mot · G5022018 · 1982-01-26 00:00:00 — Tillfälliga stämningar eller hastigt uppblossande opinioner får inte påverka lagstiftningen. Lagar och förordningar skall inte träda i kraft så snabbt att medborgarna inte får rimlig tid att sätta sig in i och anpassa sig till nya regler. Regleringar på nya områden bör omprövas. I lagen om allmän skatteflyktsklausul har uttryckligen angetts att så skall ske efter en femårsperiod. I vissa fall kan det vara motiverat att lagen ges en begränsad giltighetstid och alltså upphör automatiskt om ej fattar beslut om förlängning. Ett exempel på sådan lagstiftning utgör lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. Denna lag förlängs i sänder, senast med anledning av proposition 1981/82:45 där det föreslogs att giltighetstiden för lagen skulle förlängas till utgången av , vilket också blev beslut. Den besvärliga samhällsekonomiska situationen måste också avspeglas i lagstiftningens omfattning och inriktning. Lagförslag som betyder ökade kostnader för stat och kommun skall undvikas. Detsamma gäller sådan lagstiftning som lägger ökade ekonomiska förpliktelser på enskilda och företag. Mycket av lagstiftningen på centrala rättsområden har tillkommit i nordiskt samarbete. Detta har i stor utsträckning resulterat i överensstämmande lagregler i de nordiska länderna. Detta är av stor betydelse. Det finns anledning att inte bara vidmakthålla utan också bygga ut det nordiska lagstiftningssamarbetet. Den ökande brottsligheten gör behovet av effektiva ingripanden i brottsbekämpande syfte allt angelägnare. Medborgarna i en rättsstat har rätt att kräva att det allmänna skall skydda dem mot brottsliga angrepp på hälsa, liv och egendom. För att komma till rätta med brottsligheten krävs åtgärder på många områden. Vi måste ägna särskild uppmärksamhet åt hur vi tar hand om våra barn. I otryggheten finns en av de främsta grogrunderna för brott och annat asocialt beteende. Mycket skulle se annorlunda och bättre ut i dagens om inte så många barn for illa, inte så mycket på grund av materiell nöd som till följd av brist på omtanke, kärlek och omvårnad. Ett barn behöver känna att de vuxna verkligen bryr sig om det. Däri ligger också en skyldighet för de vuxna att lära barn vilka normer som skall gälla i relationen mellan människor och i samhället i övrigt. Att ge barnet handlingsmönster och lära det att i växande utsträckning ta hänsyn och ansvar för sig själv, sina medmänniskor 1981/82: 2018 och sin livsmiljö är bästa vägen att förebygga brottslighet. Familjernas möjligheter att ta hand om sina barn och ungdomar måste förbättras. När familjegemenskap saknas eller försvagas blir följden ofta en otrygg uppväxtmiljö. Sociala vård- och stödåtgärder bör sättas in på ett tidigt stadium när barn riskerar att fara illa, t. ex. i samband med föräldrarnas missbruk. Kampen mot brottsligheten kräver i första hand insatser från det allmännas sida. Skolan, socialvården och polisen spelar en stor roll. Men även sammanslutningar, företag och enskilda bör medverka. Det är i det brottsbekämpande arbetet viktigt att inte visa en överslätande attityd mot lagbrott. Polisens uppgift, utöver att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, är att förebygga och beivra brott. Kvarterspoliser kan göra betydande insatser i förebyggande syfte, särskilt i kampen mot ungdomsbrottslighet. Risken för upptäckt avhåller många från brott. Det är därför viktigt att en hög andel av brotten upp. Polisen bör även i ett kärvt ekonomiskt läge få tillräckliga resurser för sin brottsbekämpande verksamhet. Både allmänheten och politikerna bör på allt sätt underlätta polisens svåra arbete. Såväl våldsbrott som egendomsbrott medför allvarliga konsekvenser för den drabbade. Den enskilde skall i största möjliga utsträckning hållas skadeslös. Brottsoffrets intressen bör därför beaktas i större utsträckning än . De som utsatts för allvarliga brott måste även på annat sätt ges hjälp och stöd. De skall inte hamna i en känsla av otrygghet och