mot · G5022018 · 1982-01-26 00:00:00 — Oavsett vilken teori som är den riktiga, eller om sanningen ligger någonstans mitt emellan, är det ovedersägligt att samhället fortfarande står handfallet inför missbruket. Inga vidtagna åtgärder har annat än tillfälligt kunnat minska tillflödet och missbruket av narkotika - trots att alla ansvariga varit eniga i princip om att det måste utrotas. Dyrbara försök på olika nivåer har bara blivit ineffektiva tillfälligheter, och detta trots att enskilda polismän och grupper av polismän lagt ned ett beundransvärt arbete på att spåra narkotikaligor och omintetgöra deras verksamhet. När det lyckats har inflödet minskat för , men nya kanaler har därefter snabbt organiserats igen. Ett långsiktigt arbete i hem och skola mot narkotikabruk, i vilket och Skola liksom föräldraföreningar mot narkotika, kyrkorna m. fl. har viktiga uppgifter, är nödvändigt för att minska och till slut avskaffa bruket. Barn och ungdom måste ha klara regler för vad som är rätt och orätt. De måste uppfostras till hänsyn och eget ansvar. Ungdomar utsätts ofta för motsägande budskap. Samhället strävar efter jämlikhet grupper emellan, vilket i och för sig kan vara bra, men har detta förstört en naturlig och för tryggheten viktig auktoritetsrelation: den mellan föräldrar och barn och den mellan lärare och elev. Föräldrar har blivit osäkra därför att de utsatts för budskapet att barn skall ha sin frihet och lära sig att ifrågasätta eftersom de annars kan bli hejdade i sin naturliga utveckling. Barnen å sin sida blir ofta förvirrade och far illa av en alltför stor frihet - en frihet som de inte alltid är vuxna. Föräldrars och lärares auktoritet måste återupprättas. Det gäller att sätta gränser och inpränta regler för barnens uppförande. Detta skall göras av föräldrarna, vilket går lättare om de dessutom lokalt slår sig samman och kommer överens om vilka gemensamma regler som skall gälla för barnen. Brott mot reglerna skall påtalas och följas av lämplig åtgärd. 1981/82: 2018 Missbrukets omfattning ger anledning till stor oro. Bruket av särskilt farliga preparat, såsom heroin, blir vanligare. Den allra grövsta narkotikabrottsligheten tycks domineras av utländska gärningsmän, som ibland agerar i formliga syndikat. presenterades resultaten av utredningen om narkotikamissbrukets omfattning (). Enligt UNO:s rapport (Ds S 1980:5) finns mellan 10000 och 14000 personer som kan betecknas som tunga narkotikamissbrukare i landet. visade i en ny rapport att ca 200 000 ungdomar prövat narkotika, huvudsakligen hasch. Ca 30000 av dessa hade använt narkotika tiden strax före undersökningen. I samband med narkotikans inträde i skedde en markant förändring av brottsligheten. Gatuvåldet och de allmänna ordningsbrotten blev ett problem. Det skedde en snabb ökning av antalet ekonomiska brott såsom bedrägerier, stölder, rån etc. En klart iakttagbar förändring mot grövre brott med åtföljande större hänsynslöshet och råhet vid brottens begående kunde noteras. Denna förändring och ökning av brottsligheten har skapat stora problem även inom kriminalvården. Det beräknas att minst hälften av de intagna på kriminalvårdsanstalter är drogmissbrukare. Häleri har också en viktig funktion på den brottsliga marknaden. En yrkeshälare kan beräknas betala av godsets värde. Man förstår då vilka värden t. ex. en heroinist behöver stjäla ihop för att finansiera sin dagsranson som kan kosta ca . har omfattande åtgärder vidtagits inom kriminalpolitikens ram för att komma till rätta med narkotikabrottsligheten, och ytterligare insatser kommer att vidtas. o Straffminimum för grovt narkotikabrott har höjts från fängelse i ett till . Hänsynslösheten i förfarandet, t. ex. narkotikaförsäljning till ungdom, kommer att tillmätas ökad vikt vid bedömningen. o Kraftiga restriktioner i fråga om åtalsunderlåtelse har genomförts. Antalet anmälda narkotikabrott har till följd härav ökat från 22000 till 63000. Ytterligare skärpningar är nödvändiga. Langarna utgör det rotsystem som vidmakthåller