ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021415 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1415 Per Stenmarck Bättre utnyttjande av flygplats Stora ekonomiska belopp läggs ned på att upprätthålla goda flygförbindelser både inom och på utrikesnätet. Stora investeringar har gjorts , som följd av utbyggnaden av de nya stora flygplatserna och samt utrikesterminalen på . Dessa investeringar utgör , enligt budgetpropositionen (prop. 1981/82:100, bilaga 9), den främsta anledningen till att luftfartsverket inte helt kan uppfylla sitt förräntningskrav. Enligt verkets plan för tioårsperioden /78-1986/87 kommer emellertid full förräntning för staten och de berörda kommunerna att kunna uppnås /84, under förutsättning att investeringarna begränsas och att en viss personalminskning sker. I budgetpropositionen framhålls emellertid också att en uppdatering av de beräkningar som ligger till grund för tioårsplanen, visar att resultatutvecklingen under de återstående budgetåren av perioden måste bedömas något försiktigare . På skedde en viss ökning av den reguljära passagerartrafiken . ökade antalet passagerare, som flög reguljärt, till 413 287, enligt statistik framtagen av luftfartsverket. Avresande utrikestrafik minskade och ankommande utrikes . Däremot visade både avresande och ankommande inrikestrafik en ökning med 13,5 resp. . Chartertrafiken var praktiskt taget oförändrad. 1981 innebar en ökning till 305 679. Samtliga siffror påverkades av arbetsmarknadskonflikten. För den reguljära linjetrafiken beräknas bortfallet till 22 000 och för chartertrafiken till 24 000 passagerare. Anledningen till svårigheterna att uppfylla det uppställda förräntningskravet är inte enbart stora investeringar utan också att kapacitetsutnyttjandet är alltför lågt. Att så är fallet beträffande är troligen de flesta överens om. I ett frågesvar i framhöll den dåvarande kommunikationsministern att flygplatsen, som dimensionerades för utrikestrafik, har fortfarande ett betydande kapacitetsöverskott. Det gäller i första hand bansystem och uppställningsplatser men också terminalen. Vidare framhölls att jag bedömer att vi om har en hel del förslag från SAS-ledningens sida om hur man effektivare skall utnyttja de svenska flygplatserna. har emellertid inte särskilt mycket inträffat. som kapacitet medger en betydligt ökad trafikmängd, så planeras utbyggnad av flygplats för, beräkningsvis, 4,5 miljarder Avståndet mellan och uppgår till cirka 15 minuters flygväg. Detta är inget acceptabelt utnyttjande av gjorda investeringar. Trots att olika länder är berörda vore det rimligt med ett sammanvägt svensktdanskt samhällsekonomiskt synsätt. Detta skulle sannolikt leda fram till att övertog en del av reguljära avgångar och att pendeltrafiken förbättrades. Med stöd av ovanstående hemställs att begär att regeringen redovisar förslag till ett bättre kapacitetsutnyttjande av . PER STENMARCK (m)
mot · G5021416 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Konkurrensförhållanden m. m. för färjetrafiken över Under de två senare åren har en betydande koncentration skett av huvudmannaskapet för färjetrafiken över . De tidigare konkurrerande färjerederierna och har gått samman i ett nytt bolag, . Detta bolag ägs till hälften av och till hälften av AB Svealast, som ägs av . har ingått ett samseglingsavtal med det danska rederiet /S som ägs av de Danske (DSB). Samarbetet bedrivs under namnet Öresundslinjerna. gäller inte för färjelinje mellan och . Till samseglingsavtalet finns emellertid kopplat ett avtal om gemensam prissättning och rabattpolitik för passagerar-, personbils- och lokal godstrafik gällande för samtliga färjelinjer över . De rederier som svarar för färjetrafiken över har sålunda genom olika avtal starkt begränsat möjligheterna till priskonkurrens mellan olika färjelinjer, och torde all prissättning ske genom avtal rederierna emellan. Som en följd