mot · G5021748 · 1982-01-26 00:00:00 — I har inställningen till alkohol skiftat starkt - från fullständig alkoholliberalism till tankar om totalförbud . Förmodligen vill ingen ha tillbaka det s. k. Brattsystemet, vilket bl. a. omfattade motboken, i alla dess detaljer. Men hur många ställer sig bakom de grundläggande värderingarna - att ransonera försäljningen av alkohol, att inte tolerera offentligt fylleri och inte tillåta att alkoholmissbrukaren själv eller hans närstående tar skada genom ett i längden nedbrytande alkoholmissbruk? Det är hög tid att vi inom alla instanser analyserar vår roll i den samlade missbrukssituationen. Är vi till nytta eller ställer vi till med ytterligare skada? Den gamla nykterhetsvården ingrep med åtgärder innan familj, arbete eller bostad var bortsupna. låter vi missbrukaren löpa linan ut med alla de lidanden som utslagningsprocessen för med sig. Trygghetslagar och vårdsystem får inte vara konstruerade så att utslagning påskyndas och medicinska alkoholskador fördjupas. Var tredje person som söker upp en akutmottagning gör det på grund av missbruk av alkohol eller narkotika. I var fjärde sjukhussäng ligger en missbrukare. På de psykiatriska avdelningarna är var tredje patient missbrukare av droger. Om narkotikabrukets allvarliga faror och konsekvenser är alla i stort sett eniga. Enighet råder också om att kraftfullare åtgärder än tidigare måste vidtas. Däremot råder inte samma enighet om att allvarligare än narkotikan är det utbredda bruket och missbruket av alkoholhaltiga drycker. Ingen svensk har troligen betytt så mycket som opinionsbildare i alkoholfrågan som prästmannen . var inställningen till akoholen mer alkoholliberal än någonsin, men vid nästa sekelskifte var attityden så sträng, att en majoritet av befolkningen krävde totalförbud för spritdrycker. Ingen har bestritt huvudroll i denna opinionssvängning. har pendeln slagit tillbaka. Åter har vi haft med fri alkohol och slappa värderingar i alkoholfrågan. angrep den fria husbehovsbränningen, som också avskaffades . Vilka alkoholrestriktioner förordar ? Nej, sådana frågor skall inte kyrkan ta ställning till, menar säkert många. Man vill inte ha en politiserad kyrka, som beskäftigt uttalar sig i en rad världsliga frågor och därigenom kanske glömmer sin andliga uppgift. Men förnämsta bevekelsegrund var att han som prästman i i sin församling bevittnade den oerhörda nöd, som följde i alkoholmikssbrukets spår. Ser inte präster och annan kyrkopersonal som verkar alla de utslagna, ofta yngre personer som halsar vinflaskor på kyrkogårdarna i eller för resten överallt i vårt land? Och möter man inte mänsklig olycka och förstörelse också på andra sätt: telefonsamtal från berusade, deprimerade missbrukare eller från förtvivlade anhöriga? Och vid jordfästningarna efter ofta mycket unga människor, där anhöriga skräckslagna undrar hur det kunde gå som det gick. Jo, det var spriten som var boven. Spritmissbruket tilltar i vårt land, och läget blir för var dag alltmer prekärt efter hand som lägre och lägre åldrar kommer in i bilden. De bakomliggande orsakerna till det tilltagande spritmissbruket är så väl kända att man inte behöver invänta resultaten av pågående undersökningar. Det blir alltmer uppenbart att det nu är fritt fram för ungdom att berusa sig. Alkoholdrickandet har spritt sig ner i åldrarna . Att detta kommer att betyda ökad social misär och leda till överbelastning av sjukvården måste alla inse. Det betyder därtill tusentals dödsfall och ett stort antal brott av olika slag, vilket allt tillsammans betyder mycket stora nationalekonomiska förluster. Det ger även andra verkningar för den enskilde individen, som drabbas av missbruket, och hans medmänniskor, eftersom det i vardagssituationen uppstår allvarliga kriser som mycket ofta leder till tragedier och levnadsförhållanden som måste anses helt olidliga. Följderna är många, och särkilt för de unga är