mot · G502700 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. En planmässig utbyggnad av den offentliga sektorns samhällsekonomiskt och socialt viktiga delar I motionen beskrivs hur en utbyggnad av den offentliga sektorn varit nödvändig för att skulle kunna utvecklas från ett bondesamhälle till en modern industristat. Industrisamhället har i sin tur skapat sociala förändringar, motsättningar och problem som efter hand ställt allt högre krav på den offentliga sektorn. Den reaktionära propaganden mot den offentliga sektorn och påståendet om att den offentliga sektorns tillväxt hindrat en utveckling av industrin tillbakavisas. VPK säger i motionen nej till varje försök till utarmning av viktiga funktioner inom den offentliga sektorn. Varje försök till privatisering motarbetas. Vidare hävdas i motionen att de åtstramningar som regeringen framtvingar inom den offentliga sektorn får allvarliga följder för ekonomin. I stället förespråkas en planmässig utbyggnad av den offentliga sektorn, innehållande bl. a. ökad produktion av förnödenhetern för verksamheten och satsningar på miljövård, kollektivtrafik, transporter, alternativa energislag etc. satsningar som genom sin offensiva karatär får stor betydelse både för den svenska industrin och för ekonomin i sin helhet. För att nå besparingar där sådana kan göras utan men för verksamheten föreslås en parlamentarisk kommission som skall syna bl. a. tillväxten av byråkratin. utveckling från bondesamhälle till ett industriellt utvecklat land har ställt stora krav på en samtidig utbyggnad av den offentliga sektorn. För att få in fler människor i den industriella produktionen har det krävts att mycket av det som tidigare sköttes i hemmen och inom familjen eller närmaste släkt övertogs av det offentliga. T. ex. barnomsorg och åldringsvård och delar av sjukvården. För att öka kompetensen hos arbetskraften har också krävts en mer avancerad skola, med påföljande högre och specialiserade utbildningar, det har krävts mer vuxenutbildning etc. I huvudsak har detta skötts inom den offentliga sektorn och det har ställts krav om utbyggnader och förbättringar. Industrierna har centraliserats till större orter. Många mindre arbetsplatser har blivit färre men större. Centraliseringen har skapat sociala problem både i tätorterna och i avfolkningsregionerna. Den offentliga sektorn har tvingats möta både stockningsproblem i centra och glesbygdsproblem i avfolkningsområdena. Handeln och distributionen har utvecklats i takt med en ökad produktion. Detta har ställt stora krav på utbyggnad av kommunikationer och transportmöjligheter, vägbyggnad, väghållning, järnvägar, hamnar och busslinjer. Också detta i huvudsak genom satsningar inom den offentliga sektorn. Ökad produktion, hårdare arbetstempo, införandet av prestationslön, användning av nya produktionsmetoder och nya ämnen har skapat hälsovådliga arbetsmiljöer. Utslagningen har ökat. Fysiska och psykiska skador bland de arbetande har stält nya stora krav på den offentliga sektorns resurser. Genom kamp för sociala reformer har arbetarrörelsen också försökt utjämna de mest skriande klasskillnaderna genom att ge alla tillgång till en sjukvård till låg kostnad, genom att bygga ut sjukförsäkrings- och pensionssystem etc. Den offentliga sektorns tillväxt hasr varit ett medel för försök att någorlunda skapa rättvisa och trygghet. Här finns ännu mycket kvar att göra. Kort sagt: Den utbyggnad av den offentliga sektorn som skett har varit en nödvändig förutsättning för den industriella utbyggnaden. då den svenska kapitalismen utvecklades relativt jämnt och ständigt redovisade bättre resultat har ingen invänt mot detta. har man från industrins håll sett det som en praktisk och smidig lösning att stat, landsting och kommun ställt upp med och betalat de nödvändiga investeringarn, så att den kapitalistiska utsugningen kunnat fortsätta. Men, allt har två sidor. som arbetarrörelsen lyckats avtvinga den offentliga sektorn sociala reformer har denna sektor funktioner för att trygga klassamhällets - och därmed dess orättvisors - bestånd. Utbyggnaden av den offentliga sektorn har också sina varbölder: Försvaret har tillåtits att växa, både för fort och i fel rikning. Det är dyrt och ineffektivt, och skulle kunna fås att fungera mer ändamålsenligt och mer effektivt till en lägre kostnad. Vidare har en svällande byråkrati inom förvaltningen främst på chefsnivåerna tillåtits. Så har t. ex. antalet tjänster inom kanslihuset nästan fördubblats under de år de borgerliga regeringarna suttit vid makten. Också inom undervisningen och t. ex. inom har byråkratiseringen fortgått som det stramats åt när det gäller de verkställande och produktiva grenarna på lägre nivåer. Bristen på verklig företagsdemokrati och därmed inflytande för de produktiva och verkställande delarna har här precis som inom det privata näringslivet - förstärkt byråkratiseringen. Man känner väl till att industrins utbyggnad inte kunnat ske utan en samtidig utbyggnad av den offentliga sektorn. Det är känt att arbetslösheten i vårt land skulle varit mångfalt större utan att nya arbetstillfällen skapats inom den offentliga sektorn, och att man i dessa rekordarbetslöshetens itder skulle behöva utveckla den offentliga verksamheten för att kunna möta nya problem och för att kortsiktigt lindra den värsta utslagningen. Ändå drivs en kampanj för hårda besparingar inom den offentliga verksamheten. Det påstås att