ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502290 · 1982-01-15 00:00:00 — Per m. fl. Brandsynen på offentliga lokaler Enligt brandlagen är ägare eller innehavare av byggnad, upplag eller annan anläggning skyldig att bl. a. anskaffa och underhålla erforderliga brand- och livräddningsredskap. Vad som skall anses erforderligt bedöms av brandsy neförrättaren. Brandsynen kan schematiskt indelas i två områden, dels en byggnadsteknisk brandsyn, dels en ordningsbrandsyn. Den byggnadstekniska brandsynen omfattar t. ex. sektioneringar, avskiljanden, installation av fasta skyddsanordningar och liknande. Med ordningsbrandsyn avses frågor som berör handbrandsläckare, skyltningar, utrymningsvägar etc. När det gäller brandsyn på offentliga lokaler m. m., t. ex. hotell, restauranger, klubbar och cirkusar, är dagens formella brandsyn ett synnerligen trubbigt instrument. Brandsynen sker nämligen genom en form av stickprovskontroll med ett intervall beroende på typ av objekt. Systemet bygger på att ägaren eller innehavaren samarbetar och med olika metoder ser till att det hela fungerar. Det omvända förhållandet är inte sällsynt. Mot denna bakgrund och eftersom brandsyneförrättaren för denna typ av lokaler kan uppfattas som ett allmänhetens skyddsombud bör en översyn av formerna för brandsyn m. m. ske. I konsekvens med att ett skyddsombud äger rätt att stoppa en farlig verksamhet bör brandsyneförrättaren ges motsvarande kompetens. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om brandsyn på offentliga lokaler m. m. () ()
mot · G502291 · 1982-01-14 00:00:00 — Förbättrade lånemöjligheter i vissa fall vid förvärv av äldre bostadsfastigheter I en del kustsamhällen med attraktiva lägen har man fått betydande problem med att helårsbostäder köps upp av icke bofasta för fritidsbostäder. Ofta rör det sig om attraktiva hus som någon av lokalbefolkningen gärna skulle vilja köpa och i och för sig även kunnat betala priset för. Men lånevillkoren har gjort att man icke på allvar kunnat konkurrera med penningstarkare köpare utifrån. För ortsbefolkningen har det blivit ekonomiskt fördelaktigare att bygga ett nytt, oftast betydligt dyrare, hus i utkanten av samhället. Denna utveckling har lett till att samhällets kärna har utholkats inifrån, att serviceinstitutioner - affärer, post och liknande - ligger kvar i en död samhällskärna, medan ortsbefolkningen bor i en ring runtom. Om det varit möjligt att i vissa fall kunna få låna till äldre hus på samma villkor som för nybygge, hade livet i samhällskärnorna kunnat bevaras, och ortsbefolkningen hade inte behövt bygga nya, dyrare hus utanför. I en del fall är dessutom tillgången på mark för bebyggelse liten eller i en del fall till och med obefintlig. För att kunna bo på orten måste man helt enkelt bo i ett äldre hus. Den här utvecklingen gäller speciellt i en del mycket hårt utsatta samhällen, och man kan inte säga att det gäller för hela län eller ens hela kommuner utan bara för vissa orter. Detta problem kan lösas genom att statliga lån inrättas till inköp och utrustning av det befintliga bostadsbeståndet i skärgården till samma villkor som gäller för finansering av nya bostäder. Lånen måste kopplas till en mantalsskrivning på fastigheten och avgränsas till områden som beskrivs i fritidsboendekommitténs delbetänkande, som f. n. är ute på remiss hos berörda kommuner. Med stöd av det ovan anförda hemställs att hos regeringen hemställer om förslag till förbättrade lånemöjligheter i vissa fall vid förvärv av äldre bostadsfastigheter i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G502294 · 1982-01-13 00:00:00 — m. fl. Rätten till sociala förmåner oavsett arbetstidens längd Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:293 föreslås att uttalar som sin mening att sociala förmåner skall utgå oavsett arbetstidens längd och att härmed hos regeringen begär förslag om ändring i tillämpliga lagar. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502295 · 1982-01-13 00:00:00 — Motion 1981/82:295 m. fl. Viss översyn av lagen om anställningsskydd Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:293 föreslås att hos regeringen begär förslag om ändring i lagen om anställningsskydd så att arbetsköpare skall vara skyldig att före nyanställningar erbjuda redan anställd med deltidsarbete förlängd arbetstid. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502297 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. till kommunfullmäktige och landsting I vallagen (1972:620) stadgas i 14:15 a§ att mandaten i landstingen fördelas mellan partier. Endast parti som erhållit av rösterna i hela landstingskommunen är berättigat att delta i fördelningen av mandaten i . med införandet av denna spärr infördes utjämningsmandat mellan valkretsarna i landstingskommunen. Detta innebar ökad rättvisa för mindre partier, men en rättvisa som genom treprocentsspärren är villkorlig. Treprocentsspärren innebär att rätt stora opinioner kan utestängas. Speciellt starka lokala opinioner, som kan tänkas vara lokaliserade till en enda valkrets, kan bli utestängda trots en stark ställning i den egna valkretsen. Därför bör, som vi krävt, treprocentsspärren slopas. Vid val av kommunfullmäktige i kommun råder den ordningen, att kommun kan indelas i valkretsar. I alla större kommuner har det gjorts. Avsikten med detta har varit att ge möjlighet till representation från varje del av kommunen. Det kan ifrågasättas om denna effekt uppnås genom indelning i valkretsar. Den lokala representationen beror på de politiska partiernas nomineringar och här torde bostadsorten inom kommunen inte ha avgörande tyngd. I de flesta fall skulle kommun kunna utgöras av en enda valkrets. är emellertid så inte fallet. Kretsarna är ett faktum och kommer antagligen att bli kvar på traditionell grund. Kretsarna verkar som en godtycklig spärr mot mindre partier. Speciellt i små kretsar med få mandat blir spärren hög. Vid behandlingen av regeringens proposition 1980/81:170 om ändringar i vallagen, m. m., som grundade sig på vallagskommitténs förslag, togs detta problem upp. Kommittén hade föreslagit att i valkrets skulle finnas minst 20 mandat att fördela mot tidigare minst 15. Man avsåg härigenom att öka den proportionella rättvisan vid mandatfördelningen. I propositionen ville man emellertid inte gå på kommitténs förslag med motiveringen att kommittén inte varit enig. Propositionens förslag fastställdes av och därmed ligger minimiantalet mandat per valkrets kvar på 15. En nyhet blev dock att kommunfullmäktige i kommun fick en absolut rätt att bestämma om kommunens indelning i valkretsar. som fastställer kretsarna ser till att varje valkrets får minst 15 mandat. Vi beklagar att inte åtminstone förslaget från vallagskomitténs majoritet kunde komma till genomförande. Ett rättvisare system skulle dock vara ett system med utjämningsmandat mellan valkretsarna där sådana finnas. Någon spärr av den typ som finns vid landstingsval skall då inte införas. Vi kan inte se några andra nackdelar med ett sådant system än att i vissa fall fler meningsriktningar skulle komma till tals i de kommunala församlingarna. Sammansättningen i kommunfullmäktige skulle bättre återspegla opinionen bland väljarna. Med hänvisning till det anförda förslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag till ett valsystem med fasta valkretsmandat och utjämningsmandat utan spärregel vid val av kommunfullmäktige i valkretsindelad kommun, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till slopande av nuvarande treprocentsspärr vid val till landsting. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502299 · 1982-01-14 00:00:00 — 1981/82 299-306 Den tilltagande otryggheten och brottsligheten i vårt land aktualiserar frågan om nödvärnsparagrafen. För den vanliga människan förefaller det näst intill otroligt att man inte skall kunna få försvara sig själv och sin egendom utan att riskera påföljd om man råkar ta i litet för hårt mot busen i fråga. Med anledning av en inträffad händelse i ett samhälle i har det startats en debatt om den enskildes möjlighet till nödvärn. Det är beklämmande när en framstående jurist anser sig behöva skriva att den som vill försvara sig mot en attack, påbörjad eller förestående, inte får går särskilt långt i sitt försvar och den säkraste regeln är att fly. En annan jurist och brottsmålsadvokat rekommenderar i en bok bl. a. att man har med sig en burk med vitpeppar att kasta i ögonen på en angripare. Man kan också med en käpp eller ett paraply hålla angriparen på avstånd eller, om situationen är verkligt allvarlig och farlig, sätta ett par fingrar i angriparens ögon! Dessa rekommendationer ter sig närmast löjeväckande och naturligtvis helt verkningslösa när man står öga mot öga med en ligist i ett ofta snabbt uppkommet läge. Enligt min uppfattning måste man ta en betydligt större hänsyn till självförsvarsrätten varför 24 kap. 18 §, nödvärnsparagrafen, bör ses över. Med stöd av ovanstående hemställs att anhåller att regeringen ser över den s. k. nödvärnsparagrafen syftande till att stärka självförsvarsrätten.
