mot · G5022309 · 1982-03-24 00:00:00 — Vi vill erinra om att, även om en omfattande och förtjänstfull utvecklingsverksamhet bedrivs i småföretagen så är nog de ensamma och obundna uppfinnarna de som står för flertalet av nya och utvecklingsbara tekniska idéer. Den senare utvecklingen och tillämpningen av de nya idéerna sker sedan ofta i företagen. Uppfinnarna har därmed en mycket betydelsefull roll, och förutsättningarna för deras verksamhet får självfallet inte försämras genom de nya reglerna för utvecklingsfondernas finansieringsverksamhet. Detta bör ges regeringen till känna. Vi vill i det här sammanhanget notera bristen på förslag inom innovationspolitiken. Bristen är särskilt anmärkningsvärd med hänsyn till att propositionen har getts benämningen Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning. De socialdemokratiska förslagen om stimulanser till teknikupphandling, uppfinnare m. m. innehåller däremot i motsats till regeringens politik på området en rad konkreta förslag till en aktiv innovationspolitik. STU har en viktig roll i innovationspolitiken. De utvecklingsprojekt, uppfinningar m.m. som drivits med STU:s stöd måste komma vidare till produktionsstadiet. Det kan bl. a. ske genom utvecklingsfondens verksamhet som också får större möjligheter genom det nya utvecklingskapitalet. Ett led i det arbetet är enligt vår mening STU:s förslag att formerna för deras stöd vidgas så att STU ges möjlighet att lägga ut uppdrag eller beställningar i form av utvecklingskontrakt. Vi förordar att STU ges dessa möjligheter. I Många av de mindre och medelstora företagen arbetar som underleveranItörer till stora företag. Ofta avsätts hela eller huvuddelen av produktionen till Ktt fåtal köpare. Det skapar ett beroende som kan medföra stora problem. Ett sådant är underleverantörernas känslighet för konjunktursvängningar. Det förekommer ofta att större företag vid konjukturförsämringar tar hem produktion från underleverantörer för att öka sitt eget kapacitetsutnyttjande. Detta kan självfallet bli mycket kännbart för underleverantörsföretaget som ofta drabbas av svåra ekonomiska problem i dessa situationer. Ett annat problem är att underleverantören på grund av sin beroendeställning gentemot enskilda köpare kan komma att pressas till orimligt hårda avtalsvillkor. Många underleverantörer tvingas acceptera långa dröjsmål med betalningarna från köparföretagen och lånar därmed i praktiken ut pengar till dessa företag. Två arbetsgrupper har studerat underleverantörernas situation inför propositionsarbetet. De pekar bl. a. på behovet av en ökad export för att svenska komponenttillverkare skall få tillräckligt stora avsättningsvolymer för att få en tillräcklig bas att bedriva ändamålsenligt utvecklingsarbete på. Det är en förutsättning för att klara konkurrensen med utländska företag. Ökade insatser för att främja exporten är därför av stor vikt. Den försöksverksamhet med statliga handelshus vi föreslår har här en viktig uppgift, då exportsatsningar ofta kräver samverkan mellan flera av de små och medelstora företag som det här ofta är frågan om. Bland övriga förslag kan nämnas att de regionala utvecklingsfonderna i större utsträckning bör initiera möten mellan underleverantörsföretag och beställarföretag. Vidare föreslås SIND ta initiativ till en samordning av utvecklingsfondernas underleveransförmedling och register över tillverkningskapacitet. Dessutom föreslås en samordning av denna verksamhet med motsvarande hos . Industridepartementet föreslås ta initiativ till ett internationellt mässarrangemang för svenska underleverantörer. Det statsstödda exportkreditsystemet bör utformas så att svenska underleverantörers ställning stärks. Finansiellt stöd bör kunna ges till beställare som tillsammans med svenska underleverantörer utvecklar nya produkter eller ny produktionsteknik. Svenska underleverantörer bör mer än involveras i utvecklingsarbetet med större offentliga beställningar och utvecklingsprojekt. Ett ytterligare förslag är att de regionala utvecklingsfondernas produktutvecklingslån bör få användas till offertstöd till småföretag som vill samverka vid större anbudsprojekt inom landet. Vi anser att det är en värdefull och riktig analys som gjorts av underleverantörernas situation. Flera av förslagen kan tillgodoses genom de ändrade former för utvecklingsfondernas stödgivning som tidigare nämnts. Det kräver dock enligt vår mening att utvecklingsfonderna tilldelas ytterligare resurser om de på ett tillfredsställande sätt