mot · G5021099 · 1982-01-21 00:00:00 — Enligt budgetpropositionen avser regeringen att återkomma i denna fråga, varför vi nu avstår från att ta upp den. 4 Handikappades rätt till likvärdig utbildning Utbildningspolitiken utgör ett av samhällets viktigaste instrument för att skapa jämlika levnadsvillkor för handikappade. I särskilda motioner om barns och ungdomars uppväxtvillkor behandlar vi bl. a. utvecklingen inom skolans område. Vi slår fast att skolan har ett särskilt ansvar för att de elever som har behov av extra stödinsatser skall kunna tillgodogöra sig skolarbetet på samma villkor som övriga elever. Detta är än viktigare med tanke på att allt fler handikappade elever går i integrerade klasser. De handikappade eleverna måste så långt som möjligt inlemmas i gemenskapen. Kommunerna måste därför ta ansvar och planera även för de handikappade eleverna. Detta innebär att de handikap pades behov av anpassade lokaler och läromedel, pedagogiska hjälpmedel, specialundervisning, personlig assistans m. m. måste tillgodoses. Skall detta vara möjligt måste samhället ställa tillräckliga resurser till skolans förfogande. Under det borgerliga regeringsinnehavet har skolområdet drabbats särskilt hårt av åtstramningspolitiken. Olika statsbidrag har skurits ned eller avvecklats helt. Effekterna av detta har blivit större klasser, lägre lärartäthet och försämrad specialundervisning. Sammantaget försvårar detta avsevärt de handikappade elevernas utbildningssituation. Vi vill i detta sammanhang särskilt peka på avvecklingen av statsbidraget för byggande av skollokaler. Slopandet av statsbidraget har lett till att kommunerna har tvingats skjuta nyoch ombyggnationer . Nödvändiga handikappanpassningsåtgärder har därför försenats. Socialdemokraterna har i flera motioner starkt kritiserat denna politik. I en särskild motion till årets riksdag om vissa åtgärder för att förbättra barns uppväxtvillkor har vi pekat på att nedskärningarna riskerar att försämra insatserna för barn med störst behov av stöd och hjälp. SÖ:s utvärdering av kommunernas fördelning av förstärkningsresursen visar bl. a. att insatserna för dessa elever inte fått den prioritering som avsågs när statsbidraget ändrades. I samma motion föreslås en ökning av anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet för att förstärka de behovsinriktade insatserna vid skolstarten. Vi föreslår att anslaget skall styras till de skolor och klasser som har störst behov. Härigenom kan förstärkningen också komma de handikappade eleverna till del. I vår motion om åtgärder för att förbättra ungdomarnas situation tar vi bl. a. upp frågan om uppföljning av ungdomar som lämnar . Övergången från skola till arbetsliv innebär särskilt svåra problem för handikappade elever. I samband med att skolgången avslutas upplever många handikappade att stödinsatserna plötsligt klipps av. De handikappade eleverna har små möjligheter att få en fungerande arbetslivsorientering och att skaffa arbetslivserfarenhet. Dessa brister bidrar till att många unga handikappade tvingas gå till en passiv tillvaro som förtidspensionärer direkt efter avslutad utbildning. Vi föreslår i motionen att statsbidrag till studie- och yrkesorientering ökas med 20 milj. kr. för att det kommunala uppföljningsansvaret för ungdomar skall kunna förverkligas. Vi framhåller att denna resursökning bör göra det möjligt att förstärka syo-insatserna till grupper som har särskilda svårigheter vid övergången till gymnasieskolan. I vår ungdomsmotion konstaterar vi också att det dessutom finns behov av mer omfattande och långvariga stödinsatser för särskilt utsatta ungdomar. Det gäller främst ungdomar som till följd av sociala, psykiska eller fysiska handikapp förväntas få stora problem på arbetsmarknaden. I syfte att påbörja ett lokalt utvecklingsarbete med att ta fram olika modeller och program för att hjälpa dessa ungdomar föreslås i motionen att 10 milj. kr. ställs till förfogande. Detta förslag kan få stor betydelse för handikappade elever. I