av detta har mycket stora prisökningar ägt rum, vilka i sin tur medfört att passagerartrafiken märkbart minskat. Medan tidigare turistresandet mellan och blomstrat är kostnaderna för överfarten nu så höga att många familjer måste avstå från tidigare utflykter till det närbelägna grannlandet - en utveckling som inte minst från nordisk synpunkt måste beklagas. Skolutflykter och andra ungdomsaktiviteter har också avtagit. Svårast drabbar emellertid kostnadsökningarna fraktpriserna. Dessa kostnadsökningar berör mycket stora delar av svensk export, och framför allt drabbas fraktköpare i sydligaste län, vilka inte har samma möjligheter som fraktköpare i övriga delar av landet att utnyttja konkurrensen från andra rederier och hamnar. Den nuvarande situationen uppvisar de negativa drag som är karakteristiska för en monopolsituation med bl. a. kostnadsökningar som inte står i rimlig relation till den allmänna prisutvecklingen. höjdes fraktsatserna för . Från har en ytterligare höjning genomförts för routen . Den rådande monopolsituationen skapar dessutom stor osäkerhet om den kommande prisutvecklingen för godstransporter mellan och , en osäkerhet som inte gagnar svenska exportansträngningar. därför angeläget att en översyn kommer till stånd om konsekvenserna av bristen på konkurrens för transporter över . har i andra fall starkt understrukit behovet av fri konkurrens för att begränsa kostnadsökningar, och det kan därför inte vara rimligt att den nu rådande situationen för färjetrafiken över får fortgå utan att myndigheterna bedömer konsekvenserna därav med särskild hänsyn till svensk exportindustri. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av konkurrenssituationen och prissättningsprinciperna för färjelinjerna över . () () ()
mot · G5021418 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1418 m. fl. Överförande till riksbanenätet av järnvägslinjen fattade beslut om ny trafikpolitik (prop. 1978/79:99, trafikutskottets betänkande 1978/79:18 och rskr 1978/79:419). Av beslutet framgår att järnvägsnätet för persontrafik införs i ett s. k. riksnät. Till riksnätet förs bl. a. persontrafiken på det tidigare s. k. affärsbanenätet och vissa andra bandelar. Riksdagsbeslutet berör de för och län gemensamma bandelarna och Bjärka-Säby-Västervik. Beträffande dessa bandelar vill vi framför följande: Trafikstandarden är inte tillfredsställande. Restiden har blivit allt längre genom bristande banunderhåll. Länsstyrelserna i och har i sina trafikplaner uttalat att antalet dubbelturer som f. n. är tre bör utökas till fem. Resandeunderlaget kan ökas betydligt om dels tidtabellerna justeras så att det blir möjligt att göra arbets- och skolresor, dels taxesamordning kommer till stånd med länstrafikbolagen. Hänsyn bör också tas till möjligheterna att med järnväg nå det för de båda länen gemensamma primära rekreationsområdet i skärgården. Enligt riksdagsbeslutet förs bandelen till riksnätet medan bandelen Bjärka-Säby-Västervik hamnar bland de bandelar som ligger utanför detta nät. Vi anser att bandelarna fyller likartat behov i trafiksystemet. I enlighet med riksdagsbeslutet har därefter regeringen gett SJ i uppdrag att utarbeta en plan för upprustning av riksnätet. beslut får den olyckliga effekten att av de båda ovannämnda bandelarna, som fyller likartade uppgifter, kommer den ena att rustas upp och få en tillfredsställande standard medan den andra bandelen av ekonomiska skäl kan bli nedläggningshotad. Av propositionen framgår att bandelar som är betydelsefulla länkar i interregionala eller internationella förbindelser eller förbindelser mellan primärt centrum och stambanorna bör föras till riksnätet. Antalet resande på banorna skall vara relativt omfattande och andelen interregionala resenärer stort. Även regionalpolitiska skäl bör tala för att persontrafiken bibehålls på dessa banor. Vi finner det helt logiskt att bandelen mot bakgrund härav har förts till riksnätet medan det framstår som märkligt att inte bandelen Bjärka-Säby-Västervik även förts dit. Med anledning av vad i motionen anförts hemställs att beslutar att bandelen Bjärka-Säby-Västervik tillförs riksbanenätet. (vpk) ()
