mot · G5022326 · 1982-03-24 00:00:00 — Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 1981/82:148) Äldrestödet m. m. Under större delen av drabbades den svenska industrin av förluster av andelar på den internationella marknaden. Orsaken härtill ligger främst i att vårt kostnadsläge relativt försämrades efter 1974/75. För en så personalintensiv industri som tekoindustrin är kostnadsläget naturligt av särskilt stor betydelse. Lönekostnadsnivån inom tekoindustrin ligger under industrigenomsnittet i vårt land. En så liten lönedifferentiering förekommer inte i något annat jämförbart land. I de flesta industriländer råder avsevärt större skillnader. Påståendet i propositionen att kostnadsläget för tekoindustrin i EG/EFTA-länderna och är jämförbart med det svenska stämmer inte med verkligheten. I , och ligger tekolönerna på en nivå motsvarande av de svenska. I är löneläget ca en fjärdedel av det svenska. Av är det endast och som har med oss jämförbara lönelägen. Importen av tekovaror från dessa två länder är obetydlig. Det höga kostnadsläget i vårt land spelar således en mycket stor roll för tekoindustrin. Det är därför angeläget att åstadkomma balans i kostnadsläget i jämförelse med konkurrerande industriländer. Eftersom detta ej snabbt kan låta sig göras på lönesidan måste det åstadkommas genom en generellt verkande, konkurrensneutral stödform. Äldrestödet har redan tillämpats i detta avseende. Enligt vår mening är det med hänsyn till den faktiska situationen för tekoindustrin nödvändigt att det bibehålls t. v. Äldrestödet har sedan det infördes justerats . Den senaste förändringen trädde i kraft /82 och innebar att det totala stödbeloppet sänktes med genom att lönekostnader för tjänstemän undantogs ur bidragsunderlaget. Avsikten var att förbättra jämnheten i stödtilldelningen. Effekten blev främst att de företag som nått det s. k. taket, dvs. av den bidragsgrundande lönesumman, erhöll minskat stöd. För /82 har anvisats 320 milj. kr. Trots att handelsministern så sent som uttalade att det skulle utgå med oförändrat belopp också för /83 föreslås nu en sänkning till 300 milj. kr. Enligt propositionen skall denna minskning, som ingår i regeringens sparprogram, åstadkommas genom att den bidragsgrundande åldersgränsen höjs från 50 till . Den snabba minskning som ägt rum av antalet anställda inom tekoindustrin har också minskat bidragsunderlaget. Detta innebär, vilket fastslås i propositionen, att äldrestödet inte kommer att uppgå till beräknade 320 milj. kr. Detta föranleder regeringen att föreslå att 15 milj. kr. av de medel som beräknats för äldrestödet skall användas för att främja sysselsättningen inom de mest tekoberoende kommunerna i samt att 5 milj. kr. skall användas till att förstärka de industripolitiska åtgärderna för tekoindustrin. Vi anser det vara principiellt felaktigt att överföra medel från en för tekoindustrin avsedd stödform till regionala insatser av allmän karaktär. Med hänsyn till att de angivna kommunerna i så hög grad domineras av tekoindustrin motsätter vi oss emellertid inte att medlen riktas just till dessa kommuner och förutsätter att de i avsevärd grad skall komma tekoindustrin till godo. Minskningen av bidragsunderlaget kommer att fortsätta även för /83. Därmed finns det ingen anledning att ändra reglerna för äldrestödet. Höjningen av åldersgränsen från 50 till skulle därtill innebära att de företag som redan nu inte når maximalt stöd kommer att drabbas av en minskning, medan de flesta övriga företag får ett oförändrat stöd. Resultatet blir således en ökad ojämnhet i stödtilldelningen, något som helt strider mot den tidigare angivna avsikten att förbättra jämnheten i stödtilldelningen. Enligt vår mening skall åldersgränsen bibehållas vid . Eftersom bidragsunderlaget ytterligare minskar, är det rimligt att höja timbeloppet , varigenom en ytterligare jämnhet i stödtilldelningen åstadkoms, som en bättre konkurrensneutralitet skapas. Denna höjning ryms helt inom ramen för i budgeten föreslagna 