konsekvenserna oöverskådliga. Frågan är om de styrande i samhället till fullo har insett allvaret i dagens och morgondagens situation. Det är ingen skräckmålning utan ett faktum att av dem som börjar använda alkohol blir spritmissbrukare. Vi har flera hundra tusen alkoholskadade människor här i landet, och antalet ökar. är vi i den situationen att två yrkesverksamma, nyktra medborgare får betala kostnaderna för den tredje, som är på väg att gå under på grund av spritmissbruk. Med samma ökningstakt som kommer vi att ha bortåt en miljon alkoholskadade. Detta kommer att medföra belastningar av en storleksordning som samhället helt enkelt inte orkar med vare sig ekonomiskt eller ur vårdsynpunkt. Då det gäller att komma till rätta med alkoholmissbruket kan flera vägar anvisas, även om ingen på förhand kan betecknas som den bästa eller effektivaste. Under alla förhållanden måste informationen om riskerna med alkoholbruk intensifieras - i synnerhet bland barn och ungdom - så att den får minst samma omfattning som t. ex. kampanjen för trafiksäkerheten. Det måste stå klart för varje barn i vårt land att alkoholen är ett gift och att bruk av den medför risk för beroende av giftet och risk för att andra gifter och droger kommer in i bilden. Det gäller i denna information att eftersträva att den positiva attityden och den kommersiellt betingade glorian kring alkoholförtäring avlägsnas i vårt land och ersätts av samma skarpa reaktion som nu vänder sig mot bruket av narkotika. Vi måste skapa ett alkoholnegativt samhälle. Det är nämligen helt ovedersägligt att det är den utbredda alkoholseden i sig själv och förknippandet av alkohol med fest och högtid som ger spriten dess glans och gloria och som insveper dess skadliga verkan och de stora riskerna i ett dunkel. Det är svårt att se hur denna gloria kring alkoholen skall kunna avlägsnas utan att själva seden och förknippandet av alkohol med fest avskaffas. Den svenska villigheten att godta berusning som normal är i högsta grad onormal. Visserligen har denna positiva syn på alkoholen tusenårig hävd i vårt land, men icke desto mindre måste den bort, om vi skall få ett sundare och socialt bättre samhälle. Den har inneburit och innebär alltfort en nationell fara, som innebär både kulturell och demokratisk förnedring. Det är helt klart att exemplets makt är oerhört stor, och därför måste inte minst de många inslagen av skålande och drickande i TV bort. I filmer och andra program förekommer bruket av alkohol i en sådan omfattning att det ger barn och unga den felaktiga uppfattnigen att spriten hör till vårt dagliga liv och i synnerhet till festen - ja, att man måste ha alkoholen med för att skapa trevnad och glädje. Något som inte hitintills tillräckligt starkt betonats är föräldrarnas ansvar för sina barn. Informationen till dem måste förstärkas. När man i många hem lättsinnigt umgås med alkohol betyder det stora vådor för både barnen i hemmen och det samhälle som drabbas av de sociala problem som spriten medför. börjar alkoholmissbrukares deklination med att spritvaror i hemmet förvaras alltför åtkomliga. Liksom vapen och gifter enligt lagen måste vara oåtkomliga för barn bör alkohol förvaras inlåst. En intressant fråga är om den som åstadkommer skada under alkoholpåverkan bör svara för skadan själv genom lämpliga anordningar på försäkringssidan. Enligt nuvarande lagstiftning - framför allt trafikskadelagen inverkar alkoholpåverkan under vissa förhållanden såväl på rätten till ersättning för egen skada som betalningsskyldigheten för skada som vållas annan. Det kan behöva undersökas om mera allmänna principer bör införas, innebärande att en person som är påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel får finna sig i att bära de skador han åstadkommer. Möjligheten att införa en mera generell försäkringsanordning täckande skador på det aktuella området bör utredas. Vår strävan är att skapa ett samhälle