mot · G60222 · 1982-10-12 00:00:00 — Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m. 1982/83:19) Begravningskostnaderna kan vara ekonomiskt betungande för de efterlevande. Någon allmän försäkring som täcker sådana kostnader finns ej. Församlingar och kyrkliga samfälligheter som enligt lag har till uppgift att hålla allmän begravningsplats har uppmärksammat dessa förhållanden. De har i många fall varit beredda att som en samhällsinsats vidta åtgärder för att begränsa begravningskostnaderna för den enskilda. Bestämmelserna om församlingens kompetens i lagen om församlingsstyrelse har dock lagt hinder i vägen för sådana strävanden. Osäkerhet föreligger i vissa fall om församlingens kompetens inom begravningsväsendets område. I regeringens proposition 1982/83:19 med förslag till ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m., sägs att den nya lagen innebär en modernisering i både sakligt och formellt hänseende av lagstiftningen om de kyrkliga kommunerna. Det kan emellertid konstateras att så inte skett när det gäller församlings och kyrklig samfällighets kompetens inom begravningsväsendet. Samhällsansvaret i samband med dödsfall avlider omkring 90 000 personer. Antalet avlidna kommer att öka fram beroende på befolkningens ålderssammansättning. F. n. avlider på sjukhus. Ansvaret för flertalet vid livets slutskede åvilar därmed landstingen. Ansvaret upphör i och med att dödsbeviset utfärdas. Ansvaret för begravningen - jordfästning och gravsättning - vilar på de efterlevande. I den mån medel saknas till begravningen träder kommunens socialtjänst emellan. Församlingens uppgift framgår av lag om gravrätt. Det åligger församling att hålla allmän begravningsplats med erforderligt antal gravplatser av vedertagen typ. Utredningen om begravningsverksamheten har i sitt betänkande Begravningsverksamheten, SOU 1981:36, Bilaga 1, lämnat en utförlig redogörelse för begravningsverksamhet. Av redogörelsen framgår bl. a. att församlingar och samfälligheter utöver sitt obligatoriska ansvar åtar sig en mängd andra uppgifter som har samband med begravningsväsendet. Gällande lag om församlingsstyrelse har dock inneburit en väsentlig inskränkning av samhällets genom församlingarna möjlighet att begränsa begravningskostnaderna för den enskilda. Begravningsväsendet har beaktats enbart i samband med frågan om förhållandet stat-kyrka. Den enskildes förhållande har lämnats obeaktat. Statens pris- och kartellnämnd följer prisutvecklingen i begravningsbranschen för viktigare varor och tjänster. Av nämndens rapport 1981:26 framgår att totalpriset för ett begravningsuppdrag var . Till dessa kostnader skall läggas församlingens tjänster av olika slag, exempelvis gravplats, gravöppning. Dessa tjänster kan beräknas till . Dessa församlingens tjänster torde i stor utsträckning vara fria för församlingsbor. I dessa kostnader har icke inräknats köp av gravvård eller skötsel av gravplats. Även om begravningskostnaderna inte med säkerhet kan beräknas anser vi dock angeläget att förutsättningar skapas för att begränsa den enskildes begravningskostnader. Från församlingens sida har förelegat ett önskemål att genom åtgärder av olika slag begränsa begravningskostnaderna för den enskilde. Det gäller framför allt kostnader som kan anses ofrånkomliga såsom kista, transporter av olika slag. Kyrkofullmäktige i beslöt bl. a. att församlingen fritt skulle tillhandahålla kistor och svepning samt urnor. Kyrkofullmäktige beslöt vidare att församlingen skulle driva egen begravningstjänst med helt fria tjänster som ett led i församlingens kurativa verksamhet. Efter besvär undanröjdes emellertid kyrkofullmäktiges beslut slutgiltigt genom Kungl. Verksamheten ansågs inte ligga inom församlingens kompetens enligt 2 § lag om församlingsstyrelse. Av den ovannämnda redogörelsen för begravningsverksamhet framgår bl. a. att större församlingar i stor utsträckning tillhandahåller fria urnor trots att det s. k. Sundbybergsfallet torde vara allmänt känt. Förhållandet pekar på ett väsentligt behov som bör kunna tillgodoses inom ramen för församlingens kompetens. Utredningen om begravningsverksamheten har för sin del pekat på osäkerhet om församlingens kompetens beträffande vissa transporter. Sammanfattningsvis får rättsläget beträffande församlingens kompetens inom begravningsväsendet anses som oklar. I regeringens proposition 1982/83:19 beträffande ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m.m., anges i 1 kap. 3§ punkt 2 att till församlingens angelägenheter hör anskaffande och vård av begravningsplatser. Förslaget i denna del överensstämmer med nuvarande ordning. Enligt vår mening bör lagen ge möjlighet för församling att lämna bidrag och genom samarbete mellan församlingar stödja verksamhet inom begravningsväsendets område i syfte att minska begravningskostnaderna och förbättra servicen till den enskilde i samband med dödsfall. Församling bör äga rätt att tillhandahålla fria kistor och urnor, svara för transporter och vidta andra åtgärder. Dessa åtgärder kan sammanfattas i begreppet begravningstjänst. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening beslutar ge regeringen till känna att församlingar och kyrkliga samfälligheter inom ramen för sin kompetens ges rätt att verka för lägre begravningskostnader för den enskilde medborgaren i enlighet med vad som anförts i motionen.