ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021052 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1052 och eltaxor för jordbruk och småföretag En värmländsk lantbrukare uppger följande: Jag måste betala en årlig abonnemangsavgift för el, som är anpassad efter den högsta uttagna effekten, säkring, trots att denna kommer till användning endast månader, då jag använder en höfläkt. Under övriga månaderpå året harjag endast behov av 16 Asäkring. Detta betyder, att jag får betala ovanligt höga avgifter för elförbrukningen i bostaden under övriga delar av året. Under nuvarande energisituation i landet, som säkerligen kommer att bli rådande , och som bl. a. innebär att kraftdistributörerna har ett stort energiöverskott , borde effektiva åtgärder vidtagas för att förbilliga el-kraften för jordbrukare och andra el-abonnenter, som har ett särskilt högt behov av el-kraft under kraftverkens låglasttid, dvs. som är särskilt markerad bl. En sänkning av energipriset med några ören skulle inte medföra någon nämnvärd reducering av totalavgiften för jordbruksabonnemang. Kraftleverantörerna borde kunna medgiva, att lantbrukare och andra näringsidkare får betala en abonnemangsavgift, som motsvarar ett grundabonnemang, i mitt fall 16 A, under exempelvis 9 månader och endast erlägga en högre abonnemangsavgift motsvarande den säkring, i mitt fall 35 A, som abonnenten har användning för och ett reducerat energipris under sommarkvartalet. Ett sådant arrangemang skulle kunna innebära en vinst för abonnenterna av sådan storleksordning, att den ökning av el-förbrukningen, som kraftdistributörerna säger sig eftersträva verkligen får effekt. vinner man att lantbrukare och andra, som har ett gemensamt abonnemang för bostaden, arbetslokaler och motorer får normala avgifter för el-förbrukningen i bostaden. Så långt den värmländske lantbrukaren. Frågan kan visserligen inte bli föremål för något riksdagsbeslut, men vi anser att frågan är av så stor betydelse för gruppen jordbrukare och småföretagare att vi härmed hemställer att hos regeringen anhåller om utredning i samråd med bl. a. lantbrukets organisationer, kraftproducenter och eldistributörer rörande möjligheten till säsong-uttag för elektricitet för jordbruk och småföretag på sätt som i motionen angivits.
mot · G5021066 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1066 m. fl. Ökad förädling inom sågverksindustrin Sågverksindustrin i län svarar för av rikets sysselsättning i branschen. län framstår därmed som ett av de viktigaste sågverkslänen. Det finns nu ca 60 sågverksföretag av varierande storlek i länet. Till övervägande delen är det små företag som tillsammans sysselsätter 1 000-1 200 personer. är i huvudsak inlandslokaliserade med en koncentration till , , , och kommuner. De är ofta lokaliserade till mindre tätorter eller belägna i glesbygdsområden. Flera sågverk har en avgörande betydelse för sysselsättningen på de lokala arbetsmarknaderna, ibland av den totala industrisysselsättningen. Kapacitetsutnyttjandet är mycket lågt i branschen. I län var det 1978 så lågt som . Förädlingsgraden är låg. Man kan uppskatta att endast av produktionen består av förädlade produkter. i län har uppmärksammat branschens problem i samband med att omfattande nedläggningar skett och genomfört en utredning ur vilken uppgifterna ovan till största delen är hämtade. Avsikten med utredningen var att man dels skulle pröva förutsättningarna för att genomföra omstrukturering av branschen med hänsynstagande till de regionalpolitiska kraven, dels klarlägga behoven av samhällsinsatser för att få en lönsam sågverksindustri i länet. Dessutom ville man ha ökade kunskaper om sågverkens tekniska status, investeringsbehov och finansieringsmöjligheter. Värdefulla rapporter om ökade samordningsmöjligheter har utarbetats och överlämnats till företagen. Man har också föreslagit åtgärder