ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021646 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Bredd och mångfald i pressen är viktiga förutsättningar för de demokratiska fri- och rättigheterna i landet. Det statliga stödet till dagspressen utgör sålunda inte ett stöd endast till vederbörande tidningsföretag utan är också ett stöd för att upprätthålla vitaliteten i den svenska debatten. Flera röster med skiljaktiga meningar kan genom detta stöd få komma till tals. Inte minst viktiga är de kritiskt granskande rösterna. Presstödet har genomgått många förändringar och kommer sannolikt också fortsättningsvis att göra detta alltefter det att förutsättningarna ändras. Ett helt rättvist system är svårt att åstadkomma. finns bestämmelser inom presstödet som bör förbättras. fann i sitt betänkande Stödet till dagspressen det motiverat att föreslå ett högre bidrag till fådagarstidning med riksspridning, dvs. tidning som kommer ut med mer än ett nummer , eftersom kostnaderna här är väsentligt högre än vid lokal eller regional endagsutgivning. Flertalet remissinstanser hade inget att erinra mot detta förslag. Trots detta frångick regeringen utan motivering kommitténs förslag på denna punkt. Vpk fann detta anmärkningsvärt. Regeringens linje blev att inte uppmuntra den typ av press som söker utvecklas till flerdagarstidning. Detta blir ett försök att förhindra en utveckling av mångfalden. I förhållande till det totala presstödet rörde det sig därtill om marginella belopp. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att beslutar att med ändring av regeringens proposition 1981/82:100 bil. 12, under punkten C 4, Stöd till dagspressen uppta ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp avseende ökat bidrag till fådagarstidning med riksspridning. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G5021647 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1647-1654 Motion 1981/82:1647 m. fl. Förändring av den kommunala kompetensen Kommun och landstingskommun får själv vårda sina angelägenheter står det i 1 kap. 4 § kommunallagen. Det är kortfattat men tvetydigt formulerat. Lagtexten får sitt innehåll genom texten i lagens förarbeten och genom praxis i besvärsmål över beslut som fattats. Det finns ett stort antal rättsfall från regeringsrätten om hur kommunallagens kompetensområde skall tillämpas i praktiken. Serviceverksamhet eller affärsmässig verksamhet måste ha ett allmänt intresse, t. ex. värmeeller elförsörjning, parkeringshus, hamnar och fritidsanläggningar. Kommunallagen ger inte kommuner och landsting möjlighet att syssla med sådan verksamhet som vanligtvis sköts av det privata näringslivet. Det är uppenbart att en jämn och hög sysselsättning är ett viktigt kommunalt och landstingskommunalt intresse och av stor betydelse för kommuninvånarna. Sysselsättningsnivån påverkar direkt skatteunderlaget och är alltså en angelägenhet att vårda. Den starkt ökande ungdomsarbetslösheten gör att det brådskar med alla tänkbara initiativ också från kommuners och landstings sida för att förhindra framtida problem som inte bara är av ekonomisk art. Det s. k. näringslivet har dock aldrig visat sig kunna uppfylla kraven om jämn och hög sysselsättning, och därför måste stat, landsting och kommuner axla ett större ansvar för detta. Följaktligen bör kommunallagen ändras så att insatser på detta område blir lagliga. I avsaknad av möjligheten att starta egna verksamheter, som vanligtvis sköts av det privata näringslivet, ger sig nu kommuner in i verksamheter som är ett indirekt stöd till industriverksamhet - ofta på dåliga villkor för kommunen, som kanske tvingas ställa mark och byggnader till förfogande