mot · G5022527 · 1982-05-03 00:00:00 — förste vice talmannen inkomstbeskattning (prop. 1981/82:197) I proposition 1981/82:197 om reformerad inkomstbeskattning föreslås att den skattskyldige vid beräkning av underlag för tilläggsbelopp skall få räkna av ett överskott av kapital mot ett underskott av en schablontaxerad fastighet intill en gräns om . Denna kvittningsrätt bör dock endast gälla egna underskott och inte om underskottet finns hos den ena maken och överskottet hos den andre maken. Mot detta förslag har ett stort antal remissinstanser riktat grava invändningar. Länsrätten i säger bl. För makar kommer det därför att bli mycket angeläget att försöka sammanföra kapitalinkomster, ränteutgifter och villaunderskott på ett sådant sätt att underskotten kan utnyttjas maximalt. Resultatet blir en rad skattedikterade transaktioner mellan makar resp. felredovisningar av inkomster och kostnader med åtföljande stora kontrollproblem för skattemyndigheterna och en tung extrabelastning i det praktiska taxeringsarbetet. Länsrätten i anför: F. n. saknar det i stort sett betydelse vid taxeringen hur makar redovisar förmögenhet sig emellan. Med den kvittningsbegränsning som gruppen föreslår får de förmögenhetsrättsliga frågorna en väsentligt större betydelse vid taxeringen. Sannolikt får kvittningsbegränsningen till följd en mängd transaktioner mellan makar för att uppnå skattefördelar. Detta kan väntas medföra att kontrollproblemen ökar och att belastningen på skattedomstolarna blir högre. Länsrätten anser att expertgruppens förslag i denna del kommer att försvåra taxeringsarbetet och vill därför förorda att kvittningsrätten mellan makar behålls. Länsrätten i framför liknande synpunkter. uttalar att eftersom kvittningsrätten villa/kapital inte skall gälla mellan makar kommer förmodligen omföringar att ske mellan makarna och anför: Av detta exempel framgår att skatteplanering blir allt viktigare. Sådan planering kommer sannolikt att automatiskt göras av personer med kunskaper i skattefrågor. För att ovan nämnda snedvridande effekt av förslaget inte skall drabba personer som inte har så ingående kunskaper om skattefrågor behövs en aktiv information i dessa frågor. Skattechefen i anför att det vore värdefullt med ett uttryckligt uttalande att någon ändring inte avses i möjligheten för ena maken att dra av hela räntekostnaden i fråga om gemensamt ägd villa. LRF kritiserar effekterna av förslaget och anser att makar bör ha rätt att kvitta underskott sinsemellan. Näringslivets skattedelegation, handelskammare, , , och , och framför liknande synpunkter. De i propositionen föreslagna reglerna skulle medföra att makar som har betydande underskott i sitt egnahem men också motsvarande inkomster av kapital beskattas helt olika beroende på fördelningen av tillgångarna sinsemellan. Är underskottet av egnahemmet . och överskottet av kapital . får full kvittning ske, om över- och underskotten är lika fördelade mellan makarna, dvs. uppgår till 30 000 i över- och underskott för vardera maken. Skulle båda makarna ha en marginalskatt på och fördelningen vara den, att hustrun har . i inkomst av kapital (som kan vara bundet och svårt att frigöra) medan mannen står för villan, blir skatten . högre än om kapital och villa är lika fördelade dem emellan. Ändå är det uppenbart att skatteförmågan är lika stor i båda fallen. Den enda invändningen som görs i propositionen mot kvittningsrätt mellan makar är att det skulle krävas detaljerade regler för att täcka alla fall. Denna invändning kan inte accepteras. I partimotion 1981/82:2529 av m. fl. (m) yrkas bl. a. på avslag på regeringens proposition 1981/82:197 vad avser begränsningen av rätten att kvitta underskott mot överskott av andra förvärvskällor. Skulle detta yrkande inte bifallas, hemställer