300 milj. kr. Regeringen aviserar att äldrestödet skall trappas ner med början /84. Denna nedtrappning skall mötas med industri- och arbetsmarknadspolitiska åtgärder i syfte att utveckla och bredda arbetsmarknaden på orter där tekoindustrin svarar för en övervägande del av industrisysselsättningen. Detta kan endast tolkas som en avsiktlig ytterligare avveckling av tekoindustrin. Vi kan ej acceptera detta synsätt. En utvecklad och breddad arbetsmarknad är förvisso angelägen men skall rimligen kunna tillskapas parallellt med att tekoindustrin bevaras och utvecklas. Detta förutsätter som redan angivits att kostnadsläget anpassas till övriga industriländer. Så länge detta ej kan åstadkommas lönevägen är det nödvändigt att äldrestödet eller annan konkurrensneutral stödform av motsvarande omfattning utgår. Lagstiftning om ursprungsmärkning av kläder har genomförts i en rad länder såsom , , , , , , , , och . I vårt land har frågan aktualiserats , bl. a. genom riksdagsmotioner och av intresseorganisationer. Försök har gjorts att åstadkomma en frivillig märkning, vilket endast lyckats i begränsad omfattning. Några överenskommelser om märkning har inte kunnat träffas. Med anledning härav begärde 1979 förslag till ursprungsmärkning av kläder, vilket ledde till att en särskild utredare tillkallades. Denne lämnade sitt betänkande, i vilket föreslås en lagstiftning om ursprungsmärkning av kläder. Handelsministern biträder utredarens förslag och föreslår en lagstiftning på området, innebärande att märkningen skall vara genomförd senast när varorna saluförs inom landet. Den s. k. gränsmodellen avvisas således. Som skäl härför anförs bl. a. att denna skulle medföra en ökad administration och arbetsbelastning för såväl näringslivet som tullmyndigheten. Vi ansluter oss till förslaget om att införa en lagstiftning om ursprungsmärkning av kläder. Vi hävdar emellertid att om åtgärden skall bli meningsfull så måste märkningen göras redan innan varorna passerat gränsen. Genom att kontrollera att kläderna är riktigt märkta vid införseltillfället skapas reella möjligheter att förhindra att ursprungsmärkningen kringgås. Vid den s. k. internmodellen är kontrollen avsevärt svårare. Kontrollåtgärden talar således starkt för att märkningen av importvaror skall vara utförd vid införseltillfället. Den angivna ökade arbetsbelastningen för tullmyndigheten kan enligt vår mening inte åberopas som skäl mot att ett effektivt system genomförs. Handelsministern anför att den kritik som har förekommit i internationella sammanhang ofta har baserats på fall där ursprungsmärkning krävts redan vid införseltillfället. Detta ger enligt vår uppfattning ökad styrka åt gränsmodellen, som också är den som tillämpas i nästan samtliga de länder som infört ursprungsmärkning. Enligt propositionen skall märkningssystemet ta sikte på de konsumenter som köper kläderna för eget bruk. Företag, offentliga institutioner m. fl. skall således undantas från bestämmelserna. Vi kan inte biträda denna uppfattning. Enligt vår mening skall alla kläder likformigt omfattas av märkningskravet liksom av sanktionsreglerna vid oriktig ursprungsangivelse. deltar i samarbetet inom , det allmänna tull- och handelsavtalet. gäller på tekoområdet inom ram det särskilda multifiberavtalet, enligt vilket begränsningar av handeln med tekovaror kan ingås, om marknadsstörning eller risk för marknadsstörning föreligger. I avtalet finns en speciell s. k. nordisk klausul, enligt vilken särskild hänsyn skall tas till importländer med små marknader, en exceptionellt hög importnivå och en motsvarande låg inhemsk produktion i syfte att undvika skada på deras nödvändiga minimiproduktion av textilier. har förlängts för tredje gången (MFA III). har ännu inte anslutit sig. Erfarenheterna från tillämpningen av multifiberavtalet under de tidigare två perioderna vittnar om att när importen från ett land reglerats så har en överflyttning skett till nya lågprisländer. Uppenbart är alltså att de handelspolitiska begränsningar