hjälplöshet. Situationen för kvinnor som utsatts för misshandel och andra övergrepp kräver särskild uppmärksamhet. Förutom samhällets åtgärder kan olika frivilliga insatser som bygger på medmänsklighet vara betydelsefulla. Reglerna om häktning och anhållande är viktiga för brottsbekämpningen. Särskilt när brottsligheten ökar är det angeläget att de brottsbekämpande myndigheterna har de medel som behövs för att kunna bedriva utredningsoch lagföringsarbete på ett effektivt sätt. Institutet åtalsunderlåtelse måste användas med stor försiktighet. Tiden mellan brott och straff är ofta alltför lång. Den skyldige får inte sambandet mellan gärning och påföljd klart för sig. Möjlighet till inrättande av jourdomstolar bör därför prövas. Målet skall vara en enkel och smidig handläggning utan att rättssäkerheten sätts åt sidan. Strafflagstiftningen måste bygga på att den enskilde har ett ansvar för sina handlingar samt rättvisa och konsekvens i påföljderna. Samhället måste reagera särskilt starkt när det gäller personer som inte kan avhålla sig från våldshandlingar mot andra människors liv och hälsa eller från svårare angrepp mot andras egendom. Detta gäller inte minst i fråga om narkotikabrott, organiserad brottslighet och svåra ekonomiska förbrytelser. Även i tider då samhällsekonomin är i obalans måste rättsväsendet få de resurser som erfordras för att dess uppgifter skall kunna fullgöras på ett effektivt sätt. 4 1981/82. 1981/82: 2018 Den brottslighet som narkotikamissbruket är förbundet med är endast en del av vårt samhälles totala missbruksproblem. Alkohol- och biandmissbruk i olika former ligger i hög grad bakom olika slags allvarliga brott. Narkotikan spelar emellertid en mer hänsynslös kriminell roll än övrigt missbruk beroende på att missbrukaren, till skillnad från vad som gäller för alkohol, måste skaffa narkotikan illegalt och till mycket höga priser. På grund av den stora sociala och kriminalpolitiska betydelse som narkotikamissbruk och övrigt missbruk har behandlas dessa frågor i ett särskilt avsnitt i denna partimotion. har åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten kommit att stå i centrum för den kriminalpolitiska diskussionen. Prioriteringen av brottsbekämpningen på detta område och den intensiva satsningen på lagstiftningssidan är förhållandevis nya företeelser. Först under det borgerliga regeringsinnehavet fr. o. m. 1976 har ett samlat grepp över den ekonomiska brottsligheten tagits. För att komma åt ekonomisk kriminalitet krävs inte bara resursförstärkningar utan också en effektiv lagstiftning ägnad att motverka sådan kriminalitet. uppdrog regeringen åt brottsförebyggande rådet (BRÅ) att göra en övergripande översyn av lagstiftningen mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten. För ändamålet har inom BRÅ byggts upp en organisation som i sina huvuddrag består av en styrgrupp med parlamentariskt inflytande och ett antal arbetsgrupper. De har efter hand redovisat resultatet av sitt arbete på olika områden främst i form av promemorior. I dessa har lagts fram förslag till ändrad eller ny lagstiftning eller till andra åtgärder som legat till grund för lagstiftning på åtskilliga områden. Trots detta har klarhet inte kunnat vinnas om den ekonomiska brottslighetens omfattning. Det bör kunna bättre klarläggas i vad mån det är fråga om en mer omfattande organiserad brottslighet eller olika slags åtgärder som vidtas i syfte att undgå skatt. I detta syfte bör en expertgrupp tillsättas. I förmögenhetsbrottsutredningens (Ju 1976:04) uppdrag att göra en översyn av förmögenhetsbrotten ingår också att pröva behovet av ny eller ändrad lagstiftning för att möta avarter på det ekonomiska området. Straffpåföljder för olika brott ses vidare över av fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04). Enligt kommitténs direktiv skall bl. a. prövas om insatserna mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas av ändringar i de straffvärden som kommer till uttryck i och andra författningar. Kampen mot den ekonomiska brottsligheten kräver ett smidigt och väl fungerande samarbete mellan berörda myndigheter. Polisen har /78 tillförts mer än 100 tjänster för bekämpande av denna brottslighet. En särskild organisation för ändamålet har förutom vid tillskapats i de tre storstäderna och på ytterligare åtta orter i landet. 