vi i andra hand att kvittningsrätten mellan makar bibehålls, såväl i fråga om överskott av kapital mot underskott av schablontaxerad fastighet som i fråga om överskott mot underskott av samma förvärvskälla. I en annan motion (m) med anledning av proposition 1981/82:197 behandlas räntetillägg för bostadsförmån på jordbruksfastighet. Enligt 10 § 6 mom. tredje stycket Lag om ändring i lagen om statlig inkomstskatt, skall vid beräkning av underlag för tilläggsbelopp tillägg även göras med ett belopp motsvarande en beräknad ränta på bil, båt eller liknande tillgång i rörelse, i den mån den används för privat bruk. Räntetillägg på grund av privat utnyttjande av bil belyses med följande exempel i specialmotiveringen: En rörelseidkare har dragit av samtliga kostnader för en personbil i sin rörelse. Bilens värde uppskattas till . och den tillämpliga räntesatsen antas vara . Den sammanlagda körsträckan är 3 000 mil, varav 1 privat. Räntetillägg kan då beräknas till av 40 000 x (1 000:3 000) = . Det bör observeras att detta räntetillägg skall göras även om den skattskyldige inte har några räntekostnader. Är marginalskatten skulle bilen i exemplet leda till en direkt straffskatt på av , dvs. Någon kvittning mot ev. överskott av kapital, som i fråga om underskott av schablontaxerad fastighet, får inte heller göras. Förslaget skulle också medföra en betydande byråkrati för , taxeringsmyndigheter och skattedomstolar och dessutom vålla skattebetalarna betydande olägenheter utan att några större belopp skulle tillföras statskassan. Skulle vårt ovan nämnda avslagsyrkande i partimotionen inte bifallas, yrkar vi i andra hand att tillägg för beräknad ränta på bil inte sker vid beräkning av underlag för tilläggsbelopp. Enligt 10 § 6 mom. fjärde stycket Lagen om ändring i lagen om statlig inkomstskatt skall, om den skatteskyldige erhållit lån från arbetsgivare eller uppdragsgivare, där den faktiskt erlagda räntan på lånet understiger sedvanlig ränta, tillägg göras med ett belopp motsvarande ränteskillnaden vid beräkning av underlag för tilläggsbelopp. Skulle marginalskatten vara och det räntefria lånet uppgå till . skall således den skattskyldige föras upp för tilläggsbelopp med räntan på detta, låt oss säga med . Skatten på tilläggsbeloppet blir då av , dvs. Tilläggsbeloppet får i detta fall inte kvittas mot motsvarande överskott av kapital, även om det räntefria lånet skulle ha använts för t. ex. inköp av aktier, bostadsrätt eller schablontaxerad fastighet. Hade den skattskyldige i stället erlagt marknadsmässig ränta, skulle räntan ha varit avdragsgill mot motsvarande överskott av kapital och nettokostnaden för lånet vara , dvs. i fallen ovan . Skulle marginalskatten i stället vara blir skatten på tilläggsbeloppet av , dvs. mot av , dvs. om marknadsränta erlagts. Det räntefria lånet kan således t. o. m. ställa sig dyrare för den skattskyldige än lån mot marknadsränta. Hade lånet tagits för med då gällande lägre räntesats, skulle även detta i många fall ha ställt sig fördelaktigare för den skattskyldige än det nu föreslagna räntetilllägget. I andra hand yrkas därför att räntetillägg för lån med låg eller ingen ränta får kvittas mot överskott av kapital och mot underskott i schablontaxerad fastighet. Räntetillägg på mindre belopp bör dessutom över huvud taget inte föras upp för tilläggsbelopp. På utskottet måtte ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda och under förutsättning att yrkandet om avslag på den i propositionen föreslagna begränsningen av rätten till underskottsavdrag inte bifalls hemställs 1. att bifaller vad som i motionen anförts om kvittningsrätten mellan makar, 2. att bifaller vad som i motionen anförts om räntetillägg för bil, 3. att bifaller vad som i motionen anförts om räntefria lån.