den brottsekonomi som finansierar narkotikahandeln. Missbrukaren är den ende oersättlige i hela kedjan av illegal narkotikahantering. Trots successiva straffskärpningar för narkotikabrott tycks det alltid gå att rekrytera nya langare. Detta beror naturligtvis på de enorma vinster som 1981/82: 2018 finns i narkotikahandeln. Tull- och kustbevaknings- samt polismyndigheterna måste få bättre förutsättningar att bekämpa den illegala importen och möjligheter till effektivt spaningsarbete som kan leda till gripande av både små och stora langare. SPANARK-grupp har lagt fram en lång rad förslag till åtgärder i detta syfte. Grova narkotikabrott Vi anser att de grövre narkotikabrotten kan jämföras med grovt spridande av gift eller smitta. Detta har avsevärt grövre straffskala än narkotikabrott, nämligen fängelse i mellan fyra och eller på livstid. Spridande av gift eller smitta bedöms som grovt om det skett med uppsåt att skada annan till liv eller hälsa eller om många människor utsatts för faran. Till skillnad från grovt spridande av gift eller smitta ger narkotikalangningen enorma vinster, varför det grova narkotikabrottet framstår som en gynnad form av grovt spridande av gift eller smitta. Det kan, mot ovanstående bakgrund, ifrågasättas om inte minimistraffet för grova narkotikabrott som är fängelse borde höjas ytterligare. Även mot narkotikahanteringen på fängelserna har åtgärder vidtagits, o Nya bestämmelser om urinprov på fängelserna har införts. En intagen kan numera när som helst föreläggas att lämna urinprov för kontroll av om han är narkotikapåverkad. o Nya bestämmelser om placering på specialavdelning i fängelser har tillkommit. Placering på sådan avdelning får ske för att hindra den intagne från narkotikalangning under fängelsevistelsen. o Permissionsreglerna för grova narkotikabrottslingar ses över i permissionsutredningen. Uppdraget omfattar bestämmelserna om brevgranskning, telefonsamtal och besök. Förslag har lämnats . Åtgärderna är dock inte tillräckliga. Andelen missbrukare och langare bland de intagna i fängelserna har ökat markant . Inne på anstalterna har sålunda narkotikahandlarna en stor och växande marknad. Det finns exempel på att narkotikabrottslingar även inifrån fängelset kunnat kontrollera sina narkotikaaffärer ute i samhället. Vid en undersökning framkom att av förtroenderådens medlemmar på riksanstalterna var dömda för grova narkotikabrott. Dessa fångar, som i förhållande till andra intagna har speciella möjligheter att hålla kontakt med omvärlden, var alltså knarklangare. Många fångvårdsanstalten av typen säkerhetsanstalter, var veritabla langarnästen. Det kan inte uteslutas att domstolar avstår från att döma till fängelse med hänsyn till risken att den dömde blir narkoman. Missbrukarna på anstalterna köper ofta knark på kredit. Inför frigivningen har de stora skulder de måste betala igen. Behandlingen i fängelserna lider starkt av detta. Interner som har möjlig 1981/82: 2018 het att utbilda sig till ett yrke tvingas avstå från utbildningen när de kommer ut. I stället begår de brott för att kunna betala igen sina narkotikaskulder. Att som endast ha narkotikafria avdelningar på vissa anstalter är ej tillräckligt. Det krävs en klar differentiering av de olika kategorierna interner på olika avdelningar och olika anstalter i kombination med inrättande av mindre avdelningar. En differentiering kräver ett ökat antal platser. I avvaktan på detta bör en speciallagstiftning för riksanstalterna övervägas för att möjliggöra placering i ensamcell under hela eller större delen av anstaltstiden av den som ertappas med att sälja narkotika på anstalt. Narkotikans farlighet liksom hänsynslösheten hos dem som vill föra in andra i missbruket motiverar att skärpta åtgärder vidtas för att skydda egen och annans säkerhet till liv och hälsa. Det måste vara mer rättvist att de 40 ensamceller som exempelvis finns på Kumlaanstalten används för att isolera langare än att intagna av rädsla skall sitta där i frivillig isolering. När det