ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G60274 · 1982-11-24 00:00:00 — m. fl. Ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), m. m. Under föregående beslutade (NU 1981/82:45) att införa nya bestämmelser i fråga om den organisatoriska uppbyggnaden av konsumentskyddet på bank- och försäkringsområdena. De nya bestämmelserna skall träda i kraft fr. o. m. . Riksdagsbeslutet innebär bl. a. att bank- och försäkringsinspektionerna inom sina resp. tillsynsområden skall överta tillsynen enligt marknadsföringslagen (1975:1418). I proposition 1982/83:51 föreslås nu att ovannämnda riksdagsbeslut skall rivas upp. Detta innebär att bestämmelserna om den ändrade organisationen i allt väsentligt inte skall träda i kraft. I stället skall nuvarande ordning bibehållas, dvs. /KO skall liksom svara för hela tillsynen enligt marknadsföringslagen. I propositionen redovisas samma motiv som i den vid den tidigare riksdagsbehandlingen väckta socialdemokratiska motionen (motion 1981/ 82:2485). Vi finner för vår del inga skäl för att frångå sitt tidigare ställningstagande vid den tidigare behandlingen av ärendet . bör med hänvisning till vad som anförts i näringsutskottets betänkande 1981/82:45 avslå propositionen. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar avslå proposition 1982/83:51. () () () () . ()
mot · G60275 · 1982-11-24 00:00:00 — Ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), m. m. 1982/ 83:51) beslutade om vissa ändringar i försäkringsrörelselagen efter förslag från mittenregeringen i proposition 1981/82:180. I huvudsak innebär förändringarna att bank- och försäkringsinspektionerna skall överta tillsynen enligt marknadsföringslagen, dvs. konsumentskyddet inom de berörda områdena. framhöll i sitt betänkande (NU 1981/82:45) att en förutsättning för ett gott konsumentskydd är att tillsynen är organiserad på ett rationellt sätt, dvs. att konsumenterna har en enda myndighet att hålla sig till i dessa frågor. Därtill kan den nuvarande dubbleringen av tillsynen medföra onödigt stora kostnader. Eftersom bank- resp. försäkringsinspektionen har att granska bankernas resp. försäkringsbolagens verksamhet i övrigt finner utskottet det naturligt att även tillsynen enligt marknadsföringslagen ligger hos resp. inspektion. Dessa skäl är lika giltiga nu som för , och regeringens förslag om att de beslutade förändringarna inte skall träda i kraft bör därför avslås. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att avslår de i proposition 1982/83:51 upprättade lagförslagen.
mot · G60276 · 1982-11-24 00:00:00 — Motion 1982/83:76 m. fl. Effektivare regler för debitering och uppbörd av arbetsgivaravgifter (prop. 1982/83:60) I proposition 1982/83:60 läggs fram förslag om åtgärder i syfte att effektivisera det nuvarande systemet för debitering och uppbörd av arbetsgivaravgifter. Förslagen är baserade på ett delbetänkande från socialavgiftsutredningen och är avsedda att tillämpas i avvaktan på att ett helt nytt system för debitering och uppbörd kan införas. har i uppdrag att mera ingående se över reglerna för debitering och uppbörd av arbetsgivaravgifter. Det är angeläget att denna helhetsbedömning kan resultera i beslut. De förslag som föreligger i propositionen får inte innebära en försening av denna helhetsbedömning. I propositionen föreslås bl. a. att en sjunde uppbördsperiod för preliminära avgifter skall införas. Förslaget har avstyrkts av vissa remissinstanser, och har haft erinringar i denna del. Förslaget skulle medföra en ytterligare arbetsbelastning på företagen under den del av året då uppgiftslämnandet totalt sett är omfattande. Något sjunde uppbördstillfälle finns inte heller på skatteområdet, vilket också talar emot att ett sådant införs i detta sammanhang. i framhåller att risken för felaktigheter är stor i de fall arbetsgivaren skall göra dels en inbetalning av kvarstående avgifter för tidigare utgiftsår, dels en inbetalning av preliminär avgift för året före utgiftsåret, dels en inbetalning av preliminär avgift för utgiftsåret. Med anledning av ovanstående hemställer vi 1. att avslår förslaget i proposition 1982/83:60 såvitt avser införande av ett sjunde uppbördstillfälle, 2. att i vad gäller angelägenheten av att få fram ett nytt system för debitering och uppbörd som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen. () () () () BO ()
mot · G60277 · 1982-11-24 00:00:00 — Ändring i (prop. 1982/83:62) Den föreslagna ändringen av 15 kap. 4 § är tillkommen för att ge förmyndare rätt att utan särskilt samtycke av överförmyndaren placera omyndigs pengar i skuldförbindelser med en löptid , vilka utfärdats av stadshypotekskassa eller av kreditaktiebolag. Anledning saknas att ej utsträcka ifrågakomna rätt till att avse även reverser som utfärdats av finansbolag över vilka bankinspektionen utövar tillsyn enligt lagen om finansbolag. Det får ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att utvidga 15 kap. 4 § till att gälla även reverser som utfärdats av finansbolag över vilka bankinspektionen utövar tillsyn enligt lagen om finansbolag.