mot · G5021419 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1419 Rekommenderade hastighetsbegränsningar på vissa vägsträckor De generella hastighetsbegränsningarna på vägar utanför tätorter är alltför stelt och byråkratiskt utformade. Den hastighet som på ett vägavsnitt kan vara fullt befogad kan vara helt orealistisk beroende på trafikintensiteten. En smal och krokig väg är olämplig att köra fort på och där kan hastighetsbegränsningens tillåtna högsta fart vara alltför hög, medan samma väg en bit längre fram kan ha ett rakt och tämligen brett avsnitt, där en betydligt högre fart borde vara tillåten. Men samma begränsning av hastigheterna gäller även på det avsnittet. Det är självklart en följd av att antalet skyltar skulle bli enormt om man skulle skylta om för varje bättre eller sämre vägavsnitt. Men det leder till att trafikanterna inte uppfattar hastighetsbegränsningarna som ens tillnärmelsevis motiverade på vissa sträckor. Det leder också till att den stora majoriteten av bilisterna överträder hastighetsbestämmelsema på vissa sträckor. På sådana sträckor sätter också polisen med förkärlek ut kontroller, därför att man där kan ta många fartsyndare. Allt detta skapar förakt för myndigheterna hos enskilda medborgare som inte ser något vettigt i det hela. Det är lämpligt att alla hastighetsbegränsningar utanför tätorter, utom där hastigheten är nedsatt eller lägre på grund av reparationsarbeten eller andra särskilda skäl, skall vara rekommenderade hastigheter som får överskridas. Sådana överskridanden skall dock kunna leda till att de beivras i de fall en olycka har hänt. En sådan ordnig skulle skapa en jämnare trafikrytm på vägarna. Trafikanterna skulle inte behöva sitta och kontrollera hastighetsmätaren så ofta som utan mer kunna ägna sig åt själva körningen. Mycken onödig irritation i trafiken skulle kunna undvikas, och polisen skulle kunna användas i betydligt högre utsträckning till annat än hastighetskontroller. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att alla generella hastighetsbegränsningar som visar mer än som högsta tillåtna hastighet och på vägar utanför tätorter skall vara rekommenderade hastigheter där överträdelse endast skall kunna beivras om en olycka skett.
mot · G5021420 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1420 m. fl. Väg- och brobyggande i En väl fungerande transportapparat är en grundförutsättning för svensk industri och inte minst för att klara en regional spridning av industriell verksamhet. Inom skogsindustrin är oron stor för vad de minskade anslagen till framför allt vägunderhåll kommer att innebära. Ett höjt kostnadsläge för transporterna kan äventyra skogsbrukets och skogsindustrins fortlevnad. Detta gäller även för övrig industri. Väganslagen har minskat kraftigt . Byggandevolymen har i stort sett halverats till , och en ytterligare halvering kan komma att bli följden av beslut med anledning av besparingspropositionen om inriktningen på medelstilldelningen till vägbyggande fram emot mitten av . Detta är synnerligen allvarligt. De vägbyggnadsobjekt av olika slag som återfinns i långsiktiga investeringsplaner motiveras starkt av trafikens krav. De flesta av dessa objekt borde ha genomförts med den trafikvolym som förekom redan då. har visat på vägbyggnadsobjekt som har en lönsamhet som överstiger resultatet av andra statliga, kommunala eller industriella investeringar. Genomförande av dessa objekt innebär ett betydande tillskott till sysselsättningen av såväl arbetskraft som maskiner och påverkar inte landets importkostnader. Med ett väl utbyggt och väl fungerande transportsystem effektiviseras produktionsapparaten. Genom