gäller personer dömda för narkotikalangning måste full kontroll utövas över deras besök och kontakter inom och utom förhindra att de fortsätter sin verksamhet. Bagatelliseringen av hasch är en farlig kvarlevande drogliberal tendens, som kraftfullt måste bekämpas. Haschmissbruket bland ungdom är, vilket visade 1981, större än de flesta föreställer sig. Hasch kan ge hjärnskador och varaktiga personiighetsförändringar. Kamrater, lärare, socialarbetare, fritidspersonal och föräldrar måste därför lära sig känna igen haschmissbruk på lukt, personlighets- och vaneförändringar m. m. En ny komplikation har uppstått genom restriktioner och prishöjningar på alkoholområdet. Många finner det lättare och billigare att skaffa hasch. Haschmissbruket sprids också genom en del populära artister. Detta har skett även genom en del artister och popgrupper som t. o. m. uppburit statligt stöd. Ytterligare en komplikation är att bruket av hasch i flera länder är tillåtet. Det finns goda skäl för att samhällets narkotikainformation och antidrogpropaganda ägnar haschet särskild uppmärksamhet. att samarbetet mellan hem, skola, socialvård och polis skall utvecklas i syfte att möjliggöra tidiga och samordnade insatser för att bryta begynnande missbruk, att alkoholfrågorna skall ges större utrymme i vårdutbildningen, att restriktivitet med förtidspensionering av missbrukare skall iakttas, att tillämpningen av socialtjänstlagen skall följas upp särskilt med avseende på missbrukarvården, att för berusning omhändertagna ungdomar skall kallas till socialbyrå för utredning, 1981/82: 2018 att socialtjänstlagen skall kompletteras med regler som ger möjlighet till socialnämnds eller anhörigs förvaltning av missbrukares sjukpenning, föräldrapenning eller pension från den allmänna försäkringen, att lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) skall revideras i syfte att möjliggöra längre vårdtider och bättre skydd för tredje man, att alla former av narkotikainnehav skall beivras, att kriminalvårdsanstalter skall göras narkotikafria med den kontroll av intagna och besökare som detta medför, och att insmuggling, försäljning, innehav eller bruk av narkotika på anstalt alltid skall medföra lagföring. Moderata samlingspartiet har som grund för sin samhällsuppfattning en människosyn enligt vilken varje människa är unik och har samma värde som varje annan människa. Alla människor har samma rätt till respekt för sina önskemål och sin integritet och samma rätt till möjligheter att utveckla sina personliga resurser. Varje människa har samma rätt till frihet som varje annan människa och samma skyldighet att ta ansvar för sig själv, sin familj och sina medmänniskor. Ingen grund kan vara starkare än denna som utgångspunkt för arbetet med att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor. Jämställdhet är en fråga om frihet frihet för män och kvinnor att engagera sig i uppgifter och ansvarsområden utifrån sina individuella intressen, kunskaper och önskemål. Jämställdhet är en fråga om valfrihet - frihet att välja livsmönster utifrån egna behov och förutsättningar. Jämställdhet är en fråga om skyldigheter samma skyldigheter för män och kvinnor att ta ansvar för hem och familj och att ta vara på och utveckla sina personliga resurser. Jämställdhet är en fråga om demokrati. Demokrati förutsätter att olika erfarenheter och kunskaper kommer till uttryck i samhällsarbetet. En jämnare representation av kvinnor och män på förtroendeposter och bland beslutsfattare är därför en viktig förutsättning för verklig demokrati. Formell jämställdhet och attityder till jämställdhet Målet för jämställdhetsarbetet skall vara att ge kvinnor och män frihet att välja det livsmönster som under olika perioder av livet bäst svarar mot deras förutsättningar och önskemål och som medverkar till att skapa fria och självständiga individer. Olika fördomar måste därför röjas ur vägen. Människor måste göras medvetna om och påverkas i sina attityder. Det räcker inte med att de formella förutsättningarna för jämställdhet finns. Det måste också finnas en medvetenhet hos människorna om jämställdhetens innebörd och betydelse för den enskilde och för samhället. 