som är friskt och fritt. Vi som får ta ansvar för samhällets utformning måste tillse att alkoholpolitiken verkligen utformas så att alkoholseden försvagas och missbruket av alkohol minskar. Med hänvisning till vad sorn anförts hemställs 1. att beslutar begära att regeringen vidtar åtgärder för att ytterligare förstärka informationen om alkoholens skadeverkningar med särskild inriktning på barnen i skolåldern och övrig ungdom, 2. att beslutar begära att regeringen vidtar åtgärder för att inrikta informationen på att angripa själva bruket av alkohol såsom onödigt och skadligt. Lusten att berusa sig med alkohol är mångtusenårig och nästan världsomfattande. Men detsamma gäller också insikten att bruket måste bekämpas, begränsas eller balanseras så att alkoholskadorna inte blir alltför stora. Det finns exempel på väsentligen religiöst grundade stora framgångar med totalförbud (, Buddhism), helnykterhet för vissa grupper (laestadianism, och vissa andra frikyrkosamfund) och mer eller mindre religiöst motiverad måttfullhet (judar, kineser). I har inställningen till alkoholen skiftat starkt - från perioder av fullständig alkoholliberalism såsom den fria husbehovsbränningens tid till perioder av extrem alkoholmedvetenhet såsom då totalförbudstanken troligen omfattades av en majoritet av svenska folket. Då var Godtemplarrörelsen inte bara klart största och mest inflytelserika folkrörelse utan den inspirerade också i hög grad den framväxande arbetarrörelsen. Trots det dåtida svenska samhällets stora materiella och demokratiska brister upplevdes troligen ingen samhällsfråga som väsentligare än alkoholfrågan. i stället för totalförbud I stället för totalförbud genomfördes till nykterhetsvännernas stora besvikelse det s. k. Brattsystemet (uppkallat efter läkaren ). I detta ingick ett ransoneringssystem, motboken, som tillät inköp av varierande kvantiteter alkohol för vissa grupper i samhället - främst oförvitliga vuxna män, medan kvinnor, missbrukare, yngre vuxna män och ungdomar helt eller nästan helt saknade inköpsrätt. Vidare byggdes det allteftersom upp en nykterhetsvård med nykterhetsnämnder, nykterhetsassistenter och vårdanstalter, vars uppgifter var att arbeta efter nykterhetsvårdslagen (eller föregångare till denna): ingripa mot störande, farligt eller nedbrytande alkoholmissbruk, följa upp fyllerier eller andra anmälningar om missbruk. Man försökte först hjälpa, sedan varna, hota, innan man tog till tvångsåtgärder, såsom att begära resolution för intagning på vårdanstalt. Detta är nu historia. avskaffades 1955, fylleristraffet 1977, nykterhetsnämnder och nykterhetsassistenter gick upp i den sociala enhetstjänsten, medan nykterhetsvårdslagen fortfarande finns kvar men väsentligen ej tillämpas. Det är inte troligt att det finns så många svenskar som skulle vilja ha tillbaka Brattsystemet i alla dess enskildheter, men hur många ställer sig bakom de grundläggande värderingarna? att ransonera försäljningen av alkohol, att inte tolerera offentligt fylleri eller andra negativa alkoholbeteenden, inte heller tillåta att alkoholmissbrukaren själv eller hans närstående tar allvarlig fysisk, psykisk eller social skada genom ett i längden nedbrytande alkoholmissbruk. Samhället skulle vidare vaka över att alkoholhanteringen undandrogs de kommersiella marknadskrafterna. Försök att avdramatisera alkoholfrågan Nästan inget inom den svenska politiken har hånats så som Brattsystemet. Men hur rätt hade då dess kritiker före och efter 1955? Det sades bl. a. att en ransonering är skadlig, då den medverkar till att alkoholen blir än mer åtråvärd, glorifierad. Man tar ut den fulla ransonen fast man egentligen bara vill köpa ut hälften så mycket. Det sades också att den motverkade helnykterhetsidén. I stället ville man avdramatisera alkoholfrågan, lära svensken att i likhet med exempelvis italienaren eller dansken använda alkoholen på ett mer måttfullt och moget