skall klara de nya uppgifter som föreslås. Vi återkommer senare till förslag om ökade anslag för utvecklingsfonderna. När det gäller utformningen av exportkreditsystemet bör regeringen ges i uppdrag att så snart tillräckliga erfarenheter har vunnits genomföra en utvärdering av hur de regler som infördes genom riksdagsbeslutet har påverkat de svenska underleverantörernas exportmöjligheter. Utvärderingen bör redovisas för åtföljt av ev. förslag till förändringar som är nödvändiga med hänsyn till arbetsgruppens förslag. Varken arbetsgrupperna eller regeringen har behandlat underleverantörernas ofta starka beroende av stora företag. Vi socialdemokrater har i tidigare motioner krävt att översynen av underleverantörernas situation även skulle inbegripa denna frågeställning. Vi upprepar nu vårt krav. Den nya översynen skall syfta till att utarbeta förslag till åtgärder för att stärka underleverantörernas ställning gentemot enskilda köpare. Det kan ske genom regler beträffande exempelvis de ekonomiska villkoren eller långsiktigheten i leveransavtalen. Man bör undersöka om det är möjligt att införa särskilda regler beträffande de fall då ett enda företag genom sina beställningar engagerar stora delar av ett underleverantörsföretags kapacitet. Dessa regler skulle exempelvis kunna innebära en skyldighet att varsla underleverantörsföretag i samband med att ett köparföretag vid produktionsförändringar har s. k. primär förhandlingsskyldighet enligt MBL gentemot de egna anställda. En annan viktig uppgift är att underlätta underleverantörernas finansieringssituation. Vi har tidigare krävt att förutsättningar för en factoringverksamhet i anslutning till de regionala utvecklingsfonderna skulle undersökas. En funktion inom eller ett organ knutet till fonderna skulle därvid få uppgiften att överta det levererande företagets fakturor och sedan handha inkasseringen av utestående fordringar. Det skulle innebära en avlastning på företagets behov av rörelsekapital. Vi konstaterar att en sådan undersökning inte har genomförts varför vi nu upprepar vårt krav. Utbildning är en viktig del i småföretagspolitiken. Många som önskar starta egna företag drar sig för att göra detta på grund av brist på kunskaper om företagens villkor, dålig kännedom om lagar, förordningar, brist på kunskaper i företagsekonomi etc. Utbildning har därför stor betydelse för nybildandet av företag. Utbildning av företagare är också viktig för redan igångvarande företag. Det förekommer att företag hamnar i svåra problem på grund av bristande kunskaper i t. ex. företagsekonomi och skattelagstiftning. Utbildning i försäljning och marknadsföring kan också vara avgörande för om ett företag skall ta till vara expansionsmöjligheter eller ej. * Utvecklingsfonderna har en utbildningsservice som är uppdelad på sex [ utbildningsområden som vardera innefattar flera län. Verksamheten finanpieras genom ett anslag till , bidrag till företagsinriktad rfortbildning, för innevarande budgetår uppgående till 10 milj. kr. Verksamheten har visat sig vara effektiv när det gäller att föra ut information om och intressera företagare för kurser och utbildning som är viktiga för företagens Anslaget används till en del för nedbringande av kurskostnaden vilket är nödvändigt för att de minsta företagen skall kunna delta i utbildningen. Regeringen föreslog i budgetpropositionen att anslaget skulle tas bort, främst av statsfinansiella skäl. I småföretagspropositionen säger nu industriministern att han ser positivt på fondernas utbildningsaktivitet och att han ser det som naturligt att de regionala utvecklingsfonderna även i fortsättningen utnyttjar utbildningsinsatser som naturligt inslag i företagsserviceverksamheten. Men några resurser till utbildning föreslås inte. Uttalandet är därför helt utan värde och till intet förpliktande. Vi föreslår att statens industriverk även för /83 erhåller 10 milj. kr. för detta ändamål. SIFU, för företagsutveckling, spelar också en viktig roll för de mindre företagens utbildning. I anslutning till förslaget om att anslaget för företagsinriktad fortbildning skulle tas bort hänvisade regeringen till det ökade anslaget ill SIFU. SIFU har emellertid enligt regeringens förslag inte erhållit tillräckligt anslag ens för att kunna upprätthålla sin nuvarande verksamhet. Anslaget föreslås till 22 milj. kr. medan 26,9 milj. kr. hade behövts för att upprätthålla oförändrad verksamhet. SIFU hade dessutom begärt 1,8 milj. kr. för ökade utbildningsinsatser på elektronik- och