som uppnåtts inom avtalets ram har kringgåtts i omfattande utsträckning. Det nu mest anmärkningsvärda exemplet på den MFA-baserade svenska handelspolitiken utgör , varifrån lågprisimporten av kläder tillåtits fördubblas eller öka flerfaldigt . har landet nått positionen som det tredje största leverantörslandet av kläder till den svenska marknaden bland samtliga och öststater. har således inte anslutit sig till MFA III. Detta bör enligt handelsministern anstå tills vi inlett omförhandlingar av några av våra viktigaste bilaterala avtal och därigenom fått en klarare uppfattning om deras innehåll. Handelsministern påtalar emellertid också att från flera håll har framförts globalarrangemang som ett alternativ till fortsatt deltagande i MFA och uttalar att han har för avsikt att låta fördjupa de studier som gjorts om ett sådant arrangemang. Med hänsyn till de faktiska konsekvenserna för svensk tekoindustri genom den hittillsvarande tillämpningen av multifiberavtalet, och vi nu således ej anslutit oss till MFA III, anser vi det vara angeläget att vi nu utnyttjar de möjligheter som föreligger genom att anpassa de handelspolitiska regleringarna till , det allmänna tull- och handelsavtalet. gjorde detta 1979 och lyckades bryta en nedåtgående trend för sin produktion och sysselsättning. På samma sätt bör det vara möjligt för att med stöd av gå över från svårkontrollerade importbegränsningar gentemot enstaka lågprisländer till ett system med global importbegränsning som omfattar alla lågprisländer. Regeringen bör således vidta praktiska förberedelser för en sådan åtgärd. Större delen av importen sker inom ramen för det s. k. hemtagningssystemet. Detta innebär att flertalet importörer får ta hem importvarorna efter en anmälan vid gränsorten och sedan använda dem i sin rörelse utan föregående förtullning. Skyldighet föreligger att efter införseln lämna alla uppgifter som behövs för förtullningen på en tulldeklaration. Om varorna är licensbelagda får hemtagaren dock inte förfoga över dem förrän en giltig importlicens från KK kommit importören till handa. Erfarenheten visar att villkoren för hemtagningssystemet i betydande omfattning ej uppfylls. Detta har väckt tanken på ett slopande av systemet för att därigenom öka kontrollmöjligheterna. I propositionen redovisas synpunkter härom, som inhämtats från generaltullstyrelsen. Denna avstyrker att åtgärden vidtas och anför som skäl bl. a. att ett slopande av hemtagningssystemet får ringa verkan i kontrollhänseende, att det medför en omfattande administration samt att det medför ökade väntetider och kostnader för importörerna. Handelsministern ansluter sig till generaltullstyrelsens uppfattning att hemtagningssystemet nu ej skall slopas. Enligt vår uppfattning är det angeläget att komma till rätta med de uppenbara brister som råder inom hemtagningssystemet. Det kan inte vara rimligt att vår hemmaindustri drabbas genom att gällande importbestämmelser kringgås. En skärpning av tillämpningen av systemet måste därför verkställas. Brott mot bestämmelserna måste åtgärdas på ett helt annat sätt än vad som är fallet. En mycket kraftig höjning av bötesstraffet bör införas. Det ankommer på regeringen att tillse att åtgärder med den inriktning som här angetts kommer till stånd. Med anledning av det anförda hemställs 1. att beslutar att åldersgränsen för äldrestödet skall vara , 2. att beslutar att timbeloppet inom äldrestödet höjs till , 3. att beslutar att äldrestödet skall utgå t. v. i enlighet med vad som anges i motionen, 4. att beslutar att ursprungsmärkning av kläder skall ske enligt den s. k. gränsmodellen, 5. att beslutar att ursprungsmärkningen skall omfatta alla kläder likformigt i enlighet med vad som anges i motionen, 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en övergång till ett system med globalkontingenter för importen av tekovaror från lågprisländerna, 7. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om skärpta bestämmelser för hemtagningssystemet. HANS NYHAGE (m)