sätt, dricka vin till maten, glädjas åt en bägare gott öl, njuta av alkoholen i stället för att supa sig full. Vi vet nu att ungdomen väsentligen hölls helt utanför alkoholkonsumtion , medan dagens 16-åringar i , pojkar som flickor, till är alkoholbrukare. av pojkarna och av flickorna dricker en halvflaska sprit eller mer vid varje berusningstillfälle. Detta efter motbokens avskaffande trots en utbyggd information om alkohol, narkotika och tobak (ANT-undervisning) och systembolagets kampanjer. Är inte detta berusningsdrickande allvarligare än allt annat alkoholmissbruk i ? Beresta människor har skrämda meddelat mig att de inte någonstans i världen sett så många ungdomar så iögonenfallande berusade som här i . Inför toleransgränser för berusning på allmän plats! Det betraktades som ett stort framsteg när det gamla fylleristraffet ersattes med lagen om omhändertagande av berusade personer (LOB), som innebar att fylleriet avkriminaliserades. När polisen i fortsättningen tog hand om en berusad, så var det inte för att denne hade gjort sig skyldig till något brott, utan för att polismannen av humanitära skäl ville få honom under vård. Men hur har det blivit? Jo, vi har fått många fler berusade - inte minst ungdomar - som ingen bryr sig om, till stor risk både för dem själva och andra. Vi har vidare fått en avsevärt försämrad miljö kring våra köpcentra, i parker, spårvagnar, på bussar och tåg, vid tunnelbane- och järnvägsstationer. Samhället menar att det exempelvis är ett brott att parkera bilen fel eller att köra för fort, men det är inte fel att uppträda uppenbart berusad på offentlig plats, trots att det innebär risker och andra olägenheter. Vore det inte bättre om samhället höll sig med toleransgränser för berusning på allmän plats? Det skulle förebygga inte bara fylleri utan även olyckshändelser, egendomsbrott och våld. Detta är helt självklart för den stora allmänheten men journalister och politiker kan inte alls tänka sig ett återinförande av någon variant av det gamla fylleristraffet för icke missbruksberoende personer som gjort sig skyldiga till något eller några enstaka fyllerier. Inget har dock kritiserats så hårt av progressiva tänkare som nykterhetsvården. -I stället för av en självklar vi-syn präglades den av en filantropisk, otidsenlig vi- och de-syn. - Grunden för nykterhetsvårdslagen var strafftänkande och tvång, inte jämlikhet, frivillighet och servicesyn. Nykterhetsvårdslagen var en klasslag, genom vilken man ingrep mot arbetare, medan andra gick fria. -Vården på vårdanstalterna var ingen riktig vård, endast arbete och förvaring till nästa återfall. - Utslagningen av alkoholmissbrukare berodde på vårdsystemets stämpling av dem, på särvården som förenade dem kring missbruket i stället för att hjälpa dem åter till samhället. -Det är fel med nykterhetsvård, då intresset därigenom felaktigt fokuseras kring problemen kring alkoholen. På det sättet försummas bearbetningen av de verkliga problemen. Enligt min mening fanns det säkert en hel del i kritiken av nykterhetsvården som var riktigt. Alltför många vittnesbörd av missbrukare talar för detta. Mycket var troligen omänskligt, torftigt och meningslöst på de gamla anstalterna. Låt oss inte återfå dem såsom de var under exempelvis . Hade inte den gamla nykterhetsvården positiva sidor? Men hade då inte den gamla nykterhetsvården positiva sidor som glömts bort av dess kritiker? Är det inte riktigt att angripa mot alkoholmissbruk i ett tidigt stadium, efter exempelvis ett fylleri, hjälpa, varna eller småningom hota, i stället för att låta händelsen bara passera som varit det vanliga ? Ledamöterna i nykterhetsnämnderna och nykterhetsassistenterna i dåtidens betydligt mindre kommuner hade personkännedom och var sakkunniga i alkoholfrågan. Jämför med socialassistenterna i dagens storkommuner. Man ingrep med åtgärder innan familjen, arbetet eller bostaden var bortsupna i stället för att som låta