mot · G5022457 · 1982-04-16 00:00:00 — m. fl. Kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom (prop. 1981/82:158) Vi ansluter oss i princip till systemet med ekonomisk utjämning inom genom kyrkofonden. Mot regeringens förslag kan dock resas allvarliga invändningar, vilket delvis hör samman med att förslaget har kommit till under stor tidspress. I remissyttrandena återkommer två allmänna invändningar, som vi finner mycket beaktningsvärda men som regeringen tar för lätt på. Den ena anmärkningen är att det saknas en analys av de kyrkokommunala kostnaderna. har själv pekat på behovet av en sådan analys och flera remissinstanser understryker det ytterligare. Föredragande statsrådet vill inte invänta ytterligare utredningsarbete. Det är dock nödvändigt att snabbt genomföra en sådan analys. a. ärkebiskopen påpekat är det svårt att överblicka konsekvenserna av de föreslagna förändringarna för de närmast berörda, dvs. församlingarna och pastoraten. Det uppstår därför en betydande osäkerhet och det är önskvärt med rådrum för analys och konsekvensbedömning. Det har inte heller varit möjligt att väga in i skattekraftsgarantin kostnadsfaktorer på det sätt som sker för kommunerna. Föredragande statsrådet motsätter sig inte en fortsatt utredning om de kyrkokommunala kostnaderna. Men det bör från sida strykas under behovet av att en sådan utredning snabbt genomförs. Den andra anmärkningen väger ännu tyngre. Den gäller lokala organisation. Flera remissinstanser kräver en allmän strukturreform med inriktning på större och ekonomiskt mer bärkraftiga enheter. Även remissinstanser som i och för sig är positiva till den föreslagna reformen betonar mycket kraftigt att frågan om församlingarnas och pastoratens struktur snabbt måste prövas. De finnér skatteutjämningen vara ett uttryck för solidaritet mellan de ekonomiskt starka och svaga enheterna. Men de framhäver att denna solidaritet inte ensidigt skall visas från de större församlingarnas utan också från de mindre enheternas sida. Remissinstanser talar om att de små enheterna tar hand om resurser som främst borde tillkomma befolkningstäta församlingar. En remissinstans, kyrkliga samhällighet, förklarar rent av att de små och svaga enheterna garanteras en fortsatt lyxkonsumtion av andlig vård på de storas bekostnad. Till det återkommande hör kravet på att rationalisering och omkonstruering bör vara åtgärder av solidaritet från de små församlingarnas sida. En uppgift bör vara att se över principerna för prästtilldelning och att även behovet av en utjämning av kostnaderna för övrig personal för församlingsvården vägs in. i finner det ofrånkomligt att både pastorats- och församlingsreglering genomförs i anslutning till den föreslagna reformen om ekonomisk utjämning. Tillgången på präster måste i vissa pastorat komma att minskas, förklarar , och en sammanläggning av resurssvaga församlingsenheter behöver inte i sig innebära en försvagning av församlingslivet med församlingskyrkan som central punkt. Det är ett känsligt problem som tagits upp i dessa remissvar men man kan inte gå förbi det som föredragande statsrådet gör. Han förklarar att det inte finns skäl att komplicera ställningstagandet genom att koppla samman den ekonomiska utjämningen med de i hög grad ömtåliga strukturfrågorna, utan att dessa bör behandlas för sig. Denna uppfattning har inte stöd i de kyrkliga remissinstansernas svar. Tvärtom framhåller dessa, som framgår av det föregående, måste de behandlas med stor skyndsamhet och betydande allvar. Det gäller här att väga mot varandra den traditionella församlingsindelningens värde och de ekonomiska realiteterna. har man inte i tillräcklig grad beaktat de ekonomiska realiteterna. Med hänsyn till den traditionella uppdelningen har man motsatt sig pastoratsregleringar, gränsändringar, samfällighetsbildningar och andra rationaliseringar, som varit angelägna på grund av bl. a. befolkningsomflyttningar, strukturförändringar i samhället och den prästerliga arbetssituationen. Det är angeläget att kan uppehålla sin verksamhet i glesbygderna, men det är lika angeläget med den verksamhet som behövs i tätortsförsamlingar, där det ofta krävts en helt annan verksamhet än i en glesbygdsförsamling. organisation omfattar 2 570 territoriella församlingar, som bildar 1 145 pastorat och därutöver ett stort antal ekonomiska samhälligheter. Enheterna skiljer sig mycket från varandra i fråga om både folkmängd och ekonomisk bärkraft. Det är inte möjligt att lösa problemet om utjämning mellan församlingarna enbart genom åtgärder av den i propositionen föreslagna typen. Det krävs också strukturförändringar. Liksom och andra remissinstanser anser vi att en strukturutredning bör komma till stånd inom det snaraste och att denna som en av sina väsentligaste uppgifter får se över principerna för prästtilldelning. I remissvaren kritiseras även den tekniska utformningen av utjämningssystemet, särskilt från sida. Det föregående pekar på att den föreslagna reformen inte bör genomföras utan ytterligare utredning. avser enligt sitt betänkande att fortsätta utredningsarbetet och lägga fram ett reviderat förslag till 1985. Det föreslagna systemet skulle enligt utredningen och regeringen träda i kraft . Det är dock svårt att se att man 1984 kan ändra ett system som tillämpas från . står det klart att det är önskvärt att ett nytt system kan fungera . Det fortsatta utredningsarbetet bör därför bedrivas med störst skyndsamhet. bör begära sådana utredningar, som den avvisar regeringens förslag. Den nuvarande ordningen får fortsätta och som en konsekvens därav skall de nuvarande statsbidragen för skatteutjämning utgå oförändrade. Med hänvisning till ovanstående föreslås att avslår regeringens proposition 1981/82:158 om kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom och begär en skyndsam fortsatt utredning av frågan med beaktande av vad som anförts i motionen. BO () () HANS () () ()