mot · G5022368 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2368 m. fl. Vissa ändringar i reglerna om stöd för individuell handikappanpassning av bostäder m. m. 1981/82:126) I proposition 1981/82:126 behandlas statens anslag avseende bostadsanpassningsbidrag och förbättringslån. 1 propositionen föreslås vissa förändringar i bidrags- och långivningen. Vissa av förslagen i propositionen avseende bostadsanpassningsbidragen bygger på en kartläggning av bristerna i bidragssystemet som gjorts av handikappinstitutet (HI) och som redovisats till . Kartläggningen har utvärderats. Inom har i en promemoria en översyn av bidragsreglerna gjorts. HI har vidare tagit fram underlag för beslut om ansvarsfördelning i handläggningen av bidragsärenden m. m. Vidare anges att givits i uppdrag att belysa möjligheterna till och kostnaderna för en decentralisering av beslutanderätten till kommunerna i sådana låne- och bidragsärenden i vilka länsbostadsnämnderna beslutar som första instans. Departementspromemorian, HI:s promemoria och utredning såvitt avser bostadsanpassningsbidraget redovisas i propositionen. I denna motion tar vi upp vissa frågor om utformning av bidragsgivningen m. m., nämligen den s. k. 20 000-kronorsgränsen, decentralisering av beslutanderätten samt insatser för information och utbildning. Enligt 4 § kungörelsen om bostadsanpassningsbidrag () kan bidrag beviljas med belopp som motsvarar skälig kostnad för åtgärder dock högst . Om särskilda skäl föreligger kan bidrag med högre belopp än . Sådana särskilda skäl är enligt föreskrifter till att det vid den medicinska och sociala prövningen i ärendet har framkommit att åtgärder som kostar mer än . är nödvändiga med hänsyn till de handikappades behov. Frågan om kostnadsgränsen behandlades av civilutskottet . Utskottet anförde då att gränsen får anses vara att uppfatta som ett krav på en särskild prövning av behovets tyngd vid mer resurskrävande åtgärder. I den ovannämnda departementspromemorian anförs att tillämpningen av 4 § i många fall uppenbarligen inte svarar mot bl. I promemorian anförs att någon begränsning i möjligheterna att tillgodose berättigade anspråk på anpassningsåtgärder inte finns även om kostnaderna överstiger . Den aktuella paragrafen (4 §) tillämpas uppenbarligen fel av vissa kommuner och länsbostadsnämnder. Flera remissinstanser, bl. () och () föreslår att 20 000-kronorsgränsen slopas och att den enskildes behov av bidrag skall vara avgörande. I propositionen anges att gränsen fyller den funktionen att ange när ett krav på särskild prövning av behovets tyngd bör göras. Enligt vår uppfattning är tiden nu inne att slopa 20 000-kronorsgränsen. Vi instämmer med HCK:s uppfattning om att varje ansökan om stöd till bostadsanpassning vare sig det gäller ett stort eller litet belopp ägnas omtanke vid handläggningen. Även enligt vår uppfattning skall den enskildes behov vara avgörande för vilka åtgärder som skall vara stödberättigade. Det bör vara möjligt att genom bättre information och utbildning ge handläggande organ förutsättningar att administrera och bedöma bidragsgivningen enligt principen om den enskildes behov av individuell handikappanpassning av bostäderna. Vi återkommer nedan till hur informationsinsatserna m. m. bör utformas. Den nuvarande gränsen utgör alltför ofta ett tak för bidragsgivningen. Dessutom är inte sällan bedömningen av de mera omfattande åtgärderna olika hos de olika länsbostadsnämnderna. Våra förslag om att gränsen skall slopas innebär inte ökat anslagsbehov för nästa budgetår i förhållande till förslaget i propositionen. Ett slopande av gränsen bör i och för sig inte innebära någon större ökning av bidragsgivningen utan är i första hand ett uttryck för den redan tidigare fastlagda principen om handikappets omfattning som utgångspunkt för prövningen om bidrag. Vårt förslag om slopad kostnadsgräns innebär att regler måste utformas avseende bostadslån för standardhöjande åtgärder. Regeringen bör ges bemyndigande att närmare utforma dessa regler. Decentralisering av beslutanderätten m. m. I propositionen föreslås att beslutanderätten beträffande bostadsanpassningsbidrag flyttas från länsbostadsnämnderna till kommunerna med undantag av ärenden i vilka det sökta beloppet överstiger , ärenden där kommunen själv är sökande samt i s. k. kombinationsärenden, dvs. ärenden i vilka bostadsanpassningsbidrag söks som