mot · G502759 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Barndans sorn ämne i förskollärarutbildningen Små barn har ett enormt rörelsebehov. Man har uppskattat att 4-6-åringar flyttar sig eller byter ställning ca 100 gånger på . Barn har också behov av stillhet, men endast under korta perioder. Men hur tillmötesgår vi i samhället de små barnens rörelsebehov? Trafik och urbanisering har begränsat deras möjligheter att leka och röra sig. Förskolornas utrymmen är ofta för små för att tillfredsställa barnens kroppsliga aktivitetsbehov och den yttre miljön runt barnstugan artificiell och föga lockande till ras och lek. I och andra centralorter är möjligheterna till daglig promenad för barn begränsad. Flera kända psykologer - Piaget, Furth, Frostig m. fl. - är övertygade om att många barn kommer till skolan med ofullständigt uppövad förmåga att behärska kroppen och sinnena. Deras kropps- och sinnesmekanismer, på vilka inte bara läsförmågan utan all teoretisk kunskap vilar, är dåligt samordnade. Trots dessa alarmerande uppgifter tycks insikten om nödvändigheten av att söka förbättra förskolebarnens kondition och motoriska utveckling inte ha infunnit sig i tillräcklig grad. Kroppsrörelsernas betydelse för barnets hela utveckling Inom den psykologiska forskningen har ett allt större intresse ägnats åt barnens motoriska färdigheter och rörelsebehov. Ovan nämnda tre psykologer m. fl. anser att den sensomotoriska utvecklingen ligger till grund för den intellektuella, emotionella och sociala utvecklingen. Detta innebär att en störning av den sensomotoriska utvecklingen oftast leder till en försening eller störning av den övriga utvecklingen. Särskilt har man betonat den normala motoriska utvecklingens betydelse för en god kroppsuppfattning, vilken i sin tur påverkar jag-utvecklingen. Barnen behöver en klar, riktig och fullständig bild av sin kropp och dess position i rummet, annars kan inte barnen uppfatta de rumsliga relationerna i den yttre omgivningen. Kroppen blir referenspunkten eftersom det inte finns något absolut höger-vänster, upp-ner, framför-bakom osv. Barn som inte vet vilken sida som är vänster eller höger har svårt för att läsa från vänster till höger och vidare att skriva bokstäver och siffror i rätt ordning. Många barn börjar skolan med brister i dessa sensomotoriska basfärdigheter. Antalet barn med lässvårigheter har ökat oroväckande i våra skolor , trots ökade insatser i form av stödundervisning. bidragande orsak till detta kan vara förskolebarnens bristande sensomotoriska färdigheter. Piagets teorier har suddat ut den traditionella gränsdragningen mellan psykiska och fysiska aktiviteter. Rörelse och tänkande är enligt Piaget synonyma och står ständigt i ett ömsesidigt beroende av varandra. Ju bättre ett barn kan kontrollera sina rörelser desto bättre kan det också koncentrera sig på utförandet av teoretiska uppgifter. Filosofen, psykologen, läkaren och har i sin bok gett följande uttryck för samma grundtanke. Men det är svårt att få någon att tro att rörelseorganen har lika stor och större betydelse för en människas moraliska och intellektuella daning. Om människan under sin uppväxt försummar sina rörelseorgan, kommer hennes utveckling att hämmas och hon kommer att ständigt förbli mera outvecklad än vad hon skulle bli genom förlusten av ett av de intellektuella sinnena. Barndansen kan engagera barnen i en meningsfull och strukturerad lek och träna barnen att fungera med sin kropp och sina sinnen. I barndansens rörelselekar kan också förenas tänkandet med handling på ett målinriktat sätt. Handlande förutsätter tänkande - att undersöka hur, när, var och hur mycket, åt vilket håll, i vilken ordning osv. Danslekarna kan om de är rätt organiserade stimulera till eget skapande och samarbete. Kropps- och rörelselekar borde vara självklara och obligatoriska aktiviteter i våra förskolor med tanke på barnens bristande möjligheter till sensomotorisk träning i dagens samhälle. Dans- och rörelsepedagoger som kan besöka förskolor och stimulera barn och personal till fysiska aktiviteter och rörelseglädje vore därför synnerligen önskvärt. är en del av vårt kulturarv Dansen är en del av vårt kulturarv. Men detta riskerar att försvinna om vi inte anstränger oss att bevara det. Det är inte längre naturligt för barn och vuxna att leka och dansa tillsammans, sånglekar ingår inte som en naturlig del i umgänget mellan generationerna. Dansen är också en internationell konstart, som går över språkgränserna. Alla våra invandrargrupper har med sig traditioner i form av bl. a. dans och förståelsen mellan barn från olika länder kan öka genom den gemenskap som dansen skapar. är över huvud taget ett sätt att vara tillsammans. Små barn lär sig genom dansen att samverka och att ta hänsyn till varandra. I kommunala musik- och dansskola har vuxit fram en omfattande dansverksamhet för förskolebarn. Från att ha börjat som ett försök i blygsam skala deltar samtliga daghem inom kommunen i någon form av dansverksamhet - danslek. Dansleken har vuxit fram ur det behov förskollärarna känt att få hjälp med rörelseaktiviteter för barnen. Många barn i de här grupperna har tidigare haft mycket lite stimulans från sin hemmiljö eller har hindrats delta i dans av ekonomiska skäl eller av föräldrarnas yrkesarbete. Försök har också gjorts att anordna danslek för de allra minsta barnen och man har därvid funnit att dessa får större utbyte i en miljö där de känner sig hemma. Danspedagoger besöker därför daghemmen . I när allt fler av våra förskolebarn drabbas av psykiska störningar, allt fler betecknas som barn med särskilda behov och inslaget av invandrarbarn blir allt större är det viktigt att ta till vara alla möjligheter till läkande, stimulerande och utvecklande verksamheter i förskolan. I det sammanhanget är dansen för dåligt utnyttjad. Rörelselekar ingår visserligen i de verksamheter som bedrivs i förskolan, men sannolikt skulle rörelselekarna bli både roligare, lärorikare och mer träningsinriktad om leken leddes av danspedagogiskt skolad personal. En medvetenhet om betydelsen av dansträning för barn finns bland förskolepersonal. Därom vittnar intresset för den kortkursverksamhet i ämnet barndans som anordnar . har på danspedagoglinjen en speciell utbildning i barndans. Som ovan nämnts brukar också skolan ordna korta kurser i detta ämne. Skolan har flera lärare med bred erfarenhet av barndans och har dessutom pågående forskningsprojekt som sensomotoriska, psykiska och sociala effekter av dans- och rörelseträning hos förskolebarn. Skolans inriktning på barn gäller såväl arbete med barn (danspedagogerna) som för barn (koreografer och mimare). Förskollärarutbildningen innehåller inte något separat ämne barndans. Dock förekommer övningar i rörelselekar. Det finns en allmänt positiv inställning till ytterligare kulturella aktiviteter och ett särskilt intresse för dans såväl bland förskollärare som vid förskoleseminarierna. Detta bör tillvaratas och uppmuntras. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att ämnet barndans tillförs förskoleseminarierna som separat ämne, 2. att hos regeringen begär att fortbildning/kurser i ämnet barndans bör erbjudas redan verksamma förskollärare. () () () () () ()