mot · G502300 · 1982-01-15 00:00:00 — m. fl. Utvärderingen av lagen om tillfälligt omhändertagande och lagen om omhändertagande av berusade personer m. m. Vpk har till flera tidigare riksmöten motionerat om avskaffande av LTO, lagen om tillfälligt omhändertagande. Lagen har haft funktionen av en ren städlag, som använts för att tillfälligt rensa upp på gator och torg, i tunnelbanan och på andra platser. Som social behandlingslag, som tanken var från början, har lagen inte alls fungerat. I anledning av motioner i frågan begärde hos regeringen i en skrivelse att tillämpningen av LTO och LOB (lagen om omhändertagande av berusade personer) skulle utvärderas. Vid regeringssammanträde beslöt regeringen att tillsätta en utredning i frågan. I direktiven görs vissa avgränsningar och man pekar också på det material som redan fanns och som kunde vara av intresse för de aktuella utvärderingsfrågorna. Mot den bakgrunden borde det enligt direktiven finnas förutsättning för att arbetet bedrivs skyndsamt. Mot den bakgrunden finner vi det anmärkningsvärt att utredningen ännu inte föreligger. I förgående års kommittéberättelse angavs att utredningen beräknas avsluta sitt arbete . I årets kommittéberättelse sägs att arbetet skall vara avslutat . Vpk:s principella uppfattning är fortfarande att LTO skall upphävas. Lagen blir inte bättre av att den är föremål för utvärdering. Det är dock av intresse att utredningsmaterialet när det gäller LTO och för den delen också LOB snabbt kommer fram. Det borde vara en angelägenhet för hela att se till att förslag från regeringen i anledning av en begärd utvärdering kommer på bord åtminstone inom loppet av från det att hos regeringen begärde utvärderingen. Det är enligt vår mening angeläget att frågan inte ytterligare långhalas utan att den utredning, som skall komma , blir föremål för en snabb remissbehandling, så att beslut kan tas i under detta år. Mot bakgrund av det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående förslag från regeringen med anledning av utvärdering av Lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO) och Lagen om omhändertagande av berusade personer (LOB). (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502303 · 1982-01-18 00:00:00 — Bidragsförskott till ensamstående adoptivförälder Om endast en av föräldrarna har vårdnaden om ett barn, har barnet vanligen rätt till underhållsbidrag från den andra föräldern. Om den andre föräldern har avlidit utgår barnpension. Underhållsbidrag kan också fastställas när föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet. Om den underhållsskyldige inte betalar, får barnet ändå ett underhåll genom att den som har vård om barnet får bidragsförskott. Genom att bidragsförskottet ofta är större än vad den underhållsskyldige faktiskt betalar, innebär bidragsförskottet i praktiken ett ekonomiskt tillskott för de berörda barnen. Det finns dock en liten grupp ensamstående föräldrar som inte kan få bidragsförskott, nämligen ensamstående adoptivföräldrar. De uppgår till ca 300. Dessa föräldrar kan ha tagit hand om barn antingen från vårt eget land men ofta från något u-land. I de senare fallen utgår ej heller barnpension. Enligt en nyligen publicerad utredning har det visat sig att ensamstående föräldrar har det ekonomiskt mycket kärvt. Skulle de dessutom varken få underhållsbidrag, bidragsförskott eller barnpension försämras deras ekonomiska situation ytterligare. har till uppgift att utreda stödet till ensamstående föräldrar men av direktiven framgår ej klart att denna utredning även skall omfatta ensamstående adoptivföräldrar. a. rättvisesynpunkt är det angeläget att ensamstående adoptivföräldrar har samma förmåner och villkor som andra ensamstående föräldrar. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställs att hos regeringen begär att ensamförälderkommittén ges uppdraget att utreda möjligheten för ensamstående adoptivföräldrar att bli berättigade till bidragsförskottet.
