mot · G5022276 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82: 2276 m. fl. Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) Socialdemokratin lägger i denna motion fram sina förslag till inriktning av säkerhets- och försvarspolitiken i anledning av proposition 1981/82:102. Denna regeringsproposition bygger huvudsakligen på det utredningsarbete som skett inom 1978 års försvarskommitté och av denna redovisats i betänkandena Vår säkerhetspolitik (SOU 1979:42), Säkerhetspolitiken och totalförsvaret (Ds Fö 1981:1) och Totalförsvaret 1982/87 (Ds Fö 1981:14). Våra ställningstaganden bygger på de beslut som tagits av det socialdemokratiska partiets kongresser och de ställningstaganden som gjorts av vårt partis representanter i kommittén. Våra förslag innebär sammanfattningsvis följande. En annan avvägning inom totalförsvaret med en starkare markering på de civila totalförsvarsdelarna än vad regeringen gör. Anslagen till militärt försvar sänks med ca 100 milj. kr./år i förhållande till propositionen. Jämfört med vad en fortsatt tillämpning av det av de borgerliga dikterade försvarsbeslut skulle innebära är det en minskning med ca 500 milj. kr./år. Inriktningen av krigsorganisationerna för armén och marinen följer det förslag som lades fram av socialdemokraterna i försvarskommittén. I fråga om flygplansanskaffningen konstateras att på det beslutsunderlag som redovisas kan vi socialdemokrater inte godkänna propositionens förslag. För att godkänna en upphandling av Industrigruppens JAS-förslag krävs att ett antal villkor, som preciseras i motionen, skall vara uppfyllda. Förslag läggs fram om att som en målsättning för dagersättningen inom värnpliktsförmånerna skall ange en höjning till . /83 föreslås en höjning med . Riktlinjer anges för det fortsatta arbetet med frågorna om inflytande för de värnpliktiga. För civilförsvaret föreslås att lägger fast att den av försvarskommittén för femårsperioden /87 föreslagna ekonomiska ramen skall gälla. Vi begär att för det ekonomiska försvaret en utredning om ansvaret statnäringsliv för lagringen skyndsamt skall tillsättas. Ökade insatser föreslås för att upprätthålla försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet (30 milj. Förslagen i propositionen inom energiprogrammet godtas 1 1981182. Mot 1981/82:2276 under förutsättning att de av vårt parti framlagda förslagen om energipolitiken i stort genomförs. En omstrukturering föreslås av lagren på livsmedelsområdet, varigenom en anslagsminskning med 10 milj. kr. För sjukvården i krig yrkas att en femårig planeringsram läggs fast vilket också försvarskommittén föreslagit. Medel för vapenfria tjänstepliktiga anvisas i syfte att minska väntetiderna för dessa. Det är en betydande fördel om den svenska säkerhetspolitiken kan utformas under bred enighet. Så har också i huvudsak kunnat ske och efterkrigstiden. Den alliansfria utrikespolitiken har burits upp av ett brett folkligt stöd, även om vissa kretsar inom borgerligheten drev en propaganda för en svensk anslutning till . har också aktivt tagit del i ett samarbete över våra gränser: inom FN, i olika europeiska organ och olika former av nordiskt samarbete. Den linje som högern och drev om fullständigt medlemskap i den gemensamma europeiska marknaden avvisades av socialdemokratin med hänsyn till de ekonomisk-politiska bindningar som skulle följa därav. Under socialdemokratisk ledning byggdes utvecklingshjälpen till tredje världen ut; den gavs en inriktning som kunde stödja regeringar vilka själva medvetet arbetat på att häva underutvecklingen till gagn för de breda folklagren. På det hela taget har detta kunnat ske under bred politisk enighet. I samband med försvarsbeslut som byggde på underlag års försvarsutredning kunde vi konstatera (i motion 1976/77:1504) att den dåvarande borgerliga trepartiregeringen i sin beskrivning av den framtida säkerhetspolitiken i åtskilliga och väsentliga avseenden gjort avvikelser från den under den socialdemokratiska regeringstiden förda politiken