12 1981/82. 1981/82: 2018 Särskilt viktigt är att denna medvetenhet finns hos förtroende- och tjänstemän som i rådgivnings-, planerings- och beslutssituationer påverkar enskildas och familjers dagliga liv och framtid. Jämställdhet mellan kvinna och man måste vara grunden för lagar och bestämmelser. Tillväxt i ekonomin underlättar i hög grad jämställdhetsarbetet, eftersom omprioriteringar eljest kan vara svåra att förverkliga. I ekonomiskt kärva tider är det därför särskilt viktigt att jämställdhetsaspekten beaktas inom alla områden av samhällsarbetet: i näringspolitiken, arbetsmarknadspolitiken och skattepolitiken, vid utformningen av socialförsäkringarna etc. För att kvinnor och män skall ha lika möjligheter att utvecklas i familjeliv, arbetsliv och samhällsarbete i övrigt krävs att de kan delta i detta i samma utsträckning och med samma förutsättningar. Både män och kvinnor måste ha möjlighet att kombinera ansvar för familj, arbetsliv och samhällsarbete i övrigt på ett meningsfullt sätt. Alla människors lika skyldigheter och lika rättigheter inom vuxenlivets olika områden måste respekteras. På litet kan viljan att bilda familj ytterligare försvagas, om inte alla familjemedlemmars behov tillmäts samma betydelse. Skolan skall förbereda eleverna för framtiden: för familjeansvar, förvärvsarbete och annat samhällsarbete. Respekt för individen oavsett kön eller annan grupptillhörighet och insikten om att varje människa är en ovärderlig tillgång bör genomsyra all undervisning. Skolans undervisning måste ha som mål att eleverna oavsett kön skall kunna välja levnadsbana utifrån personliga förutsättningar samt att var och en skall kunna ta ett självständigt ansvar i praktiska vardagsfrågor. Lagar, förordningar, läroplaner och andra föreskrifter för utbildning skall utformas så att de främjar jämställdhet. Läromedel får inte innehålla inslag som präglas av könsrollstänkande. Redan i förskolan skall undervisningen inriktas på att föreställningar om och förväntningar på människor skall utgå ifrån individ, inte kön. I bör alla elever undervisas om hemmets skötsel och ekonomi. De bör dessutom få sådan undervisning som ger insikt om barns utveckling och om hur relationer och ansvarsfördelning inom en familj påverkar familjemedlemmarnas möjligheter att delta i hemliv, arbetsliv och annat samhällsliv. Skolan skall även meddela kunskaper om samlevnadens konsekvenser ur etisk, juridisk och ekonomisk synvinkel. I studie- och yrkesvägledningen skall flickor lika väl som pojkar upplysas om vikten av att skaffa sig en yrkesutbildning. Eleverna bör stimuleras att under sin praktiska yrkesorientering också pröva arbetsområden som domineras av det andra könet. Undervisning i jämställdhetsfrågor bör ingå i utbildningen av all skolpersonal liksom av personal i barnomsorgen och i den kommunala fritidsverksamheten. 1981/82: 2018 Kvotering efter könstillhörighet vid antagning till viss utbildning måste avvisas. Kvinnorna är starkt underrepresenterade inom forskarutbildning och forskning. Det är därför viktigt att kvinnor stimuleras att engagera sig i sådan verksamhet. Därigenom kan forskningen kompletteras och betydande begåvningsresurser tas till vara. Invandrare kommer ofta från länder som präglas av en annorlunda syn på jämställdheten än den vi har i . Invandrarkvinnor kan därför ha särskilt svårt att leva upp till svenska förhållanden utan att det leder till stora påfrestningar i familjen. Åtgärder som vidtas för att stimulera invandrarkvinnor, men helst hela familjer, till gemensamma studier och utbildning är därför angelägna. Denna verksamhet bör präglas av hänsyn till invandrarnas förhållanden och traditioner. Skillnaderna mellan mäns och kvinnors villkor på arbetsmarknaden är ännu mycket stora. Det framgår klart av tillgänglig statistik över sysselsättning, arbetsuppgifter och löneförhållanden. De