samband med föregående års budgetproposition beslutade att avskaffa statsbidraget till personell assistans för handikappade elever i . På motsvarande sätt avvecklades anslaget till tekniska och organisatoriska stödåtgärder åt handikappade i gymnasieskolan. Nedskärningarna på grund- och gymnasieskolanslaget uppgick till följd av detta till sammantaget 5,2 milj. kr. Regeringen förutsatte att kommunerna i stället ur anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet skulle kunna få ekonomiskt utrymme för att bibehålla insatserna för handikappade elever. Några garantier för att dessa medel verkligen skulle komma de handikappade eleverna till godo gavs dock inte. De handikappades organisationer har i flera sammanhang framfört krav på att de nya statsbidragsreglerna måste utformas så att de inte riskerar att försämra förhållandena för de handikappade eleverna. Vi delar den uppfattningen. En friare resursanvändning där de lokala och regionala skolmyndigheterna ges stort inflytande över resursernas fördelning får inte innebära att de svagaste eleverna missgynnas. Regeringen återkommer i årets budgetproposition till frågan om fördelningen av anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet. Där föreslås att ytterligare verksamheter, exempelvis del av studie- och yrkesorienteringen skall finansieras genom detta anslag som anslaget inte räknas upp i motsvarande grad. Därmed förstärks konkurrensen om dessa resurser ytterligare, vilket innebär uppenbara risker för att de handikappade elevernas behov inte tillräckligt tillgodoses. Vi anser det därför nödvändigt att det förutom det reguljära behovsinriktade bidraget också finns särskilda medel reserverade för handikappåtgärder inom grund- och gymnasieskolan. Vi föreslår att 10 milj. kr. avsätts för ett specialdestinerat bidrag till kommunerna för att garantera de handikappade en miniminivå i fråga om stödinsatser. Bidraget motsvarar i det närmaste en fördubbling av de medel som tidigare fanns avsatta för personell assistans och tekniska stödåtgärder. Bidraget bör utbetalas av länsskolnämnderna under ett särskilt anslag. SÖ bör svara för fördelningen mellan länen. Anslaget skall avse bidrag till personell assistans samt tekniska eller organisatoriska stödåtgärder för handikappade elever i både grund- och gymnasieskolan. Medlen bör dock även kunna användas till att möjliggöra inrättande av exempelvis kompanjonlärare om detta skulle anses vara det lämpligaste stödet för den handikappade. Vi vill särskilt understryka att detta specialdestinerade bidrag bör ses som ett extra anslag vid sidan om de behovsorienterade resurserna som självklart också fortsättningsvis måste komma de handikappade eleverna till del. Mot denna bakgrund föreslår vi under särskild hemställan i annan motion att för de särskilda handikappåtgärderna i grund- och gymnasieskolan /83 anvisas ett reservationsanslag på 10 milj. kr. 5 Information - folkbildning - kultur - grunden för demokratiska rättigheter Att kunna ta del av dagstidningar, böcker och annan skriven information, höra på radio och se på TV, delta i studier, förenings- och kulturliv är självklarheter för de flesta av oss. Det tillhör våra grundläggande fri- och rättigheter. Denna rättighet förmenas dock många av landets handikappade. Inte därför att deras egen förmåga att förstå och tillgodogöra sig information är bristfällig utan därför att så gott som all information och samhällsdebatt är anpassad efter människor som ser och hör bra och som rör sig obehindrat. Yttrande- och informationsfriheten är starkt rotad i svenskt rättsmedvetande och garanterad i grundlagen. I vårt land är dagstidningarna en viktig bärare av dessa rättigheter. De har ett särskilt ansvar när det gäller att informera och engagera i samhällsfrågor, att stimulera till kulturellt engagemang osv. Dagstidningarna kan inte ersättas med något annat medium. Detta är anledningen till att ett särskilt presstöd finns. Den svenska presspolitiken har utformats utifrån utgångspunkten