ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6022090 · 1982-01-01 00:00:00 — Föreslagen indragning av kronofogdedistrikt m. m. Regeringen har i årets budgetproposition (bil. 9, s. 42) redovisat förslag som innebär indragning av mindre kronofogdedistrikt, sammanläggning av mindre distrikt och även indragning av vissa distrikts lokala arbetsgrupper. Jag anser av flera skäl det vore olyckligt om sådana åtgärder nu kom till stånd. Indrivningsväsendets organisation har länge varit föremål för förändringar. En stor förändring innebär den nya utsökningslagen, både materiellt och organisatoriskt. Även införandet av ADB-stöd - REX- kommer att påverka arbetet vid kronofogdemyndigheterna. Det förändringsarbete som alltjämt pågår inom väsendet måste kunna ske utan sådana störningar som indragning etc. leder till, inte minst för berörd personal. Svårigheterna att komma till rätta med t. ex. den ekonomiska brottsligheten består bl. a. i att kunna följa olika företags transaktioner m. m. Bildligt talat skulle kronofogden behöva sitta i knäet på företagaren för att kunna följa förändringarna som ofta genomförs för att dölja brott och bli fri från skatteskulder och andra skulder. a. talar för att kronofogdemyndigheterna bör finnas så nära verksamheten som möjligt, vilket också skapar möjligheter till en personlig kännedom om olika företagare m. fl. Antalet arbetstillfällen i är få. Förändringar i den riktning regeringsförslagen antyder minskar ytterligare arbetstillfällena också på sådana orter där alternativ ofta saknas. koncentreras arbetstillfällena till större orter med de problem som därmed uppkommer (socialt, kommunikationer m. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna att frågan om indragning av kronofogdedistrikt m. m. enligt budgetpropositionens förslag f. n. inte bör aktualiseras.
mot · G6022131 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1982/83:2130 yrkar vi att begär att regeringen upprättar en plan för personalutbildningen i företag och förvaltningar i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () () () () () () () () () () ()
mot · G6022148 · 1982-01-01 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion 1982/83:2147 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad motionen anförts om sjötransportstöd. () ()
mot · G6022200 · 1982-01-01 00:00:00 — och för barn, m. m. Med hänvisning till motion 1982/83:2199 hemställer vi 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående tävlingsidrott för barn, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående inrättandet av ett barnlitteraturpris.
mot · G6022201 · 1982-01-01 00:00:00 — och att använda bilbälte i baksätet Med hänvisning till motion 1982/83:2199 hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående lag om användande av bilbälte i baksäte. () ()
mot · G6022202 · 1982-01-01 00:00:00 — Restriktioner i marknadsföringen av minibilar, m. m. Med hänvisning till motion 1982/83:2199 hemställer vi 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om restriktioner i marknadsföringen av s. k. minibilar, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om en förändring av marknadsföringslagen. () () 2 1982/83.
mot · G6022203 · 1982-01-01 00:00:00 — Med hänvisning till motion 1982/83:2199 hemställer vi' att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående låsning av brunnslock.
mot · G6022259 · 1982-01-01 00:00:00 — Utveckling i (prop. 1982/83:120) I samband med beslutet om nedsättning av socialförsäkringsavgifterna i fyra inlandskommuner i uppmärksammade jag i en motion risken för omotiverad konkurrenssnedvridning. Den nu aktuella propositionen ger mig anledning att på nytt fästa uppmärksamheten på sådana risker vid olika regionalpolitiska åtgärder. Eftersom de sänkta arbetsgivaravgifterna enligt förslaget kommer att beröra även starka och konkurrenskraftiga företag där en utjämning på grund av avstånd eller klimat inte är befogad kan den här stödformen få effekter som inte är konkurrensneutrala. I synnerhet gäller det om avgiftsnedsättningen nu kommer att gälla även kustkommunerna. Därför bör effekterna av förslaget kontinuerligt följas varvid särskild uppmärksamhet måste ägnas risken för konkurrenssnedvridning. i förhållande till de mindre handelsstålverken Vid flera olika tillfällen har gjorts uttalanden om att de investeringar som görs med statliga medel i inte får förorsaka de mindre handelsstålverken väsentliga problem. Att strukturella åtgärder skall vidtas i samråd med handelsstålindustrin i övrigt uttalades bl. a. i en regeringsproposition 1977/78:87. Enligt min uppfattning kan de nu aktuella åtgärderna försämra möjligheterna för enheter utanför på sätt som strider mot tidigare uttalanden. Sådana följdverkningar måste undvikas. Propositionen föreslår ökad regionalpolitisk påverkan när det gäller den statliga upphandlingen. Detta är ytterligare ett exempel på en åtgärd som skulle kunna innebära att företag utanför det aktuella området inte får möjlighet att konkurrera på lika villkor. Ett sådant förfaringssätt strider dessutom mot upphandlingsförordningen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anges beträffande risken för konkurrenssnedvridning i samband med vissa regionalpolitiska åtgärder, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande handelsstålindustrin.
