ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G60228 · 1982-10-18 00:00:00 — m. fl. Godkännande av överenskommelse mellan staten och (prop. 1982/83:32) fastställde vissa allmänna riktlinjer för sjöfartspolitiken inom ramen för ett sjöfartspolitiskt program. Programmet sägs ha som målsättning att bl. a. skapa förutsättningar för att landets utrikeshandel skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt till lägsta möjliga samhälleliga kostnader. Det sägs också skapa förutsättningar för att man skall kunna trygga landets transportförsörjning i politiska och ekonomiska nödsituationer. Vidare framhålls det att programmet syftar till att ta till vara sjöfartens möjligheter att som konkurrenskraftig exportnäring stärka betalningsbalans. De tidigare borgerliga regeringarna betonade också att för att den svenska rederinäringen skall kunna utvecklas i sunda former och konkurrensen inte snedvridas, bör staten avhålla sig från att etablera sig som rederiägare. De nu nämnda riktlinjerna har legat till grund för den borgerligt förda politiken på området. Dessa bygger på en obegränsad tilltro till de fria marknadskrafternas förmåga att själva lösa sina problem. De bygger vidare på övertygelsen dels att marknadshushållningens egen dynamiska utveckling alltid sker i sunda former, dels att den alltid sammanfaller med samhällets intressen. Krisen inom sjöfartsnäringen, liksom redarnas privatkapitalistiska marknadsanspassning och profitjakt, låter sig emellertid inte påverkas av olika regeringars fromma förhoppningar och önsketänkande. Därför står rederinäringen 1982 med en svensk handelsflotta som tonnagemässigt är kraftigt decimerad och som uppgår till av flotta. Antalet ombordanställda har reducerats med 10 000 till 15 000 personer. Utvecklingen har medfört stora samhälleliga kostnader i form av såväl uteblivna skatter och arbetsgivaravgifter som utebliven produktionskapacitet och, framför allt, en ökad arbetslöshet bland sjöfolket. Decimeringen av den svenska handelsflottan har dessutom inneburit att den kan trygga landets transportförsörjning i politiska och ekonomiska krissituationer. Den nu framlagda propositionen är ett led i den borgerliga subventioneringspolitiken gentemot storfinansen. Den innebär att statens fordran enligt det villkorslån som erhållit sätts ner från 250 till 150 milj. kr. och att lånet förräntas och amorteras först efter utgången av . bereds möjlighet att ge utdelning på sina aktier. kommunisterna är av den bestämda uppfattningen att sjöfartens problem inte kan lösas med den praktiserade subventioneringspolitiken. Det fordras åtgärder av helt annat slag och som vpkgruppen upprepade gånger fört fram i motioner till . Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att avslå regeringens proposition 1982/ 83:32.
mot · G60230 · 1982-10-19 00:00:00 — 1982/83 30-38 Motion 1982/83:30 Skolor med enskild huvudman m. m. 1982/83:1) I propositionen föreslås att som ny benämning på skolor med enskild huvudman införs termen fristående skola. Motivet är enligt föredraganden att det är önskvärt med en enhetlig samlingsbeteckning som inte kan förväxlas med annan verksamhet. Dessutom är det enligt propositionen värdefullt med en neutral beteckning. Självklart bör man eftersträva en enhetlig terminologi för skolor med enskild huvudman. Däremot kan det ifrågasättas om detta kräver en helt ny benämning. Uttrycket enskild skola är inarbetat och lättförståeligt. Det uttrycker på ett neutralt sätt själva innebörden i skolornas verksamhet, dvs. att de har en enskild fysisk eller juridisk person som huvudman. Dessutom kan den i propositionen föreslagna benämningen fristående skola ge intryck av att skolorna skall stå helt fria från skolväsendet i övrigt vilket inte är avsikten. I stället understryks på flera ställen behovet av nära kontakter och samarbete med de enskilda skolorna och det allmänna skolväsendet. Inte minst vad gäller dem med särskild pedagogisk inriktning torde det vara av stort värde att på alla sätt betona det nödvändiga i att erfarenheter från de enskilda skolorna tas till vara så att de kan komma till del. har i sin översyn av skollagen ansett att uttrycket enskild skola från författningsteknisk och språklig synpunkt är en lämplig samlingsbeteckning. För att undvika sammanblandning med ordet enskild undervisning föreslår utredningen att denna beteckning i stället ändras till privatutbildning. Några motiv för att i detta avseende inte följa skolförfattningsutredningens förslag anförs inte i propositionen. Jag föreslår därför att benämningen enskild skola bibehålls och införs som en samlad beteckning för skolor med enskild huvudman. bör beteckningen enskild undervisning ändras till privatutbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om samlingsbeteckning för skolor med enskild huvudman samt ändring av beteckningen för enskild undervisning.