att dagstidningar är viktiga för opinionsbildningen och nödvändiga för att den demokratiska processen i vårt politiska system skall fungera. Den som inte har tillgång till dagliga tidningar hamnar utanför i samhället. Synskadade har inte tillgång till dagstidningar. avslog ett förslag från oss socialdemokrater om hur man skulle kunna permanenta och utvidga den pågående försöksverksamheten med dagstidningsutgivning för synskadade. I budgetpropositionen aviseras nu en särskild proposition om stöd till dagstidningar för synskadade. Vi förutsätter att förslaget utformas i nära samverkan med handikapporganisationerna - i första hand - så att det får en ändamålsenlig konstruktion. bör också redovisas förslag till lösning på problemet med nyhetsförmedling för utvecklingsstörda på lättläst svenska. En mycket viktig informationskanal för många människor är TV. Tyvärr finns det många som är utestängda från program som visas, trots att det inte behöver vara så. Det är angeläget att SR/TV anpassar TV-programmens utformning till handikappades behov. Döva behöver textade och teckenspråkstolkade program. Hörselskadade behöver textade program. Information om radio/ TV-programmen bör finnas på kassett och tryckt med stor stil. , som fortfarande befinner sig på försöksstadiet, bör utvecklas vidare. Dessa frågor har enligt vår mening getts en positiv behandling i budgetpropositionen. Det är angeläget att SR/TV i sina budgetar bereder utrymme för en ökad insats för dessa grupper. Videogrammen kan få en mycket stor betydelse för framför allt döva och hörselskadade, speciellt ur undervisnings- och informationssynpunkt. Vi anser det angeläget att tillräckliga resurser ges till utveckling och utvidgning av videogramproduktionen. () har begärt statsbidrag för bidrag till produktion av videogram för döva av de beräknade kostnaderna /83. Tal- och (TPB) förordar också en ökning av bidraget av kostnaderna, men föreslår att det bara skall gälla driftkostnader. Det innebär en höjning av anslaget från . till 1 milj. kr. I budgetpropositionen föreslås en ökning med , vilket i stället innebär en urholkning av anslaget. Vi anser att videogramproduktionen för döva är en viktig förutsättning för denna grupps möjligheter att delta i kultur- och samhällsliv. Det är anmärkningsvärt att regeringen anser det nödvändigt att spara pengar på detta sätt - en liten summa pengar på statsbudgeten men ett steg bakåt för döva. Det bör enligt vår uppfattning beredas utrymme för att följa TPB:s förslag. Vi förordar att ytterligare . anvisas till videogramproduktion för döva. För att skapa utrymme för dagstidningsreformen skär regeringen bort en lika stor summa - ca 10 milj. kr. - inom samma område: information till synskadade. Förslaget innebär att portofriheten för ljudband och punktskrift avskaffas utom för synskadade. Detta slår hårt mot folkbiblioteken men också mot distribution från kommuner och landsting av taltidningar och annan samhällsinformation för synskadade. Vidare skulle synskadades riksförbunds (SRF) distribution av informationsmaterial och taltidningar drabbas. Vi vet att bibliotekens inköpsmöjligheter beskärs drastiskt . Kommunerna tvingas till hårda besparingar i sina budgetar, vilket ofta drabbar kulturområdet. Det statliga stödet till folkbiblioteken skärs ner. Vi föreslår därför i en särskild motion att det statliga stödet till biblioteken räknas upp med 4 milj. kr. Bibliotekens centrala uppgift är att göra böcker tillgängliga för människor. Biblioteken skall stimulera till läsning av ett brett urval av god litteratur. Vi menar att bibliotekens förutsättningar att klara denna uppgift för synskadade drastiskt försämras genom förslaget i budgetpropositionen att slopa portobefrielsen, som biblioteksstödet skärs ner. Synskadade har tillgång till en mycket liten del av all den information som ges ut i vårt samhälle. Detta gäller såväl böcker, tidningar, tidskrifter, organisationsinformation som årlig samhällsinformation. Ett huvudskäl till att så litet är