minskade transporttider och ökad leveranssäkerhet stiger nyttjandegraden av företagens produktionsutrustning. Väg- och brobyggandet skapar meningsfullt arbete. Att bygga vägar och broar skulle bidra till att expanderar sig ur krisen. Att bygga vägar lämpar sig också i områden där arbetsmarknadsläget är besvärligt. Det ger bl. a. god sysselsättning åt en rad lokala företag såsom åkerier, maskinfirmor och småindustri. Detta är speciellt viktigt i där den aktuella arbetsmarknadssituationen med mer än 7 000 arbetslösa och bara 350 lediga platser understryker behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser. Vi har med hjälp av tagit fram en lista på konkreta väg- och broprojekt i länet som i stort är färdigprojekterade. Den sammantagna investeringsvolymen uppgår till ca 174 milj. kr., varav 84,5 milj. kr. De väg- och broprojekt som vi föreslår skall komma till stånd är uppdelade på tre grupper, nämligen o broar som kan ersätta färjor o objekt som kan sänka transportkostnaderna för skogsindustrin o objekt som kan sänka transportkostnaderna för övrig industri Broar som kan ersätta färjor X 507 Bro vid Objekt som kan sänka transportkostnaderna för skogsindustrin Objekt som kan sänka transportkostnaderna för övrig industri De föreslagna projekten är en blandning av små och stora vägobjekt av varierande karaktär. Tyngdpunkten ligger på sådana byggen som har stor betydelse för den tunga industrin och framför allt skogsindustrin. beslutade att färjeleden vid i skulle ersättas med en bro, men anvisade inga medel. Vi föreslår nu 9 milj. kr. för för denna investering. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att anvisar 84,5 milj. kr. för /83 för de väg- och brobyggnader i som anges i motionen. () () () AXEL () () ()
mot · G5021421 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1421 i m. fl. Den allmänna ekonomiska utvecklingen i har karakteriserats av en alltför snabb tillväxt av de offentliga utgifterna. En därmed sammanhängande hård beskattning har frätt ned drivkrafterna till arbete, sparande och företagande. Resultat har blivit en svag ekonomi med betydande budgetunderskott, strukturella kriser inom flera branscher och hög inflation. Statens utgifter måste minska och samhällsekonomin bringas i balans. Besparingar på alla samhällssektorer är nödvändiga. Hög inflation, högt kostnadsläge och lägre köpkraft och därmed minskad konsumtion innebär stora påfrestningar för jordbruket. Detta ställer krav på anpassningsåtgärder inom jordbruket, bl. a. i vad gäller den s. k. produktionsbalansen. Sådana anpassningar förutsätts också jordbrukspolitiska beslut. Vid val av åtgärder måste beaktas dels livsmedelskostnaderna för konsumenter, dels jordbrukets möjligheter att anpassa produktionens storlek och inriktning. Livsmedelssubventionernas avveckling är en viktig fråga i besparingshänseende. Den berör såväl avsättningsutrymmet för jordbruksprodukter som livsmedelskostnaderför konsumenter. Av det skälet bör konsekvenserna vid en minskning av dessa subventioner noga beaktas. Enligt moderata samlingspartiets principiella uppfattning leder en skattefinansiering av livsmedelskostnaderna till ett stort politiskt beroende för jordbruksnäringen. Detta beroende blir särskilt besvärande då det statsfinansiella läget är svagt. Enligt vår uppfattning är budgetläget nu så allvarligt att en ytterligare reduktion av livsmedelssubventionerna är nödvändig. Detta förhållande illustrerar vilka orimliga konsekvenser som ett subventionssystem i olika avseenden kan leda till. Således kan man inte förutsätta att val av tillfälle för ändring av subventionernas storlek är ett fritt val utan en tvingande nödvändighet vid ett icke önskvärt tillfälle. a. detta skäl bör livsmedelssubventionerna avvecklas. Önskvärt vore att avvecklingen kunde ske då landets ekonomiska tillväxt är stark och då jordbruksnäringen har en sund ekonomisk utveckling