mot · G60278 · 1982-11-24 00:00:00 — Förlängd reglering av anslutningen av privatpraktiserande tandläkare till tandvårdsförsäkringen (prop. 1982/83:63) Fritt val av tandläkare bör vara en vägledande princip för utformningen av tandvården i landet. Det önskar patienterna och det är bäst för dem. Den enskilda tandvården måste därför kunna utvecklas vid sidan av folktandvården. Privattandvården och folktandvården bör dock byggas ut gemensamt så att alla kan erbjudas fullgod tandvård. Ett huvudmål för kvoteringen till förmån för folktandvården var att tillförsäkra barn och unga en viss grundservice. Detta kan nu anses uppnått. Privattandvården ligger på samma nivå 1980 som 1975. Den regionala balansen har i stort konserverats på den nivå som gällde då försäkringen genomfördes. De generella etableringsreglerna kan snarare sägas ha hindrat en bättre regional balans. Nuvarande etableringsbegränsningar som är riktade mot privatpraktiker bör därför genast avvecklas. föreligger ett akut läge där landstingen inte kan bereda nyutexaminerade sysselsättning, och förlängs etableringskontrollen. Det förefaller orealistiskt att tro att tandläkare i gemen skulle försöka etablera sig i storstadsregionerna, där tandläkartätheten redan är stor. En reell bedömning av sysselsättningsläget talar mer för att nyetableringar kommer att ske där behovet är störst. Det är sådana principer som gäller för alla andra egna företagare. I propositionen sägs också att socialministern har för avsikt att senare föreslå regeringen att uppdra åt att i samråd med besluta om kvotering för . Mot detta kan följande anföras. Kvoteringen av tandläkare tillkom då det rådde brist på tandläkare och barn- och ungdomstandvården var under utbyggnad. Den ökade examinationen i kombination med att folktandvårdssektorns expansion avtagit har medfört en radikalt förändrad arbetsmarknadssituation för tandläkarna. Kvoteringen utgör inte längre något effektivt styrmedel för tandläkarresursernas fördelning över landet. De senaste kvoteringsbesluten har inneburit att samtliga huvudmän tilldelats önskad kvot. Därutöver har förklarat sig beredd att medge ytterligare kvot om så erfordras. Huvudmännen har tilldelats kvot utan hänsyn till om kvoten bidrar till att utjämna tandläkarresursernas fördelning över landet, vilket ju sägs vara kvoteringssystemets huvudsyfte. Kvoteringen av tandläkare är sålunda numera ett verkningslöst styrinstru ment, eftersom det är tillgången på tandläkare utan bristen på ekonomiska resurser som utgör hindren för en fortsatt utbyggnad av folktandvården. Med anledning av ovanstående hemställer jag att avslår proposition 1982/83:63.
mot · G60279 · 1982-11-24 00:00:00 — Förlängd reglering av anslutningen av privatpraktiserande tandläkare till tandvårdsförsäkringen (prop. 1982/83:63) Den allmänna tandvårdsförsäkringen som infördes innefattar en övergångsregel om vissa begränsningar av möjligheterna för anslutning av privatpraktiserande tandläkare till försäkringen. Bestämmelsen tillkom för att trygga folktandvårdens behov av tandläkare för utbyggnaden av i första hand barn- och ungdomstandvården. Bestämmelsen gäller till utgången av . som tandvårdsförsäkringen infördes fick landstingen ett lagstadgat vårdansvar för barn- och ungdomstandvården och specialisttandvården. Folktandvården skulle därvid byggas ut i sådan omfattning att den kunde erbjuda avgiftsfri organiserad vård till samtliga barn och ungdomar t. o. m. I proposition 1982/83:63 konstateras att fr. o. m. 1982 fullgör samtliga huvudmän för folktandvården den lagenliga vårdskyldigheten avseende barn- och ungdomstandvården. Därmed har den avgörande faktorn för en begränsning av privatpraktikernas etablering inom ramen för tandvårdsförsäkringen bortfallit. När det gäller vuxentandvården är läget något annorlunda. Där förutsattes att folktandvården vid full utbyggnad även skulle svara för av vuxentandvården samt ha ansvaret för specialisttandvården. svarar folkttandvården för av vuxentandvården (exkl. specialisttandvården). Återstoden sköts av privatpraktiserande tandläkare. Till detta skall läggas att det inte finns någon större regional obalans. Det kan med andra ord konstateras att målsättningen med etableringskontrollen för privatpraktiserande tandläkare praktiskt taget uppnåtts, detta som utbudet av nya tandläkare överstiger antalet tjänster, varför det inte blir några problem att rekrytera tandläkare till den offentliga vården. Vi konstaterar att den åttaåriga etableringskontrollen inte längre fyller någon funktion och föreslår därför en avveckling av etableringskontrollen för privatpraktiserande tandläkare. Med stöd av ovanstående hemställs att avslår proposition 1982/83:63.