och från utredningens förslag. Ställningstaganden i viktiga frågor hade utelämnats. Särskilt framträdande var detta i fråga om avsnitten om avspänning och nedrustning samt om utvecklingsländerna. för sig kunde inte dessa avvikelser i den säkerhetspolitiska beskrivningen vara av avgörande betydelse. Sammantaget var de likväl oroande. Det är mot denna bakgrund tillfredsställande att den nu sittande borgerliga regeringen valt att helt anknyta till den säkerhetspolitiska beskrivning som gjorts av försvarskommittén i dess betänkande Vår säkerhetspolitik och som motsvarar våra intentioner. Vi vill dock kraftigt understryka att det inte är till fyllest med allmänna deklarationer och enighet i ord. Politiken måste också i sin praktiska utformning stämma med de dokument som regering och riksdag formulerat. Tyvärr har vi under de borgerliga regeringsåren nödgats notera flera uttalanden och beslut som illa stämmer med riktlinjerna för vår säkerhetspolitik. De fyra borgerliga regeringarnas nedrustningspolitik har således varit passiv och avvaktande. Avståndstagandet mot neutronvapnen kom först efter hård socialdemokratisk kritik. 1 fråga om en europeisk nedrustningskonferens togs initiativ först efter socialdemokratiska framstötar. Det gäller också regeringens agerande i fråga om en kärnvapenfri zon i . Socialdemokratiska förslag om ökad samordning av utredningsresurserna och mer av långsiktighet i de svenska insatserna för internationell nedrustning har visserligen behandlats positivt av men endast resulterat i små konkreta åtgärder. har fått se sina forskningsresurser reducerade och situationen vid institutet skulle ha varit ännu sämre om inte socialdemokratiska framstötar gett vissa resultat. Förslag om ökad informationsverksamhet kring nedrustningsfrågorna via folkrörelserna har avvisats. Nedrustningsfrågorna har under den borgerliga regeringsperioden i huvudsak handlagts rutinmässigt på tjänstemannaplanet och har inte getts någon hög prioritet på den politiska nivån. Regeringen har vidare i den praktiska utformningen av det svenska utvecklingssamarbetet steg för steg luckrat upp de av fastlagda riktlinjerna. Det direkta stödet till länder som själva inriktar sina utvecklingsansträngningar mot social rättvisa och oberoende har minskat relativt sett. Stora biståndsresurser har kanaliserats till diverse ändamål utan samma direkta betydelse för människorna i de fattiga länderna. Med hjälp av biståndsmedel har också olika kommersiella organ byggts upp. De borgerliga regeringarnas företrädare har också i olika sammanhang uttryckt sig på ett sätt som skapat oklarhet om innebörden av vår utrikespolitik. I motion 1980/81:349 faste vi uppmärksamheten på regeringens uttalande om att vi från svensk sida måste med fasthet uppfylla våra säkerhetspolitiska förpliktelser i . Det var ett uttryck ägnat att skapa betydande oklarhet åt innebörden i vår neutralitetspolitik, särskilt när en relativt utförlig beskrivning av upprustning och konflikter slutligen utmynnade enbart i ett sådant konstaterande. Det finns enligt socialdemokratins mening ingenting som föranleder att vi skulle använda nya begreppsbestämningar för att uttrycka att vi genom vår alliansfria politik, stödd på ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar, också bidrar till en lugn och stabil situation i . Ett annat exempel finns att söka i den nuvarande försvarsministerns uttalanden om neutraliteten: Även om vi betraktar oss som neutrala, så vet vi var vi hör hemma. Den socialdemokratiske partiordföranden framhöll i anledning härav: Detta uttalande måste tydas som att försvarsministern betraktar neutralitetspolitiken mera som en formalitet som icke hindrar vissa typer av militärt samarbete med de länder där vi 'egentligen Ett sådant uttalande går knappast att förena med bevarad trovärdighet för vår neutralitetspolitik. Vad vi här tagit upp visar att trots att under tämligen stor enighet antagit målformuleringar om vår säkerhetspolitik finns det likväl en rad skillnader