beträffande råvaruförsörjningen. har presenterat en utredning om sågverkens möjligheter till vidareförädling. Man har genom breda marknadsundersökningar bland snickeriindustrier och trävarudistributörer i , , , m. fl. länder kartlagt önskemålen om produkter från den svenska sågverksindustrin. Undersökningarna visade att det finns goda marknader för vidareförädlade trävaror. De produkter det gäller är bl. a. snickeriämnen, färdigtorkade exaktkapade ämnen och hyvlade trävaror. Det är ytterst angeläget att vi så långt som möjligt tar till vara dessa möjligheter. En satsning på vidareförädlade produkter ger nya möjligheter för mindre och medelstora sågverk att överleva och utvecklas. föreslår att ett statligt branschprogram inrättas för att hjälpa sågverksindustrin att komma i gång med vidareförädlingen. Stödet bör enligt industriverket bestå av hjälp med kundkontakter och marknadsföring. Även för t. ex. produktionsuppläggning och investeringar kan ett samhällsstöd vara motiverat exempelvis i form av kreditgarantier. Totalt i landet skulle detta program kunna skapa uppskattningsvis 7 000 jobb. En betydande andel av dessa jobb skulle kunna skapas i län. Därför är det angeläget att det föreslagna branschprogrammet för sågverksindustrin genomförs. Det räcker inte med välvilligt tal om vidareförädling. Konkreta åtgärder krävs. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om omedelbara åtgärder för vidareförädling inom sågverksindustrin. () ()
mot · G5021067 · 1982-01-25 00:00:00 — i av AMS egenregiverksamhet Vid fjolårets riksdag behandlades några motioner som upptog problem kring () egenregiverksamhet. I motion 1980/81:1053 hade jag framfört synpunkter på de problem som uppstod för de specialanvisade som med anledning av omorganisation av verksamheten överförts från förläggningar till integrerat boende. I anledning härav uttalade utskottet att det hade visat sig finnas problem med boendeformen, integrerat boende, och sade härutöver att arbetstagare rent av sökt sig tillbaka till de förläggningar som återstår. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det inte fanns anledning att forcera nedläggningen av de anläggningar som fanns kvar. Även den parlamentariska utredning som skulle överväga inriktning och omfattning av verksamheten talade för att man förfor på detta sätt, menade utskottet. Dessa synpunkter från utskottet gavs regeringen till känna. har en viss oro från de anställda på dessa förläggningar kommit till uttryck. Man har, medveten om uttalande, ansett det otillräckligt med detta uttalande då AMS trots allt haft viss nedläggningsverksamhet. Jag anser det finns fog för sådan oro i ett meddelande från AMS till länsarbetsnämnderna (Dnr Va 366/81). I detta meddelande görs något överraskande gällande att erfarenheterna av övergång från förläggningsboende till integrerat boende enligt styrelsens mening varit goda, varför förläggningarna i princip bör avvecklas. Vidare framhåller man att nedläggning av förläggningarna behöver inte forceras, vilket innebär att det är möjligt att i vissa fall ha kvar förläggningsboendet även efter 1982. Uttryck som att nedläggningarna behöver inte forceras liksom att det i vissa fall är möjligt att ha kvar förläggningsboendet även efter 1982 tyder på att AMS för det första tar tämligen lätt på uttalande om de problem med integrerat boende som utskottet anser sig känna till och för det andra likaledes i strid med utskottets uppfattning inte avser att avvakta den parlamentariska utredningens betänkande. Jag förutsätter att denna utredning, som ännu inte har påbörjat sitt arbete, inte kommer att bli färdig . De anförda synpunkterna ger mig anledning att föreslå att utskottet upprepar sitt uttalande i denna fråga. Med stöd av vad jag ovan anfört hemställs att som sin mening ger till känna vad i motionen anförts beträffande avvecklingen av AMS egenregiverksamhet.
