mot · G5022080 · 1982-01-26 00:00:00 — Runtom i världen finns forskare och på annan grund kunniga personer med intressanta idéer om hur avancerade industrisamhällen av modell kan utvecklas vidare. Mot denna bakgrund bör ta initiativ till en konferens kring utvecklandet av resurssnål teknik. Utgångspunkten för denna kan vara den deklaration som FN:s ekonomiska kommission för ECE antog 1979. Där definieras resurssnål som praktisk tillämpning av kunskaper, metoder och medel för att uppfylla mänskliga behov genom det mest rationella utnyttjandet av naturtillgångar och energi samt skydd av miljön. De problemområden som särskilt bör studeras är: Minskning av avfall och utsläpp av luftföroreningar i olika produktionsoch konsumtionsled genom att använda sig av bättre produktionsmetoder när man anlägger nya fabriker eller bygger om gamla samt utforma produkter som håller längre och går lättare att underhålla och återanvända. Återvinning och återanvändning av avfall, bl. a. genom att återvinna värdefulla ämnen och material från industriutsläpp och förbränningsgaser samt tillvarata energiinnehållet i avfallet. Återanvändning av större kvantiteter av avfall som råvaror i andra produktionsprocesser. Rationell användning av råvaror i produktionsprocessen och genom produkternas hela livscykel samt användning av råvaror som det finns gott om i stället för dem som håller på att ta slut. Rationell användning av energiråvaror vid energiframställning och energikrävande processer och, när så är möjligt, återanvändning av överskottsenergi. Utvärdering av industriell tillämpning av resurssnål teknik för att på bästa sätt tillvarata råmaterial och energi, med hänsyn tagen till effekterna på miljön och de sociala konsekvenserna. Nationell och internationell verksamhet för att främja resurssnål teknik i form av bl. a. forskning och utveckling, utbildning, sociala och ekonomiska drivfjädrar, utbyte av information och överföring av teknik. Diskussionerna kring den svenska kemikalieanvändningen har pågått . Den internationella väckarklockan var med . I varnades vi av i boken , svält och förgiftning. Vad det gällde var att tvinga människorna att få upp ögonen för vad den industrialiserade världen höll på att göra med naturen och med den ekologiska balansen. Industriutsläppen, försurningen, bilavgaserna - vi började få klart för oss att själva underlaget för människans existens höll på att förstöras genom den aningslösa hanteringen av gifter och andra kemikalier. De kortsiktiga effekterna av det moderna kemisamhället var i många fall tydliga och dramatiska. har vi blivit allt mer oroliga för de långsiktiga konsekvenserna. Hur påverkar vår kemikalieanvändning kommande generationer och deras arvsmassa? I oron för vad som kan följa i den ökande kemikalieanvändningens spår har kopplingen mellan yttre och inre miljöfrågor varit naturlig. Det har funnits uppenbara länkar mellan det traditionella miljöarbetet och arbetsmiljöfrågorna. Det stora kemikalieberoendet gör oss dessutom sårbara. Vi ser inte något begränsning av kemikaliesamhällets utbredning. 1950 producerades organiska kemikalier. 1970 var siffran . Vi har ca 70000 olika kemikalier i bruk . Det tillkommer ca 1000 nya . Vi har i olika lagar som reglerar hanteringen av kemikalier. Vi har också en kontrollorganisation uppbyggd. Ett stort antal utredningar har arbetat och arbetar med kemikaliefrågan. Det gäller t. ex. naturresurs- och miljökommittén, användningen av bekämpningsmedel i jordbruket och det gäller bilavgasfrågorna. Få sektorer inom den svenska miljövården är i så hög grad i behov av stärkta ekonomiska resurser som produktkontrollen. Produktkontrollverksamheten bör kompletteras med ett särskilt obligatoriskt försäkringssystem. Försäkringssystemet kan byggas på ett sätt som liknar den ansvarsförsäkring som finns för bilar. Där gäller en obligatorisk skyldighet att ha ansvarsförsäkring. finns, liksom i fallet med bilarna, myndighetskontrollen kvar. De ekonomiska resurser som på detta sätt skapas kan användas för forskningsverksamhet och för olycksförebyggande åtgärder. Och inte minst för ersättningar till skadelidande, även långt efter det att den aktuella produktionen upphört. De stora miljöfrågorna är i stor utsträckning förknippade med utveckling. Tre internationella miljöorganisationer har utarbetat World Conservations Strategy, en strategi för internationellt agerande i miljösammanhang. Den visar på sambanden mellan miljöfrågor och utveckling och anger konkreta vägar till solidaritet mellan nu levande människor, med växter och djur och med kommande generationer. Den klargör tydligt att vi i i-länderna är beroende av utvecklingen i . Den internationella strategin kan i många avseenden vara vägledande för inriktningen på det svenska agerandet i internationella sammanhang. Enligt World Conservations Strategykommer ytterligare en tredjedel av jordens odlingsbara mark att ha förstörts . Detta är utomordentligt allvarligt i en värld med växande befolkning och redan svältande människor. Vi i i-länderna bidrar till förstörelse av den odlingsbara marken genom att asfaltera och bebygga jordar som skulle kunnat användas till produktion av mat. Dåligt eller felaktigt utnyttjande av marken kommer in också när det gäller djuruppfödningen. För stora boskapshjordar och markområden