mot · G60280 · 1982-11-25 00:00:00 — m. fl. Tilläggsbudget I till statsbudgeten för /83 (prop. 1982/83:25) Regeringen begär i proposition 1982/83:25 bemyndigande att utfärda bestämmelser om utformningen av stödet till folkbibliotekens inköp av böcker. Med anledning av denna hemställan vill vi framhålla att stödet till biblioteksverksamheten är en viktig del i den statliga kulturpolitiken. Biblioteksverksamheten bör utvecklas så att den fyller de krav på decentralisering ställt upp för kulturpolitiken över huvud taget. Människor skall ha likvärdig tillgång till litteratur oavsett var de bor och oberoende av social situation. Det finns stora standardskillnader i biblioteksverksamheten såväl mellan som inom kommunerna. Vi vill särskilt peka på att de problem som tidigare gällde för glesbygdskommunerna efter kommunreformen är tillämpliga för stora glesbygdsområden inom kommunerna. Vid den fortsatta utbyggnaden av biblioteksverksamheten bör det inte minst i sådana områden i många fall vara fördelaktigt att integrera inte bara vuxen-, barn- och ungdomsavdelningar utan också skolbibliotek i en biblioteksenhet där detta kan ske med hänsyn till skolans krav. Härigenom kan biblioteksfilialer upprätthållas i större utsträckning än vad som annars är möjligt. Kostnaderna för folkbiblioteken bärs till den övervägande delen av kommunerna. Beroende på kommunernas struktur och ekonomiska förhållanden varierar biblioteksstandarden mycket inom landet. De statliga insatserna är i det sammanhanget betydelsefulla när det gäller att skapa en jämbördig biblioteksstandard inom landet och när det gäller att nå ut med böckerna till människorna i deras vardag. De ökande svårigheter folkbiblioteken möter gör det än mer angeläget att ta till vara folkbibliotekens möjligheter. Biblioteken måste också fortsättningsvis spela en utomordentligt viktig roll när det gäller att ge barn och vuxna kontakt med litteratur och kulturliv. Biblioteken är ofta den enda fasta bas som kulturlivet har tillgång till, särskilt på mindre orter, i förortsområden och i glesbygd. Biblioteken fungerar ofta som en sluss till kulturell verksamhet över huvud taget. En både kulturpolitiskt och socialt viktig uppgift är att bereda invandrarna möjlighet att behålla sin kulturella identitet. Särskilt invandrarbarnens situation är från dessa utgångspunkter besvärlig. De hinder i barnens språkutveckling som halvspråkighet medför är mycket svåra att bemästra. En uppbyggnad av bibliotekens bestånd av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk är därför viktig, inte minst med utgångspunkt i barnens situation. Mot denna bakgrund anser vi att det vid fördelningen av tillgängliga medel tas hänsyn till de mindre bibliotekens behov av resurser för att kunna fylla de anspråk som man har anledning att ställa. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de mindre folkbibliotekens behov av ökade resurser. () () () () () () () () ()
mot · G60282 · 1982-11-25 00:00:00 — Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. 1982/83:50) Vid riksdag ändrades det skattefria gränsbeloppet om . som dittills gällt vid gåvobeskattning till ett grundavdrag på samma belopp. BeU (1970:41) anförde då att någon höjning av beloppet inte var motiverad. Frågan om en höjning av det gåvoskattefria bottenbeloppet har därefter prövats av . I sitt av godkända betänkande (SkU 1975/76:8) anförde utskottet följande: Med anledning av vad som anförts i motionen bör påpekas att reglerna om skattefrihet för gåva ändrats väsentligt . Det skattefria beloppet . konstruerades fr. o. m. 1971 om till ett skattefritt grundavdrag, så att gåvor beskattas endast till den del de överstiger detta belopp. beskattades gåvan i sin helhet om värdet översteg . utvidgades också gåvoskattefriheten för lösöre till att omfatta inte enbart s. k. inre lösöre utan även annat lösöre, som en beloppsgräns infördes på . Bakgrunden till att tidigare förslag om ytterligare lättnader i gåvobeskattningen tillbakavisats är bl. a. att gåva till makar eller från makar inte behandlats såsom en gåva enligt vad