mot · G5021227 · 1982-01-26 00:00:00 — och av mål om skattebrott Den ekonomiska brottsligheten uppenbarar sig i många olika skepnader. Mycket vanligt är dock att den yttrar sig i olika former av skattebedrägerier, ibland enbart genom sådana brott men ofta också genom olika kombinationer av skattebedräge-fr och andra brott. Det är väsentligt skattebrottsligheten bekämpas och stora resurser satsas också på att kon.ma åt denna brottslighet. Trots detta tenderar denna brottslighet att öka i en alltmer stegrad takt. Det räcker därför inte med att bara öka kontrollen. Man måste även förenkla de materiella och processuella reglerna för att mer effektivt kunna utnyttja de nu befintliga resurserna. När det gäller den processuella sidan av bekämpandet av skattebrotten är det rådande läget mycket komplicerat och onödigt resurskrävande. För att de allmänna domstolarna skall kunna döma en person för skattebrott krävs nämligen ofta - men inte alltid - att vederbörandes taxeringar vunnit laga kraft. Men taxeringarna prövas av de allmänna förvaltningsdomstolarna och en skattefråga kan därför i värsta fall behöva passera taxeringsnämnden, länsrätten, kammarrätten, regeringsrätten, tingsrätten, hovrätten och högsta domstolen innan en lagakraftvunnen dom föreligger rörande frågan om skattebedrägeri förekommit. Ja, i en momsfråga kan det rent av bli fråga om ytterligare en prövningsomgång eftersom i sådana frågor taxeringsnämnden ersätts av , som kan få fatta både ett preliminärt beslut och ett slutligt beslut innan länsrätten kommer in i bilden. Det säger sig självt att en fråga som skall prövas i alla dessa instanser inte blir löst i en handvändning. Det kan ofta ta . En sådan ordning är varken samhället eller den skattskyldige och för brott misstänkte betjänt av. Visserligen vinner den skattskyldige på att saken tar . Utredningen blir allt sämre och han kan bli frikänd till slut trots att han kanske begått ett brott. fall blir straffet efter så långtid förmodligen ganska milt. Å andra sidan kommer den skattskyldige ofta att lida psykiskt och kanske helt knäckas. Det bör därför vidtas åtgärder som förkortar handläggningstiden väsentligt utan att man eftersätter den rätssäkerhet som ligger i att såväl skattefrågan som ansvarsfrågan prövas ordentligt och av dem som bäst behärskar resp. fråga. En framkomlig väg att uppnå detta mål på skulle följande kunna vara. I de fall då åklagaren finner att han vill åtala någon för ett skattebrott och han bedömer att det är mycket viktigt att processen drivs skyndsamt, såsom när det är fråga om stora belopp, häktning eller betalningssäkring, bör åklagaren i samråd med taxeringsintendenten kunna få begära att prövningen av taxeringarna överflyttas till tingsrätten, som ju skall pröva åtalet. Har taxeringarna ännu inte överklagats till länsrätten eller eftertaxering där ännu inte begärts, skulle taxeringsintendenten få överklaga taxeringarna direkt till tingsrätten eller där få ansöka om eftertaxering. Finns taxeringsmålet däremot redan hos länsrätten skulle taxeringsintendenten bara få yrka att målet överflyttas till tingsrätten för fortsatt handläggning och prövning. Har taxeringarna redan avgjorts av länsrätten och förts vidare till kammarrätten, borde dock även fortsättningsvis målet rörande taxeringarna få avgöras av förvaltningsdomstol. I stället bör då förtursbehandling begäras hos kammarrätten. När taxeringsmålet överlämnats till eller instämts till tingsrätten skall det förberedas där på samma sätt som i länsrätten, men med betydligt kortare handläggningstid med hänsyn till att målet är brådskande. Motpart till den skattskyldige skall således taxeringsintendenten vara och den handläggande tjänstemannen bör vara en kvalificerad skattehandläggare, som lånas ut av länsrätten till tingsrätten. Brottmålet handläggs parallellt med taxeringsmålet och båda målen förs fram till avgörande i samband med tingsrättens huvudförhandling. Vid denna bör både åklagare och taxeringsintendent, eventuellt biträdda av vederbörande taxeringsrevisor, medverka. Domstolen bör vara sammansatt av en ordinarie tingsrättsdomare som ordförande, en ordinarie länsrättsdomare samt 4-6 nämndemän. Den länsrättshandläggare som förberett taxeringsmålet bör tjänstgöra som protokollförare och som föredragande av handlingarna i taxeringsprocessmålet. Taxeringsmålet bör handläggas i huvudsak enligt förvaltningsprocesslagens regler. Därigenom undviker man att varenda handling i det målet skall behöva föredragas vid huvudförhandlingen. Rätten måste då också av praktiska skäl meddela två skilda domar, en i taxeringsmålet och en i brottmålet. På liknande sätt skulle i förekommande fall momsmål efter det att meddelat slutligt beslut kunna överföras till tingsrätt. Genom den skisserade ordningen kan skattemålen komma att avgöras snabbare. Dessutom prövas målen både av skattejurister och brottmålsjurister, vilket torde innebära en förbättring i förhållande till den nu rådande ordningen enligt vilken brottmålsjuristerna utan specialkunskaper i skattefrågor måste söka tränga in i svåra skatteproblem i samband med prövningen av brottmålen. Från tingsrätten bör målen kunna överklagas till hovrätten. Måhända bör man även i denna instans komplettera rätten med en domare, som är särskilt kunnig i taxeringsfrågor genom att en ordinarie kammarrättsdomare knyts till hovrätten i dessa mål. Däremot torde det inte behövas någon motsvarande ordning i högsta domstolen frånsett att föredraganden lämpligen skulle kunna vara en regeringsrättssekreterare. Den här skisserade ordningen bryter visserligen mot systemet att alla mål av en viss kategori skall följa samma processordning. Den särskilda karaktär som dessa mål har med kombinerade skatte- och brottmålsfrågor motiverar att målen behandlas på ett särskilt sätt. Det kan för övrigt tilläggas att det skett en förändring av vår domarkårs sammansättning på så sätt att den tidigare klart urskiljbara gränsen mellan förvaltningsdomare och domare i allmän domstol tenderar att mattas. Det finns numera domare med erfarenhet från både de allmänna domstolarna och förvaltningsdomstolarna. Detta förhållande skulle kunna underlätta genomförandet av den skisserade ordningen. Det förfarande vi nu beskrivit innebär genomgripande förändringar av handläggningen av skattebrottmål. En sådan bör aktualiseras först sedan frågan utretts och ingående belysts från olika utgångspunkter. Vi yrkar därför inte nu att det skisserade förfarandet skall genomföras. Men behovet av en förändring är enligt vår mening så stort, att bör uttala att handläggningen av skattebrottmål bör reformeras, så att målen kan avgöras väsentligt snabbare än enligt nuvarande regler. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av snabbare handläggning av skattebrottmål.