502464 · 1982-01-19 00:00:00 — Motion 1981/82:464 m. fl. Åtgärder för att främja fler generationsboende Bostadssektorn i karakteriseras av en djungel av krångel och byråkrati. Enligt DEFU (Delegationen för företagens uppgiftslämnande) skulle byggkrånglet omfatta så mycket som 17 000 sidor statliga bestämmelser! Även om dessa i viss mån kan ha sanerats något, lär omfattningen alltjämt vara anmärkningsvärt hög. Bostäder och lånebestämmelser måste anpassas till konsumenternas önskemål. Denna uppfattning kom även till uttryck i civilutskottets betänkande 1980/81:29, då utskottet uttalade, att idén med generationshus må tillgodoses inom ramen för den påverkan, som efterfrågan kan ge. I motion 1980/81:838 påtalades de samhälleliga besparingar, som en satsning på generationsboende kan möjliggöra. Däri omnämndes även ett adekvat fall på en familj, som efter kontakter med berörda myndigheter satsade på just ett generationshus, i medvetande om dess såväl sociala som samhällsekonomiska betydelse. Denna familj har emellertid hamnat i just den byråkratiska djungel, som ovan nämnts. Myndigheter och myndighetspersoner har bollat med denna familj och dess ekonomi, så att detta pilotprojekt tenderar att gå i kvav p. g. a. att lån till denna form av boende ej medges. Att detta skulle vara en omöjlighet förefaller märkligt, eftersom efter en effektiv handläggning infört lån för generationsboende fr. o. m. Västerviksfallet är intressant, alldenstund det avslöjar individens maktlöshet inför myndigheterna och det allmänna. Att familjen inte lyckats i sina onekligen idoga strävanden till vida och ingående kontakter är egentligen en gåta, eftersom flera positiva reaktioner kunnat noteras, men ingenting kommit ut därav i slutändan. Starten skedde sålunda genom ett besök hos såväl bostadsminister som sjukvårdsminister. Familjen begärde råd och anvisningar för ärendets uppläggning. Anvisningar gavs, och kopplades in för att möjliggöra tillskapandet av en ny typ av lån. Flela strategin drogs upp. Sista instans skulle regeringen bli. , bostadsdepartement, långvårdsbyrå, allmänna arvsfonden, delegationen för social forskning, landsting och stiftelser, kommuner, föreningar och enskilda personer drogs in i ärendet. Regeringen har avslagit. Men i internationella sammanhang har intresset väckts för initiativet med generationsboende. En följd av dessa kontakter är den snabba handläggningen i . De svenska myndigheterna tycks sitta inne med alla upplysningar i ärendet. Vägen borde ligga öppen för ett positivt beslut, som möjliggör lån även för denna kloka form av boende - dvs. för de människor, som så önskar. Man kan inte gärna likt civilutskottet tro, att den beskrivna handläggningen stimulerar till efterföljd. Byråkratin har än en gång kvävt en god idé. I tidigare motioner i detta ärende har framhållits de samhällsekonomiska vinster, som kan göras, om man öppnar samhällets dörr för generationsboendet. Det rör sig givetvis om en lång väg att vandra. Planering sker alltid . Men man måste då undanröja de hinder, som föreligger för ett förverkligande. Den stimulans, som samhället kan bidra med, ligger närmast i att undanröja de hinder, byråkratin har rest. Flergenerationsfamiljen kan - som tidigare påpekats - fylla luckor, där samhällsomsorgen missar. Med tanke på de allt fler åldringar, som vi redan mycket snart kommer att behöva hysa omsorg om, borde de i denna och föregående motioner framförda tankarna redan ha seriöst analyserat. Landstingens uppbyggda system med hemsjukvård visar, att man velat ha en beredskap och ett system, som siktar in sig på enskilda människors behov och möjligheter. Statsmakterna måste också vara lyhörda för dessa, i synnerhet som de är såväl socialt som samhällsekonomiskt vettiga. Inte mindre väsentlig i sammanhanget är barnomsorgsaspekten. Flergenerationsboendet ger mor- och farföräldrar bättre möjligheter att stödja familjerna i omhändertagandet av barnen på ett socialt värdefullt sätt. Detta har därjämte nationalekonomiskt positiva effekter. Samhället skulle följaktligen med detta alternativ också skapa förutsättningar för större valfrihet i barnomsorgen. I det i denna motion relaterade fallet beskrives ett ägarboende. Men det är givet, att motsvarande möjligheter måste finnas beträffande boende med hyresrätt och bostadsrätt. Generellt gäller ju, att om normer och låneregler förenklas och anpassas till människors behov, så ges producenterna också ökade möjligheter att variera sitt byggande. Sammanfattningsvis innebär vårt förslag bättre förutsättningar för enskilda människor att anpassa familjens såväl äldrevård som barnomsorg till sina egna behov. Parallellt härmed ger förslaget samhällsekonomiskt positiva effekter. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen lägger fram förslag till den nya lagstiftning som behövs för att möjliggöra lån även till flergenerationsbyggande. () ()