eller ta över mark och nerkörda byggnader som behöver rustas upp för att verksamhet skall få bedrivas i lokalerna. Sammanfattningsvis kan sägas att dyra och dåliga affärer är tillåtna enligt kommunallagen, medan en mera framtidsinriktad och vinstgivande verksamhet, t. ex. industriproduktion, är förbehållen det privata näringslivet. Mot bakgrund av vad som anförts föreslås att uttalar att innebörden i 4 § kommunallagen bör avse rätt att driva ordinär företagsverksamhet i enlighet med vad som i motionen anförts och hos regeringen hemställer om förslag härom. HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G502165 · 1982-01-12 00:00:00 — Motion 1981/82:165 och i Ändrade regler för ianspråktagande av investeringsfond Enligt nu gällande regler får företagens investeringsfonder främst tas i anspråk för reparationer, nyinvesteringar samt ågärder för att möjliggöra en ökad produktion. Men vi menar att det i vissa fall är mer angeläget för företaget att få kunna använda sin investeringsfond även för marknadsföringsåtgärder. I lagens § 5 anges visserligen i f) att man efter regeringens prövning får utnyttja fonden för att täcka kostnader för att främja avsättningen utomlands av varor som tillverkats i . Detta är naturligtvis bra men torde normalt bara vara aktuellt för storföretagen. Men ett företag kan ju också - inte minst är detta fallet i dagens konjunktur - ha stora svårigheter att finna avsättning för vad man kan tillverka inom ramen för sin befintliga produktionsapparat. I dessa fall är det knappast angeläget eller lockande att använda sin investeringsfond för investeringar, som i sin tur leder till ökade kapitalkostnader för dåligt utnyttjade produktionsmedel. Däremot måste det i redovisade situationer vara angeläget att söka öka marknadsföringen och därmed avsättningen såväl inom som utom landet. Men detta är svårt, när driftresultatet för tillfället är dåligt. Då borde en möjlighet för företaget att få utnyttja sin investeringsfond för en förstärkt marknadsföring vara av stort värde. En av personalorganisationerna tillstyrkt framställning från bolaget att för marknadsföringsändamål få utnyttja investeringsfonden borde vara en fullt tillräcklig garanti mot missbruk av denna möjlighet. Under hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att investeringsfonderna får ianspråktagas för marknadsföring. i (c)
mot · G5021651 · 1982-01-26 00:00:00 — Decentralisering av beslut om arvsfondsbidrag till organisationer De medel som tillfaller allmänna arvsfonden används i huvudsak till stöd för ideella organisationers ungdomsarbete. Bidrag ges efter ansökan till ungdomslokaler, barndaghem och lokaler som står till förfogande för en bygds eller stadsdels invånare. har det påtalats att det är en mycket tungrodd byråkratisk procedur när bidrag skall erhållas från allmänna arvsfonden. Bidrag - ofta av mindre storlek - skall nu behandlas på departementsnivå. Jag anser att man borde delegera beslutanderätten i större utsträckning till länsstyrelserna. Detta lär för övrigt ha diskuterats i den s. k. folkrörelseutredningen. arbete med dessa ärenden är oftast av marginell betydelse, men med den kännedom om länet som besitter kan det synas meningsfullt att dessa bidrag beviljas av , förslagsvis inom en viss beloppsgräns. Då det ofta är fråga om vissa sociala aspekter i samband med bidragen bör kanske i detta sammanhang nämnas att socialkonsulentorganisationen är integrerad i allmänna enhet. Med hänvisning till det anförda vill jag hemställa att som sin mening uttalar att regeringen bör vidta åtgärder i syfte att skapa ett smidigare förfaringssätt när det gäller beviljande av bidrag ur allmänna arvsfonden.
