mot · G502251 · 1982-01-14 00:00:00 — En socialt inriktad bostadspolitik måste ta sikte på att motverka segregation. Målet att avskaffa segregering i boendet kan endast nås genom ekonomisk utjämning och en fördjupad demokratisk process i samhället och genom direkta bostadspolitiska åtgärder. De bostadspolitiska åtgärderna behövs för att få till stånd en allsidigare hushållssammansättning i boendet än . Vid nyproduktion av lägenheter och vid planeringen av nya bostadsområden kan det ske genom en anpassning till olika hushålls efterfrågan på bostäder. En sådan anpassning är betydligt svårare att åstadkomma i äldre bostadsbestånd och saneringsområden. En del av dessa svårigheter skulle dock kunna undanröjas genom ändring i förköpslagen. Den långsiktiga planeringen är inriktad på en sådan sammansättning av bostadsbeståndet att varje hushåll kan erhålla lägenhet med kök och vardagsrum, ett rum för föräldrar och ett eget rum för varje barn eller annan hushållsmedlem. För att uppnå det målet och en allsidig befolkningssammansättning i saneringsområdena krävs att lägenheternas storleksfördelning kan förändras i det befintliga beståndet av flerfamiljshus. Speciellt gäller detta i områden med stort inslag av hus med huvudsakligen en- och tvårumslägenheter. Det är naturligt att kommunerna i sina program för bostadsförsörjning i samband med sanering tillser att en önskvärd sammanläggning kommer till stånd så att även lägenheter med större utrymme kan erbjudas inom dessa områden. Särskilda problem föreligger emellertid i sådana områden där en omedelbar sanering inte är påkallad, men där sammansättningen av lägenheterna är felaktig på grund av att små lägenheter i hög grad överväger. Brister i förköpslagen förhindrar här kommunerna att föra en aktiv saneringspolitik och att motverka segregation i boendet. För att moverka segregation i boendet och för att få till stånd en mera allsidig sammansättning av äldre lägenhetsbestånd med hög koncentration av smålägenheter måste ett stort antal lägenheter slås samman. Men erfarenheterna , bl. a. från , visar att detta inte kan åstadkommas med stöd av nu gällande förköpslag. Trots att kommun vid två skilda tillfällen ansökt om tillstånd till förköp och trots att kommunens avsikt med förköpsrätten inte endast avsett sammanläggning av lägenheter utan också varit förenad med åtgärder för upprustning av fastighet, har regeringen avslagit kommunens framställningar. kommun ansökte 1979 om tillstånd till förköp av fastigheten 4 i . Denna ansökan avslogs av regeringen. I beslut motiverades avslaget på följande sätt: Vad gäller frågan om ändring av lägenhetsindelningen kan detta i och för sig vara en angelägen åtgärd vid sanering av det äldre bostadsbeståndet, men enbart sådana förändringar i en fastighet som för övrigt ej erfordar saneringsåtgärder, kan ej bedömas som upprustning i den mening som avses i förköpslagen. På grund av regeringens ovan nämnda avslagsbeslut väcktes en motion till , 1979/80:257, med krav på utredning om en översyn av förköpslagen. Utredningen skulle syfta till att ge kommunerna möjligheter att genom förköp förvärva fastigheter med olämplig lägenhetsindelning, även om dessa uppfyllde kraven på lägsta godtagbara standard. Med anledning därav uttalade utskottet följande: "Det torde i vart fall inte behöva råda tvekan om, att ändring av lägenhetsindelning i princip kan vara en omständighet som, liksom andra faktorer, kan beaktas vid prövning av om ett upprustningsbehov föreligger. Med dessa utgångspunkter skulle motionärernas intresse vara tillgodosett utan någon ändring av förköpslagen. Frågan om översyn av förköpslagen aktualiserades på nytt i en motion till 1981. Utskottet fann då vid sin behandling inte anledning att frångå tidigare intagen ståndpunkt. Utskottet gjorde dock i sitt utlåtande följande mycket viktiga tillägg: Skulle utvecklingen av praxis visa sig innebära att avsedda ändringar i lägenhetsindelningen regelmässigt bedömas som obetydliga från kvalitativ och kvantitativ synpunkt får frågan aktualiseras på nytt. 1980 ansökte kommun om tillstånd till förköp av fastigheten 5. I beslut avslog regeringen ansökningen. Regeringen motiverade sitt avslag sålunda: En ändring av lägenhetsindelningen kan i och för sig vara en angelägen åtgärd vid sanering av äldre bostadsbestånd. Enbart ändringar i lägenhetsindelningen i en fastighet som för övrigt inte erfordar saneringsåtgärder kan dock enligt regeringens mening inte anses innebära att det föreligger sådant upprustningsbehov som utgör grund för förköp. Det kan således konstateras att regeringens tolkning av förköpslagen i sin nuvarande utformning inte ger kommunerna möjlighet att genom förköp förvärva fastigheter med olämplig lägenhetsindelning. Regeringens avslagsbeslut avseende Härden 5 har givit besked om att en ansökan om tillstånd till förköp av fastighet för upprustning, innebärande enbart ändring av lägenhetsindelningen, inte kommer att bifallas. Funnes sådan möjlighet skulle kommunerna på ett mera aktivt sätt kunna medverka till att man genom ombyggnad erhöll en allsidigare lägenhetssammansättning i områden med ensidig lägenhetsfördelning och att segregation därigenom motverkades. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i förköpslagen, så att förköpsrätt otvetydigt föreligger när man endast avser att ändra lägenhetsindelningen i ett bostadshus.