1981/82: 2018 En kraftig satsning har gjorts på utbildning av poliser, åklagare och domare. Medel har ställts till förfogande för att fastare knyta utomstående expertis till brottsutredningar. Resurserna för bl. a. skatte- och avgiftskontroll har fortgående förstärkts. På grundval av en promemoria från riksåklagaren, riskpolisstyrelsen, , generaltullstyrelsen och (den s. k. SAMEBrapporten) har regeringen uppdragit åt BRÅ att se över bestämmelserna om informationsutbyte och anmälningsskyldighet mellan myndigheterna samt föreslå erforderliga lagstiftningsåtgärder. Utöver ovanstående har nya och skärpta lagregler införts mot illegala spelklubbar, mot sakhäleri, om konkurskarantän, om miljöbrott m. m. Liksom annan lagstiftning bygger de skärpta reglerna mot den ekonomiska brottsligheten på att genom utvidgade kontrollföreskrifter söka förebygga brottsligt förfarande. Här som i andra sammanhang ökar givetvis risken för att ett omfattande kontrollsystem kan bli ett hot mot den enskildes integritet eller i varje fall fattas. De bördor som läggs på företag och enskilda kan bli alltför betungande. Det är viktigt att beakta detta när ytterligare lagar och förbud övervägs. Bestämmelser av administrativ, skatterättslig eller straffrättslig natur som tillkommit för att stävja ekonomisk brottslighet kan redan genom oklarhet om själva begreppet ekonomisk brottslighet liksom genom osäkerhet om tolkningen av ifrågavarande bestämmelser verka hämmande på en fullt acceptabel verksamhet bedriven av seriösa företagare. Kontrollåtgärder eller andra begränsningar i den enskildes handlingsfrihet får inte heller ges sådan utformning att de för det stora flertalet uppfattas som integritetskränkande eller alltför betungande. I så fall kan åtgärderna motverka sitt syfte. Också regler som riktar sig mot ekonomisk kriminalitet måste utformas så att de uppfyller de krav på rättssäkerhet som gäller i vårt land. De får inte innebära avsteg från våra grundläggande civilrättsliga och näringsrättsliga principer. Moderata samlingspartiet tar bestämt avstånd från åtgärder som kan få sådana effekter. Vid bedömningen av vad som kan uppnås i samhällets kamp mot ekonomisk brottslighet kan man tyvärr inte bortse från att de ekonomiska transaktioner varom här är fråga ofta har ett direkt samband med det nuvarande skatte- och avgiftstrycket. Den brist på rättsmedvetande som det ofta ytterst rör sig om torde inte kunna hävas utan åtgärder som tar sikte på att nedbringa skatter och avgifter till en ur den enskildes synvinkel rimligare nivå. Tillgreppsbrotten ökade väsentligt . Särskilt oroande är snatteribrottens utveckling. En stor del av snatterierna sker i form av butikstillgrepp. har betydande ansträngningar lagts ned från de enskilda företagens, organisationernas, polisens och BRÅ:ssida på att intensifiera de 1981/82: 2018 brottsförebyggande åtgärderna mot butikstillgreppen. Övervakningen har skärpts. Personalens utbildning när det gäller åtgärder mot tillgrepp har förbättrats. BRÅ har gett ut broschyren Miljoner som försvinner - om butikstillgrepp. Den behandlar bl. a. planering av försäljningslokaler, varuexponering, bevakning och tekniska hjälpmedel. har också en brett upplagd kampanj genomförts under mottot Aktion mot butiksstölder. Affärsföretagens svinn beräknades år av omsättningen. uppskattar handeln svinnet till av omsättningen eller . Det svinn som uppstår till följd av butikstillgrepp utgör visserligen bara en del av det totala svinnet. Enligt samstämmiga uppgifter från handelns organisationer har emellertid svinnet på grund av butikstillgrepp ökat kraftigt . Kundsnatterier har utvecklats till ett av handelns största problem. De kan beräknas kosta