i utformningen av säkerhetspolitikens olika delar mellan socialdemokratin och borgerligheten. Vi övergår nu till att redovisa vår syn på utformningen av säkerhetspolitiken. Målet för vårt lands säkerhetspolitik har av socialdemokratin sammanfattats i följande fyra grundsatser: En värld i fred förutsätter respekt för varje nations självbestämmanderätt. En värld i fred förutsätter social och ekonomisk rättvisa. En värld i fred förutsätter politisk avspänning och militär nedrustning. En värld i fred förutsätter internationellt samarbete. En sådan politik kräver inom ramen för vår alliansfria utrikespolitik omfattande insatser på många områden. Vi måste stödja strävandena till politisk, social och ekonomisk frigörelse. Vi måste medverka i en aktiv nedrustningspolitik. Vi måste medverka till en folklig mobilisering mot kapprustningen. Vi måste ge vårt bistånd för att hindra uppkomsten av kriser och lindra dess verkningar. Vi behöver upprätthålla ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar. har tidigare undertryckta folk erövrat sin politiska självständighet. Ett mått på detta är att det vid slut fanns mindre än 50 självständiga stater i världen; är de fler än 160. Men den politiska frigörelsen har inte blivit total och heller inte följts av ekonomisk och social frigörelse. I rader av nya stater utövar stormakterna ett betydande inflytande politiskt, militärt och ekonomiskt. Multinationella företagskedjor har stor inverkan på enskilda länders ekonomi. Fattigdom, nöd och sociala motsättningar härskar i stora delar av världen. präglar undernäring och hunger åtminstone 800 miljoner människors tillvaro. Massfattigdomen samt de växande ekonomiska och sociala klyftorna mellan och inom nationerna utgör ett direkt hot mot världsfreden. Där svälten styr kan inte freden överleva, säger . tilltar militariseringen, också i tredje världen. Allt fler av den tredje världens stater har byggt upp moderna arméer, ofta med understöd av någon supermakt. De militära kostnaderna i världen överstiger nu . Efter det har krig pågått : mellan länder och i form av befrielsekrig mot utländska eller inhemska förtryckare. Likväl drivs kapprustningarna fram främst av de båda supermakterna och deras allierade. Deras slagstyrka, både i konventionella vapen och kärnvapen, ökar ständigt. Den mycket snabba utvecklingen i fråga om t. ex. elektroteknik, stridsmedelsteknik och rymdteknik har lett till såväl utveckling av de traditionella vapensystemens prestanda som att nya vapen tillkommit. Militära förband ges ökad rörlighet, spanings- och ledningssystemen har vidareutvecklats. De konventionella vapensystemen utvecklas mot allt större träffsäkerhet och effekt och mot allt längre räckvidder. Det dödligaste hotet mot mänsklighetens överlevnad kommer dock främst från kärnvapnen. Den totala kärnvapenstyrkan motsvarar nu inte mindre än en och en kvarts miljon Hiroshimabomber. Detta gör en sprängstyrka för vaije människa på jordklotet motsvarande . Dessa väldiga vapenarsenaler går vida utöver kravet på säkerhet och jämvikt för kärnvapenstaterna och deras allierade. har också nya oroväckande tendenser gjort sig gällande när det gäller kärnvapenutvecklingen. Kärnvapnens tekniska kapacitet har utvecklats kraftigt. Medeldistansrobotar, kryssningsrobotar och neutronbomber sätter fler möjliga vapen i händerna på supermakterna. Vissa politiker och militärer inbillar sig att ett kärnvapenkrig går att utkämpa och vinna. Men ett sådant krig för vilket de europeiska folken är ett slags gisslan - skulle leda till oöverskådliga konsekvenser: massförstörelse av befolkningen, utplåning av städer, hungersnöd, kanske klimatologiska förändringar. Ingen vetenskapsman kan bevisa att mänskligt liv skulle överleva ett totalt kärnvapenkrig. Utvecklingen på kämvapenområdet har belysts bl. a. i en särskild FN-studie som utarbetats av en grupp under ordförandeskap av den svenska FN-ambassadören . har ökad uppmärksamhet riktats även mot de kemiska vapnen. står av allt att döma inför