dataområdet. Även här gör industriministern i småföretagspropositionen uttalanden som helt saknar täckning. Under avsnittet vissa elektronikfrågor, vari bl. a. redogörs för rapporten i , del 3, (SIND 1981:1), säger sig industriministern förutsätta att bl. a. SIFU skall spela en aktiv roll för data- och elektronikindustrin och utnyttjandet av datatekniken. Detta uttalande görs som resurserna realt skärs ned. Vi föreslår här att SIFU erhåller oförändrat realt anslag, dvs. 26,9 milj. kr. I vår motion med anledning av propositionen om datafrågor kommer vi att föreslå ytterligare medel till SIFU för utbildningsinsatser i data- och elektronikfrågor. Vi vill i detta sammanhang peka på att nedskärningar av anslagen till utbildningsverksamheten i enlighet med regeringens förslag innebär att SIFU och utvecklingsfonderna tvingas att ta ut höga avgifter för de kurser som erbjuds. Det medför i sin tur att de små företagen, som har de största behoven av utbildning, stängs ute från kurserna då de inte har ekonomiska resurser att delta. Vi anser att inbesparingarna som föreslås på utbildningsområdet är totalt missriktade och i längden medför betydande förluster för samhället i form av utebliven utveckling i företagen. Inbesparingarna rimmar illa med den småföretagarvänlighet som regeringen och industriministern gärna i ord uttrycker. Trots ökade ambitioner för utvecklingsfondernas verksamhet föreslår re geringen oförändrat anslag till utvecklingsfonderna. Det innebär i reala termer en neddragning av deras resurser. Med hänsyn till de ökade krav som också vi ställer på utvecklingsfonderna anser vi att de minst bör erhålla oförändrat realt anslag. Vi föreslår därför att till utvecklingsfondernas verksamhet anslås 105 milj. kr., dvs. en ökning jämfört med regeringens förslag på 10 milj. kr. 1 denna ökning inräknar vi en uppräkning av bidraget till Svetab för affärsidéseminarier med 1 milj. kr. i syfte att främja tillkomsten av nya företag. Denna ökning är motiverad av den ökade verksamhet för Svetab som vi föreslår. I utvecklingsfondernas verksamhet har de enskilda ledamöterna i fondernas styrelse en viktig uppgift. Erfarenheterna har visat att det förutom allmänna kunskaper om företagsamhetens tekniska och ekonomiska villkor behövs mer direkta kontakter och inträngande kunskaper om närings- och arbetslivet. Detta förhållande talar för att representanter för de fackliga organisationerna och näringslivets organisationer skall ingå i styrelserna. Vi vill här erinra om att vi från socialdemokratisk sida tidigare motionerat om styrelsernas sammansättning. Krav har i motionerna ställts att regeringen skall lägga förslag om vidgad representation för de fackliga organisationerna och företagarorganisationerna i de regionala stiftelsernas styrelser. har i uttalande (NU 1978/79:59, rskr 1978/79:41) ställt sig bakom våra krav. Regeringen förutskickar i propositionen att man senare kommer att föreslå att samarbetsrådet avskaffas, bl. a. med hänvisning till att rådet har sammanträtt endast vid ett fåtal tillfällen . Vi ifrågasätter att detta skulle vara tillräckliga skäl för avveckling. Initiativet till verksamheten måste i stor utsträckning komma från industridepartementet. Att sammanträden uteblivit är därför närmast ett mått på industridepartementets ointresse för rådet, inte på behovet av rådet. är ett organ där bia. de fackliga organisationerna och näringslivsorganisationerna har möjlighet att följa fondernas verksamhet. Vi får anledning återkomma till denna fråga när regeringen lägger fram sitt förslag. Regeringen föreslår en utvidgning av målgruppen för näringshjälp. Näringshjälp skall enligt förslaget i fortsättningen, som en försöksverksamhet unna beviljas även långvarigt arbetslösa, som inte kan beredas anställning å den öppna arbetsmarknaden. Kostnaden beräknas för /83 ill 2,25 milj. kr. Vi tillstyrker detta förslag men vill i sammanhanget erinra om vårt förslag om näringshjälpen i motion 1981/82:1081. Vi har där krävt att för /83 ett belopp på 13,5 milj. kr. skall upptas på statsbudgeten för näringshjälpen. Regeringen beräknar i budgetpropositionen, som en s.k. besparingsåtgärd, inte längre medel för näringshjälp åt handikappade. Detta trots att stödformen kvarstår och tillämpas enligt regler fastlagda av . Socialdemokraterna framhöll i motionen att vi anser näringshjälpen vara av så stort värde för vissa handikappades utkomstmöjligheter att vi avvisade regeringens förslag. Det förslag som läggs fram innebär att anslaget enligt