tillväxten inom den offentliga sektorn hämmat utvecklingen av den industriella sektorn, och att lösningen på landets problem ligger i att hålla tillbaka den offentliga tillväxten på landets problem ligger i att hålla tillbaka den offentliga tillväxten för att resurser skall kunna föras över till främst exportindustrin. Denna tes har drivits av företrädare för de borgerliga partierna och av SAF. Liknande formuleringar återfinns också i årets finansplan där regeringen presenterar sin syn på nödvändiga åtgärder inom den ekonomiska politiken. Dessa påståenden är helt felaktiga. Det minskande antalet arbetstillfällen inom industrin har andra orsaker. De viktigaste finns att hämta hos den internationella kapitalismens utveckling. En ohämmad profitjakt genom rovdrift på människor och miljö, mekanisering och datorisering av produktionen, sammanslagningar av företag, stordrift och monopolisering samt investeringar utomlands, främst i låglöneländer har bidragit till att antalet anställda inom den svenska industrin minskat med 100 000 personer . Inget hade hindrat det svenska industrikapitalet att investera i ny produktion bredvid den offentliga sektorns utbyggnad. Arbetslösa att anställa har funnits. har många kvinnor och ungdomar stått beredda att börja en anställning. Offentliga sektorns tillväxt har inte hindrat en industriell expansion. I stället är det närmast så att den offentliga servicen är för litet utbyggd. Kvinnor som vill ut i arbetslivet kan hindras av brist på daghemsplatser och att arbetsköparen oftast vill att ungdomar skall ha yrkesutbildning (dvs. samhället borde ha utbildat dem) för att de skall kunna anställas. , när denna motion skrivs, finns ca 130 000 personer som registrerat arbetslösa. Det verkliga antalet är flerdubbelt. krävs av regeringen att ytterligare åtstramningar skall ske inom den offentliga sektorn i tron att detta skall underlätta för svensk exportindustri att expandera. Med åtstramningarna vill regeringen också försöka hålla ned statens utgifter för att om möjligt minska budgetunderskottet. Inget av dessa mål kommer att nås med den politik som regeringen vill föra. Orsaker till industrins stagnation finns nämnda ovan. Vad gäller statens budgetunderskott så kommer detta att öka i samma takt som nedskärningar inom den offentliga sektorn resulterar i arbetslöshet, eller där expansionen är så liten att den inte förmår suga upp dem som slås ut från industrin. Arbetslösheten kostar pengar, liksom dåligt utnyttjad produktionskapacitet. Den belastar den offentliga sektorn på olika sätt. Budgetunderskottet tvingas finansiera arbetslöshet i stället för samhällsnyttigt arbete. Bakom den borgerliga propagandan mot den offentliga sektorn ligger ett 1* 1981182. mera långsiktigt mål: Att uppmuntra en privatisering av viktiga samhällsfunktioner så att där kan skapas privata vinster på människors behov av samhällsservice. och förespråkar bl. a. privatiserad sjukvård och har efter ett regeringsförslag beslutat att ge de multinationella elektronikbolagen ökat svängrum på område. Kommuner och landsting som har besparingspressen på sig överväger privatisering av service som varit . Det kan gälla städning av lokaler, sophämtning, skolmåltider etc. Genom en ökad privatisering där enskilda vinstintressen kommer in i bilden sitter vi alla fast i kostnadsskruven, som kvalitet och innehåll i samhällsservicen hotas. Till diskussionen om den offentliga sektorn hör också att den genom sin verksamhet väsentligt bidrar till att öka avsättningen av industriprodukter. Mycket importeras, t. ex. genom landstingen, men mycket produceras också i . Mer skulle kunna produceras inom landet om man inom den offentliga sektorns ram - med samhällsekonomins mätare framför ögonen startade produktion av sådana varor som importeras. Detta skulle också få stor effekt på försörjningsberedskapen i händelse av krig eller fredskris i omvärlden. Den offentliga sektorn är genom sitt vida engagemang inom sjukvård, åldringsvård, barnomsorg, kommunikationer, transporter, miljövård etc. en stor avnämare av industriprodukter. Genom offensiva satsningar inom dessa områden och genom satsningar för att sätta verklighet bakom orden när det gäller att ta fram alternativa engergislag och för att avveckla kärnkraft och extremt beroende av importerad olja kan den offentliga sektorn få en ännu större ekonomisk betydelse för vårt lands ekonomi och näringsliv. Den offentliga sektorns utveckling är av stor betydelse för framtiden. Den offentliga sektorn bidrar med avgörande förutsättningar för en utvecklad industriproduktion. Offentliga sektorns behov och möjligheter till offensiva investeringar är en hävstång för den svenska ekonomin. kan marschera ut ur krisen - men det måste ske på två ben. Utvecklingen av industrin och den offentliga sektorn måste ske och i växelverkan med varandra. Med hänvisning till det anförda yrkas 1. att hos regeringen begär tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift att utarbeta program för en planmässig utbyggnad av de samhällsekonomiskt och socialt viktiga delarna av den offentliga sektorn 2. att hos regeringen begär tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift att utarbeta program för en översyn av tillväxten inom byråkratin med sikte på att omfördela resurser till produktiva och verkställande enheter inom statsförvaltning och statliga företag. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk)