mot · G5022255 · 1982-03-24 00:00:00 — Regeringen bör i samarbete med utarbeta ett offensivt investeringsprogram för företaget. Vi föreslår att av regeringen begär förslag om ett sådant investeringsprogram, inbegripet förslag om de statliga insatser som krävs för finansiering av programmet. Vi menar att skall gå vidare och utnyttja malmerna på djupare nivåer än de där brytning sker. Detta gäller både och . Investeringsbesluten får utformas med hänsyn till de tekniska lösningar som står till buds då investeringsbeslutet skall tas. Det är angeläget att man vid utvecklingen av tekniska lösningar, både för gruvorna och provgruvan i , tar vara på möjligheterna till samarbete med svensk utrustningsindustri. Det gäller också vid investeringar i transportapparaten. Här finns förutsättningar för en samverkan med positiva effekter för både gruvorna och utrustningstillverkarna. Man bör i det sammanhanget också särskilt se över möjligheterna att stimulera verkstadsindustrin i malmfältsregionen. Satsningen på brytning på djupare nivåer kommer att innebära investeringar under som sammantaget blir utomordentligt kostsamma. Dessutom finns andra investeringsprojekt inom , av vilka några har diskuterats och är relativt väl förberedda. Hit hör frågan om ett apatitverk i . Enligt socialdemokratisk uppfattning bör investeringen i ett apatitverk i nu genomföras. Det är troligt att kommer att ha svårt att dels uppbåda det investeringskapital som krävs för att genomföra de ovan angivna investeringarna, dels förränta dessa kapital. Med tanke på det sysselsättningsmässiga värde som dessa investeringar kommer att ha i malmfältskommunerna och på de utomordentligt höga kostnader som skulle vara förknippade med arbetsmarknadspolitiska åtgärder med motsvarande sysselsättningseffekt bör det vara en uppgift för staten att tillsammans med företaget svara för finansieringen av investeringarna. Detta bör ges regeringen till känna. I en proposition om de statliga företagen som presenterades för gavs som tidigare nämnts en redogörelse för styrelses syn på den framtida verksamheten i företaget. Det framgick där att den nya handlingsplan som styrelsen lagt fast innefattar en omprövning av verksamhet utanför järnmalmsområdet. de skulle bl. a. innebära en kraftig begränsning av företagets engagemang på kolområdet och en neddragning av gruv- och mineralverksamhet i Bergslagen. I den socialdemokratiska partimotionen framhölls att det måste vara regeringens ansvar att ta ställning till om LKAB-styrelsens beslut skulle föranleda några åtgärder från statens sida. Som tidigare påpekats tar industriministerna i propositionen inte heller ställning till den aviserade förändringen i inriktningen på verksamhet i stort och företagets planer på att starkt begränsa investeringarna. Vi finner det från socialdemokratisk sida i hög grad anmärkningsvärt att industriministern inte ansett sig ha anledning att ge sin syn på dessa viktiga frågor. Det är enligt vår uppfattning orimligt att, som regeringen nu förefaller göra, passivt acceptera från företagsekonomiska utgångspunkter utformade ställningstaganden. Vi vill här särskilt peka på några frågor där regeringen klart bör redovisa sina ställningstaganden. En sådan fråga gäller den av aviserade koncentrationen till järnmalmsområdet. Från socialdemokratiskt håll menar vi att regeringen för det första bör ta ställning till frågan om en sådan koncentration är önskvärd från samhällets synpunkt. Det är obestridligt att järnmalmsbrytningen kommer att vara helt avgörande för sysselsättningen i och . En kraftsamling från företagets sida för att göra järnmalmsbrytningen lönsam kan mot den bakgrunden sägas vara önskvärd. kan emellertid en sådan koncentration leda till att man lägger ned verksamhet som ger sysselsättning eller som skulle kunna ge sysselsättning. Det bör i det läget vara samhällets uppgift att undersöka möjligheterna att i någon form inom eller utanför bibehålla den hotade verksamheten. Vi föreslår därför att begär en redovisning av de åtgärder som är från samhällets synpunkt motiverade med anledning av styrelses handlingsplan. Den borgerliga majoriteten avvisade de socialdemokratiska kraven på att staten skulle ta ställning till frågan om statliga insatser var motiverade som en konsekvens av den förändrade inriktningen av verksamhet. Även socialdemokraternas förslag om ett offensivt investeringsprogram avslogs. I en socialdemokratisk partimotion akutaliseras åter gruvindustrins problem. Där begärs ett investerings- och utvecklingsprogram för de statliga företagen. Där diskuteras också särskilt behovet av investeringar i . Det är enligt vår mening uppenbart att det i finns en rad lovande mineraliseringar, som förtjänar att närmare undersökas med sikte på en framtida gruvbrytning. Det gäller inte bara koppar utan också exempelvis zink, bly, nickel, molybden och . Vi menar att samhället måste ta ansvar för att dessa fyndigheter undersöks och att en brytning inte omintetgörs på grund av svårigheter på järnmalmssidan. Ett offensivt arbete för att utveckla nya mineralprojekt i måste ovillkorligen bedrivas. Det är statens ansvar att se till att ett sådant arbete kommer till stånd. Vi föreslår att som sin mening uttalar att för att öppna nya mineralprojekt skall kunna påräkna dels fördelaktiga lån, som säkerhetsmässigt inte inkräktar på företagets övriga låneutrymme, dels tillskott av ägarkapital i en utsträckning som gör att soliditeten bibehålls. Självfallet måste från fall till fall göra en slutlig bedömning av projekten. Vi föreslår vidare att av regeringen begär mer preciserade förslag till utformning av lånebestämmeläer och regler för tillskott av ägarkapital. Genom ett sådant uttalande från kombinerat med klart utformade regler för statens finansiella insatser skapas möjligheter för att mer offensivt och planmässigt än arbeta med nya gruvprojekt i norra . Ett offensivt arbete för att genom prospektering lägga grunden för en utveckling av gruvhanteringen i och måste också bedrivas. Snara åtgärder för att intensifiera prospekteringsverksamheten och arbetet med nya gruvprojekt måste därför sättas in. För ett första femårsprogram bör 250 milj. kr. tilldelas denna verksamhet. Detta förslag återfinns i den socialdemokratiska partimotionen om industripolitiken från allmänna motionstiden . Som tidigare redovisats räknar man för sida med att malmleveranserna skall stanna vid 17 milj. ton . Också har leveranserna legat påtagligt under den nivå som angivits som mål i företagets handlingsplan. Produktionen har emellertid legat klart över leveranserna, och en lageruppbyggnad har alltså skett. Genom ett beslut gav fullmakt åt verkställande direktören att inleda förhandlingar om personalreduceringar på omkring 900 anställda. Huvuddelen av neddragningen skulle ske i , men också och andra orter berörs. Vi har tidigare i denna motion pekat på gruvindustrins utomordentligt stora betydelse för de aktuella kommunerna. Ett genomförande av den aviserade personalminskningen vid skulle oundvikligen leda till att den djupt allvarliga arbetsmarknadssituationen i malmfältskommunerna, och som helhet, ytterligare försämrades. Redan i propositionen om de statliga företagen redovisades en bedömning från ledning som innebar att företaget skulle ha en övertalighet på ca 900 anställda. avsåg man emellertid inte från företagets sida att några avskedanden skulle behöva bli aktuella. I propositionen sades att övertaligheten beräknas kunna lösas genom naturlig avgång förutsatt att de finansiella förutsättningarna står till buds. Avsikten var att skulle överföra övertalig personal till en särskild organisation och där sysselsätta dem med projektarbeten, utbildningsverksamhet m. m. Även om man alltså inte i propositionen redovisade några planer på avskedanden, menade vi från socialdemokratisk sida att bedömning av personalsituationen vid företaget motiverade ett ställningstagande från industriministerns sida till behovet av eventuella statliga insatser. Vi skrev i vår partimotion: Industriministern konstaterar att alla möjligheter att öka produktiviteten måste tillvaratas och att detta kommer att leda till sysselsättningssvårigheter i främst och kommuner. bör emellertid inte enligt industriministerns uppfattning åläggas andra sysselsättningspolitiska uppgifter än de som ligger i den normala verksamheten, eftersom detta kan motverka målet att åstadkomma en långsiktig överlevnad av järnmalmsrörelserna i och . Såvitt man kan förstå av propositionen är ändå industriministern beredd att acceptera att genom särskilda åtgärder tillfälligt bereder sysselsättning åt den för dagen övertaliga personalen. Något klart ställningstagande från industriministerns sida redovisas förvånande nog inte i propositionen. Också i vår partimotion om industripolitik tog vi särskilt upp situationen i gruvindustrin. I motionen sades: har f. n. stora avsättningsproblem. Leveranserna ligger långt under den nivå som i företagets långsiktiga plan anges som målet. Lagren ligger på en hög nivå. Om inga åtgärder sätts in finns det uppenbara risker för att företaget under loppet av 1982 tvingas avskeda personal. Detta skulle innebära att de utomordentligt allvarliga sysselsättningsproblemen i ytterligare förvärras. Det är enligt socialdemokratisk uppfattning inte acceptabelt. Det är nödvändigt att statsmakterna nu sätter in all kraft på att undvika en ökning av arbetslösheten i . Utvecklingen inom spelar en helt avgörande roll för sysselsättningsläget i malmfältskommunerna. Det är därför nödvändigt att så långt möjligt utnyttja insatser i som ett medel för att upprätthålla sysselsättningen i regionen. Vi föreslår att uppdrar åt regeringen att i samarbete med inventera möjligheterna att genom investeringsarbeten eller på annat sätt upprätthålla sysselsättningen i företaget. Ett förslag om åtgärder och om finansieringen av dessa bör redovisas inför . Detta vårt förslag kvarstår självfallet. Den naturliga utgångspunkten för kortsiktigt syftande insatser måste vara en klar uppfattning om den utveckling som man långsiktigt vill uppnå. Den situation som vi befarade skulle inträffa, och som vi på olika sätt velat förebygga, har fått aktualitet. En kraftig nedskärning av personalen vid planeras Det som hänt sedan den tidigare redovisade bedömningen av personalsituationen i gjordes är uppenbarligen att avsättningsläget blivit sämre än väntat. Vad som emellertid också förefaller ha inträffat är att inte fått de finansiella förstärkningar som man räknade med då bedömningen av den framtida personalsituationen gjordes . Tanken var då att den övertaliga personalen skulle sysselsättas genom en särskild projektverksamhet. Kostnaderna för denna verksamhet ingick i de 1 900 milj. kr. som Statsföretag i sin skrivelse till regeringen begärt som kapitaltillskott för räkning. Industriministern hävdade emellertid i sin proposition om de statliga företagen att ett tillskott av 1 500 milj. kr. skulle vara tillräckligt för att genomföra en finansiell rekonstruktion av . Den enda motivering för denna prutning som angavs i propositionen var planerna på en regional differentiering av arbetsgivaravgifterna, som om den genomfördes skulle komma att beröra även och skulle innebära sänkta kostnader och förbättrade resultat för företaget. I den socialdemokratiska motionen påpekades att det eftersom förslaget om regional differentiering av arbetsgivaravgifterna inte ens var utrett kunde bli anledning att återkomma till frågan om behov av statliga finansiella tillskott. Regeringen har presenterat förslaget om en regional differentiering av arbetsgivaravgifterna. Man kan konstatera att förslaget visserligen kommer att få positiva effekter för , men att effekterna ingalunda är av den storleksordning som kunde förväntas med hänsyn till formuleringarna i propositionen om de statliga företagen . Vi menar därför från socialdemokratisk sida att regeringen, i samband med att man för presenterar det av oss begärda programmet för att upprätthålla sysselsättningen i , också skall redovisa en bedömning av behovet av finansiella insatser i företaget med hänsyn tagen till den föreslagna regionala differentieringen av arbetsgivaravgifterna som den nu slutligt utformats. Detta bör ges regeringen till känna. Utvecklingen inom har en avgörande betydelse för sysselsättningen i hela . Detta måste komma till uttryck i företagets verksamhet. måste lägga ned stora ansträngningar på att dels vidta åtgärder som motverkar variationerna i avsättningen, dels bredda verksamheten inom företaget så att beroendet av järnmalmen minskar. Det finns emellertid en gräns för möjligheter att bidra till lösningen av malmfältskommunernas sysselsättningsproblem. Problement i malmfältskommunerna och i som helhet måste ses i ett vidare sammanhang, och det är ett statligt ansvar att på bred front angripa dessa problem. Järnmalmsbrytningen i har genomgått en mycket dramatisk nedgång . Produktionsvolymen har sjunkit från närmare till hälften i slutet av årtiondet. Så sent som fanns närmare 20 gruvor i drift. bryts endast gruvorna i och . Dessutom drivs en mera begränsad produktion av grovslig vidare i . Dessa gruvor ägs av . Antalet sysselsatta har minskat från 2 1977 till 1 1980. Nedläggningen av gruvorna har endast i undantagsfall berott på att malmen tagit slut i fysisk mening. Utvecklingen har i stället varit den att marknaden minskat kraftigt eller helt fallit bort. Efterfrågebortfallet har därvid kommit såväl på den inhemska marknaden som på exportmarknaderna. Kvar som en mera betydande inhemsk kund vinns nu endast . har den mellansvenska jämmalmsexporten minskat kraftigt. Anledningen härtill är den ökade konkurrensen från utomeuropeiska gruvor och den allmänt sett minskade efterfrågan på fosformalm. uppgick exporten till omkr. , vilket skall jämföras med drygt 3 miljoner årston ett årtionde tidigare. Dessvärre kan alltså denna nedgång inte enbart tillskrivas konjunkturella faktorer. De mellansvenska gruvornas problem och utvecklingsmöjligheter har under studerats av en särskild, av regeringen tillkallad delegation, den s. k. mellansvenska gruvdelegationen. Huvuduppgiften för delegationen har varit att studera de möjligheter till lönsam verksamhet inom mellansvensk gruvindustri som finns eller som kan skapas. Vidare skulle delegationen prioritera mellan olika projekt som kan finnas och söka åstadkomma en samordning av resurserna för prospektering och fyndighetsundersökningar. Tyvärr har delegationens verksamhet inte lett till några konkreta resultat. De fackliga ledamöterna har i en reservation till delegationens rapport framhållit att delegationen intagit en alltför passiv attityd och inte tillräckligt beaktat de möjligheter som trots allt finns också på järnmalmssidan i . som delegationen arbetat har nedläggning genomförts eller beslutats för åtta järnmalmsgruvor. I den mineralpolitiska propositionen föreslås nu att delegationen avvecklas. Som redan framgått finns numera endast två järnmalmsgruvor kvar i . Även för dessa båda gruvor, som ägs av , är framtiden i hög grad oviss. Styrelsen för har beslutat att Grängesbergsgruvan har på sig att nå lönsamhet. Beslut om huruvida verksamheten skall fortsätta skall tas . För har kraven ställts ännu högre. senast kunna visa ett positivt kassaflöde, annars läggs den ned. Från socialdemokratisk sida begärde vi att regeringen skulle redovisa finansiella situation tillsammans med en bedömning av företagets ekonomiska utveckling . Vi ville också ha en redovisning av beslutade och planerade strukturella förändringar och konsekvenserna av dessa för sysselsättningen på de berörda orterna. I det sammanhanget hävdade vi att borde ges samma chans att visa lönsamhet som andra enheter inom . Vi krävde att regeringen för skulle redovisa sin syn på och att inga beslut om förändringar av verksamheten vid gruvan skulle fattas innan fått denna redovisning. borgerliga majoritet avvisade våra förslag. I en partimotion om stålindustrin upprepar vi vårt krav på en redovisning av situationen och planerna i . Metallurgins framtid i kommer att tas upp till prövning inom . Fram till dess måste självfallet vidtas de åtgärder som är nödvändiga för att verket skall ha en reell chans att leva vidare. a. måste erforderliga investeringar göras i koksverket så att dess nuvarande tekniska standard kan upprätthållas. Vi har tagit upp denna fråga i vår partimotion om stålindustrin . Den snabba övergången till skrotbaserad stålproduktion har väckt en betydande och enligt vår mening berättigad oro såväl bland företagen som inom de fackliga organisationerna. Ett ensidigt skrotberoende medför kvalitetsproblem. Vårt lands behov av importerat skrot kommer att öka kraftigt. kommer det att bli utomordentligt svårt att få tillgång till skrot i större kvaliteter till rimliga priser på den internationella marknaden. De kortsiktiga skrotfördelningsfrågorna får dock inte skymma de mera långsiktiga metallurgiproblemen inom den svenska stålindustrin och den därtill knutna råvaruförsörjningen. Metallurgin svarar för av den totala kostnaden för framställning av handelsfärdigt stål. Det är därför ett livsvillkor att svensk stålindustri kan ha en internationellt sett konkurrenskraftig metallurgisk tillverkning. I det kortare tidsperspektivet betyder detta att man måste utnyttja de befintliga anläggningarna på det för branschen mest rationella sättet. På krävs att de nödvändiga investeringarna samordnas och att ny teknik utvecklas och introduceras på ett sätt och i en takt som säkrar och förstärker den samlade konkurrenskraften. Vad som därför måste till är en samlad bedömning och samordnade åtgärder för att säkerställa en långsiktigt konkurrenskraftig metallurgisk produktion i vårt land. Därvid måste de olika möjligheter till ny malmbaserad ståltillverkning som f. n. utvecklas på olika håll noga övervägas. De mest uppmärksammade processerna är Bolindens Inred, SKF:s Plasmasmelt samt /. Att ny och till svenska förhållanden bättre anpassad teknik tas fram är ytterst angeläget. Hittillsvarande erfarenheter av de aktuella processerna är lovande, och det fortsatta utvecklingsarbetet måste drivas med full kraft. Som framhålls i vår partimotion om stålindustrin menar vi att staten har ansvar för att det tas ett sådant samlat grepp. Regeringen måste därför i samarbete med företagen och de anställda planera 1980-talets metallurgiutveckling för den svenska stålindustrin. Detta bör ske i en särskild kommission bestående av representanter för statsmakterna, företagen och de anställda. De väntade problemen vad gäller skrotförsörjningen har också ytterligare aktualiserat frågan om en ökad svensk jämsvamptillverkning. Malmen från är en tekniskt sett utmärkt råvara för framställning av järnsvamp. Enligt vår mening måste de ekonomiska förutsättningarna för att bygga ett järnsvampverk i klarläggas. Även frågan om en eventuell tillverkning av järnpulver i bör studeras närmare. Den vidareförädling av mellansvensk järnmalm som vi här har diskuterat kan dock även i bästa fall bara använda en mera begränsad del av malmproduktionen. Avgörande för gruvornas framtid är därför möjligheterna att även fortsättningsvis sälja malmen till traditionella användare, dvs. de masungsbaserade järnverken. Grängesbergsmalmen kräver på grund av fosforhalten särskilda åtgärder. För att avlägsna fosforn måste malmen malas ner till en mycket fin slig, vilken är svår att sälja i obearbetat skick. Den process man försökt använda för att tillverka kulsinter den s. k. GP-processen har emellertid gett en otillfredsställande produkt. används därför inte numera för kulsintertillverkning. :s gruvdivision har i stället utvecklats en annan metod för att göra Grängesbergssligen mera konkurrenskraftig. Den nya produkten, som består av granulerad höganrikad slig, har visat sig ge väsentligt förbättrad effektivitet i det senare sintringsledet. Efter ett socialdemokratiskt