mot · G6022342 · 1982-01-01 00:00:00 — Motion 1981/82:2342 m. fl. Vissa varvsfrågor, m. m. 1982/83:147) Neddragningen av antalet anställda vid i och kommer att innebära mycket hårda påfrestningar för de anställda. Avgångarna från varven kommer att bestämmas genom förhandlingar mellan bolaget och de fackliga organisationerna. En särskild företagspensionering som och har förordat att Svenska Varv skall få tilllämpa skulle uppenbart underlätta dessa förhandlingar. Sådan frivillig direktpensionering innebär flera fördelar. Dels får man möjlighet att erbjuda trygga lösningar för personalgrupper som väljer att lämna varvet, dels blir kostnaderna vid direktpensionering lägre än om andra metoder, som brukar tillämpas i samband med s. k. äldreavgångar, används. Direktpensioneringssystemet innebär att mycken oro och mänskligt lidande, som alltid blir följden av nedskärningar i företagen, mildras. I proposition 1982/83:147 anförs att frågor av den här typen kommer att tas upp i Delfa (delegationen för arbetstidsfrågor), vilket är bra, eftersom generella lösningar på problemen med äldreavgångama är angelägna. För Svenska Varvs del bör dock särskilda lösningar för de äldre vara möjliga att åstadkomma med hänvisning till de omfattande problem som företaget hamnar i vid neddragningarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att direktpensionering kan erbjudas vissa anställda i samband med minskningen av arbetsstyrkan inom Svenska Varv. () ()
mot · G602255 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. är ett land med rika mineraltillgångar och med ett brett kunnande inom mineralområdet. Av tradition i vårt land svarar staten för en stor del av det långsiktiga arbetet, bl. a. i form av prospektering, som är grunden för gruvverksamheten. Även gruvbrytningen sker till stor del i statlig regi. Nya fyndigheter uppmärksammas, och mineralhanteringen är en bransch med utvecklingsmöjligheter. I den socialdemokratiska propositionen 1982/83:50 tillkännager industriministern socialdemokraternas avsikt med bl. a. mineralindustrin. För bättre kunna utnyttja de inhemska råvaruresurserna skall ett investerings- och utvecklingsprogram utarbetas. I finns guld i Enåsen, och nickel i Los, vanadin i och , för att nämna några fyndigheter. Dessa orter är - som länet i övrigt - starkt undersysselsatta, och varje arbetstillfälle som kan skapas är oerhört välkommet. Här finns utvecklingsmöjligheter - men utvecklingen kommer ej av sig själv, det krävs en aktiv statlig mineralpolitik. Med den viljeinriktning som den socialdemokratiska regeringen redan visat på detta område är det viktigt att de fyndigheter som redan är kända snabbt tas till vara och att resurser ges för att få fart på utvecklingen. Det utvecklingsbara och det hoppingivande som finns i den hälsingska mineralsektorn får inte överskuggas av svårigheterna i det aktuella finansiella läget. Ur sysselsättningssynpunkt har det stor betydelse för hela . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär skyndsamma initiativ i syfte att få i gång brytningen av malmfyndigheter i . () () () () AXEL () ()
mot · G602316 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. Friköpsrätt för arrendatorer till jord ägd av fideikommiss m. m. Problemet med fideikommissets arrendejord härstammar , då genom ränteförläningar dessa fideikommiss skapades. De adelsmän som då var ståthållare eller innehade frälsegods erhöll rätten att ta ut ränta, dagsverken m. m. av bönderna. Denna beskattningsrätt har upphört men innehavet har i stället utvecklats till att betraktas som ägande. Denna typ av ägande är en rest av ett förvaltningssystem som rådde i gångna sekler. De svenska fideikommissen hade 1950 en sammanlagd åkerareal på 72 000 ha. Av det var 40 000 ha åker att hänföra till arrendegårdar. Det finns många motiv för att arrendatorerna av dessa gårdar borde få rätt att friköpa de hemman de i generationer har