baserad på en god produktionsbalans. Sådana förutsättningar föreligger tyvärr inte . En minskning av livsmedelsubventionerna är nu enligt vår mening ofrånkomlig som ett led i nödvändiga besparingar för kommande budgetår. anser vi att, intill dess konsekvenserna för en avveckling av livsmedelssubventionerna blir belysta, det är önskvärt att någon ytterligare neddragning av dessa subventioner, förutom den av oss föreslagna minskningen med 375 milj. kr. för /83, inte sker. Förutsättningarna för detta är att nödvändiga besparingar kan ske inom andra samhällssektorer och att den ekonomiska utvecklingen förbättras. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att under anslaget C 3. Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område för /83 beräkna ett förslagsanslag av 2 . L. () HANS () () . HÖGMARK (m) () () () () () ()
mot · G5021425 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1425 Åtgärder mot försurning av mark och vatten Regeringen har för avsikt att lägga fram förslag till om åtgärder mot försurning av mark och vatten. Därvid kommer bl. a. att tas upp frågan om reningskrav vid kolförbränning, förslag till ökade insatser för kalkning av sjöar, vattendrag och mark för att motverka försurning samt åtgärder på det internationella planet. En intensifiering av insatserna på försurningsområdet är angelägen. Parallellt med insatser av det slag som ovan nämnts finns det skäl att med hänsyn till de förödande konsekvenser den fortgående försurningen av mark och vatten i vårt land för med sig pröva även andra vägar att bekämpa detta svåra miljöproblem. Det torde stå klart att huvuddelen av det sura nedfallet över kommer från källor utanför landets gränser. Det är dock svårt att ange exakta tal för de totala inhemska respektive utländska utsläppen, deras storlek och spridning. är det uppenbart att de lokala och regionala förhållandena i fråga om såväl utsläpp och spridning som förmåga att motstå försurningseffekter vitt skiljer sig åt. Det är därför viktigt att en samlad strategi för insatser mot försurningen även inbegriper kraftfulla åtgärder på lokalt och regionalt plan. Inte bara användningen av fossila bränslen och svavelutsläpp från industrins processer, utan också markanvändning och samhällsplanering, där kommuner och län på ett avgörande sätt påverkar utvecklingen, är betydelsefulla för försurningssituationen. Kraftfulla inhemska åtgärder torde dessutom vara nödvändiga för att på det internationella planet skall kunna påverka andra länder att minska sina utsläpp. Den kunskap om det aktuella läget och den överblick som enbart kan förvärvas lokalt och regionalt kan betyda mycket för att samla erfarenheter, angripa problemen vid källan och underlätta en prioritering av åtgärder som syftar till uppehållande försvar och restaurering av skadade miljöer. Med ökad uppmärksamhet på försurningsproblemet och ökade insatser på lokalt och regionalt plan kan också mer av en helhetssyn göra sig gällande så att särskilt utsatta miljöer bättre kan skyddas och förebyggande insatser kommer till stånd. Detta torde även öka förutsättningarna för att allmänhet och organisationsliv engagerar sig i miljövårdsarbetet och att forsknings- och försöksverksamhet kan få större bredd och genomslagskraft. Sammanfattningsvis framstår det som önskvärt att länstäckande inventeringar över försurningsläget kan komma till stånd i alla län och läggas till grund för länsvisa aktionsprogram mot försurningen. Arbetet bör kunna bedrivas med utnyttjande av befintliga resurser under ledning av länsstyrel serna och i samarbete med skogsvårdsstyrelserna, lantbruksnämnderna, fiskenämnderna och kommunerna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att länsstyrelserna ges i uppdrag att i samarbete med skogsvårdsstyrelserna, lantbruksnämnderna, fiskenämnderna och kommunerna göra länstäckande inventeringar och upprätta aktionsprogram mot försurningen.