initiativ har beslutat att anslå 30 milj. kr. för investeringar i en första etapp av granultillverkningen. Denna utveckling måste nu drivas vidare med all kraft. Om produkten blir framgångsrik kommer det nu avställda att åter kunna utnyttjas. har vidare låtit utomstående expertis utreda förutsättningarna för ett nytt kulsinterverk i . I utredningsrapporten, som endast behandlar de rent företagsekonomiska effekterna för , redovisas en klart positiv grundsyn på anläggningen av ett nytt verk. Vissa frågor anser man dock måste belysas ytterligare och man föreslår därför att det inom tillsätts en särskild arbetsgrupp för att slutföra utredningsarbetet. Även vad gäller måste det ske en noggrann utvärdering av fortlevnadsmöjligheterna innan ett eventuellt nedläggningsbeslut fattas. Det är helt otillfredsställande att låta gruvans framtid avgöras av om man i det här fallet kan uppvisa ett positivt kassaflöde. Vid sidan av järnmalmen har Bergslagen värdefulla tillgångar av andra och , av vilka ett antal fyndigheter är under brytning. Det finns emellertid sannolikt stora möjligheter att utveckla den mellansvenska gruvindustrin utanför jämmalmsområdet. Det gäller brytning av basmetallemas och ädelmetallemas men också bl. a. industrimineral. Tillgången på yrkeskunnig arbetskraft och förekomsten av en utbyggd infrastruktur för mineralhantering innebär att basen för en utveckling av gruvhanteringen i Bergslagen redan finns. Det bör vara möjligt att lönsamt bearbeta också relativt små fyndigheter. För att möjligheterna till eii utveckling av mineralsektorn i Bergslagen skall tas till vara krävs emellertid att det sker en fortlöpande kartläggning och undersökning av områdets mineraltillgångar. I det avseendet pågår f. n. en snabb försämring av förutsättningarna. står i begrepp att under loppet av avveckla sin prospekteringsverksamhet i Bergslagen. lade ned närmare 13 milj. kr. på prospektering i Bergslagen. skall bolagets verksamhet i Bergslagen enligt planerna helt ha upphört. Det är en följd av styrelses beslut om att företagets verksamhet skall koncentreras till och till enbart järnmalmsområdet. Från socialdemokratisk sida menar vi att det inte är rimligt att man från statsmakterna bara passivt noterar att :s prospekteringsverksamhet i Bergslagen avvecklas och att företaget klart markerar att det inte har för avsikt att satsa på gruvdrift i regionen. Vi menar att statsmakterna i den situationen måste ta ställning till om det bör skapas en ny statlig organisation för prospektering och gruvdrift i Bergslagen. Det är naturligt att man vid uppbyggnaden av en ny organisation av detta slag utgår från och utnyttjar de resurser som redan finns. Det är enligt vår uppfattning naturligt att man prövar vilken roll exempelvis :s verksamhet i Yxsjöberg, :s organisation i , i och Mineralprocesslaboratoriet i kan spela i en sådan ny organisation. Det förefaller finnas möjligheter att bygga upp en bred och decentraliserad verksamhet i Bergslagen. En möjlighet skulle kunna vara att Statsgruvor fick uppgiften att svara för statens prospektering och gruvverksamhet i Bergslagen och att företaget därvid tillfördes erforderliga resurser. En annan möjlighet vöre att tilldelades en aktiv roll på detta område. Vi anser oss emellertid från socialdemokratiskt håll inte ha tillräckligt underlag för att ta definitiv ställning till hur en sådan organisation bör byggas upp. Det krävs en grundlig analys av förutsättningarna, av de resurser som finns och av den pågående utvecklingen i området. Vi föreslår att av regeringen begär en sådan analys och därpå grundade förslag om statliga mineralpolitiska insatser i Bergslagen. Detta arbete bör bedrivas skyndsamt. Vi vill i detta sammanhang också säga något om alunskiffem i . Denna utgör en betydande energitillgång och innehåller dessutom många andra värdefulla beståndsdelar. Det gäller exempelvis aluminiumråvaror, gödselmedelsråvaror och stållegeringsämnen som vanadin, molybden och nickel.