beslutet att börja producera en helt ny generation nervgaser. Och uppgifter, dock ej bekräftade av FN, talar om sovjetisk och vietnamesisk giftkrigföring i , och . Till dragen i de senaste årens utveckling hör också att motsättningarna ökat mellan supermakterna. Förhandlingarna om ett nytt avtal för att begränsa de strategiska kärnvapen^rsenalerna (SALT II) har ännu inte förts i hamn. Uppföljningen av europeiska säkerhetskonferens har gett få resultat. invasion av , utvecklingen i , stöd till militära juntor i Central- och och den nya administrationens stöd till rasistregimen i , krig och kriser vid och i påverkar också förhållandet mellan supermakterna. om förhoppningarna från avspänningspolitikens inledningsskede om ständigt förbättrade förhållanden mellan öst och väst således inte infriats, kvarstår dock dess huvudvinster att bygga vidare på. Hos de europeiska folken är medvetenheten stor om betydelsen av en fortsatt avspänningspolitik. Vi måste stödja strävandena till politisk, social och ekonomisk frigörelse Det finns, ännu efter det , folk och stater som inte förfogar över sin självständighet. I andra stater har supermakterna ett dominerande inflytande. Vi måste stödja folkens kamp för nationell frihet och hävda de små nationernas oberoende gentemot stormakterna. Det är grundvalen för fördömandet av bl. a. olagliga ockupation av , invasion i och stöd till militärajuntor i och . Socialdemokratin avser också för sin del att fortsätta det framgångsrika politiska och materiella stödet till broderorganisationer och befrielserörelser som intensifierats . Vi måste driva en aktiv nedrustningspolitik har , under den socialdemokratiska regeringstiden, aktivt medverkat för att nå konkreta resultat i nedrustningsförhandlingarna. Det är supermakterna som svarar för kapprustningen och det är mot dem kraven på att inleda en nedrustning måste riktas om resultat skall nås. måste liksom tidigare spela en aktiv roll i det arbetet. Det bör ske på grundval av en långsiktig nedrustningsstrategi som främst bör ta sikte på de europeiska förhållandena. Ett viktigt mål är därvid att få ett kärnvapenfritt . En kärnvapenfri zon i kan vara första steget till detta. Socialdemokratin har i föreslagit en särskild europeisk nedrustningskonferens. Detta är ett uttryck för vår uppfattning att bör ta mer direkt del i de europeiska nedrustningsförhandlingarna, bl. a. för att kunna bygga ut de förtroendeskapande åtgärder som beslöts vid den europeiska säkerhetskonferensen . Det avgörande hotet mot mänskligheten är den kämvapenupprustning som ägt rum under . Den europeiska oron inför supermakternas kärnvapenrustningar har inte minskats av president uttalanden om ett begränsat kärnvapenkrig i och utrikesminister resonemang om vamingssprängningar av kärnvapen över . bör under det närmaste året utnyttja alla tillfällen för att initiera och påskynda förhandlingar om begränsningar av kärnvapenrustningama. Vår position som alliansfri europeisk stat med hög teknisk kompetens och god inblick i det internationella förhandlingsmaskineriet gör oss särskilt lämpade att söka representera den starka europeiska opinion som kräver kärnvapennedrustning. bör intensifiera försöken att på nytt få i gång multilaterala förhandlingar om ett totalt provstopp, CTB. Vi bör kräva att förhandlingarna mellan och inte ska begränsas till enbart de s. k. eurostrategiska vapnen utan även bör omfatta de taktiska kärnvapen som sedan länge står uppställda i vår världsdel. Ett kärnvapenfritt är i detta sammanhang den självklara målsättningen . Ansträngningarna att begränsa spridningen av kärnvapen till ytterligare stater bör intensifieras. Den beklagliga nord-sydpolarisering som uppstått inom FN vid behandlingen av dessa frågor bör bli föremål för särskilda svenska initiativ. Riskerna för en erodering av NPT-fördragets återhållande verkan är uppenbara. Supermakternas direkta ansvar för denna utveckling bör ytterligare framhävas. De politiska hindren i vägen för stater som överväger att