mot · G5021653 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1653 m. fl. Statens kostnadsansvar vid delning av och kommuner I den stora kommunreformen var sammanslagning av kommuner till större enheter den bärande idén. Flera kommuner tvingades till sammanslagningar mot sin vilja. I vissa av dessa kommuner har denna opinion fortsatt. Det är i främst inom två kommuner som frågan drivits om ett delande av tidigare sammanslagna kommuner. I dessa bägge kommuner har en klar majoritet i fullmäktige uttalat sig emot en uppdelning. I en folkomröstning gavs ett klart utslag emot en delning av , medan en knapp majoritet förordade en delning av . I dessa bägge fall var deltagarantalet förhållandevis lågt. För kommuns del torde resultatet blivit annorluna om kostnaderna hade redovisats på ett riktigt sätt. Detta har senare opionsundersökningar visat. beslutade regeringen efter besvär att dela till två kommuner- och - samt i och . Detta beslut har regeringen tagit mot en politisk och i ena fallet också folklig, majoritet. Detta diktatoriska handlande från regeringen tvingas nu invånarna i respektive kommuner att bekosta. För del har detta beräknats till ca 3 milj. kr. för själva delningen. Vad kostnaden blir i förlängningen är svårt att uttala sig om. Detta engångsbelopp utgör en stor del av kommunernas ekonomi. T. ex. skulle barnomsorgen kunna byggas ut ordentligt eller en skattehöjning med ca kunna undvikas. Det rimliga är att staten tar på sig kostnadsansvaret för dessa kommundelningar, då det är regeringen som genom sitt beslut tvingar fram dessa kostnader. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om kostnadsansvaret för kommundelningarna i . (vpk) (vpk)
mot · G5021656 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1656 m. fl. Lantbrukets kapitalproblem har varit föremål för berättigad uppmärksamhet. Bristen på långfristigt kapital bereder lantbruket ökade svårigheter. Även om den kortare kapitalmarknaden lättat har därmed inte kapitalkostnaderna förbättrats. Tvärtom utgör nuvarande räntehöjd en svår belastning, särskilt för etablerade lantbrukarna. skriver i sitt betänkande 1980/81:20 vid förra bl. a. följande: Utskottet har stor förståelse för de problem som den senaste kraftiga räntehöjningen innebär för lantbrukare som gjort stora investeringar med lånat kapital och som har lånen placerade till rörlig ränta. Lantbruket har stort behov av långfristigt kapital och det är enligt utskottets mening angeläget att lantbrukets behov av långfristigt kapital tillgodoses. Lantbrukets långsiktiga investeringar har stort behov av långfristigt kapital till de lägre räntor som hypotekslånen betingar. Det är därför angeläget, enär lånekön hos landshypoteken är , att detta beaktas vid tilldelningen av emissionstillstånd till allmänna hypoteksbank. Även om en utredning om jordbrukets kapitalsituation pågår, är behoven av långfristiga krediter till lantbruket så angelägna att en höjning av nuvarande emissionstillstånd med 400 milj. kr. utöver nuvarande belopp måste medges omgående. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen medverkar till att allmänna hypoteksbank medges en höjning av nuvarande emissionstillstånd för att bättre kunna tillgodose lantbrukets långsiktiga kreditbehov. 1* 1981182. () () () () ()
mot · G5021657 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1657 Sänkta lokalkostnader för statliga verk, m. m. Årets budgetproposition innebär, när det gäller anslagen till de statliga verkenm. fl., ett generellt besparings- eller rationaliseringskrav om . Ett sådant allmänt sparkrav är enligt min mening i högsta grad befogat, som ett led i arbetet att begränsa budgetunderskottet. Verkens yttersta uppgift är att tillgodose allmänhetens behov och önskemål inom olika verksamhetsgrenar i enlighet med de riktlinjer regering och riksdag anger. Denna allmänna inriktning bör, enligt min mening, innebära att verken i sitt spar- och rationaliseringsarbete inriktar sig på att i så stor utsträckning som möjligt vidmakthålla de delar av verksamheten som har direkt kontakt med den bredare allmänheten. Enligt min mening innebär detta att de decentraliserade och serviceinriktade funktionerna så långt som möjligt bör kunna fungera som . Sparåtgärderna bör i första hand inriktas på administrativa och centrala funktioner. Att det finns stora möjligheter härvidlag har den översyn av vissa statliga verk (, ) som skett visat. Det är emellertid så att det är de centrala och administrativa funktionerna inom verken som håller i besparingarna. Alltför ofta blir inriktningen då att man värnar om den egna avdelningen och sparar på den decentraliserade verksamheten. Enligt min mening är det rimligt att regeringen i samband med regleringsbreven för verken anger en decentraliserad och servicebetonad inriktning av spararbetet. Många statliga verk skaffar sig allför dyra lokaler för sin administration. I spararbetet måste möjligheterna att pressa lokalkostnaderna noga beaktas. Regeringen har i särskilt beslut () beslutat att man i ökad utsträckning skall pröva hyreskostnaderna. Enligt min mening finns goda skäl för regering och riksdag att härutöver genom angivande av högsta godtagbara kvadratmeterhyra dels ge vägledning till verksledningarna i dessa avseenden, dels kunna pressa byggkostnaderna genom enklare utföranden osv. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande inriktningen av spararbetet i de statliga verken.
