mot · G5021813 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1813 m. fl. Vissa förändringar inom gymnasieskolan Skolväsendet beskylls ofta för ständiga förändringar som skapar otrygghet och bristande arbetsro för elever, lärare och föräldrar. Det är ytterst tveksamt om sådana beskyllningar kan anses rättvisa om man ser till det faktiska skeendet. Möjligen skulle man kunna hävda att förändringar inom skolväsendet i alltför stor utsträckning knutits till stora organisatoriska reformer som t. ex. nya läroplaner under det att successiv förnyelse och utveckling av skolan inte drivits lika målmedvetet. Kanske beror detta på att den starka centralstyrningen i form av ett detaljerat regelsystem skapat en förlamning och en oförmåga till kontinuerlig inre förnyelse. Fixeringen till stora reformer som den enda formen för utveckling och förnyelse har inneburit att oformligheter och brister inom skolan som flertalet både inom och utanför skolan varit väl medvetna om ändå inte kunnat åtgärdas i avvaktan på större organisatoriska reformer. Det är viktigt att framhålla att skolan inte får komma i otakt . Förändringar i samhället och människans skiftande behov måste få återverkningar både vad gäller skolans struktur och innehåll. Problemet framstår ännu tydligare om man inte endast ser till att skolan skall anpassas till samhällsutvecklingen utan att den också skall ha en utvecklande roll som påverkar samhällsutvecklingen och ökar människors beredskap att möta kommande förändringar. För gymnasieskolans del gäller att den nuvarande organisationen tillkom 1968 genom en i huvudsak organisatorisk sammanläggning och modernisering av de tre skolformerna, gymnasium, fackskola och yrkesskola. Några genomgripande förändringar i ämnesinnehåll och den inre verksamheten gjordes ej. har gymnasieutredningen avgett sitt betänkande med flera värdefulla förslag till en förändrad gymnasieskola som föreslås börja införas f. o. m. Den problemanalys som gymnasieutredningen gör när det gäller den nuvarande gymnasieskolan stämmer i det mesta väl överens med synpunkter som har funnits både inom och utom skolan. Flera av de problem som aktualiseras är av sådant slag att de med fördel kan bearbetas genom en successiv utveckling utan att ingå i en stor och genomgripande reform. Andra inslag i utredningen, framför allt organisatoriska förändringar, bör bli föremål för en noggrannare bearbetning och genomförande vid ett och samma tillfälle vid samtliga gymnasieskolor. En fördel med en sådan successiv förändring är att de organisatoriska förändringarna kommer i ett skede då de upplevs som ett behov och inte ett tvång. En reform som innebär att både organisation och inre verksamhet skall förändras vid samma tillfälle leder erfarenhetsmässigt ofta till att frågor som berör det inre arbetet skjuts i skymundan medan de organisatoriska problemen kommer i förgrunden och upptar allt intresse. I denna motion behandlas några förändringar som relativt omgående bör vidtas för att därigenom starta en utveckling av gymnasieskolans inre verksamhet i samma riktning som f. n. pågår inom . I och med SI A-reformen, vars konkreta beslut i huvudsak berört , inleddes ett helt nytt tänkande och en helt ny strategi för skolans utveckling. I stället för en centralstyrning genom detaljerade regler styr staten genom klart formulerade mål och riktlinjer. När det gäller frågor om resursernas användning och undervisningens organisation tillämpas däremot ett lokalt ansvarstagande. För att möjliggöra och underlätta ett lokalt ansvarstagande har ett flertal delreformer genomförts bl. a. inom den statliga skoladministrationen och formerna för personalutveckling och lokalt utvecklingsarbete. Dessa konsekvensreformer berör också gymnasieskolan. Trots detta är gymnasieskolan fortfarande en i stora stycken centralt regelstyrd skolform. En mindre förändring vidtogs i samband med ställningstagande till regeringens proposition 1981/82:14 Förändringar i gymnasieskolans utformning m. m. Det är dock fullt möjligt för att inte säga nödvändigt att skapa utrymme för ökat lokalt ansvarstagande och ett närmande mellan beslutsnivå och verkställighetsnivå inom ramen för nuvarande gymnasieskola. Modeller för ett sådant förändringsarbete finns att hämta i första hand inom gymnasieskolan. Bland angelägna förändringar som leder i riktning mot ökat lokalt ansvarstagande kan nämnas bl. - ett förändrat statsbidrag som fördelas mera schabloniserat och bygger på principen om fri resursanvändning med behovsorienterad fördelning - införande av arbetsenheter som en organisation inom skolan som under rektor blir ansvarig för flera av de frågor som skolan får ta ansvar för genom minskad regelstyrning - krav på att lokala arbetsplaner utarbetas som ett uttryck för arbetsenhetens och skolans ambitioner och utvecklingsvilja när det gäller bl. a. resursanvändning, undervisningsorganisation m. m. Både arbetsenheten och den lokala arbetsplanen bör vara en gemensam angelägenhet för både elever och lärare och skapa många möjligheter för elevernas träning i medbestämmande och ansvarstagande. kollektiv arbetstid (K-tid) för gymnasieskolans lärare framstår som en naturlig konsekvens av ett ökat lokalt ansvarstagande och ett förändrat sätt för samarbete kring angelägna frågor utöver det traditionella lektionsarbetet. Jämfört med har gymnasieskolan mycket få formaliserade arbetslivskontakter. Inte minst gäller detta för eleverna på de teoretiska linjerna. Obligatoriska perioder av praktisk arbetslivsorientering bör därför införas i samtliga årskurser på de teoretiska linjerna. Dessa perioder som kan omfatta för varje årskurs får inte betraktas som mindre väl använd tid utan skall genom noggrann planering utgöra en utgångspunkt för ett förändrat arbetssätt. Den teoretiska undervisningen bör i flera fall kunna ha sin utgångspunkt i elevernas upplevelser under dessa perioder i arbetslivet liksom att flera teoretiska moment kan konkretiseras och tillämpas i arbetslivet. Utöver den pedagogiska förnyelse som bör bli en följd av den praktiska arbetslivsorienteringen utgör dessa perioder utanför skolan viktiga inslag i yrkesvalsprocessen. Inom de yrkesinriktade utbildningarna bör kontakten med arbetslivet utökas genom att en viss del av yrkesutbildningen för samtliga elever förläggs som inbyggd utbildning. Med en noggrann planering och ett rullande schema kan ett sådant arrangemang också leda till ett ökat utrymme för antagning av elever på de yrkesinriktade utbildningsvägarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en successiv förändring av gymnasiesko () () () () () () SVEN-E. () ()