mot · G5021671 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1671 och tredje vice talmannen mot hembränningen Massmedia har uppmärksammat hembränningen som samhällsproblem. Detta är bra därför att ingen kan bortse från det faktum att hembränningen utgör ett icke ringa alkoholproblem. Tyvärr har debatten i vissa hänseenden blivit felaktig, och hembränningsproblemet har gjorts till en ursäkt för att undvika mot alkoholen riktade restriktiva åtgärder eller prisstegringar. Det finns inga tillgängliga undersökningar, troligen inte heller metoder för sådana, som klart kan bevisa om hembränningen minskar eller ökar. Ett rimligt antagande är att hembränningen ökade under inledningen av då försäljningen av utrustning för detta ändamål fortfarande var tillåten, men att den nu är oberoende av alkoholpolitiska åtgärder. De undersökningar som finns är som sagt osäkra men några resultat av dem bör ändå redovisas. En metod som tillämpats är mätningar av registrerad brottslighet. Detta förutsätter att brottet kommit till polisens kännedom eller att man från polisen ägnat frågan särskild spaning. Andra metoder är intervju- och enkätundersökningar om förekomsten av hembränning samt statistik gällande överkonsumtionen av jäst. Utöver den egentliga hembränningen förekommer också rening av tekniska alkoholprodukter (renaturering), en vara som kan antas vara avsedd för i första hand langning och annan olovlig alkoholförsäljning. Förekomsten av renaturerad sprit ingår i den redovisning av problemets omfattning som man kan erhålla från polisen och kan antas ingå i det man anser som hembränt när man svarar på enkäter eller blir intervjuad. Polisens redovisning av anmälda och upptäckta brott har varit relativt . Mellan 300 och 400 brott . En viss stegring kan noteras 1973 och 1980 då hembränningen diskuterats flitigt. Kanske är det polisen allmänheten som här har medverkat på ett föredömligt sätt. Intervju- och enkätundersökningar har också genomförts och . Undersökningar genomförda av så skilda intressen som , och (IMU 1980) har alla belagt att några väsentliga svängningar inte skett i konsumtionen. I ett avseende ger undersökningarna svar. Allmänheten anser hembränning som ett allt allvarligare brott. En oroande tendens som kan utläsas ur intervjuundersökningarna är att de som hade en hög konsumtionsfrekvens av spritdrycker tycktes ha druckit hembränd sprit i större utsträckning än övriga. Ett antagande sorn har sin grund i studier i bl. a. ger vid handen att de med hög konsumtion oftare dricker renatuerad teknisk sprit, medan de som verkligen dricker hemkört, tillkommet genom arbete i hemmet, främst kommer från samhällsgrupper för vilka denna verksamhet kan betecknas som en riskfylld hobby. Intervjuundersökningarna har redovisat att en grupp om av befolkningen konsumerar hembränt . Pressdebatten, där hembränningen har framförts som skäl för att inte vidta åtgärder mot alkoholen, har haft den effekten att allt fler uppger att de tror att hembränningen blir vanligare, något som måste uppmärksammas både i information och i lagstiftning. Också beräkningarna av överkonsumtionen av jäst visar på att ingen väsentlig förändring skett efter 1970-talets början. Osäkerheten om hur privatkonsumtionen av jäst ser ut, andra användningsområden för jäst än hemmabak, avsaknaden av kunskap om hur mycket jäst som förfars osv. innebär att stora mörkertal inte kan undvikas vid beräkningar. Uppskattningar gjorda inom ramen för detta mörkertal, för vilka olika tjänstemän svarat, har uppmärksammats av pressen som på detta sätt vilseförts och förmedlat felaktiga uppgifter till allmänheten. En rimlighetsbedömning av hembränningens omfattning skulle på dessa grunder innebära att man kan fastslå att hembränningen tillsammans med reningen av teknisk sprit motsvarar av den årliga konsumtionen. Skälen som talar för att samhället genom lagstiftning och vidgad information måste arbeta för att minska denna illegala hantering är många: - Lagstiftningen kring alkoholen, vars huvudsyfte är att sänka konsumtionen, minskar i trovärdighet om åtgärder uteblir. - En stor del av allmänheten uttalade uppfattningen att hembränning är ett allvarligt brott som måste beivras. - Skydda alkoholmonopolet som möjliggör efterfrågekontroll och prisreglering. Det viktigaste skälet är dock att en icke ringa del av denna hantering har som syfte att sälja alkohol på den illegala marknaden och då i första hand till oskyddade grupper som ungdom och storkonsumenter. För att minska omfattningen av hembränningen är det nödvändigt att i ökad grad kriminalisera verksamheten. Polisen behöver för sin spaning när det gäller detta brott hjälp av rimliga och mot verksamheten svarande straffsatser. Ett annat motiv för ökade hembränningsstraff är att sådana på samma sätt som lagstiftning gällande trafiknykterhetsbrott kommer att verka allmänt avskräckande. Många som är hembrännare kan inte tänka sig att fortsätta om samhället entydigt avvisar verksamheten som kriminell. Allt talar för att man skall vidta åtgärder som möjliggör för dömda, som hellre vill identifiera sig som missbrukare, att begära att straffet som helhet eller till del omformas till en adekvat alkoholvård och då under ett självpåtaget tvång. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att lagstiftningen rörande brott mot hembränning och renaturering av teknisk sprit ses över med syfte att skärpa brottspåföljden, 2. att hos regeringen begär att därvid också ägnas motsvarande uppmärksamhet åt den illegala försäljningen av främst renaturerad teknisk sprit.