mot · G502306 · 1982-01-15 00:00:00 — m. fl. Programinslag i TV på teckenspråket Teckenspråket är för dem som är födda döva det första språket. Det språket kan utvecklas på samma sätt som den hörande utvecklar talspråket. Om föräldrar och övriga personer omkring ett dövt barn använder teckenspråket får barnet ett eget språk och kan utvecklas i samma takt som ett hörande barn. Med teckenspråket som grund kan barnet sedan lära sig svenska. Teckenspråket har varit satt på undantag och det har för många nu vuxna döva blivit en extra börda på deras redan stora handikapp. Det har medfört stora luckor i kunskapsinhämtning och medföljande osäkerhet. Med hjälp av teckenspråket kan man effektivt fylla igen dessa kunskapsluckor hos många människor. På de dövas eget språk kan information även rörande svåra problem nå fram. Därför är det nödvändigt att man inom /TV tillgodoser denna språkliga minoritetsgrupp genom att börja göra t. ex. återkommande samhällsprogram i olika viktiga frågor på teckenspråket. Det bör då vara program, som är utformade med många rörliga bilder med förklaringar och information på teckenspråket. Programmen bör riktas direkt till de döva, behandla ett ämne i taget och vara allsidiga och grundliga. De bör givetvis utformas i nära kontakt med . Utbudet inom TV:s båda kanaler är stort för oss hörande, kanske alltför stort för att man skall hinna med att se och höra det man skulle vilja. Det bör inte vara någon svårighet för oss att avstå en liten del av de resurser som satsas på TV-program för hörande och omfördela detta till vissa TV-program för de döva på deras eget, dvs. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär att /TV inom befintliga resurser utformar särskilda TV-program för döva på teckenspråket. () () () () ()
mot · G502307 · 1982-01-15 00:00:00 — 1981/82 307-315 Motion 1981/82:307 m. fl. Fler textade TV-program för döva Genom textning av vissa TV-program har dessa kunnat göras tillgängliga för de döva. Men många fler program skulle kunna textas. Alla de utländska filmer och olika programinslag som sänds på ett främmande språk textas så att alla hörande oavsett språkkunskaper kan tillgodogöra sig innehållet i programmen. Varför kan man då inte i större utsträckning texta också de flesta svenska program? Enligt radiolagen skall radio och TV hävda det demokratiska statsskickets grundidéer och enligt avtalet med staten utformas så att det tar hänsyn till olika förutsättningar hos befolkningen. Alla förproducerade program borde kunna textas inom de resurser TV förfogar över. Hela det kulturutbud som står till de hörandes förfogande kan göras tillgängligt för de döva och de gravt hörselskadade genom textning. Också vissa invandrargrupper som klarar att läsa svenska men har svårt att förstå talspråket (speciellt olika dialekter) skulle ha glädje av fler textade program. Med anledning av det i motionen anförda hemställs att hos regeringen begär att /TV inom befintliga resurser textar program för döva enligt de intentioner som i motionen framförs. () () () () ()
mot · G502310 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. Avskaffande av s. k. anpassad studiegång Den s. k. anpassade studiegången med föregivet syfte att tillgodose enskilda elevers särskilda behov av stöd och hjälp fyller ingen annan funktion än att möjliggöra för skolan att bli av med elever som kräver stor arbetsinsats. Det framgår tyvärr med all tydlighet av inventeringar som SÖ och länsskolnämnderna har genomfört av tillämpningen ute i kommunerna av den anpassade studiegången. Rapporterna stärker också intrycket att den andel av eleverna i anpassad studiegång som kommer från arbetarhem och/eller invandrarhem är mycket stor. Det har blivit fråga om ett instrument för sortering och utslagning. Frekvensen är också särskilt stor i vissa kommuner eller kommundelar, där även sociala problem är frekventa. Andra undersökningar har visat att merparten av berörda elever lämnar skolan med ofullständigt grundskolebetyg, vidare att det stora flertalet av dem inte alls eller först går tillbaka till undervisningen. Den anpassade studiegången blir alltså en definitiv lösning för den berörde. Handledarfrågan är dessutom bristfälligt löst. Den anpassade studiegångens bestämmelser om undervisning förlagd utanför skolan har inte blivit något hjälpmedel för att stödja enskilda elever, utan i stället ett instrument för utstötning. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om initiativ till att bestämmelserna om s. k. anpassad studiegång med hela eller delar av undervisningen förlagda utanför skolan möjligt avskaffas. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502311 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. Avskaffande av studieomdömena inom folkhögskolan Vpk har tidigare föreslagit att skulle ompröva beslut om normeringsinstrument på landets folkhögskolor och att studieomdömena inom folkhögskolan skulle avskaffas. Argumenten att studieomdömena liksom betyg i allmänhet skapar konkurrens, likriktning och tvång att inrikta studierna mot mätbara kunskaper och därmed motverka sociala värden som personlighetsutveckling och frigörelse förtjänar ånyo framhållas. Studieomdömena inom folkhögskolan och därmed förenade centrala prov har endast haft till uppgift att avgöra urvalet av sökande till högskoleutbildning, där folkhögskolestuderande förs till en särskild kvotgrupp, kvotgrupp 3. Denna kvotgrupp svarar enligt UHÄ för en liten andel av samtliga antagna - inför höstterminer och inför vårterminer. Andelen dubbelbehöriga sökande i kvotgrupp 3 är hög, , genom att merparten av de folkhögskolebehöriga är behöriga också i kvotgrupp 4 genom 25:4-behörighet. Folkhögskolegruppen som är ganska liten blir ofta utan plats till vissa små utbildningslinjer därför att det är svårt att fördela platser rättvist. UHÄ har också påverkat att urvalet i kvotgrupp 3 i själva verket till stor del sker efter arbetslivserfarenhet. antas en stor del av folkhögskolegruppen i kvotgrupp 4 (25:4). UHÄ har därför föreslagit att de sökande till högskolestudier som har behörighet genom folkhögskolestudier skall föras över till kvotgrupp 4. En sådan förändring skulle givetvis göra studieomdömena inom folkhögskolan överflödiga. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag som innebär att studieomdömena inom folkhögskolan avskaffas. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502313 · 1982-01-18 00:00:00 — Rätt för rörelsehindrade att utan extra tillägg få utnyttja SJ:s Regeringen uppdrog 1977 åt SJ att i samarbete med handikappinstitutet ta fram underlag för en typ av järnvägsvagn som skulle underlätta för rörelsehindrade och framför allt rullstolsbundna att resa med järnväg. SJ redovisade 1980 sitt uppdrag till regeringen. Handikappanpassade vagnar har successivt börjat levereras. Äldre vagnar kommer också att göras om för att bättre tillgodose rörelsehindrades behov. Självfallet kommer det att ta avsevärd tid innan de nya och ombyggda vagnarna kommer att finnas tillgängliga på hela bannätet. Ett sätt att hjälpa åtminstone en stor del av de rörelsehindrade är att låta dem få utnyttja förstaklassvagnar utan extra tillägg. Enligt uppgift kan många inte resa med andraklassvagnar av utrymmesskäl. Utformningen av förstaklassvagnar ger däremot större möjligheter. Det borde vara möjligt att på ett enkelt sätt genom t. ex. intyg att visas upp vid biljettinköp ge rörelsehindrade tillstånd att resa med första klass utan extra kostnad. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om utformning av regler för rörelsehindrade att få utnyttja förstaklassvagnar på järnväg utan extra tillägg. () ()
mot · G502314 · 1982-01-15 00:00:00 — Anläggande av industrispår mellan och Ända har resonemang förts om att förena med linjen . I , norr om , ligger en av Mo och ägd sulfatfabrik, som är en av största och som har en årskapacitet på en halv miljon ton blekt massa. Kapaciteten är således större än fabriken i , vilken har industrispår, medan Husumfabriken helt saknar spåranslutning. I direkt anslutning till sulfatfabriken ligger ett finpappersbruk med en årskapacitet på . Enligt uppgift finns f. n. planer på en betydande utbyggnad av sistnämnda produktion. gjorde SJ på uppdrag av regeringen en utredning om de ekonomiska och driftmässiga förutsättningarna för att anlägga ifrågavarande spår. Massavedstransporterna uppgår till 1 , varav f. n. en tredjedel är bilburen och resten sjöburen. Industrierna i Örnsköldsviksområdet förbrukar närmare hälften av det virke som finns inom flodområde och är avsett för massaved. Genom fjolårets riksdagsbeslut pågår nu upprustning av bandelen , varvid betydande delar av rundvirke kommer att fraktas på järnväg. Detta är ett starkt argument för att bygga industrispåret och därmed möjliggöra järnvägstransport ända fram till fabrikerna. i framhåller i länsplaneringen industrispår som en mycket stor angelägenhet. Sysselsättningsproblemen i regionen är väl kända - inte minst efter alla nedläggningar av skogsindustrier. Anläggningen av ett industrispår ger arbetstillfällen. Ett industrispår förbättrar också trafikmiljön och innebär energisparande. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att uttala sig för vad i motionen anförts om anläggande av industrispår mellan och och hos regeringen begär åtgärder i enlighet därmed.