butiker och varuhus nästan . Kostnaderna som motsvarar ca . för varje tvåbarnsfamilj får i sista hand bäras av konsumenterna. Butikstillgreppen är ett allvarligt problem i sig. I ett vidare perspektiv torde det dock vara ännu mera betänkligt om det i vissa kretsar och åldersgrupper skulle sprida sig den föreställningen att butikstillgrepp inte beivras av samhället och därför utgör en mer eller mindre lovlig verksamhet. Detta kan leda till en uppluckring av rättsmoralen. En sådan utveckling måste motverkas. Den s. k. stöldutredningen som tillsattes av den senaste trepartiregeringen, har till uppgift att närmare undersöka svinnets omfattning på grund av butikstillgrepp. Utredningen skall också lämna förslag till åtgärder. Det är viktigt att stöldutredningen lägger fram sina förslag, så att erforderligt underlag finns för statsmakternas ställningstagande. Moderata samlingspartiet anser det vara självklart att snatteribrott måste beivras. Utvecklingen av våldsbrottsligheten inger särskild oro. I rapporten för vålds- och egendomsbrott redovisar en intervjuundersökning . I rapporten görs den uppskattningen, att den vuxna befolkningen drabbats av omkring 690000 våldshändelser. Av dessa kan hänföras till någon form av gatuvåld. Markant är att våldshandlingar förekommer särskilt hos de yngre åldersgrupperna. av män i åldern har berättat om någon våldshandling de blivit utsatta för. Orsakerna får sökas på flera olika håll. Familjebandens upplösning, oro i skolan, ungdomsarbetslöshet och ett omfattande missbruk av alkohol och narkotika också i de yngre åldrarna har stor betydelse. De åtgärder som påbörjades för att komma till rätta med våldet i skolan är exempel på konstruktiva insatser för att på ett 1981/82: 2018 tidigt skede förebygga våldsbeteende. Dessa insatser måste fullföljas. Ett nära samarbete mellan skola, hem, polis och sociala myndigheter är nödvändigt. Polisens brottsförebyggande verksamhet bör främst ta sikte på ungdom som befinner sig i brottsbenägna miljöer. En förstärkning av kvarterspoliser i sådana områden kan verksamt bidra till minskad brottsbenägenhet. För att komma till rätta med kriminaliteten måste de påföljder som vi redan har i vårt straffsystem göras så ändamålsenliga som möjligt. Också nya vägar måste prövas. Den villkorliga frigivningen i sin nuvarande form bör omprövas. I vart fall bör s. k. obligatorisk villkorlig frigivning i normalfallet inte ske förrän två tredjedelar av strafftiden har avtjänats. Att låta den dömde utföra någon form av samhällsnyttigt arbete bör också prövas, liksom veckosluts- eller fritidsfängelse, där avtjänande av straff förläggs till den dömdes fritid. Kriminalvården måste utmärkas av fasthet i kombination med praktiska åtgärder för att ge den brottslige möjlighet att återanpassa sig till ett laglydigt liv. Den tendens som tidigare funnits till en minskad beläggning på landets kriminalvårdsanstalter har förbytts i sin motsats. Förhållandet är detsamma vid häktena. Beläggningen har stigit kraftigt . Det finns tyvärr inga tecken på att beläggningssituationen kommer att förbättras under närmaste överblickbara tid. fanns inom kriminalvården 3862 platser. Av dessa fanns 1332 på slutna riksanstalter och 2 530 på övriga anstalter. På de allmänna häktena och häktesavdelningarna vid vissa kriminalvårdsanstalter fanns 1158 platser. Den hårda beläggningen vid häkten och kriminalvårdsanstalter är allvarlig. På grund därav hämmas påtagligt genomförandet av en del av intentionerna kriminalpolitiska reform. Differentieringen av anstaltsklientelet försvåras och fördelningen mellan lokal- och riksanstalterna påverkas. Inom regionerna får ledningen ragga sängplatser. Bristen medför vidare att förflyttning av en intagen oftast medför kedjebyten. Anstalterna tillförs alltför ofta interner för vilka de inte är avsedda. Detta stör verksamheten som personalen utsätts för hårda påfrestningar. Möjligheten att bemästra narkotikaproblemet på anstalterna försämras. En principplan för förändring av lokalanstaltsorganisationen har godkänts av i samband med behandlingen av budgetproposition. Principplanen får dock inte tillämpas statiskt. En snabbare utbyggnad än vad som förutsatts i planen måste prövas i relation till de kostnader som drabbar kriminalvården med hänsyn till dagens belastningssituation. Detsamma gäller också för riksanstalterna. Därvid måste också kostnaderna för de häktade beaktas. Häktade från södra och kan - med den platsbrist som råder - ibland tvingas bli placerade i häkten i norra . 