mot · G502426 · 1982-01-20 00:00:00 — Utvecklingen av ny transportteknik till såväl lands som sjöss och ökade krav på snabb omsättning av gods och fartyg har medfört behov av omfattande investeringar i hamnarna. har strukturförändringarna inom handelsflottan medfört att totala antalet anlöp ar minskat trots att de hanterade godsmängderna totalt ökat. En koncentration av godsflödet till vissa hamnar har skett. Konkurrensen mellan hamnarna har ökat, och många hamnar har genomfört stora investeringar för att kunna hävda sin position. Utvecklingen har lett till viss överkapacitet på hamnresurser. Den avlämnade närsjöfartsutredningen förutser en ytterligare koncentration av godsflödet till hamnar med hög servicenivå. Statens hittillsvarande syn på hamnfrågorna innebär att staten inte bör engagera sig ekonomiskt i hamnverksamheten. De hamnägande kommunerna anses själva böra svara för hamnverksamheten och ta konsekvenserna av utvecklingen. Enligt närsjöfartsutredningen kan marknadens krav i kombination med den ekonomiska utvecklingen i de hamnägande kommunerna förväntas leda till att de hamnar som har låg godsomsättning gradvis kommer att minska investeringarna och därmed ytterligare minska godsomsättningen. kommer ett färre antal hamnar att utnyttjas. För att erhålla en tillfredsställande ekonomi i sjötransporterna är det en förutsättning att hamnarna kan erbjuda tillräckligt stora godsmängder. Inte minst är detta ett krav för att linjetrafik på svensk hamn över huvud taget skall kunna motiveras. En splittring av tillgängliga godsmängder på flera hamnar och krav på flera anlöp skulle medföra att linjetrafik på svensk hamn inte längre blir ekonomiskt försvarbar. Godset skulle sjö- eller landvägen få föras till hamnar på kontinenten till avsevärda merkostnader till nackdel för vårt totala kostnadsläge. De hamnägande kommunerna har ofta bundit sig för stora hamninvesteringar. Hamnverksamheten genererar arbetstillfällen och ökar kommunernas attraktionskraft i samband med industrilokaliseringar. Det är därför realistiskt att tänka sig att kommunerna inte kommer att vara beredda att göra avkall på den höga prioritering av hamnverksamheten som är vanlig. Minskad konkurrenskraft kommer troligen att leda till ökade krav på investeringar och förhoppningar om att kunna öka godsflödet på andra hamnars bekostnad. Det torde i realiteten vara omöjligt av politiska skäl att fatta beslut om nedläggning av en hamn utan att den hamnägande kommunen gjort så stora förluster på verksamheten att det är uppenbart för merparten av kommuninvånarna att hamnrörelsen är kommunalekonomiskt försvarbar. Flertalet svenska hamnar subventioneras med kommunala skattemedel. Allteftersom strukturförändringarna inom sjöfartsnäringen och hamnverksamheten fortskrider finns det en uppenbar risk för att allt större skattemedel kommer att satsas i en ofruktbar konkurrens mellan de hamnägande kommunerna till men för samhällsekonomin och en sund transportekonomisk utveckling. Vissa hamnkommuners delägarskap i stuveriföretaget i hamnen accentuerar ytterligare denna utveckling. I förlängningen av en sådan utveckling föreligger en risk för att de mycket kostnadskrävande investeringar som till följd av den tekniska utvecklingen och de ökande kraven på rationell godshantering måste ske för att garantera svensk sjöfarts och svenska hamnars konkurrenskraft på grund av hamnarnas gradvis sjunkande lönsamhet, inte kommer till stånd i erforderlig grad. är för sin handel helt beroende av sjötransporter. Det är ett övergripande samhällsintresse att dessa kan utföras på ett sådant sätt att de kostnadsnackdelar som vår geografiska och demografiska struktur medför begränsas i största möjliga grad. För kostnadsutvecklingen är det väsentligt att de svenska hamnarna kan erbjuda en rationell godshantering till lägsta möjliga kostnad. Det torde inte vara realistiskt att förutsätta att de hamnägande kommunerna skall ha förmågan att oegennyttigt prioritera detta övergripande samhällsintresse. Statlig planering och styrning torde vara oundviklig. Av dessa skäl är det nödvändigt att genomföra en övergripande planering och styrning av det svenska hamnväsendet. Därvid bör frågor rörande kapitalförsörjning för erforderliga investeringar i de kvarvarande hamnarna lösas. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen framlägger förslag till en framtida struktur av det svenska hamnväsendet och till dess genomförande.