brukat. Värdet i den mark som tillhör arrendegården har av gångna generationer undan för undan arbetats upp och därmed givits det värde den representerar . För de flesta brukare av dessa arrendegårdar upplevs de som om de vore egna - man är född och uppvuxen där och är nu brukare av gården med en ny generation under uppväxt. Att man då också eftersträvar att uppnå den trygghet för framtiden som ett ägande av hemmet innebär, måste man förstå och uppfatta som naturligt. Till detta kommer att drift av ett modernt jordbruk innebär mycket stora investeringar i byggnads- och markinventarier; brukarens insatser har med tiden fått ökad betydelse för gårdens avkastning och värde. De aktuella arrendegårdarna utgör var och en för sig bärkraftiga enheter. Det finns som vi ser det både jordbrukspolitiska, sociala och regionalpolitiska skäl för att friköp av dessa arrendegårdar skall få komma till stånd. Denna fråga har varit uppe till diskussion i riksdag men lösningar på problemet har skjutits . Vi kan nu inte vänta på att arrendatorerna av dessa gårdar skall ges rätt till inlösen av fastigheten. I ökad utsträckning har uppsägande av arrendena och indragningar till huvudgården förekommit - en utveckling som vi inte kan anse särskilt lycklig. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att begär att regeringen lägger fram förslag som ger rätt till friköp för jordbruksarrendatorer med långvariga arrendeförhållanden vid fideikommiss och jämförbara historiskt betingade jordägarkategorier. () () . () () () () () () () ()
mot · G602441 · 1982-01-01 00:00:00 — och av ideella föreningar Ideella föreningar är en viktig del av vårt samhälle. Dessa föreningar erhåller också betydande ekonomiskt stöd från stat och kommuner. Många ideella föreningar, främst fackliga, har jämväl fått ett starkt inflytande över samhällsutvecklingen. Trots denna föreningarnas ställning i saknas även grundläggande regler angående de ideella föreningarnas status och verksamhet. För associationer av annan typ är situationen den motsatta. För aktiebolag och ekonomiska föreningar, för att nämna några exempel, föreligger noggrann lagreglering. I takt med de ideella föreningarnas, genom lagstiftning stärkta, position har medlemmarnas ställning gentemot den egna organisationen . Icke sällan förekommer rättstvister mellan enskild medlem och förening om rätten att tillhöra den . Några lagliga regler för bedömning av tvister finns dock ej. Vi anser därför att starka skäl finns för att utreda frågan om en ramlagstiftning för ideella föreningar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning om ramlagstiftning för ideella organisationer. () ()
mot · G602447 · 1982-01-01 00:00:00 — Ändrat rabattsystem för läkemedel Värdet av prisnedsättningen på läkemedel, inkl. kostnadsfria läkemedel för vissa grupper - dock utgörande en mindre del - uppgår till i genomsnitt 250 milj. kr. Per år blir detta inte mindre än 3 000 milj. kr. En förklaring till den stora förbrukningen av läkemedel kan ligga i själva rabattsystmets utformning, som uppenbarligen främjar försäljningen av stora förpackningar. Gällande regler innebär att om det sammanlagda priset för läkemedel är . eller mer, betalar patienten aldrig mer än , medan man betalar hela beloppet om det uppgår till högst . och halva beloppet av vad som överstiger . I praktiken visar det sig att värdet av så gott som alla läkemedel som köps på recept överstiger , varför receptbelagda inköp kostar patienten , oavsett kvantitet. Om rabattsystemet vore så utformat att det utginge på minsta lilla inköp, skulle detta säkerligen främja tillkomsten av även små förpackningar. Det är sålunda mycket möjligt att den totala subventioneringen av läkemedel skulle minska om rabattsystemet utformades så att det inte främjar tillkomsten av stora förpackningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av rabattsystemet för prisnedsatta läkemedel.