tillgängligt är kostnaderna för att göra information på punktskrift och på kassett. En försiktig beräkning visar att det är mellan fem och tio gånger dyrare att göra information på kassett och punktskrift än på vanligt sätt. Regeringens förslag att slopa portobefrielse på ljudband och punktskrift samt det aviserade regeringsförslaget att införa kassettskatt slår mycket hårt mot dessa redan på förhand dyra medier. En vanlig tidning på kassett kostar . att producera (vid stor upplaga) och distribuera mot . i vanlig skrift. Om dessa båda förslag från regeringen genomförs, ökas kassettkostnaden till . Konsekvensen kommer troligen att bli att synskadade får mindre information. Detta är orimligt med tanke på att gruppen redan från början är starkt informationshandikappad. Vi vill därför avvisa regeringens förslag om slopande av portobefrielse. För ändamålet bör 10 milj. kr. Vidare kräver vi att den kommande kassettavgiften utformas så att handikappade (även dövas videogram) inte kommer att drabbas av extrakostnader. Vi förutsätter att regeringen återkommer med förslag till en praktisk lösning av denna fråga då propositionen om kassettskatt läggs fram. 6 Ett självständigt boende vistas tusentals människor på institutioner, utan att egentligen vara i behov av institutionsvård. Avsaknaden av alternativa boendeformer, arbete, en fungerande social service och gemenskap, samt brister i utformningen av den inre och yttre boendemiljön, utestänger dessa människor från rätten till ett eget boende och ett självständigt liv. Denna påtvingade institutionsvistelse utgör ett oerhört slöseri med samhälleliga resurser. På vårdhemmen bor över 10 000 utvecklingsstörda. Det är lika många som det var när omsorgslagen antogs. I inackorderingshem bor ungefär 2 800. Av dessa kommer 1 400 från vårdhem. Av dem som bor på vårdhem är det som bor på enskilda rum. Övriga bor två och två. Det finns även stora grupper som bor fyra och fem på rummen. Av dem som bor på vårdhem är det ända upp till 1 200 som saknar dagvårdsverksamhet. Av de 6 600 som bor i egen bostad eller i föräldrahem är det 1 700 som saknar dagvårdsverksamhet. Enligt den socialdemokratiska grundsynen för hälso- och sjukvården bör den fortsatta reformeringen av denna bl. a. inriktas på att förstärka den decentraliserade öppna vården och långtidssjukvården, bl. a. genom fler vårdcentraler, utbyggd sjukhemsvård. ökad hemsjukvård och annan närservice. Behovet av samordning mellan medicinska och sociala funktioner samt därmed ökad samverkan mellan landstingen och primärkommunerna, bl. a. när det gäller hemsjukvård och social hemhjälp, måste vidare uppmärksammas. Utbyggnaden av hälso- och sjukvården förutsätts utgå från principerna om helhetssyn och normalisering. Med helhetssyn avses att människans samlade behov (fysiska, psykiska och sociala) skall bedömas och tillgodoses i ett sammanhang. Normalisering innebär att varje individ skall leva och verka i en så normal miljö och under så normala levnadsomständigheter som möjligt. Ett viktigt inslag i arbetet med bl. a. äldreomsorg och handikappvård bör därför vara att stimulera, utveckla och stödja enskilt boende i olika former samt, när sådant boende inte kan fortsätta längre, medverka till att få fram boendeformer, som är så hemlika eller så nära hemmiljön som möjligt. Institutionalisering bör därmed undvikas. Gjorda undersökningar tyder exempelvis på att mer än 10 000 patienter vid f. d. mentalsjukhus och psykiatriska kliniker skulle kunna skrivas ut till eget boende eller någon form av kollektivhusboende. Dessa människor är inte längre i behov av sluten psykiatrisk vård. I brist på stöd från den öppna psykiatriska vården och den kommunala socialvården tvingas människor bo kvar i den slutna psykiatriska vården. Den psykiatriska vården måste kunna arbeta mer förebyggande. Den öppna vården bör byggas ut och antalet slutna vårdplatser minskas. Samarbetet mellan den psykiatriska sjukvården och kommunerna måste ökas. Kommunerna har i stor utsträckning förbisett