mot · G5021069 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Fortsatt statligt anslag till omskolning och omplacering av kommunalt anställda lärare och skolledare I proposition 1981/82:100, bil. 11, finns upptaget det särskilda anslaget för lönekostnader vid viss omskolning och omplacering. Detta anslag disponeras av statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN). har det särskilda löneanslaget fått användas bl. a. för lärare och skolledare med , statligt reglerad anställning vid rehabilitering på grund av fysiskt, psykiskt eller socialt arbetshinder. Vid föredragandens anmälan av anslaget F8, statens arbetsmarknadsnämnd, anges att vissa frågor som rör arbetsvårdsåtgärder m. m. för kommunalt anställda med statligt reglerade tjänster, fr. o. m. skall ombesörjas av kommunerna själva. Följderna av detta är bristfälligt analyserade. Om förslaget genomförs så blir lärare och skolledare den enda grupp med statligt reglerad anställning, som inte kommer att omfattas av det särskilda löneanslaget och statens medverkan vid rehabilitering. Detta kan medföra att lärare och skolledare, som har arbetshinder som inverkar menligt på undervisningen, i ökad utsträckning tvingas gå kvar i sina befattningar. Förändringen kan också leda till att fler än tidigare sjukpensioneras i stället för att övergå till andra arbetsinsatser. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att anslaget F 9 Lönekostnader vid viss omskolning och omplacering skall i oförändrad omfattning kunna disponeras av lärare och skolledare med statligt reglerad anställning, 2. att uttalar att förordningen om arbetshandikappade i statligt reglerad anställning, SFS 1979:518, samt övriga regler som gäller vid rehabilitering och övertalighet även i fortsättningen skall gälla för lärare och skolledare med statligt reglerad anställning. (vpk) (vpk) INGA (vpk) HANS (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G5021070 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1070 Tillämpningen av rättshjälpsförordningens regler De advokater och andra jurister som arbetar i hög utsträckning som ombud i utlänningsärenden och som arvoderas genom rättshjälpen har i många fall mycket allvarliga ekonomiska problem. I vissa fall hotas advokatbyråers fortsatta verksamhet. Anledningen till dessa ekonomiska svårigheter är att statens invandrarverk och dröjer mycket länge med att yttra sig över ingivna kostnadsräkningar. Att inlämnade kostnadsräkningar ligger utan att behandlas eller ännu längre förekommer inte sällan. Vid åtskilliga tillfällen förekommer t. o. m. att man försummar att yttra sig över kostnadsräkningen när ärendet slutligt avgörs. Skattskyldighet däremot uppkommer redan när kostnadsräkningen lämnas in till berörd myndighet. Den situation som råder gör att det kommer att bli mycket svårt att finna kvalificerade jurister som är villiga att åta sig uppdrag som gäller utlänningslagen. Rättssäkerheten kommer på så sätt att äventyras för dem som söker politisk asyl. I rättshjälpsförordningen finns bestämmelser om att en myndighet är skyldig att utan dröjsmål yttra sig över kostnadsräkningar och sända dem till rättsh jälpsnämnden. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om åtgärder som innebär att rättshjälpsregler följs i det avseende som motionen berör.