mot · G5021658 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:1658 Ett lands mynt har ett ej obetydligt PR-värde såväl inom som utom landet samt bland samlare. Med bilden av konung erinra de svenska mynten om vårt lands mera än tusenåriga tradition av konungadöme. Dessa porträttbilder ha i allmänhet varit bra utom i de nuvarande enkronemynten. Bilden av konungen är så otillfredsställande från estetisk synpunkt att signaturen i undrade ifall den var gjord på beställning av republikanska klubben. Bra porträttbilder visa t. ex. femkronorsmynt och de danska, engelska och spanska mynten. Vidare bör inskriptionen . ersättas med , konung och de i frånsidans lilla riksvapen få en heraldiskt korrekt placering i skölden. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att det nuvarande enkronemyntet måtte få ett bättre bild- och textinnehåll.
mot · G502166 · 1982-01-12 00:00:00 — Motion 1981/82:166 Åtgärder för att stimulera banksparandet Den glädjande stora anslutningen till de kraftigt subventionerade sparformerna skatte- resp. skattefondsparande visar att medborgarna uppenbarligen är villiga att öka sitt sparande, om de bedömer förmånerna rimliga. I andra länder som t. ex. har man gjort liknande erfarenheter. Enligt min mening är det nu därför hög tid att förbättra skatteförmånerna vid sedvanligt banksparande, eftersom dessa undergått en klar försämring på grund av inflationen och det höga ränteläget. Naturligtvis kunde detta ske genom en direkt uppskrivning av de aktuella beloppen, men jag ställer mig ändå tveksam om det är den bästa metoden. Det vore kanske i stället bättre att man band sig för att befria kapitalavkastningen på bankmedel från skatt upp till en viss nivå av sparandet. När nuvarande bestämmelser infördes torde . ha motsvarat räntan på ca 15 000 å . Med dagens diskonto och ty åtföljande höga inlåningsräntor motsvarar . inte avkastningen på mer än 6 000 å . Mycket talar därför för att man borde ändra reglerna till att gälla avkastningen på ett visst belopp knutet exempelvis till basbeloppet. Om man exempelvis haft en regel som hade sagt att ensamstående skulle vara befriad från skatt på en kapitalavkastning som motsvarade förräntningen enligt genomsnittliga diskontot på basbeloppet för oktober månad skulle kunna ha gjort en uträkning av detta belopp och avrundat det till närmaste hundratal kronor. Beloppet torde då ha blivit . För sambeskattade torde den skattefria avkastningen ha blivit . Man borde därför kunna överväga att fastställa att för en ensamstående årsavkastningen på en förmögenhet uppgående till basbeloppet för oktober månad inte beskattas om den inte överstiger vad medeldiskontot skulle ge . För samtaxerade borde den fria avkastningen gälla två basbelopp. Man måste ta medeldiskontot för att ge tid att göra sina beräkningar och få in dessa i de deklarationsblanketter som skall finnas till hands för deklarationsskyldiga . Samma gäller i fråga om att ta basbeloppet för oktober månad som utgångspunkt. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande översyn av nuvarande regler för stimulans åt småspararna.