mot · G602599 · 1982-01-01 00:00:00 — Motion 1982/83: 599 och av persontrafik på järnvägslinjen UddevallaLysekil Ansvaret för den regionala persontrafiken har genom riksdagsbeslut överförts till länshuvudmän. bildade av landsting och kommuner. Dessa har trätt i funktion från med undantag för där länshuvudmannen övertar ansvaret från . För persontrafiken i utgör , samt Lysekilsbanan ryggraden i trafikförsörjningen. har persontrafiken på Lysekilsbanan legat nere på grund av att järnvägslinjen har varit föremal för upprustning. Persontrafiken har skett med buss. Vi anser att man skall återuppta persontrafiken eftersom banan nu åter är i trafikdugligt skick. övertar, som ovan nämnts, länshuvudmannen ansvaret för persontrafiken i . Enligt 1979 ars trafikpolitiska beslut skall huvudman som anordnar ersättningstrafik för nedlagd järnvägstrafik erhålla särskilt bidrag till kostnaderna för detta . Vi menar därför att länshuvudmannen i bör erhålla ersättning för kompletteringstrafiken om SJ inte återupptar persontrafiken på denna linje. Detta därför att länshuvudmannen i inte haft möjlighet att ta ställning till om järnvägstrafik skall fortsätta på sträckan utan övertar den ersättningstrafik som SJ satt in . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att i första hand uttalar att persontrafiken på Lysekilsba nan återupptas efter att järnvägslinjen nu upprustats. 2. att i andra hand uttalar att länshuvudmannen i borgs och län skall ha samma rätt till gottgörelse för ersättningstrafiken. om SJ inte återupptar järnvägstrafiken, som tillkommer övriga huvudmän, da dessa anordnar ersättningstrafik för nedlagd bandel. den 19 januri 1983 ()
mot · G602609 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. Överförande till riksnätet av järnvägslinjen trafikpolitiska beslut innebar att Forsmo-Hotingbanan tillfördes övriga ersättningsberättigade linjer. I samband med behandlingen av budgetpropositionen /81 beslöt om ett första anslag för bandelens upprustning. Arbetet beräknas pågå och därefter skall banan vara i sådant skick att den kan klara omfattande transporter av virkesråvara från inlandet till kustregionen. Genom att bärighet och stabilitet nu ökar bör banstandarden inte utgöra något hinder för linjens överförande till riksnätet. Tvärtom kan man med fog hävda att persontrafik med motorvagn kan ske till en marginell bankostnad eftersom banslitaget från den lätta motorvagnstrafiken är litet jämförelse med de betydligt tyngre och mer omfattande timmertransporterna. Verkställda resanderäkningar visar en kraftigt ökad persontrafik på banan om man jämför med mitten och dessutom att det till är fråga om s. k. interregicnda resor, dvs. Sistnämnda förhållande innebär att detta resande till övervägande delen ligger utanför länshuvudmännens ansvar. Banan går utmed den natursköna övre Ådal, där betydande turistsatsningar gjorts, bl. a. för att göra de berömda 4000-åriga i () tillgängliga för en bred allmänhet. Banan skulle om den överfördes till riksnätet förena med riksnätsdelarna vid kusten och således i ett sammanhängande riksnät förbinda kuststäderna med inlandet av södra . Banans upprustning kommer f. ö. att medge en hastighetsökning från f. n. , vilket är ägnat att öka tågresans attraktivitet. Banans regionalpolitiska värde har ofta bekräftats i uttalanden såväl från de berörda kommunerna som från landstingen i och , vilka båda län berörs av banan. Forsmo-Hotingbanan bör därför enligt vår mening överföras till riksnätet. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om överförande av bandelen till riksnätet. (vpk) () () . ÅSLING (c) () () ()
mot · G60261 · 1982-01-01 00:00:00 — Ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (prop. 1982/83:40) I regeringens proposition 1982/83:40 föreslås att exemplar i allmänhet av musikaliska verk, som grammofonskivor och inspelade kassettband, ej skall få uthyras till allmänheten utan upphovsmännens samtycke. Enligt mitt förmenande finns det starka skäl för att avvisa förslaget. Följande skäl kan anföras: För det första finns det inte belagt att uthyrningsverksamheten av grammofonskivor vållar upphovsmän och andra rättighetshavare sådan skada att verksamheten motiverar särskild lagstiftning. Visserligen hävdar företrädare för branschen att uthyrningen kan skada kulturpolitiska intressen. Dock finns det varken i propositionen eller i upphovsrättsutredningens promemoria, som ligger till grund för propositionen, någon dokumentation som ger fog för kravet på lagstiftning. Att uthyrningen knappast ligger i branschens ekonomiska intresse, men väl i konsumentens, är inte i sig ett argument för lagstiftning. För det andra skulle en lagstiftning innebära ett väsentligt intrång i äganderätten av litterära och konstnärliga verk, en inskränkning som ej har någon motsvarighet inom andra områden i svensk lagstiftning. En sådan ny inriktning av lagstiftningen kan i sin förlängning mer vara ägnad att minska intresset att äga litterära och konstnärliga verk än att stimulera det. För det tredje kan en lagstiftning av det slag regeringen föreslår ej heller anses vara motiverad av kulturpolitiskt intresse. Enligt branschen drabbar uthyrningen framför allt den produktion som redan har en mycket stor volym. Det är svårt att tänka sig att smalare produktion skulle missgynnas av att den bredare produktionen drabbades av eventuellt mindre upplagor. Än svårare att tänka sig är att branschen inte skulle kunna tillgodose sina lönsamhetskrav genom att anpassa prisbildningen till efterfrågan. Ur kulturpolitisk synpunkt borde det tvärtom vara av intresse att olika konstnärliga verk får mesta möjliga spridning. Det är trots allt konsumentens villkor som har betydelse för kulturlivet och efterfrågan på nya kulturella skapelser. Regeringen synes tyvärr vara av uppfattningen att kultur är ett producentintresse och ej ett konsumentintresse. För det fjärde finns det inte någon anledning att lagstiftningsvägen hindra nya och vitala former för spridning och distribution av kultur. För det femte borde det vara intressant för regeringen att värna om de enskilda konsumenternas intresse att på ett billigt och enkelt sätt få tillgång till nya kulturupplevelser. För det sjätte gynnar man inte kulturlivet genom att ge de storsäljande konstnärliga verken ett särskilt skydd mot tillgänglighet för konsumenten. För det sjunde är regeringens förslag till lagstiftning ett ytterligare exempel på en förbudsmentalitet som i samspel mellan stat och partsintressen drabbar vitaliteten i kulturlivet, skapar byråkrati och slår mot de enskilda människorna. För det åttonde kan rättighetsinnehavarna ges ersättning för uthyrningen genom särskilda avtal i branschen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1982/83:40.
