mot · G502318 · 1982-01-18 00:00:00 — och industripolitiskt program för arbetsmarknads- och sysselsättningssituation är alarmerande. Arbetslöshetsnivån är f. n. mycket hög jämfört . Antalet arbetslösa uppgick till 12 270. Jämfört med är detta en mycket kraftig ökning. Framför allt är det bland ungdomar, och kvinnor , som arbetslösheten har ökat. av de arbetslösa är ungdomar och är kvinnor. minskar efterfrågan på arbetskraft. nyanmäldes 1 900 varaktigt lediga platser till arbetsförmedlingarna i , vilket är 1 200 färre än . Obalansen mellan efterfrågan och utbud, mätt i antalet sökande per ledig plats, har fördubblats jämfört med föregående år. Platsantalet har minskat som antalet sökande har ökat. De största obalanserna kan noteras för stuveri-, lager- och förrådsarbete, kontorstekniskt arbete samt byggnads- och anläggningsarbete. Enligt och bedömningar väntas efterfrågan på arbetskraft ligga kvar på en låg nivå. Minskad sysselsättning väntas beröra träindustrin, småbåtsvarven, den petrokemiska industrin samt textil- och konfektionsindustrin. Byggsysselsättningen väntas minska kraftigt. Rekryteringen av personal inom den offentliga sektom kommer att bli starkt begränsad. De tillgängliga prognoserna om efterfrågan och utbud av arbetskraft för den närmaste framtiden säger att 1985 kommer 47 000 personer att söka ca 30000 lediga arbetstillfällen. Det skulle alltså bli en brist på 17 000 arbetstillfällen utöver de ca 12 000 som är arbetslösa. Merparten av dessa personer som kommer at söka jobb 1985, eller 38 500, är ungdomar. Prognoserna bygger på antaganden att utslagningen av de äldre kommer att bli lika stor som , vilket innebär att ytterligare 6 000 personer kommer att förtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl. De åtgärder som regeringen har vidtagit har förvärrat situationen. Trots att den tilltagande obalansen mellan efterfrågan på arbetskraft och utbud förutsetts, har de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte ökat. omfattade åtgärderna 7 700 personer i , vilket är 200 färre än . I årets budgetproposition minskar regeringen anslaget till arbetsmarknaden med 817 milj. kr. Detta i kombination med regeringens ekonomiska åtstramningsåtgärder i övrigt kan betraktas som en medvetet arbetslöshetsskapande politik. Mot denna bakgrund kan man konstatera att arbetsmarknads- och sysselsätt ningssituationen för är synnerligen mörk. svåra situation hänger intimt samman med de strukturella särdrag som industrin i regionen uppvisar , vilka är ett resultat av en gradvis marknadsanpassning till den kapitalistiska världsmarknadens krav. Den strukturomvandling som har genomgått har inneburit en markant ökning av utlandsberoendet. av Göteborgsföretagens produktion går på export, mot i landet som helhet. Detta innebär att regionen i osedvanligt stor utsträckning är utsatt för de konjunkturella svängningar som kännetecknar den kapitalistiska världsmarknaden. Strukturomvandlingen har inneburit en stark monopolisering och multinationalisering av den göteborgska industrin. Det har i sin tur medfört en ökad utlandsetablering med den större andelen investeringar utomlands. För del har den utvecklingen tillsammans med olika rationaliseringar inneburit att industrisysselsättningen har minskat med över 20 000 arbetstillfällen och väntas minska ytterligare. uppvisar göte borgsindustrin en högre lönsamhet än i landet som helhet. Utlandsetableringen har inneburit att våra industrier har förvandlats till sammansättningsfabriker och en stor del av de komponenter som exempelvis använder för sin biltillverkning kommer från underleverantörer utanför . importeras från utlandet. Den här utvecklingen innebär att håller på att avindustrialiseras. Av 165 industriföretag med minst 50 kollektivanställda 1950 finns endast 33 kvar 1978. Sammanfattningsvis kan man säga att strukturomvandlingen för har inneburit ökad kapitalkoncentration, ökad monopolisering, ökad multinationalisering, utlandsetablering och kapitalexport. Den har inneburit förändringar i industrins struktur med motsvarande alarmerande effekter på arbetsmarknaden och sysselsättning. De olika regeringarnas politik har varit att med olika åtgärder stimulera och påskynda strukturomvandlingen, utan att på något sätt försöka påverka och styra den. Det innebär att man överlämnar ansvaret för de avgörande beslut som reglerar vad som skall produceras, hur det skall produceras, om produktionen skall ske i landet eller flytta utomlands, om arbetslöshetens och utslagningens omfattning, de tiotusentals arbetslösa ungdomarnas framtid, till samma krafter som i slutna direktionsrum och med uteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag har skapat den industristrukturella bilden av , den ekonomiska krisen och arbetslösheten. Vårt parti anser att om ingenting görs och om den strukturomvandling som pågår tillåts fortsätta på samma sätt, kommer alla de negativa effekterna som den har inneburit att förstärkas och fördjupas. Vpk anser att arbetsmarknads- och sysselsättningsproblemet för inte kan lösas utan en industripolitisk planering som utgår från samhällsekonomiska intressen och påverkar den industriella strukturen. Med hänvisning til) det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en samordnad industriplanering, innebärande att varvens, rederiernas och hamnarnas verksamhet ingår i en samhällsplan för utrikeshandel och transporter, 2. att hos regeringen hemställer om en samordnad industriplanering som utgår från samhälleliga behov och tar hänsyn till den tunga industrins behov av förnyelse och omläggningar som framkallas av kostnadsläget samt till dess miljöproblem och energisituation.