anskaffa kärnvapen måste göras högre eftersom de tekniska och ekonomiska hindren med tiden blir allt lägre. De av framlagda förslagen om förbud mot militära angrepp på kärnkraftverk och vissa andra kämindustrianläggningar bör fullföljas med kraft. bör ta upp frågan om marin rustningsbegränsning, t. ex. genom att föreslå en FN-studie i frågan. Särskilt bör vikten av kärnvapenrestriktioner till havs poängteras. Förtroendeskapande åtgärder i områden bör övervägas. Ett aktuellt och näraliggande svenskt krav bör vara att göra kärnvapenfritt. För vårt land är avspänningspolitiken i av särskild betydelse. I motion 1981/82:527 har vi utvecklat behovet härav. Vi vill se en utveckling mot mer demokrati och ökad social rättvisa i alla delar av . Men en realistisk bedömning av möjligheterna att förbättra öst-västsamarbetet och förstärka de fredsbefrämjande tendenserna gör att vi inte ser på våldsamma omvälvningar som en utväg att förändra . Det är viktigt att slå fast vår tro på möjligheten av stegvisa reformer i riktning mot mer demokrati och social rättvisa i dessa länder. Det är bara genom en politik inriktad på avspänning och samarbete mellan öst och väst som vi kan skapa ett ökat informationsflöde samt bättre ekonomiska, kulturella och politiska kontakter. mångfalden av informationskällor och åsikter i . Det är ett sätt att verka för en demokratisering av dessa stater. Förtryck mot oliktänkande är bara kortsiktiga lösningar. Det enda sättet att absorbera breda folkliga krav på demokratiskt inflytande är att legalisera dem. Vi måste medverka till en folklig mobilisering mot kapprustningen Det finns en stark längtan hos alla människor efter fred och frihet, som kraftigare än måste komma till uttryck. 1 flera europeiska länder har det folkliga motståndet mot kapprustningens vansinne stärkts. Det är viktigt att det också i vårt land sker en folklig mobilisering för nedrustning. Socialistinternationalen har vid sitt möte i föreslagit att för varje land utarbetas ett nationellt nedrustningsprogram samt att partierna skall aktivera sitt fredsarbete. Upprättandet av en sådan modell kräver betydande forsknings- och utredningsinsatser. Det gäller bl. identifiera de faktorer som driver på kapprustningen och dess återverkningar för svensk del. Det är vidare fråga om att klargöra vilka åtgärder som t. ex. industriellt och sysselsättningsmässigt skulle behövas vid en nedrustning. En modell för hur en svensk nedrustning - med bevarat oberoende och säkerhet skulle kunna gå till vid en av stormakterna inledd nedrustning bör utarbetas. Vi måste ge vårt bistånd för att hindra uppkomsten av kriser och lindra Genom att bryta kapprustningen i världen kan möjligheter skapas för en massiv resursöverföring till u-ländema. Det sammanlagda biståndet som världens stater lämnar till motsvarar bara av de militära kostnaderna. Om de militära utgifterna kan hållas nere och en del av de intjänade kostnaderna kan användas för utveckling, kommer världens säkerhet att öka och en stor del av mänskligheten, som står utanför ett normalt liv, kan få en bättre framtid, säger . Den har visat på vägar hur en sådan resursöverföring skulle gå till. Inom FN har i ett särskilt projekt sambandet mellan nedrustning och utveckling studerats. Det svenska biståndsarbetet har haft som ett väsentligt syfte att verkligen bidra till förbättringar för de fattiga människorna i . Den borgerliga regeringspolitiken har inneburit flera förskjutningar i målen för biståndspolitiken. En successiv kommersialisering har skett. Utvecklingssamarbetet måste åter bli ett medel i en framsynt och solidaritetsinriktad politik. Vi behöver upprätthålla ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar 'för en alliansfri utrikespolitik i fred, syftande till neutralitet i krig. På oss själva ligger ansvaret för vårt oberoende och vår säkerhet. Om den alliansfria politiken skall vara trovärdig i händelse av krig och kriser måste omvärlden vara övertygad om vår förmåga att i praktisk handling stå för