missbrukaren löpa linan ut med alla de lidanden som omgivningen får stå ut med under utslagningsprocessen. belastades nästan inte alls psykiatrin av vården av alkoholmissbrukare. Inte heller kroppssjukvården skall ha haft så mycket att göra på grund av missbruket. Nykterhetsvården var en uppgift för de sociala instanserna. Trots oerhörda satsningar på socialvården, psykiatrin, och arbetsvärden för att ge alkoholmissbrukare möjlighet till vård och rehabilitering är det osäkert om den samlade effekten är positiv eller negativ. i hade 1979 ca. 11 000 intagningar med alkoholmissbruk som huvuddiagnos. belastades svårt av de akuta fysiska alkoholkomplikationerna: pankreatiter, epilepsianfall, magblödningar, frakturer m. m. Ändå är utslagningen på grund av alkoholmissbruk mer uppenbar än någonsin för dem som ser sig omkring i kommunen. Överallt berusade, nedgångna, invalidiserade personer som bor hos kompisar eller på ungkarlshotell, tillbringar sin tid på värmestugor, caféer eller utomhus. Är sjukvården till nytta eller skada? Det är hög tid att vi inom sjukvården analyserar vår roll i den samlade missbrukssituationen. Är vi till nytta eller ställer vi till med ytterligare skada? Är vi inte offer för en helt felaktig alkoholpolitik? Är det meningsfullt att vi utan reaktion fortsätter att ge den vård vi ger inom primärvården och på våra sjukhus? Situationen kan ytterligare belysas med siffror från . Sjuktalet i var ca. , i , där alkoholproblemen är omvittnat stora, . I de särskilt missbruks drabbade norra stadsdelarna (bl. a. ) med i huvudsak ung befolkning var sjuktalet i det närmaste det dubbla mot riksgenomsnittet, för män och för kvinnor. Om även sifforna för sjukpensioneringar tas med i beräkningen blir tendensen än mer uppenbar. Sjukpensioneringarna i de aktiva åldrarna, , var i dubbelt så många som riksgenomsnittet. I denna åldersgrupp pensionerades 500 personer, där alkoholmissbruk var angiven som väsentlig orsak. I pensionerades fyra gånger fler människor i åldrarna än riksgenomsnittet. av befolkningen var antingen långtidssjukskriven eller sjukpensionerad. Vad lär vi oss av dessa siffror från ? Enligt min uppfattning bör det vara att alkoholkomplikationerna i varje fall i nu nått en storleksordning som allvarligt hotar vår framtida existens. Vidare - vilka personliga tragedier, vilket socialt sönderfall, vilka psykiska och fysiska lidanden gömmer sig inte bakom dessa siffror? Ett väsentligt inslag i vår läkarutbildning var träningen i diagnostiskt tänkande, förmågan att kombinera uppgifter och fynd så att vi kunde klarlägga det patologiska tillståndets natur, dess orsaker och behandling. Varför fungerade den tidigare förlegade alkoholpolitiken med dess begränsade materiella resurser och omoderna människosyn? Varför har vi nu så kapitalt misslyckats trots alla goda avsikter, alla kostnadskrävande utredningar och de enorma materiella resurser som satsats på olika projekt? Varför har vi misslyckats? Den väsentligaste förklaringen är enligt min mening att vi aktivt försökt förtränga kunskaperna om hur alkoholmissbruket verkar i ett land som . Det går inte att utan vidare tillämpa erfarenheter från andra länder med annorlunda konsumtionsvanor. är ett spritland där konsumtionen varit inställt på ett episodiskt, kraftigt berusningsdrickande. Ett sådant drickande leder bl. a. lätt till offentlig berusning, dramatiska allkoholbeteenden, social utslagning och en alkoholism av den hänsynslösa typen där allt kan hända. För att motverka följderna av en sådan konsumtion krävs det värderingar och lagar som motverkar offentlig berusning och nedbrytande alkoholmissbruk. Vidare bör ungdomen helst helt hållas utanför alkoholkonsumtion. Trygghetslagar och vårdsystem får inte vara konstruerade så att utslagning påskyndas och medicinska alkoholskador fördjupas. Alkoholransonering har tidigare visat sig fungera bra. Varför inte på nytt verka för en sådan?