mot · G502572 · 1982-01-21 00:00:00 — Fonogram är av stor betydelse för spridning av konsertmusik till olika lyssnargrupper. Alldeles särskilt gäller det naturligtvis människor som av geografiska eller andra skäl har små möjligheter att uppleva levande musik. har en mycket glädjande ökning av antalet utgivna fonogram ägt rum. Detta beror främst på att marknaden berikats med ett antal ambitiösa enmansbolag som närmast på ideell basis producerar ett stort antal inspelningar av främst kammarmusik. Härigenom har en ny väg mellan artister och lyssnare öppnats - en väg som var förbehållen ett fåtal svenska artister. Utgivningar av symfonisk musik är emellertid nästan helt förbehållna Rikskonserters Caprice. Detta beror främst på att inspelningar med de stora svenska orkestrarna är så kostsamma att de kräver betydande subventioner för att kunna genomföras. När Caprice bildades fanns inte den rika flora av enskilda bolag som vi nu har tillgång till. Caprices uppgift i inledningsskedet var i stället att söka kompensera alla de underlåtenhetssynder som de stora grammofonbolagen gjort sig skyldiga till . Det råder inget tvivel om att Caprice lyckats fylla igen några av de allvarligaste luckorna när det gäller svensk orkestermusik på skiva. Detta har dessutom skett på ett i de flesta fall konstnärligt högst tillfredsställande sätt. Kostnaderna för de gjorda inspelningarna har emellertid varit ansenliga och endast till en ringa del kunnat täckas av försäljningsintäkter. Mot bakgrund av vad som sagts bör tiden vara mogen att pröva om inte det samhällsstöd som kommer Caprice till del skulle kunna resultera i ännu fler högklassiga fonogram om Caprice fick konkurrera om bidragen med övriga företag på marknaden. Det är troligt att detta kan ske först sedan Caprice brutits ut ur Rikskonserter och gjorts till ett självständigt statligt fonogrambolag. Denna fråga bör prövas i det pågående beredningsarbetet rörande . I detta sammanhang finns också anledning att beröra ytterligare några frågor av betydelse för den svenska fonogramproduktionen. Som nämnts produceras numera ett stort antal högklassiga fonogram. Tyvärr innebär inte detta att musiklyssnare landet över har tillgång till ett varierat skivutbud på sin hemort. Tvärtom är det så att det utanför de största städerna är svårt att få tag på de små bolagens inspelningar. Att det förhåller sig så beror på att distributionen av fonogram med seriös musik är ett eftersatt område. Det bör därför prövas vilka åtgärder som kan vidtas för att underlätta de små bolagens distribution. En möjlighet kan vara att göra om Rikskonserters skivklubb till en för Caprice och de små bolagen gemensam distributionscentral vars verksamhet bör bedrivas med stöd från statens sida motsvarande det bidrag som för ändamålet utgår till Rikskonserter. De insatser som gjorts för att främja export av svenska fonogram visar att det finns en betydande potentiell marknad. Intresset i för filharmonikers inspelning av andra symfoni liksom intresset i för musik talar för detta. Möjligheterna att mer systematiskt ta till vara alla tillfällen till export av fonogram har emellertid inte utnyttjats. I när alla möjligheter till ökad svensk export tas till vara är det särskilt angeläget att en ändring sker härvidlag. Till de åtgärder som bör övervägas hör inrättandet av en branschsamverkangrupp vid för att möjliggöra för flera bolag gemensamma satsningar. Vidare bör möjligheten att verka för en ökad fonogramexport i samband med satsning på svensk kultur i exportfrämjande syfte tas till vara. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen anhåller om förslag till ändrad inriktning av statens stöd till fonogramproduktion i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om angelägenheten av att initiera en ökad export av svenska fonogram.