mot · G5021662 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1662 m. fl. Statens kostnadsansvar vid delning av och kommuner beslöt regeringen att ett antal kommuner skall delas fr. o. m. . Bland dessa kommuner ingick från och . Från bröt regeringen genom beslutet ut , och i beslöts en uppdelning som innebär att , och skall utgöra egen kommun. Denna får endast ca 5 800 innevånare, vilket är drygt 2 000 färre än den minimigräns som eftersträvades kommunindelningsreform. Besluten att dela och kommuner kom överraskande. Både i och har kommunfullmäktige avstyrkt en delning. I fallet med har dessutom medborgarna i en särskild folkomröstning med klar majoritet (64,nej mot ja) uttalat sig mot en delning. Endast i den mindre del av som skall utgöra den egna kommunen var flertalet för delning. Även i har medborgaropinionen undersökts genom en särskild omröstning. Alternativen var flera, och valdeltagandet var lågt (35,). Delningarna sker inte heller med stöd av eller kammarkollegiet. Båda dessa myndigheter har efter ingående utredningar av de kommunaldemokratiska och kommunalekonomiska konsekvenserna av en kommundelning avrått från en förändring. I kan man enligt utredningen räkna med en bestående kostnadsökning för den kommunala förvaltningen motsvarande en skattehöjning på per skattekrona i Österåkersdelen och i Vaxholmsdelen. För medborgarna i nybildade kan man enligt utredningen räkna med en kostnadshöjning som motsvarar 1:50-2 kr. De här påfrestningarna på den kommunala ekonomin sker i två kommuner som redan tidigare befinner sig i en svår situation. Det är svårt att överblicka hur stora extrakostnader den borgerliga regeringen genom beslutet har påtvingat människorna i och . Det rör sig både om kostnader av långsiktig natur och direkta delningskostnader. Det är uppenbart att en stor del av den ordinarie förvaltningspersonalens arbetstid kommer att få ägnas åt indelningsfrågorna. Dessutom kommer att krävas konsultinsatser. Extrakostnader av olika slag kommer att bli betydande och bör enligt vår mening täckas av staten. Kommunalekonomiskt kommer beslutet i annat fall att leda till nya påfrestningar för två kommuner som på grund av sina insatser för utbyggnad har en svår situation. Det är enligt vår mening ett politiskt anständighetskrav att regeringen tar sitt ekonomiska ansvar för den situation den påtvingat kommunerna. Regeringen bör alltså ekonomiskt kompensera kommunerna för de extrakostnader som uppkommer genom kommundelningsbeslutet. Ett sådant extra ekonomiskt tillskott kan exempelvis utgå i form av extra skatteutjämningsbidrag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om extra ekonomiskt stöd till och kommuner som kompensation för de extra kostnader som uppstår på grund av kommundelningarna. () () () () () () () () ()
mot · G5021663 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1663 från före ägde en väsentlig förmögenhetsutjämning rum i . Förändringen var särskilt markant . har vi haft en kraftig och ständig inflation. Detta har medfört att den utjämning av förmögenheter som tidigare pågått kraftigt förändrats. Inom ramen för löntagarfondsutredningen har tagits fram ett material som visar att förmögenhetsfördelningen nu snabbt är på väg tillbaka i riktning mot förhållandena och längre tillbaka. De väldiga förmögenhetsförändringar vi nu upplever kännetecknas av att de är oförtjänta, icke-produktiva och orättvisa. Hur mycket som redan har förändrats, hur snabbt förändringen har gått och vilka grupper i samhället som påverkats, dvs. dragit fördelar resp. nackdelar, är dåligt belyst. Det finns inga tillgängliga studier som förmår ange förändringen som skett. Det är en brist. I finansutskottets betänkande 1978/79:5 behandlades en motion där förslag ställdes om fortlöpande redovisning av den faktiska förmögenhetsfördelningen i . Utskottet ansåg det vara angeläget att kunna följa förmögenhetsutvecklingen i vårt land. Men utskottet ansåg inte något initiativ erforderligt då beslut om en snar utbyggnad av förmögenhetsstatistiken snart skulle fattas. I ett anförande vid ett hållet SCB-Forum yttrade välfärdsforskaren och professorn vid socialforskningsinstitutet bl. a. följande: Vi borde nästan blygas över att vi inför det svenska folket inte kan klarlägga vad som hänt på förmögenhetsområdet. Medan politiker intensivt debatterar skatteskalor och bidragsregler saknas ett grepp om förmögenhetsöverföringarna via inflationen, som ju är av en helt annan storlek. Härav kan utläsas att vi fortfarande saknar en viktig bit i en för medborgarna betydelsefull fråga om ekonomin. Vi anser det vore av värde för de välfärdssträvanden som fortfarande finns kvar i landet och för socialforskningen om de senaste årens förmögenhetsöverföringar orsakade av bl. a. inflationen analyserades närmare. Det skulle kunna ske genom socialforskningsinstitutet. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar att hos regeringen begära åtgärder för en analys av verkningarna av de senaste årens förmögenhetsöverföringar i .