mot · G602851 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. Systemet för val till kommunfullmäktige Vid val till sker mandatfördelningen efter strikt proportionella regler. De partier som kommer över den fastställda spärren på får mandat i direkt relation till sin välj arandel. Mandaten fördelas i två omgångar med 310 fasta valkretsmandat och 39 utjämningsmandat. Vid val till landstingen sker mandatfördelningen också efter strikt proportionella regler. De partier som kommer över den fastställda spärren på får mandat i direkt relation till sin väljarandel. Mandaten fördelas i två omgångar med fasta valkretsmandat och utjämningsmandat. Valsystemen till riksdag och landsting är därmed kongruenta och likvärdiga, bortsett från mandatspärrens höjd, och valresultaten avspeglas rättvist i mandatfördelningen. Det är mot denna bakgrund anmärkningsvärt, att valsystemet vid valet till kommunfullmäktige är annorlunda utformat. Vid val till kommunfullmäktige sker mandatfördelningen efter andra regler och utan småpartispärr. Några utjämningsmandat finns inte i kommunfullmäktigevalen. Proportionaliteten får inte samma absoluta utslag som i riksdags- och landstingsvalen. De olika sammanräkningsformerna och valsystemen gör det svårt, nära nog ogörligt för den vanlige väljaren att bedöma den mandatmässiga effekten av ett valresultat. Valen till kommunfullmäktige har också givit orimliga mandateffekter i några kommuner, där majoritetsförhållandet förändrats i förhållande till valresultatet. Den kritik som oftast framförs mot det valsystem som tillämpas i kommunerna riktar sig mot det faktum att valkretsarnas antal och storlek får stor betydelse vid mandatfördelningen. I stora valkretsar med många mandat blir fördelningen rättvisare, bl. a. kan småpartier med väsentligt lägre väljarandel än erhålla mandat, medan små valkretsar med få mandat gynnar de stora partierna. Ett enhetligt valsystem för de tre samtidiga valen synes vara ett berättigat krav, lätt genomförbart och starkt motiverat av kraven på ökad mandaträttvisa och förbättrade möjligheter för väljarna att avläsa sin valhandling i redovisat valresultat. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om sådan lagändring att valsystemet för val till kommunfullmäktige görs likvärdigt med det som tillämpas i landstingen. den 24 jauari 1983 () ()
mot · G602884 · 1982-01-01 00:00:00 — Motion 1982/83:884 m. fl. Avgift på svenska företags investeringar i utlandet I motion 1982/83:862 analyseras den dramatiska ökning som skett av de svenska företagens investeringar i utlandet. Det finns ett direkt samband mellan denna process och de ekonomiska problemen i vårt land. Därför krävs åtgärder för att begränsa de svenska företagens investeringar i utlandet. En sådan åtgärd kan vara införandet av en särskild avgift på svenska företags investeringar i utlandet. En sådan avgift skulle också ge pengar till statskassan. Av formella skäl kan det vara lämpligt att anknyta avgiften till företags utnyttjande av i beviljat tillstånd till direktinvestering i utlandet. Avgiften bör försöksvis uttas på den summa ett företag utnyttjar. Den direkta avsikten med denna avgift är att motverka tendensen till stark ökning av de svenska företagens investeringar i utlandet. Om avgiften verkligen bidrar till denna effekt är det alltså inget argument mot densamma. Med hänvisning till det anförda yrkas att beslutar att en avgift skall uttas på den summa ett företag utnyttjar av i beviljat tillstånd till utlandsinvestering från den ljuli 1983. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)