kapitalskatteberedningen föreslagit, utan liksom tidigare medför rätt till två eller flera grundavdrag. Med hänsyn härtill och till gåvoskattens syfte att utgöra en spärr mot kringgående av arvsbeskattningen och mot uppdelning av skattskyldigheten för en förmögenhet på flera händer för att uppnå lättnader vid beskattningen avstyrker utskottet motionen 1975:198. har konsumentprisindex stigit , . Trots detta har grundavdraget för gåvor inte ändrats utan uppgår alltjämt till . En anpassning till penningvärdesutvecklingen motiverar en höjning till . I fråga om gåvor av relativt lågt värde, skiktet . talar en önskan om minskat krångel till förmån för tanken på en förhöjd undre gräns för deklarations- och skattskyldighets inträde. Några motiv för att via en fortlöpande penningvärdeförsämring successivt höja gåvobeskattningen synes ej föreligga. Med hänvisning till det här anförda hemställs att måtte besluta att höja det gåvoskattefria grundavdraget .
mot · G60283 · 1982-11-25 00:00:00 — Motion 1982/83:83 m. fl. Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. 1982/83:50) I proposition 1982/83:50, bil. 5, framlägger regeringen vissa förslag i syfte att bl. a. förbättra betingelserna på bostadsmarknaden. I denna motion tas upp ikraftträdandet av vissa av förslagen. a. föreslås att temporära hyresgarantier under vissa förutsättningar skall kunna ges i form av särskilda statsbidrag till ny- och ombyggda lägenheter för hyres- och bostadsrättshus som uppförs eller byggs om med stöd av bostadslån. Vidare föreslås att en statlig hyresförlustgaranti såsom särskilda statliga lån utgår för sådana nybyggda lägenheter som omfattas av förslaget till hyresrabatter. Såväl rabatterna som hyresförlustgarantin föreslås utgå under förutsättning att byggnadsarbetena påbörjats under resp. år. Även för föreslås hyresrabatter och hyresförlustgarantin gälla för hus som påbörjats detta år om preliminära beslut om lån eller beslut om dispens för påbörjande har lämnats efter . Bostadsministern har enligt vår uppfattning lämnat goda motiv för att införa såväl hyresrabatter som hyresförlustgarantier. Det finns därför anledning att låta förslagen träda i kraft tidigare än vad som föreslagits i propositionen. Med i övrigt oförändrade regler föreslår vi att beslutar att ikraftträdandet ändras från till att gälla om preliminärt beslut eller dispens från påbörjande lämnats efter . I propositionen föreslås också temporärt ändrade regler för boendemiljöbidrag samt temporära bidrag till vissa energibesparande åtgärder. Enligt propositionen skiljer sig ikraftträdandet något mellan de båda bidragsformerna. Ikraftträdande av de ändrade bidragsreglerna bör ges samma utformning. Enligt propositionen är avsikten att reglerna om energibidrag skall träda i kraft om ansökan om bidrag kommer in till förmedlingsorganet efter . Enligt vår uppfattning bör ikraftträdandet även för de ändrade reglerna för boendemiljöbidrag ges samma utformning. Vidare anmäler bostadsministern att han avser att föreslå regeringen att den s. k. rationaliseringsfaktorn vid beslut om tidskoefficient bestäms till och att den nya ordningen skall tillämpas i alla ärenden, även i ärenden i vilka preliminärt beslut om lån har meddelats tidigare. Vi finner det rimligt att de nya reglerna inte tillämpas förrän , dvs. preliminärt beslut om lån skall ha 1982/83:83 6 Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar om ikraftträdande avseende temporära hyresrabatter, hyresförlustgarantier och ändrade regler för boendemiljöbidrag enligt vad i motionen förordats, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ikraftträdande av vissa regler avseende beräkning av tidskoefficienten. () ()
