mot · G502676 · 1982-01-20 00:00:00 — och för att bevara svensk sång- och lektradition gjorde man försök att genom de s. k. stamsångerna ge svenska folket en gemensam sångskatt, på samma sätt som många andra folk än har en gemensam fond av sånger som alla kan. En ganska god kännedom om den svenska psalmbokens viktigaste och vanligaste psalmer var också en självklarhet, vilket gör att än , bland människor och uppåt, vissa av våra mest kända psalmer och väckelsesånger är vad som kan påräkna gemensam anslutning i allsång, när varken sångböcker eller musikackompanjemang finns. Många barn och ungdomar känner sig främmande inför även de vanligaste psalmverser, och man kan inte längre räkna med att någon kan, eller ens längtar efter, de gamla stamsångerna av typ Mandom mod och morske män eller Ej med stora later och starka ord. Samma förvirring möter man om man med ungdomar försöker leka går i ringen eller Jag gick mig ut en afton. Uppenbarligen är dessa lekar ett kulturarv som snabbt håller på att gå förlorat. Ändå är de, liksom sången, en form av gemenskap och glädje som kan delas av alla, oberoende av ålder och exklusiv skicklighet. Innan det är för sent bör till kommande generationer räddas ett lämpligt urval sånger av våra svenska folkvisor, de mest älskade av våra psalmer och väckelsesånger och sångbart tonsatt svensk poesi av slitstark natur som t. ex. Dessa bör sammanställas i 10-20 nya stamsånger avsedda att bli envars egendom. På samma sätt bör ett urval sång- och danslekar kunna ingå i gymnastikundervisningen för att göra det möjligt för dem att överleva konkurrensen från skilda tiders modedanser, alltifrån till rock och shake. En motion till föregående med yrkande om att regeringen måtte vidta åtgärder för bevarandet av en för hela folket gemensam sång- och lektradition behandlades i princip välvilligt av . hänvisade dock i sitt betänkande till det rika utbud av möjligheter till musikoch lekundervisning som läroplanen erbjuder, till Rikskonserters kompletterande verksamhet m. m. Det väsentliga i idén om en gemensam, av alla i samhörighet upplevd kunskap förfuskas dock om man allmänt hänvisar till det rika utbud som finns och till kommuners möjligheter att själva styra detta - själva mångfalden utgör en risk för att olika elever får lära sig vitt skilda delar av den svenska sång- och lektraditionen. Det förtjänar också påpekas att det faktum att man i mellanstadielärarutbildningen saknar obligatorisk utbildning i sång och musik gör att många barn riskerar att helt gå miste om en god sångundervisning. Enligt vår uppfattning bör alltså i läroplanen anges en gemensam minsta stomme av val valda sånger och lekar. Det bör också övervägas om inte det bör vara en självklarhet att elever på mellanstadiet och högstadiet skall ha undervisning i musikämnet av lärare med erforderlig kompetens. Regeringen bör låta en enmansutredare inom undervisningsdepartementet eller inhämta förslag från , folkrörelser, kyrkor och samfund och andra organisationer där sång och/eller danslekar fortfarande lever kvar, liksom från berörda lärarförbund. Efter remissförfarande bör därefter kunna sammanställas nya stamsånger och ett minimikrav på kunskaper i gamla svenska lekar och danser, som genom den obligatoriska skolan bör göras till en del av ett bestående svenskt kulturarv i mångfaldens samhälle. En översyn bör göras med hänsyn till att dagens mellanstadielärare kan sakna musikutbildning och att bristen på behöriga lärare i musikämnet är stor på högstadiet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller 1. om åtgärder för bevarandet av en gemensam svensk sång- och lektradition i enlighet med vad i motionen anförts, 2. om att en översyn görs av musikämnets ställning inom lärarutbildningen.