1981/82: 2018 medför kraftigt ökade kostnader i form av resor och försvårade utredningar. En alltför mellan domen och straffets verkställighet verkar negativt för den dömde med risk för nya återfall och försvårad rehabilitering. Det kan få negativa sociala konsekvenser, vilket i sin tur drar med sig samhällsekonomiska kostnader. I debatten om den svåra beläggningssituationen vid kriminalvårdsanstalterna har bl. a. framförts synpunkten att en omprövning av påföljden för vissa brott skulle frigöra anstaltsplatser. Moderata samlingspartiet anser att brottspåföljden aldrig får baseras på antalet tillgängliga platser inom kriminalvården vid ett givet tillfälle. Frihetsberövande påföljd skall vara grundad på noggranna, rättsliga och kriminalpolitiska överväganden och vara förankrad i det allmänna rättsmedvetandet. Eventuella förändringar i brottspåföljd eller frigivningspraxis måste vara avhängiga andra bedömningsgrunder än tillgången på anstaltsplatser inom kriminalvården. Den 1973 antagna kriminalvårdsreformen har tyvärr inte infriat de förväntningar som då ställdes. Problemen inom kriminalvården har därefter blivit alltmer svårlösta. Det är önskvärt att gjorda erfarenheter sammanställs och värderas. bör begära en sådan utvärdering av kriminalvårdsreformen. När det gäller den förhållandevis lilla grupp brottslingar som upprepade gånger återfallit i särskilt grov brottslighet eller annars visat sig farliga för andras säkerhet, t. ex. mycket grova narkotikabrottslingar, måste samhällets skyddsintressen träda i förgrunden. Permission och de övriga möjligheter som finns för de intagna att hålla kontakt med yttervärlden fyller i flertalet fall en betydelsefull funktion som ett led i kriminalvårdens åtgärder för att underlätta de intagnas anpassning i samhället och att motverka skadliga följder av frihetsberövande!. Klart är dock att tillämpningen skall ske under beaktande av kravet på samhällsskydd. Den avvägning som sålunda måste ske vid den praktiska tillämpningen representerar en av de svåraste, men en av de från allmän synpunkt mest betydelsefulla uppgifterna för kriminalvården. Det är belagt att de långtidsdömda i betydande omfattning missköter sig på olika sätt under straffverkställigheten. I stor utsträckning begås nya brott och i några fall mycket allvarliga brott. Användning av och handel med narkotika förekommer på anstalterna. Detta kan inte accepteras. För att komma till rätta med dessa missförhållanden har den av trepartiregeringen tillsatta permissionsutredningen föreslagit dels att vissa särskilt brottsbenägna långtidsdömda skall avskiljas från andra intagna och särbehandlas under verkställigheten, dels beträffande övriga intagna - att den kontrollverksamhet som förekommer av kontakterna med personer utanför anstalten intensifieras och effektiviseras. BRÅ:s arbete bör koncentreras på att samordna samhällets brottsförebyggande åtgärder. Verksamheten bör inte splittras upp på alltför många intresseområden. 