denna politik. Därför behöver vi alltjämt upprätthålla ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar. Efter har präglats av lugn och stabilitet. Även om de nordiska länderna valt olika säkerhetspolitiska lösningar har de likväl förenats i dessa strävanden. Det finns heller inget som tyder på att de nordiska staterna skulle vilja överge den grundläggande inställningen att skall vara ett lågspänningsområde. har frågan om en kärnvapenfri zon i ånyo aktualiserats. Frågan har i flera avseenden förts framåt. Vi har i motion 1981/82: 527 begärt att förnyar sin uppmaning till regeringen att bedriva överläggningar med de andra nordiska länderna om möjligheterna att etablera en kärnvapenfri zon i . Utredningsarbetet för att ta fram underlag för dessa överläggningar bör bl. a. belysa det nordiska områdets roll för stormaktsblockens kärnvapenplaner och sambandet mellan en nordisk kärnvapenfri zon och olika system för s.k. förtroendeskapande åtgärder som syftar till att inom större geografiska områden söka minska spänningen mellan militärallianserna. 2.3 Opinionsarbetet för fred Kapprustningen, framför allt på kärnvapenområdet, har i de europeiska länderna skapat en ökad oro. Det har tagit sig flera uttryck och manifesterats inte bara i de västeuropeiska staterna utan också i . Särskilt markant har dessa folkliga reaktioner märkts i takt med de senaste årens utplacering av sovjetiska medeldistansmissiler resp. beslutet om utplacering av amerikanska missiler. har en lång tradition när det gäller att hävda fredens och nedrustningens sak i världen. Betydande insatser har gjorts av politiker och experter - inom både NF:s och FN:s ram liksom i samband med olika nedrustningskonferenser. Vårt land har också genom att delta i FN:s fredsbevarande aktioner visat en praktisk vilja att medverka till biläggande av olika konflikter. Det är betydelsefullt att den har ett brett stöd av en folklig opinion i sitt arbete inte minst på nedrustningsområdet. Glädjande nog har också allt större grupper blivit medvetna om de faror som följer i kapprustningens spår. Inom arbetarrörelsen har ett särskilt organ bildats (Arbetarrörelsens fredsforum) för att samordna och intensifiera arbetet på detta område. Inom det största borgerliga partiet tycks däremot finnas en mycket negativ inställning till ett brett fredsarbete. För vår del vill vi i detta sammanhang erinra om vad vi uttalat i motion 1981/82:527: Det tycks vara något av en spontan folklig mobilisering mot rustningsvansinnet. Människornas oro och fredslängtan formas till konkreta krav på besinning, nedrustning, fred och solidaritet. I den nämnda motionen har vi också föreslagit vissa ökade insatser för och till information om internationell nedrustning. Vi vill också erinra om den betydelse som () har när det gäller att bl. a. förse statsledningen med underlag för säkerhetspolitikens utformning. 3.1 Inriktning av totalförsvaret En i socialdemokratisk försvarspolitik har varit och är att om vårt lands oberoende och frihet skulle hotas är det folket självt som skall träda upp till dess försvar. Genom olika pliktlagar kan samhället tillförsäkra totalförsvaret den personal som behövs. Den allmänna värnplikten är den mest uppmärksammade. Antalsmässigt är emellertid uppgifterna inom totalförsvarets civila delar dominerande: av de ca 2,8 miljoner människor som enligt gällande personalplaner tas i anspråk för totalförsvaret skall ca 2 miljoner tjänstgöra i dessa delar. Det är betydelsefullt att denna folkliga förankring bevaras och stärks, både inom det militära försvaret och andra delar av totalförsvaret. Det kan bl. a. ske genom att kommunerna får ett vidgat ansvar för civilförsvars verksamheten och genom att den enskildes uppgift i totalförsvaret klarläggs bättre än vad som skett. Det kan vidare ske genom ett ökat lekmannainflytande inom det militära försvaret, centralt och lokalt. Våra försvarsansträngningar måste utformas mot bakgrund av långsiktiga bedömningar om den internationella utvecklingen.