leder till överbetning, vilket i sin tur bidrar till ökenutbredningen eftersom djuren äter den knappa vegetationen i områdena i öknarnas utkanter. Också människornas utnyttjande av ved för energiändamål utvidgar öknarna och bidrar till erosionen. Vedkrisen har blivit ett begrepp. Världens skogar massavverkas. Det kan vara för att på grund av befolkningstrycket bereda plats för mer jordbruk och boskapsskötsel eller för att leverera mera trävaror. De tropiska regnskogarna är på väg att försvinna. Svenskt bistånd till utvecklingsländerna bör i stor utsträckning koncentreras på insatser som syftar till att bevara för jordbruksproduktion och öka dess kvalitet, skapa uthållig tillgång till vatten och rationellt och hushållande sköta skogsresurserna. På det sättet riktas hjälpen till de allra fattigaste grupperna. Vi kan se hur den tekniska utveckling i-länderna har genomgått har lett till stora miljöpåfrestningar och ett enormt slöseri med naturresurserna. Uländema måste få tillgång till och hjälp att utveckla resurssnål teknologi som är anpassad till de olika ländernas tradition, struktur och förutsättningar och som baseras på de erfarenheter vi gjort med vår nuvarande teknologi. bör gå före med sådan inriktning. Här har vi den viktigaste uppgiften för svenskt bistånd . Livsmedelskrisen är redan ett faktum. Hundratals miljoner människor lever i ständig svält eller undernäring. Hur skall det då inte bli om en generation, då en kombination av jordförstöring och folkökning riskerar att ha reducerat arealen odlingsbar mark per capita till en tredjedel av vad den är ? Det bistånd vi ger och den teknik vi erbjuder måste vara utformade så, att meningsfull sysselsättning skapas där människorna bor. De får inte leda till att ytterligare människor lockas in till rotlöshet och undersysselsättning i storstädernas slumområden. Arbetslösheten är ett av de största problem världen kommer att ställas inför. Samlade insatser för landbygdsutveckling genom en kombination av lantbruk, hantverk och småindustri bör därför vara naturliga inslag i vårt biståndsarbete. Även på industriområdet måste vårt bistånd möta de fattigaste människornas mest grundläggande behov. Det bör leda till en utveckling efter landets egna förutsättningar utan tvära förändringar av livsmiljö och bärande kulturmönster. Världens resurser är också mer begränsade i förhållande till behoven än vi tidigare föreställde oss. Därför är det rimligt att resurserna koncentreras på mänsklighetens mest grundläggande behov genom få, starka och effektiva redskap. Vi kan behöva koncentrera det svenska stödet på internationella insatser inom områden där behoven är störst och för vilka vi har byggt upp en särskild kapacitet. Mot denna bakgrund är det angeläget att regeringen gör en värdering av och bedömer inom vilka av dessa behovsområden ett svenskt bistånd skulle få starkast effekt. Därefter bör den arbeta på att öka den svenska kapaciteten inom dessa fält och koncentrera det svenska biståndet dit. Det kan ske genom att man stimulerar till och stöder internationella insatser eller genom att man samarbetar med enskilda mottagarländer eller grupper av länder, som är beredda att lägga vikt vid dessa behovsområden. En avsevärt större andel av vårt bistånd måste användas för att på detta sätt söka bidrag till att lösa de globala resurs- och miljöproblemen. Trygghet i en osäker värld Att känna trygghet är som vi tidigare framhållit en viktig del av livskvaliteten. För de flesta människor framstår kapprustningen och risken för ett kärnvapenkrig som vårt största hot över huvud taget. Ett kärnvapenkrig skulle medföra ett närmast ofattbart lidande. Den materiella förstörelsen skulle bli enorm. Vi känner spontan avsky mot det militära våldet, på grund av det mänskliga lidande som det innebär. Vi bör nu i ökad utsträckning också uppmärksamma det våld som i såväl fred som krig riktas mot naturen och dess känsliga biologiska system. Den militära upprustningen innebär ett oerhört slöseri med knappa naturresurser och med mänsklig kunskap. Stora landområden ockuperas bokstavligt för militära ändamål. Vi kan ana hur man i militära syften försöker manipulera naturkatastrofer. Ett globalt krig, särskilt ett atomkrig, kan direkt påverka de biologiska grunderna för fortsatt mänsklig existens på jorden. Krig med kemiska och biologiska stridsmedel skulle också kunna innebära en total förändring av jordens ekosystem. De ekologiska konsekvenserna av den moderna krigföringen och upprustningen måste i ökad utsträckning uppmärksammas i det internationella nedrustningsarbetet. bör ge stöd åt internationella studier av upprustningens och den moderna krigföringens miljökonsekvenser. Stödet till freds- och konfliktforskning är angeläget liksom utbildning av personal som kan delta i nedrustningsförhandlingar och konfliktlösning. Vi måste ta till vara det växande engagemanget i nedrustningsfrågorna som en spjutspets för att driva på det internationella arbetet. måste i detta sammanhang också ge miljöaspekterna i nedrustningsarbetet ökad uppmärksamhet. Med stöd av det ovan framförda föreslår* vi att beslutar att i övrigt ge regeringen till känna vad som anförs i motionen om en reformpolitik på skilda områden för att befrämja livskvalitet. () MAJ () () () () () () * Se även motionerna 1981/82-2087