mot · G5021664 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1664 Anskaffningen av ADB-utrustning inom statsförvaltningen I årets budgetproposition föreslås, bl. a. mot bakgrund av betänkande, vissa förändringar i ansvars- och arbetsfördelningen mellan statliga myndigheter beträffande anskaffning av ADB-utrustning. Dessa frågor har även behandlats av monopolutredningen i betänkandet Datakonkurrens. Sedan statskontoret fick sina uppgifter i fråga om upphandling av datorutrustning har utvecklingen inom ADB-området varit extremt snabb. Ett grundläggande skäl för statskontorets centrala upphandlingsroll var att datorer var dyra i inköp och att man därför behövde samordna utnyttjandet av dessa och att upphandling av en instans skulle kunna medföra en prispress på leverantörerna. Genom framför allt utvecklingen inom mikroelektronikens område har datorutrustningens prestanda/prisförhållande förbättrats drastiskt . har omfattningen av ADB-användningen ökat. Myndigheter och personal har betydande erfarenheter av ADB och kunskaper om dess möjligheter och risker. Den relaterade utvecklingen har bl. a. fått till följd stora kostnads- och intresseförskjutningar inom området. Datorutrustningen representerar, sett över ett tillämpningssystems livstid, endast en bråkdel (storleksordningen ) av de totala kostnaderna för en tillämpning. I huvudsak alla för användaren väsentliga egenskaper hos ett ADB-system bestäms i och av programvarorna och icke i eller av datorutrustningen. I budgetpropositionen (bil. 11, s. 60) anger föredraganden vissa övergripande riktlinjer. De innebär att en strävan bör vara att successivt öka driftoch användarmyndigheternas ansvar för sin anskaffning av ADB-utrustning, medan statskontoret tillhandahåller generell vägledning och generellt stöd, inberäknat utbildning, i anskaffningsfrågor. Enligt min mening är dessa övergripande riktlinjer helt korrekta till sitt innehåll. I regeringens konkreta följdförslag beträffande tillämpningen inom olika områden görs dock betydande avsteg från inriktningen. Beträffande högskolesektorn, DAFA och försvarssektorn görs inskränkningar i drift- och användarmyndigheternas ansvar och föreslås att statskontorets uppgifter bibehålls i vissa, för myndigheterna väsentliga, avseenden. En bättre ordning är att det totala och slutliga ansvaret inkl. beslut om upphandling läggs på drift- och användarmyndigheterna. Statskontorets uppgifter bör begränsas till enbart råd och vägledning såsom anges i de övergripande riktlinjerna. Drift- och användarmyndigheterna bör inte ha skyldighet att vända sig till statskontoret. Det bör däremot vara naturligt för dem om statskontorets hjälp och service samt kunskaper och service i dessa avseenden framstår som attraktiva för myndigheterna. En metod att skapa incitament för detta är att låta statskontorets tjänster i dessa avseenden prövas i konkurrens, t. ex. genom att låta aktuell organisationsenhet inom statskontoret arbeta mot ett tusenkronorsanslag. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anskaffning av ADB-utrustning inom statsförvaltningen.