1981/82: 2018 Polisväsendets uppgift är att förebygga brottslig verksamhet och att ingripa mot den som begått brott. Det har också viktiga sociala och hjälpande funktioner. Samhällsutvecklingen har inneburit påtagliga förändringar i polisarbetet. Det moderna samhällets anonymitet, brister i normanpassningen, ökade missbruksproblem och som en följd därav social utslagning har medfört nya arbetsuppgifter för den enskilde polismannen. Detta har också inneburit ökade risker vid tjänsteutövningen. Polisen möter en oftast välorganiserad och resursstark brottslighet. Våldsmentaliteten och bristande respekt för polisens arbetsuppgifter är påtagligt försvårande faktorer. Den enskilde polismannen löper ökad risk att hamna i en våldssituation. Den växande omfattningen av nya lagregler har också påverkat polisens arbetsuppgifter. Allmänhetens avoga inställning till lagar och bestämmelser drabbar den enskilde polismannen trots att denne enbart fullföljer sina åligganden inom ramen för sin tjänsteutövning. Den enskilde polismannen måste känna stöd från statsmakterna i sin yrkesutövning. Gjorda undersökningar har visat att befattningshavare inom polisen, och då framför allt de yngre, tycker sig sakna detta. Detta är i hög grad ägnat att försvåra polisens arbete. I en hård prioriteringssituation är det naturligt att den brottsbekämpande uppgiften ges hög prioritet. Den hjälpande och sociala verksamheten är emellertid viktig för polisarbetet i stort och inte minst i relationen mellan polisen och allmänheten. Här har - i synnerhet när det gäller kontakten med ungdomar kvarterspolisorganisationen en stor och betydelsefull uppgift. Genom ökad och förbättrad kontakt mellan olika samhällsorgan skulle polisarbetet underlättas. Detta gäller inte minst kontakten mellan polisen och de sociala myndigheterna. I polisinstruktionen är klart angivet att polisen skall samarbeta med andra myndigheter. Det borde föreligga motsvarande samarbetsskyldighet från de sociala myndigheternas sida. Ett ökat samspel och ansvarstagande skulle vara av värde bl. a. vad gäller bekämpandet av ungdoms- och narkotikabrottsligheten. Det framstår också som angeläget gentemot allmänheten att olika samhällsorgan inte har skilda målsättningar när det gäller samhällsutvecklingen i stort. Genom att polisutbildningen nu sker på högskolenivå underlättas integrering gentemot den övriga högre utbildningen i samhället. Detta gäller inte minst forskningen. Polisarbetet är en viktig samhällsfunktion, som motiverar ytterligare forskningsinsatser. En kontinuerligt bedriven polisforskning bör etableras med organisatorisk anknytning till . En professur i ämnet bör inrättas. Medel härför bör ställas till förfogande genom att nuvarande anslag till brottsförebyggande rådet minskar i motsvarande grad. att lagstiftningens omfattning skall begränsas till det absolut nödvändiga, att det nordiska lagstiftningssamarbetet skall byggas ut, 1981/82: 2018 att rättsväsendet även i ett kärvt ekonomiskt läge skall få sådana resurser att den brottsbekämpande verksamheten effektivt kan fullgöras, att en expertgrupp skall tillsättas med uppdrag att kartlägga omfattningen och inriktningen av den ekonomiska brottsligheten, att samarbetet mellan skola, hem, sociala myndigheter och polismyndigheter skall effektiviseras, att nuvarande påföljdssystem skall förbättras och nya straffpåföljder införas, att åtgärder skall vidtas så att beläggningssituationen vid kriminalvårdsanstalter och häkten förbättras, att anstaltsorganisationen inom kriminalvården skall prövas med hänsyn till de extra kostnader som belastar rättsväsendet i samband med den höga beläggningen vid häkten och anstalter, att polisen skall ges det moraliska stöd som erfordras i deras betydelsefulla arbete, att polisens sociala och hjälpande verksamhet även i fortsättningen skall utgöra en viktig funktion i polisarbetet, att sociala myndigheter skall ges en samarbetsskyldighet gentemot polisen på motsvarande sätt som polisen har i polisinstruktionen, att polisforskning skall komma till stånd vid bl. a. genom att en professur i ämnet inrättas. Den ekonomiska utvecklingen i blev svagare än vad som förutsågs . Totalproduktionen minskade, investeringsutvecklingen var mer ogynnsam och arbetslösheten låg på en högte nivå än enligt då aktuella prognoser. Till väsentlig del sammanhänger detta med den internationella utvecklingen. Den internationella ekonomin präglades av låg aktivitet. Bruttonationalproduktens tillväxt inom OECD-området stannade vid och uteblev inom europeiska .