att analysera behovet av lämpliga boendeformer i vanliga bostadsområden för alla dem som vistas på psykiatriska vårdinstitutioner utan att vara i behov av det. Därför behövs bostadssociala inventeringar för att kommunerna i sina bostadsförsörjningsplaner skall kunna beakta behovet av bostäder för de människor som vistas inom den psykiatriska vården och som är i behov av denna vårdform men som behöver ett starkt stöd i sitt dagliga liv. Enligt vår uppfattning bör både den kommande ramlagen för hälso- och sjukvården och socialtjänstlagen medverka till förbättringar för den psykiatriska vården så att den kan arbeta mer förebyggande, så att den öppna vården byggs ut och så att antalet slutna vårdplatser minskas. Med en ramlag som grund förutsätts landstingen utveckla en progressiv psykiatrisk vård. I nuvarande ekonomiska läge finns dock risker för att psykiatrin inte kommer att kunna tillföras nödvändiga resurser. Skulle psykiatrin inte utvecklas i progressiv riktning måste vi vara öppna för lösningar som kan tillföra psykiatrin erforderliga resurser. Staten ger landstingen årliga mentalvårdsbidrag som ersättning för att landstingen övertog huvudmannaskapet för den psykiatriska vården från staten . Storleken på det årliga bidraget fastställs efter förhandlingar mellan staten och landstingsförbundet. I den senaste överenskommelsen mellan staten och sjukvårdshuvudmännen om ersättningar från försäkringen till sjukvården har man varit överens om att en arbetsgrupp skall tillsättas för att pröva möjligheterna att i ökad omfattning föra samman och schablonisera Arbetsgruppen skall därvid även pröva möjligheterna att i detta ersättningssystem inrymma nuvarande mentalvårdsbidrag. 1 detta arbete bör undersökas förutsättningarna för att med en ändrad bidragskonstruktion på olika sätt stimulera fram nya vård- och behandlingsformer i såväl öppen som sluten psykiatrisk vård. Specifika problem från handikappsynpunkt när det gäller bostadsförsörjningen är att handikappade bor sämre än andra medborgare som de har särskilda behov som måste tillgodoses om man skall nå jämlikhet i samhället, att det otillräckliga bostadsbyggandet konserverar olämpliga boendeformer. Som exempel på sådana kan anföras (jfr SCB:s levnadsnivåundersökning Handikappad. att 95 000 rörelsehindrade bor minst 1 tr. upp utan hiss samt att de ökade boendekostnaderna gör det allt svårare för handikappade att på ett tillfredsställande sätt lösa sin bostadsfråga. Av ovannämnda rapport framgår bl. a. att av personer med nedsatt arbetsförmåga lever , dvs. drygt 40 000 personer, med inkomster under existensminimum. För att kunna komma till rätta med de ovan angivna övergripande problemen måste - nedgången i bostadsbyggande hämmas - boendekostnadsutvecklingen dämpas samt - stadsförnyelseprocessen intensifieras. I partimotionen om ökade bygginvesteringar (motion 1981/82:2133) föreslår vi ett antal konkreta åtgärder för att dämpa nedgången i bostadsbyggandet genom att ta ner boendekostnaderna. Det gäller hyresrabattering i kombination med uthyrningsgaranti samt underhållslån samt ökade ramar för miljöförbättrande åtgärder i befintliga boendemiljöer. Vi föreslår också ökade ekonomiska insatser på samlingslokalområdet för att bl. a. möjliggöra bättre utnyttjande av befintliga samlingslokaler inte minst när det gäller tillgänglighet för alla medborgare. De ovan redovisade åtgärderna är av mer temporär karaktär för att dämpa den akuta krisen på byggområdet med snabbt ökande boendekostnader och en mycket låg nivå på nyproduktionen. I ett längre perspektiv måste emellertid nyproduktion, saneringar, reparationer och underhåll sammankopplas med mer övergripande satsningar vad beträffar stadsförnyelse. Därvid måste handikappades problem särskilt uppmärksammas. Vi återkommer till problemet kring stadsförnyelse i anslutning till den av regeringen aviserade bostadspolitiska propositionen längre fram i vår. 7 Rätten för handikappade att påverka sin egen situation Handikapprörelsen har utvecklats