mot · G60284 · 1982-11-25 00:00:00 — Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. 1982/83:50) I proposition 1982/83:50 föreslås att en skatt på elektrisk kraft producerad i vattenkraftstationer införs . Skatten bör utgå med per kWh. Vissa undantagsregler gäller för anläggningar, som är mellan 10 och . Många företag med energiintensiv tillverkning baserad på egen kraft kommer att drabbas av den föreslagna skatten. Speciellt gäller det företag som i sin produktion använder sig av elektrotermisk eller elektromekanisk process. Ett av de företag som berörs av förslaget är KemaNobel AB:s anläggning i i kommun. Kiseltillverkningen därstädes är elkraftsintensiv. Det åtgår 14 000 kWh per ton. utgående energiskatt med nedsättningen av skatten till av saluvärdet belastar varje ton kisel med . En skatt på per kWh skulle innebära att tillverkningen belastades med ytterligare . per ton, dvs. en kostnadsökning motsvarande av kiselpriset. Kisel är en internationell standardvara, där möjlighet till övervältring av merkostnaden på kunderna inte är möjlig. Ljungaverksanläggningen har permitteringar av personal på grund av det besvärande avsättningsläget. Elskatten gör anläggningen synnerligen sårbar. Verksamheten är förlustbringande. Utan den egna tillgången på elkraftsproduktion hade KemaNobel troligen inte kunnat fortsätta driften. Samhället är till stor del beroende av produktion av kisel. En nedläggning av kiseltillverkningen innebär att direkt 150 personer förlorar sina arbeten. Tveksamt är om bolagets återstående tillverkningar på orten ensamma kan bära upp dess serviceanläggningar och fabrikens fasta kostnader. Enligt vår mening strider det framlagda förslaget mot av antagna regionalpolitiska målsättningar. Ett av de verkligt starka skälen för lokalisering av energikrävande industrier till är närheten till vattenkraftverken. De basindustrier i denna del av landet som varit förutseende nog att förvärva egen vattenkraft bör enligt vår mening inte fråntas de kostnadsfördelar som detta för med sig. Regeringens förslag om införande av en särskild elskatt av ovannämnt slag bör därför avslås. Om ändock skulle bifalla regeringens proposition i detta avseende är det vår bestämda uppfattning att , bl. a. av regionalpolitiska skäl, inför undantagsregler för företag med egenproducerad kraft, sorn i sin produktion är hänvisade till elektrotermiska och elektrokemiska processer. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi 1. att beslutar avslå förslaget om särskild vattenkraftsskatt i proposition 1982/83:50, 2. att - därest yrkandet enligt punkt 1 ovan avslås beslutar införa särskilda undantagsregler för den typ av produktionsanläggningar som berörs i motionen.
mot · G60286 · 1982-11-23 00:00:00 — Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. 1982/83:50) Regeringen föreslår i proposition 1982/83:50 en övervinstskatt på el från äldre vattenkraftsanläggningar. Detta är befogat med tanke på de starka prisstegringar som skett när det gäller elkraften. Den gynnsamma situationen för äldre anläggningar är emellertid inte generell utan kännetecknar främst större vattenkraftverk. När det gäller de mindre vattenkraftsanläggningarna är lönsamheten sämre. har föreslagit en reduktion av energiskatten för alla vattenkraftverk på upp till 1 500 kW. Detta är ett uttryck för att dessa s. k. minikraftverk har sämre lönsamhetsläge än de stora anläggningarna. Skäl talar alltså för att de mindre vattenkraftverken i större utsträckning än som föreslås i regeringens proposition undantas från övervinstskatten. En mera generös linje gentemot dessa kan utformas på flera sätt. En vore att höja den undre gränsen för skattepliktiga anläggningar från 100 kW till 1 500 kW:s effekt. Ett annat sätt som måhända är administrativt enklare vore att medge ett generellt årligt bottenavdrag för varje kraftföretag för maximalt 6 miljoner kWh. Detta motsvarar den normala årsproduktionen vid en 1 500 kW:s vattenkraftsanläggning. Det finns alltså flera vägar att välja mellan, om man vill ta fasta på den positiva inställning som har markerat när det gäller att stödja de små och ekonomiskt svagare vattenkraftverken. Den närmare utformningen av ett sådant undantag från övervinstskatten på elkraft bör det ankomma på vederbörande utskott att göra. Med anledning av proposition 1982/83:50 och med hänvisning till vad som ovan sagts hemställs att beslutar undanta de mindre vattenkraftverken från s. k. övervinstskatt. () ()