vidtagna åtgärderna har inriktats på förändring av kvinnornas utbildnings- och yrkesval. Dessa insatser måste kombineras med åtgärder för att bredda också männens utbildnings- och yrkesval. Männens villkor är normbildande på den svenska arbetsmarknaden. De har utformats utifrån föreställningen att männens ansvar för barn och familj är mindre än kvinnornas. Denna otidsenliga föreställning skapar en situation som hindrar jämställdhet på arbetsmarknaden. Ansträngningarna måste därför koncentreras på att skapa lika förutsättningar för alla, oavsett kön. Lönesättningen är av avgörande betydelse för jämställdheten. Principen lika lön för lika arbete måste tillämpas överallt. Uppmärksamhet bör ägnas det faktum att s. k. kvinnoyrken ofta har lägre status och därmed lägre lön, även om innehållet i arbetet borde ge anledning till en annan värdering. Det är angeläget att personalpolitiken på arbetsplatserna inriktas på att ge kvinnor och män samma möjligheter till nya arbetsuppgifter. Vidare bör vikten av åtgärder för att främja jämställdhet betonas i all utbildning av offentliga chefstjänstemän. Ansträngningarna att rekrytera kvinnor till ledande befattningar bör ökas. Många kvinnor tillhör de kategorier arbetstagare som drabbas särskilt hårt vid hög arbetslöshet. Sysselsättningspolitiken är i hög grad inriktad på de arbetslösa männens behov av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. bör bredda utbudet av arbeten för kvinnlig arbetskraft. Arbetsmarknadsutbildningens effekter för den kvinnliga arbetskraften bör klarläggas. Moderata samlingspartiet kan inte medverka till att könstillhörighet bedöms som en merit i arbetslivet. Positiv särbehandling vid anställning och befordran kan endast komma i fråga vid eljest absolut likvärdiga meriter. 1981/82: 2018 Alla kunskaper och färdigheter som kan påverka yrkesutövningen bör tillmätas betydelse vid anställning och befordran. Den manliga dominansen på större delen av arbetsmarknaden har ofta lett till en övervärdering av sådan yrkes- och erfarenhetsbakgrund som män traditionellt har kunnat tillägna sig och en undervärdering av vissa kunskaper och färdigheter som kvinnor får inom de traditionellt kvinnliga verksamhetsområdena. En rättvisare meritvärdering tillsammans med främst åtgärder inom utbildningsområdet bör leda till en jämnare fördelning av män och kvinnor inom skilda yrkesområden. En familjepolitik som tar sikte på att vård av barn är ett viktigt arbete och på att öka familjernas och de enskilda familjemedlemmarnas valfrihet är en förutsättning för verklig jämställdhet. Våra förslag i det familjepolitiska avsnittet syftar också till att skapa förutsättningar för ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Hur en familj skall fördela ansvaret för ekonomisk försörjning och för uppgifterna inom hemmet måste få avgöras av familjemedlemmarna själva. För att nå samma valfrihet för kvinnor och män fordras att opinionen påverkas till förmån för ett ökat ansvarstagande från männens sida för det praktiska arbetet med hem och barn. Även om moderna bostäder, hushållsmaskiner och livsmedel i halvfabrikat gjort det lättare att sköta ett hushåll kräver hemmen en stor, och för familjernas trivsel oerhört viktig, arbetsinsats. I särskilt hög grad gäller detta barnfamiljerna. Barnens omvårdnad och uppfostran måste komma i första hand. Bägge föräldrarna måste ha möjlighet att ägna barnen tid och kärleksfull omsorg. att skolans undervisning skall ha som mål bl. a. att eleverna skall kunna välja levnadsbana utifrån personliga förutsättningar, att undervisningen redan i förskolan skall inriktas på att föreställningar om och förväntningar på människor skall utgå ifrån individ, inte kön, att alla elever i skall få undervisning som förbereder dem för praktiskt ansvar för familj, hem och arbetsliv, att läromedel inte skall få innehålla inslag som präglas av könsrollstänkande, att kvotering efter könstillhörighet vid antagning till viss utbildning inte skall förekomma, att kvinnor skall stimuleras att delta i forskarutbildning och forskning, att principen lika lön för lika arbete oavsett kön skall tillämpas överallt, att personalpolitiken på arbetsplatserna skall utformas så att den främjar jämställdhet, att kvinnors och mäns möjligheter att befordras i arbetet skall vara desamma, att arbetsmarknadsutbildningens effekter för den kvinnliga arbetskraften skall klarläggas. 