till en omfattande och betydelsefull folkrörelse med viktiga uppgifter då det gäller samhällets insatser för Det är väsentligt att samarbetet mellan samhället och de handikappades egna organisationer fortsätter att utvecklas. Samhället bör därför ge handikapprörelsen det stöd som behövs för att den skall kunna fullfölja sina uppgifter och motsvara de krav som samhället i ökande utsträckning ställer på den. Utformningen av samhällets åtgärder på handikappområdet skall ske i nära samarbete med handikapporganisationerna, centralt och lokalt. Genom kunskap och insikt om handikappades situation har en väl organiserad handikapprörelse en stor betydelse i det fortsatta samhällsarbetet för bättre levnadsvillkor åt handikappade. Under har handikapporganisationerna tillsammans med bl. a. andra folkrörelser och statliga myndigheter på ett grundläggande sätt kunnat nå ut till en bred allmänhet för att påverka attityder i samhället. Regeringens förslag att endast öka anslaget Bidrag till handikapporganisationerna under innebär en reell minskning. Det är enligt vår mening inte rimligt att ställa ökade krav på medverkan från handikapprörelsen i samhällsarbetet, som man försämrar arbetsbetingelserna genom realt minskade bidrag. Så förestår exempelvis ett omfattande arbete för handikapporganisationerna med att utvärdera och följa upp erfarenheterna från . Vi föreslår därför en ytterligare uppräkning av stödet till handikapporganisationerna med 2 milj. kr. Vi socialdemokrater menar att det även i ekonomiska åtstramningstider måste vara möjligt att genom solidarisk handling åstadkomma förbättringar för eftersatta grupper. För att tillförsäkra handikappade bättre villkor, ökade möjligheter till aktivt deltagande i samhällets olika verksamheter och vidgade demokratiska rättigheter föreslår vi i denna och i särskilda motioner olika åtgärder. I vår arbetsmarknadspolitiska motion lägger vi fram en rad förslag. o Vi kräver således att alla yngre och medelålders personer, i första hand unga , ges en rehabiliteringslön i stället för förtidspension. Med detta vill vi markera att samhället inte får ge upp sina insatser när det gäller arbetsplacering. Rehabiliteringslönen bör följas av intensiva uppsökande, uppföljnings- och rehabiliteringsinsatser. o bör utöver regeringens förslag få ett driftbidrag på 41 milj. kr. för att anställningstryggheten för de sysselsatta inte skall äventyras. o Den yrkesinriktade rehabiliteringen tillförs 4 milj. kr. utöver regeringens förslag. Dessa medel eliminerar effekterna av regeringens nedskärningar på personalsidan och motsvarar kostnaderna för 40 tjänster vid arbetsmarknadsinstituten. o Regeringen beräknar enligt budgetpropositionen inte längre medel för näringshjälp åt handikappade. Vi finner denna stödform vara av så stort värde för vissa handikappades utkomstmöjligheter att vi avvisar regeringens förslag. Vi beräknar 13,5 milj. kr. o De svårast handikappade måste få särskilt stöd i dagens arbetsmarknadssituation. Vi föreslår därför att beslutar medge rätt till bidrag för kollektiva anordningar på arbetsplatsen, rätt att i vissa fall kombinera bidrag till arbetsbiträde och lönebidrag samt rätt till bidrag för socialkurativa insatser i vissa fall. o Tillgången till egen bil kan ha avgörande betydelse för handikappades möjligheter att få och behålla ett arbete. Stödbeloppen måste därför räknas upp. Vi föreslår att högsta utgående bidrag höjs från . o Regeringen föreslår att en ny ram införs fr. o. m. /83 för högsta tillåtna antalet platser för anställda med lönebidrag hos arbetsgivare som får särskilt hög täckning för sina lönekostnader. Denna åtgärd slår direkt mot möjligheterna att utvidga verksamheten med lönebidrag vid de allmännyttiga organisationerna. Vi yrkar avslag på dessa förslag, o Vi förordar att pensioner och andra sociala förmåner ånyo värdesäkras enligt tidigare gällande regler, dvs. Dessutom görs en särskild höjning av basbeloppet . Förslaget berör en rad förmåner och bidrag på handikappområdet.