bostadslån eller förbättringslån. I propositionen anförs även att effekten av de ändrade stödreglerna bör utvärderas för att ge underlag för en bedömning om decentraliseringen kan utvidgas, bl. a. även till ärenden i vilka bidrag söks med större belopp än . I HI:s promemoria beskrivs flera faktorer som talar för en decentralisering. Handläggningstiden för bostadsanpassningsbidragen skulle förkortas och förenklas genom att en handläggande instans försvinner. Bidragen är en ärendetyp som bygger på lokala förutsättningar och bedömningar. Kommunerna har ansvaret för boendet och bostadsförsörjningen. Detta kommunernas ansvar har särskilt kommit till uttryck i den nya socialtjänstlagen i vilken stadgas ett kommuanlt ansvar för de handikappades boendesituation. Vi anser att redan nu bör uttala att en decentralisering av alla ärenden om bostadsanpassningsbidrag bör ske till kommunerna. Endast kombinationsärenden och ärenden i vilka kommunen själv är sökande bör beslutas av länsbostadsnämnderna. För att alla kommuner skall ges de nödvändiga förutsättningarna att besluta i ärenden om bostadsanpassningsbidrag måste informationen m. m. till dem intensifieras. Vi återkommer till detta nedan. Vi vill emellertid i detta avsnitt ta upp besvärsfrågan. Även med kommunerna som beslutande i ärenden om bostadsanpassningsbidrag bör regeringen vara sista besvärsinstans. Så är besvärsordningen f. n. Det är viktigt att regeringen får möjlighet att pröva alla besvärsärenden. Härigenom utformas en praxis till ledning för kommunerna som en enhetlig bedömning av ärendena garanteras genom den föreslagna ordningen. Det kan möjligen hävdas att det skulle vara till fyllest med som sista besvärsinstans för att nå den önskvärda enhetligheten m. m. Mot detta vill vi anföra att frågor om bostadsanpassningsbidrag ofta inrymmer frågor som kan kräva bedömningar av den enskildes totala situation bedömningar som inte låter sig sammanfatta enbart av regler och föreskrifter rörande bostadsanpassningsbidrag. I vart fall bör den nu beskrivna besvärsordningen tillämpas. I detta sammanhang vill vi slutligen ta upp frågan om hur och i vilken omfattning kommunerna och besvärsinstanser bör motivera sina beslut. F. n. är motiveringen av besluten knapphändig om den alls förekommer. Eftersom den som söker bostadsanpassningsbidrag ofta saknar vanan att umgås med myndigheterna, har han inte sällan svårt att överklaga ett beslut som gått honom emot. Vi anser att regeringen bör undersöka hur en bättre ordning härvidlag skall uppnås. En möjlighet kan vara att de regionala organen länsbostadsnämnderna eller länsstyrelserna försesmed särskild kompetens för bedömning av frågor om bostadsanpassningsbidrag. En annan möjlighet kan vara att kommunerna och besvärsmyndigheterna skall ha skyldighet att bättre motivera sitt ställningstagande. Vi har ingen erinran mot vad i propositionen anförts om information och utbildning men vill stryka under att vad vi ovan anfört om borttagande av den särskilda kostnadsgränsen och om den utökade decentraliseringen innebär att informationsinsatserna kan behöva intensifieras utöver vad som förusatts i propositionen. Vi har heller ingen erinran mot att de ändrade stödreglerna träder i kraft och inte heller att decentraliseringen genomförs , dvs. Därvid skall beslutanderätten decentraliseras i den omfattning som föreslagits i denna motion. Vi vill emellertid betona vikten av att den tid som finns för information och utbildning innan den nya ordningen träder i kraft verkligen utnyttjas. Vi finner det ytterst angeläget att regeringen i den budgetproposition som avlämnas och därefter fortlöpande lämnar en redovisning för hur informationen och utbildningen har genomförts och vilka ytterligare insatser som planeras innan de nya beslutsformerna skall träda i kraft. Redovisningen bör också omfatta en utvärdering av de delvis nya reglerna för förbättringslångivningen. Med hänvisning till vad i denna motion anförts hemställer vi 1. beträffande avskaffande av den s. k. 20 000-kronorsgränsen m. m. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts, 2. beträffande decentralisering av vissa beslut om bostadsanpassningsbidrag samt besvärsordning att godkänner vad i motionen förordats, 3. beträffande information och utbildning m. m. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om redovisning av informationsinsatser m. m. () ()