mot · G5022443 · 1982-04-16 00:00:00 — Ändring i skogsvårdslagen (1979:429), m. m. 1981/82:177) Proposition 1981/82:177 utgår från virkesförsörjningsutredningens betänkande. I såväl propositionen sorn i betänkandet antyds att den splittrade fastighets- och ägarestrukturen i vissa delar av landet är hindersam för avverkningar och skogsvård. Enligt vår mening bör detta förhållande än starkare framhävas. Ett av de effektivare medlen för att uppnå en av både samhällsekonomiska och sysselsättningsmässiga skäl önskvärd förbättring av vår virkesförsörjningsbalans är otvivelaktigt att med kraft och nya metoder arbeta för förändringar i vissa trakters ägare- och fastighetsstruktur. Det är oacceptabelt att en inom vissa områden eller i vissa avseenden föråldrad struktur skall fortsätta att motverka ett nödvändigt rationellt nyttjande av landets ekonomiskt viktigaste naturresurs. Något som bl. a. bör prövas i vidare utsträckning än är att söka åstadkomma lösningar på tillkrånglade och hämmande fastighetsstrukturella problem genom sammanföringar och bildningar med en form av kooperativ idé såsom grund. Härmed åsyftas bildande av gemensamhetsskogar och liknande samfälligheter och en utvidgning av de i och inland redan existerande, tydligen effektiva och jämnt avverkande allmänningsskogarna. Ej minst med hänsyn till de senares i lag inskrivna samhällsgagnande syfte bör deras förutsättningar ökas för att med sig genom köp eller långsiktiga nyttjanderättsavtal förena nu passiva, enskilda ofta utboägda skogsinnehav, närliggande starkt uppsplittrade skogsskiften ävensom annan mark där avverkningar och skogsvårdsåtgärder är kostnads- och arbetsmässigt svåra att motivera och genomföra för nuvarande ägaren men ej för intilliggande allmänning med dess organisation och personal- och maskintillgång. Skilda åtgärder även skattemässiga bör skyndsamt utredas och prövas för att på olika sätt realisera denna, uppenbarligen på allt flera håll förekommande kooperative idé och då särskilt med inriktning på de trakter där skogsbrukets effektivitet och avkastning är speciellt begränsad på grund av uppsplittringen på små skiften eller till följd av att många skogsägare är passiva, kanske dödsbon eller samägande ideella andelsinnehavare. I propositionen pekas på det väsentliga hinder för aktivt skogsbruk som ligger däri att många skogsbrukare är gamla eller bor långt från sina skogsfastigheter. Dessa faktorer är framför allt besvärande i och i inland, där påvisbart förutsättningarna för ökat råvaruuttag är mest påtagliga på både kort och . Föredraganden menar att det är angeläget att köpbara avverkningsresurser kan byggas upp för att undanröja de hinder som nämnts. Det är emellertid lika viktigt för vårt skogsbruk att sådana köp- eller hyrbara resurser skapas för återväxtåtgärderna efter avverkningarna. Åtgärderna bör ha nära samband i tiden och därför gärna utföras av samma resurshållare. Dessas sysselsättningsunderlag blir härigenom också stabilare. Även om det bör upprepas hur betydelsefullt och ändamålsenligt det är att sådan resurshållare- och serviceverksamhet finns i områden med skogsägare som inte själva förmår fylla de anspråk samhällsekonomin, råvaruefterfrågan och sysselsättningsbehovet ställer på dem, skall det framhållas att en maskinell överkapacitet och en överetablering bör undvikas. Detta kan bl. a. ske vid en servicesamverkan ej blott med skogsägareföreningar utan också med domänverket, alternativt med större gemensamhetsskogar eller med allmänningsskogarna. Traditionella intressegrupperingar bör skjutas åt sidan till förmån för servicesamverkans samlade nyttoeffekt. Det får inte enbart vara en uttalad förhoppning att de uppräknade ställer sig till förfogande för samverkan i servicesyfte och att resurser för såväl avverkningar som återväxtåtgärder på köp- eller hyresbasis byggs upp. Enligt vår uppfattning bör skogsvårdsstyrelserna, bl. a. genom förhandlingsinitiativ, där så är möjligt aktivt verka för och underlätta önskad servicesamverkan. Allmänningsskogarna i och har speciella förutsättningar att inbegripas i servicesamverkan på grund av det nära och organiserade sambandet med delägarna (sammanlagt ca 20 000) och den särskilda lagstiftning som gäller för allmänningarna. Under rubriken ekonomiska stödet till skogsbruket har vissa statsbidragsfrågor berörts. Där har emellertid inte behandlats allmänningsutredningens eniga förslag i remissyttrandet över virkesförsörjningsutredningens betänkande att skogsallmänningarna inom den inre zonen skall liksom redan är fallet för deras enskilda delägare kunna få upp till högst förhöjda statsbidrag till fullständiga återväxtåtgärder inom sina egna s. k. 5 § 3-skogar, så länge sådana förhöjda bidrag medges av . Motiv för detta förslag är dels att de investeringar som skall göras i form av återväxtåtgärder inom de s. k. 5 § 3-skogarna är synnerligen långsiktiga, dels att de ifrågavarande skogsallmänningarna saknar möjligheter till ekonomiska omföringar från yttre zonen, där de ej har tillgångar, till den inre zonen, dels att de inte heller har rätt att uttaxera från sina delägare och dels att de bruttobelastas av skogsvårdsavgiften. förslag anknyter till vad som uttalats i reservation nr 2 till jordbruksutskottets betänkande 1980/81:25. I likhet med reservanterna anser vi att bidragsstödet i fråga skall utgå från det anslag som fr. o. m. /84 anvisas för motsvarande principbeslut bör alltså innebära att allmänningsassociationerna i den inre zonen i förevarande avseende jämställs och likabehandlas med enskilda skogsägare/delägare inom den zonen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag i avsikt att påskynda nödvändiga förändringar av den splittrade fastighets- och ägarestrukturen i vissa trakter, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående köp- eller hyrbar service för avverkningar och återväxtåtgärder, 3. att hemställer hos regeringen att motionen överlämnas till allmänningsutredningen resp. fastighetsstrukturutredningen för beaktande i de delar som berör utredningarnas arbete, 4. att som sin mening uttalar att allmänningsassociationer inom den inre stödzonen skall kunna erhålla statsbidrag till fullständiga återväxtåtgärder inom sina s. k. 5 § 3-skogar enligt samma grunder som för motsvarande ändamål gäller för enskilda skogsägare inom denna zon.