mot · G5021071 · 1982-01-22 00:00:00 — och i En ombudsman för invandrarfrågor Det har stort sett rått enighet om att svensk invandringspolitik skall präglas av generositet mot våra invandrare. På goda grunder kan man anta att de myndigheter som har det direkta ansvaret för att statsmakternas intentioner fullföljs tillämpar lagarna och bestämmelserna på ett sätt som svarar mot intentionerna. Invandrarnas situation är ofta nog svår och osäker, speciellt i , beroende på den kulturella och politiska verklighet som de lämnat. För att anpassningen skall gå så bra som möjligt måste därför stor hänsyn tas till de förhållanden som gäller i varje enskilt fall. Individens behandling blir därmed en fråga om såväl hänsyn som om rättvisa och rättssäkerhet. Problemet lagstiftning-tillämpning-allmänhet är generellt i ett samhälle som vårt, men speciella problem gäller för invandrarpolitiken. har speciella ombudsmannainstitutioner för att följa domstolars och myndigheters verksamhet och för att göra medveten om eventuella brister i dessa sammanhang. Det vore önskvärt att hade tillgång till en speciell ombudsman för invandrarfrågor. Argumenten för detta är i det närmaste uppenbara eftersom invandrarnas situation - speciellt i - är svår liksom rätts- och förvaltningstilllämpningarna svåra att kontrollera och följa av lagstiftarna. En speciell invandrarombudsman skulle ha att granska domstolars och andra myndigheters verksamhet när det gäller invandrare och utifrån sina erfarenheter föreslå lämpliga åtgärder. Ombudsmannen skulle avlämna en rapport till där rekommendationer till eventuella åtgärder kunde ges. Under hänvisning till vad som sagts hemställs att begär att regeringen vidtar sådana förberedande åtgärder att en invandrarombudsman kan tillsättas för att i likhet med justitieombudsmannen när det gäller allmänna rättsoch förvaltningsfrågor följa invandrarpolitikens tillämpningar. HANS () i
mot · G5021074 · 1982-01-25 00:00:00 — Ändrad stödområdesklassificering för vissa kommuner i län län ligger centralt i det mellansvenska inlandet. Det ligger mitt emellan landets två största städer och har goda kommunikationer med övriga centra i landet. Med det centrala läget i landet kan det antas att länet skulle ha haft små problem i fråga om sitt näringsliv. Så är emellertid inte fallet, länet har betydande problem som blivit än besvärligare. Det är viktigt att detta görs klart för de myndigheter som kan påverka länets fortsatta utveckling. arbetsmarknadsutskott har för inte så länge sedan besökt vissa delar av länet och haft möjlighet att direkt ta del av de problem som där finns. Många uppfattar län som bara . Men är bara en del av detta län. De delar av länet som har de största problemen med näringsliv och sysselsättning ligger i norr. Kommunerna har både ett ensidigt näringsliv och stor arbetslöshet. Problemen är här minst lika stora som i kommuner norr om länet vilka stadigvarande inplacerats i stödområde. Men problemen finns, och kan förutses, också i länets södra del. Här kan också komma att påkallas regionalpolitiska insatser. Jag är väl medveten om att frågan om landets indelning i stödområden är föremål för utvärdering. Jag finner det ändå påkallat att återupprepa de krav som ställdes föregående år om inplacering av vissa kommuner i länet i stödområdesklass. I vad gäller och kommuner behandlas de som om de tillhörde stödområdet fram till . Detta på grund av de strukturproblem som stålindustrin i området haft att kämpa med. Efter detta datum kan förutses ökade svårigheter att lämna stöd för näringslivsutveckling i dessa kommuner. Det är därför angeläget att dessa två kommuner stadigvarande inplaceras inom stödområdet så länge deras regionala problem kvartstår. Med stöd av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer att, inom län, och kommuner placeras i stödområde 4, kommun i stödområde 2 och kommun i stödområde 1. PER (vpk)