1981/82: 2018 En skola för livet I då svenskt näringsliv utsätts för en hårdnande internationell konkurrens blir utbildnings- och forskningsinsatserna än mer väsentliga och avgörande för vårt lands ekonomiska utveckling. Utslagsgivande är emellertid inte i första hand storleken av de ekonomiska resurser som satsas utan innehållet och kvaliteten i utbildningen samt den enskilde medborgarens attityder till och engagemang för utbildning. omkring 1970 skedde en förskjutning av grundläggande attityder i det svenska samhället. Värderingar och åsikter ställdes i centrum. Respekten för kunskap och kompetens försvagades. Tecken tyder nu på att denna utveckling brutits, inte minst beroende på den ökade genomslagskraft moderat politik fått . Mycket återstår dock att göra. Det är väsentligt att arbetet med att förbättra kvaliteten i utbildningen med kraft förs vidare. Få områden i samhället har reformerats så mycket som skolan. Efterkrigstidens reformer har inneburit en imponerande kvantitativ expansion av utbildningsväsendet. Alla ungdomar har formell möjlighet att få en minst tolvårig skolutbildning. kvarstår dock många problem och nya har tillkommit. Det avgörande problemet är att kunskapskvaliteten har urholkats. Fostran, arbetsro och inlärning har inte hävdats på det sätt som leder till en god arbetsmoral, goda kunskaper och realistiska förväntningar på arbetslivet. Skolans problem speglar till en del utvecklingen i samhället med inflyttning till städer och tätorter, främlingskap och försvagade familjeband, vilket sammantaget har lett till brister i uppfostran och normöverföring. Avgörande är dock den socialdemokratiska skolpolitik som förts under en stor del av efterkrigstiden. Bristen på valfrihet och frånvaron av praktiskt inriktade studiealternativ i har för många elever inneburit att studierna inte känts meningsfulla. Socialdemokratisk skolpolitik har syftat till att forma eleverna efter skolan genom att göra undervisningen så enhetlig som möjligt i stället för tvärtom; elevernas skilda intressen och förutsättningar har i missriktat jämlikhetsnit åsidosatts. Brister i skolan drabbar främst de elever som saknar förutsättningar att kompensera sig härför. Utgångspunkten för en moderat skolpolitik är att samhället behöver alla sina medborgare och en djup respekt för den enskilde individen. Varje enskild individ skall hjälpas till en allsidig utveckling av alla sina förutsättningar samt stimuleras till ökat kunskapsinhämtande. Den enskilde individens egenart måste värnas. Elever får inte lämnas i sticket därför att deras utveckling inte följer någon sorts normalkurva eller för att de har intressen eller en inriktning som inte stämmer med skolpolitikers föreställningar. Vägarna att nå skolans centralt fastslagna mål måste varieras med hänsyn till eleverna. Det krävs en tilltro till skolans möjligheter. satsar per capita mer än något annat land på utbildningsväsendet. Effekten av satsningen äventyras dock om utgångspunkten för skolans arbete är att det på grund av 1981/82: 2018 hemmens eller den sociala miljöns påverkan inte är möjligt att åstadkomma ett gott resultat. Brister i detta hänseende lägger tvärtom ett särskilt ansvar på skolan. Skolans personal måste känna samhällets förtroende för sitt kunnande och sin goda vilja. Lärarnas yrkeskunnande måste respekteras. Skolans främsta mål är att ge kunskaper och färdigheter. En undervisning anpassad till elevens förutsättningar, intressen och mognad bidrar till goda kunskaper, en koncentrerad färdighetsträning och ett tillvaratagande av varje människans unika möjligheter. Föräldrarna har ansvaret för barnens fostran.