vårt förslag uppräknas till 15,75 milj. kr. Andra insatser för de mindre företagen Små företag har oftast för små resurser för att klara sina rutiner på ett rationellt sätt. En samverkan mellan företag genom utnyttjande av gemensam utrustning och gemensamt anlitande av anläggningar och bolag när det gäller bokföring, transporter, dataservice etc. skulle betyda väsentliga ekonomiska fördelar. Det skulle innebära att resurser frigörs för satsningar på utveckling av företagen. Det betyder också att man får tillgång till kunskaper på dessa områden som de små företagen annars inte skulle ha råd att utnyttja. Regeringen bör mot den bakgrunden ges i uppdrag att komma med förslag till lämpliga stimulansåtgärder för denna typ av verksamhet. I de överväganden som görs bör även beaktas möjligheten att bilda samverkansbolag, någon form av småföretagskooperativ uppbyggda enligt kooperativa principer, för de gemensamma verksamheter det här gäller. Redan existerande lokala företagsgrupper och industribyar kan utgöra exempel och bidra med erfarenheter i detta arbete. I städerna, särskilt i storstäderna, finns äldre industriområden där framför allt mindre företag är etablerade. Dessa har ofta en standard som inte motsvarar moderna krav både vad gäller yttre och inre miljö. Den dåliga standarden är en följd av att områdena byggdes då förutsättningarna beträffande trafikförsörjning, vatten- och avloppsförsörjning m. m. var helt annorlunda. Den dåliga standarden är självfallet också en följd av en naturlig åldrandeprocess. Byggnaderna är gamla och orationella, tekniska system är nedslitna. Dessa förhållanden får en ogynnsam verkan på de företag som finns i dessa områden. De kännetecknas också ofta av en dålig arbetsmiljö för de anställda. Enligt utredningar som gjorts, i bl. a. , medför dessa dåliga förhållanden också att företagen har svårt att driva en rationell tillverkning och får en försämrad konkurrensförmåga. Det finns starka skäl för samhället att medverka till en förnyelse av dessa områden. I första hand är detta en fråga och arbete pågår också i flera kommuner med att finna lösningar. Det är emellertid också enligt vår mening naturligt med centrala initiativ för att samordna det arbete som pågår och bidra till att finna lösningar bl. a. i finansieringsfrågor som kan vara generella. I det här sammanhanget bör man också ta in i bilden de stora problem med höjda lokalkostnader som många småföretag brottas med . Vi föreslår att regeringen ges i uppdrag att i samarbete med kommuner, näringsliv och arbetstagarorganisationer utreda och komma med förslag i denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att avslår regeringens förslag om statlig garanti för lån till s. k. Tillväxtinvest, 2. att avslår regeringens förslag till Täckande av förluster i anledning av statliga garantier för lån till Tillväxtinvestbolag m. m., 3. att beslutar anslå 30 milj. kr. till Svetab för utbyggnad av sin verksamhet i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om uppgifter som bör ingå i basregistret för företag och organisationer, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om statliga handelshus, 6. att till Delegationen för statliga handelshus (Industridepartementet) för /83 anvisar ett reservationsanslag av , 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om användningen av Utvecklingskapital, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om en ändring av formerna för STU:s stöd, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om utvärdering av exportkreditsystemet, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs beträffande översynen av underleverantörernas problem, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om factoringverksamhet vid de regionala utvecklingsfonderna, 12. att till Företagsinriktad fortbildning anvisar ett reservationsanslag av , 13. att till för företagsutveckling anvisar ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om de regionala utvecklingsfondernas verksamhet, 15. att till Bidrag till regionala utvecklingsfonder m. m. anvisar ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 16. att till anslag C3. Särskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning anvisar . utöver regeringens förslag, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om åtgärder för att stimulera till ökat samarbete mellan de små företagen, 18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om förnyelse av äldre arbetsområden. () () () () () () () Printed in , , 1982