mot · G5021076 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:1076 m. fl. Invandrare som deltar i vissa kurser på AMU, t. ex. verkstadsteknisk utbildning, har ofta stora svårigheter att följa undervisningen på ett tillfredsställande sätt på grund av att deras kunskaper i svenska språket inte räcker till. Det finns enligt vår mening ett par starka skäl för att åtgärder vidtas för att komma till rätta med den här situationen. Dels har vi , trots att vårt land är drabbat av en omfattande arbetslöshet, brist på utbildade yrkesarbetare på vissa orter. Dels är det ju viktigt att alla som bor och arbetar i vårt land ges en reell möjlighet att ta del av den mer kvalificerade utbildningen. Vi föreslår därför att när det visar sig att den grundkunskap som invandrare fått enligt lagen om svenskundervisning inte är tillräcklig för att kunna tillgodogöra sig viss utbildning bör vederbörande ges möjlighet att genom extra undervisning få komplettera kunskaperna i svenska. Studiemedel för denna undervisning bör utgå enligt samma regler som gäller för AMU-kurser. Med anledning av ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om kompletterande svenskundervisning. () ()
mot · G5021078 · 1982-01-22 00:00:00 — 1981/82 1078-1080 Motion 1981/82:1078 Den svenska tekoindustrin har bevisligen att verka under och arbeta med betydande svårigheter. De problem den har att brottas med är omfattande och av skiftande karaktär. Det krävs därför en helhetssyn som spänner över en rad politiska arbetsområden när det gäller såväl att ange målsättningen för tekoindustrin som att utforma erforderliga åtgärder. Regeringen har aviserat att tekofrågorna skall bli föremål för en övergripande bedömning som grund för en separat proposition. Detta är väl motiverat. En arbetsgrupp med företrädare för berörda departement arbetar f. n. med underlag till en sådan tekoproposition, som är avsedd att föreläggas . En huvuduppgift för denna grupp är att analysera vilken avvägning mellan olika stödformer som inom en given ram kan ge bästa resultat, samt att se över de detaljregler som gäller för olika stödformer. Gruppen skall inhämta synpunkter och förslag från bl. a. arbetsmarknadens parter och från företrädare för tekonäringen och tekobygderna i . I budgetpropositionen (bil. 15, , s. 97) föreslås att den lägsta åldersgränsen för det s. k. äldrestödet till tekoindustrin höjs från 50 till . Mot bakgrund av det ovan redovisade behovet av en samlad bedömning av mål och medel för tekopolitiken är det enligt vår uppfattning olyckligt att redan i budgetpropositionen låsa detaljregler beträffande äldrestödet utan att avvakta arbetsgruppens rapport. Detta så mycket mer som företrädare för regeringen uttryckligen uttalat, att någon förändring av äldrestödet ej skulle föreslås från regeringens sida inför det kommande budgetåret. Den föreslagna förändringen skulle också medföra en ökad ojämnhet i stödtilldelningen mellan olika företag, vilket skulle motverka ambitionen att vidmakthålla likartade konkurrensförhållanden mellan företagen inbördes. De förändringar av äldrestödsreglerna som genomfördes fr. o. m. innebar en sänkning av det totala stödbeloppet . För innevarande budgetår kommer trots detta de nuvarande reglerna inte att utan justering möjliggöra ett fullständigt utnyttjande av den anvisade budgetramen. Detta har dokumenterats av AMS. Härtill kommer att har antalet anställda inom tekoindustrin minskat med ca 4 000 personer, dvs. , vilket ger en motsvarande minskning av bidragsunderlaget. Ej heller under nästkommande budgetår kommer därför den av regeringen föreslagna 1 1981182. budgetramen för äldrestöd att kunna utnyttjas till fullo med nuvarande regler. Det kan således inte finnas något rent budgetmässigt motiv för en förändring av detaljreglerna kring äldrestödet redan i budgetpropositionen. Enligt vår mening bör därför förslaget om en höjd åldersgräns för äldrestödet lämnas utan avseende. Frågan om regelutformning för äldrestödet bör behandlas i samband med den speciella proposition om tekopolitiken som skall föreläggas . Med anledning av vad vi ovan anfört hemställs att avslår regeringens förslag om ändring av reglerna för det s. k. äldrestödet. HANS NYHAGE (m)