mot · G5021426 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1426 Fiske är ett riskfyllt yrke. Det måste ofta bedrivas under svåra väderleksförhållanden med storm, is och dimma - ofta också i närhet av grund och farliga brott. Det är en yrkeskategori med stor olycksfallsprocent och hög dödlighet på grund av de risker det innebär att arbeta på ett rörligt underlag utsatt för faror av många slag. Det går aldrig att skapa fullständig säkerhet, men den går att förbättra. är det fråga om pengar och lönsamhet för att kunna göra säkerheten större. Det var därför välkommet när möjlighet gavs att erhålla statligt bidrag till säkerhetsutrustning. En allmän upprustning av säkerhetsmaterialet skedde, vilket fick positiva effekter. Bidrag gavs till livflotte, brandsläckningsutrustning, ekolod, radaranläggning, radioanläggning och wireskydd. I budgetpropositionen föreslås nu borttagande av bidragen till ekolod, radioanläggning och radar. Till denna utrustning skall i stället utgå rationaliseringsstöd i form av lån. Detta sker i besparingssyfte. Kvar finns då möjlighet att erhålla bidrag till livflotte, brandskyddsutrustning och wireskydd. Det har inträffat dödsfall på grund av kylan. Om man hamnar i vattnet kyls man fort ned, och möjligheterna att överleva är inte stora ens . Om man däremot kommer ombord i livflotten ökar chanserna, även om man hamnat i vattnet ifall det finns ett slags termosäckar ombord i flotten som bevarar kroppstemperaturen. Det vore önskvärt att livflotten kunde kompletteras med s. k. överlevnadsdräkter. Det skulle eliminera risken för att frysa ihjäl och skulle ge möjlighet att simma i land vid haverier nära land eller att simma över till annat fartyg då sådant kan komma till undsättning. Vid fiske med mindre båtar i kustnära fiske skulle dräkten kunna ersätta livflotten. Det kan spara utrymme och pengar. Det skulle också ytterligare öka säkerheten om flotten försågs med nödradiosändare som kan vägleda sökande fartyg och flyg vid nödsituationer. Inom ramen för de bidrag som f. n. utgår till livräddningsflotte bör därför också innefattas nödradiosändare. I anledning av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att möjligheter ges att erhålla bidrag till s. k. överlevnadsdräkter i enlighet med vad som föreslagits i motionen, 2. att hos regeringen begär att nya flottar som inköps och till vilka bidrag utgår skall utrustas med nödradiosändare.
mot · G5021428 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1428 m. fl. Den svenska jordbrukspolitiken har inte längre något förtroende hos vare sig konsumenter eller producenter. Vi möter många bevis för detta i - inte minst bland länets jordbrukare. Ansvaret för detta faller helt på de borgerliga regeringarnas oansvariga ekonomiska politik. Konsumenterna har drabbats av ständigt höjda matpriser. Priserna på viktiga baslivsmedel har stigit med . Mjölkpriset har t. ex. stigit med . Detta slår särskilt hårt på barnfamiljerna som får allt svårare att klara ekonomin. Regeringspolitiken har även medfört problem för en del av länets jordbrukare. Inflationen och det höga ränteläget har särskilt drabbat unga och nyetablerade bönder med hög skuldsättning. Konkurser blir allt vanligare. Läget avspeglas bl. a. i antalet beviljade räntestöd. beviljades 102 ansökningar om 1,8 milj. kr. hade dittills 5,7 milj. kr. beviljats i räntestöd fördelat på 181 ansökningar. Då kvarstod 119 ansökningar att behandla. Prishöjningarna i kombination med den nedskärning av livsmedelssubventionernasom den borgerliga regeringen genomdrivit har medfört en minskad konsumtion. Detta har i sin tur lett till att allt fler livsmedelsföretag tvingas dra ned på personalen. Arbetslösheten bland livsmedelsarbetarna ökar. Vid Skaraslakteriet har exempelvis ca 30 personer varslats om uppsägning. Kostnadsutvecklingen inom jordbruket har resulterat i att intresset för investeringar i stort sett är obefintligt. För den del av länets verkstadsindustri, lokaliserad i jordbruksområden där alternativ sysselsättning normalt inte finns, har detta inneburit arbetslöshet liksom uteblivna arbetstillfällen för länets byggnadsarbetarkår. Vi kan med enbart dessa exempel från vårt län med fog påstå att de förutsättningar som låg till grund för senaste jordbrukspolitiska beslut inte längre föreligger. Skall de mål för jordbrukspolitiken upprätthållas som socialdemokratin ställt sig bakom, måste en översyn i enlighet med vad som anges i vår jordbrukspolitiska motion till årets riksdag genomföras. Målsättningen måste nu som vara en tryggad livsmedelsförsörjning inom landet, livsmedel av god kvalité till rimliga priser för konsumenterna som de som arbetar i jordbruket skall ha en likvärdig standard med jämförbara grupper. Med hänvisning till vad som anförts föreslår vi att beslutar begära att regeringen tillsätter utredning för översyn av jordbrukspolitiken. () ()