mot · G5021079 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1079 m. fl. Översyn av ersättningsreglerna för partiellt arbetsföra De samhälleliga insatserna för personer med arbetshandikapp har fr. o. m. 1980 huvudsakligen samlats till Samhällsföretagsgruppen. Denna består av en central och 24 regionala stiftelser och omfattar 370 skyddade verkstäder med över 27 000 anställda. Kostnaden för samhället härför är hög: i förlusttäckning, vilket motsvarar ett lönebidrag på per handikappad anställd. Samhällsföretag har inte lyckats med målsättning att efter hand slussa ut de partiellt arbetsföra på den reguljära arbetsmarknaden. Mindre än en procent har lämnat Samhällsföretag för anställning inom annan verksamhet. Mot denna bakgrund är det nödvändigt med åtgärder som ökar personalomsättningen inom Samhällsföretag. Vi förutsätter att den översyn som skett av Samhällsföretagsgruppen resulterar i sådana åtgärder. Det övervägande antalet partiellt arbetsföra är sysselsatta på den reguljära arbetsmarknaden. Kostnadsutvecklingen, kraven på effektivitet i näringslivet och strukturomvandlingen har emellertid medfört att många partiellt arbetsföra inte kunnat få anställning på den öppna arbetsmarknaden. Målsättningen bör vara att också dessa skall kunna återinträda på arbetsmarknaden. Genom tekniska hjälpmedel och särskilda anordningar kan man ofta anpassa arbetet till den enskilda människans förutsättningar, och därmed reduceras effekten av eventuella arbetshandikapp. För sådan specialutrustning utgår också statliga bidrag. Samhället ger lönebidrag till företag som anställer partiellt arbetsföra. Utgångspunkten för ersättningens storlek bör enligt vår mening dock vara att ett sådant åtagande inte skall medföra en försämring av företagets konkurrensmöjligheter. Ersättningen skall fylla ut skillnaden mellan den partiellt arbetsföres produktivitet och en tänkt normal produktivitet och dessutom täcka eventuella merkostnader för företaget. Ersättningen bör vidare omprövas med jämna mellanrum och inte som nuvarande lönebidrag trappas av automatiskt. Samhällets information om ersättningsmöjligheterna vid anställning av partiellt arbetsföra bör förbättras i samarbete med näringslivets organisationer. Det enskilda näringslivet har liksom hela den offentliga sektorn ett ansvar för att bereda personer med olika former av arbetshandikapp sysselsättning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bidragsreglerna för sysselsättning av partiellt arbetsföra i syfte att möjliggöra att flera av dessa skall kunna få arbete på den öppna arbetsmarknaden. . () ()
mot · G5021083 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1083 m. fl. Forskares tillträde till arbetsplatserna Den bedrivna arbetslivsforskningen har till övervägande del varit företagsstyrd. Försök att bedriva en forskning som tar upp förhållandena från de anställdas synpunkt har effektivt stoppats av företagen. Det visar undersökningar som vpk har refererat till i tidigare motioner i detta ärende. Vpk återkommer därför nu till kravet på ett lagförslag, som garanterar forskare tillträde till arbetsplatserna. En lagändring måste ge arbetslivsforskningen möjlighet att komma in på arbetsplatserna oavsett vad arbetsköparna anser. Den lokala fackliga organisationen måste då ges rätt att ge forskare uppdrag att bearbeta förhållanden på arbetsplatsen även om det sker utan företagsledningens och/eller ägarnas samtycke. Företagen måste åläggas att underlätta sådan forskning. Förslaget om en lag som garanterar forskarna tillträde till arbetsplatserna har tidigare bl. a. lagts fram av arbetsrättskommittén och . Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om ett förslag till lag, vari forskares tillträde till arbetsplatser garanteras i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G5021084 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1084 m. fl. Anställningsskyddet i statliga tjänster, m. m. 1981/82:90) kommunisterna har yrkat avslag på de förändringar som föreslagits i proposition 1981/82:71 om ny anställningsskyddslag. De förändringar som föreslås är införande av provanställning. I den nu aktuella propositionen föreslås en anpassning till detta förslag på det statliga området. Vi finner inte anledning att på det statliga området införa provanställningar och därmed förändra anställningsskyddet. Därför yrkar vpk avslag på proposition 1981/82:90 i de delar som gäller förändringar av anställningsskyddet och införandet av provanställning. Med det anförda föreslås att avslår proposition 1981/82:90 om anställningsskyddet i statliga tjänster m. m. i vad gäller införande av provanställning. (vpk) C. H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)