mot · G60232 · 1982-10-19 00:00:00 — Åtgärder mot alkoholförtäring på allmän plats och lättnader i tillståndskravet för gatumusik (prop. 1982/83:9) I propositionen föreslås att polisen får möjlighet att beslagta och förverka sprit, vin och starköl, som påträffas hos den som överträder ett förbud mot alkoholförtäring på allmän plats. Sådana förbud skall som regleras i lokal ordningsstadga. Ett förbud mot alkoholförtäring på allmän plats har enligt vår mening inte något större värde ur alkoholpolitisk synpunkt. Om man i någon kommun ändå känner behov av att som ett led i ett sammanhållet program ha ett avgränsat sådant förbud så kan vi t. v. acceptera detta. Vad vi däremot inte kan acceptera är de föreslagna följderna om man överträder ett sådant förbud. Beslag och förverkande är juridiska begrepp som man normalt förknippar med allvarligare brott som t. ex. stölder eller när det gäller just spritdrycker t. ex. rattfylleri. Det verkar vara mera våld än nöden kräver att på ett trettiotal platser i vårt land ge polisen sådana maktmedel mot överträdelser av en lokal ordningsregel. När det gäller möjlighet att upprätthålla allmän ordning så finns ju redan allmänna ordningsstadgan, bestämmelserna om förargelseväckande beteende och lagen om tillfälligt omhändertagande. När det gäller ungdomar kan beslag och förverkande dessutom redan nu ofta ske med stöd av lagen om handel med drycker. Risk finns att vi i landet får en mycket ojämn rättstillämpning. Kommer man att ingripa lika flitigt i gästhamn som på torget i ? Eller är det bara vissa grupper som avses? Vem ansvarar för att alla är informerade om vilken tillämpning av lagen som gäller i den kommun man för tillfället befinner sig i? Hur skall polisen med nuvarande resurser och prioritering av arbetsuppgifter kunna åta sig dessa vidgade uppgifter? Är insatser av den typ som föreslås verkligen till gagn för god samlevnad under ansvar? Enligt vår mening kan dessa utvidgade sanktionsbestämmelser undvaras. att avslår proposition 1982/83:9 vad avser åtgärder mot alkoholförtäring på allmän plats.
mot · G60234 · 1982-10-18 00:00:00 — m. fl. Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m. 1982/83:19) Förvaring av protokoll berörs i ett flertal paragrafer i proposition 1982/83:19. Bestämmelserna i de olika paragraferna är inte överensstämmande vilket framgår av nedanstående: 1) 2 kap. 27 § Kyrkofullmäktiges protokoll skall förvaras i kyrkoarkiv. 2) 2 kap. 33 § 6 mom. Fullmäktige får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen beslutar det. 3) 4 kap. 6 § 5 mom. Delegerade i kyrkliga samfällighet får förvara protokoll och andra arkivhandlingar på annat sätt än i kyrkoarkiv. 4) 5 kap. 20 § och övriga nämnders protokoll och andra arkivhandlingar skall förvaras i kyrkoarkiv. 5) 5 kap. 26 § 5 mom. Protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv. 6) 5 kap. 27 § 9 mom. Protokoll och andra arkivhandlingar får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv, om regeringen beslutar det. Förslaget till lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter m. m. ersätter församlingsstyrelselag. Den innebär en modernisering i både sakligt och formellt hänseende av lagstiftningen om de kyrkliga kommunerna och en anpassning till kommunallag. Detta är enligt vår uppfattning en korrekt beskrivning av propositionen utom beträffande förvaringen av protokoll. Även om det finns särskilda bestämmelser om kyrkoarkiv så borde propositionen också ha innehållit ett förslag till modernisering av bestämmelserna om protokollens förvaringsplats. då prästen, oftast kyrkoherden, var självskriven ordförande i de kyrkliga organen, var det också praktiskt att protokollen förvarades i kyrkoarkiv, oftast placerat i anslutning till prästens bostad, prästgården. Men när nu den bestämmelsen är slopad, borde också bestämmelser om protokollens förvaringsplats ändras. Visst skall protokollen förvaras på ett betryggande sätt men det kan ske på annan plats än i kyrkoarkiv. Med det ökade ansvar och självbestämmande för församlingarna som propositionen åsyftar så borde kyrkofullmäktige få rätten att besluta på vilket sätt protokollen skall förvaras. Skulle inte detta förslag kunna bifallas borde bestämmelserna i varje fall ändras så att de överensstämmer med vad som föreslås för kyrkliga samfälligheter, med den ändringen att beslutanderätten överflyttas från regeringen till . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att beslutar att kyrkofullmäktige resp. kyrkostämman får besluta om var kyrkofullmäktiges resp. kyrkostämmans och kyrkorådets protokoll skall förvaras, 2. att därest detta avslås beslutar att protokoll får förvaras på annat sätt än i kyrkoarkiv, om beslutar det. () ()
mot · G60236 · 1982-10-19 00:00:00 — Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m. 1982/83:19) I proposition 1982/83:19 föreslås ingen ändring av valbarhet till kyrkvärd. Eftersom kyrkvärdar endast får utses inom kyrkorådet (av dess ledamöter och suppleanter) uppstår i många församlingar svårigheter att få någon att åta sig kyrkvärdsuppdrag. Utvecklingen har medfört att kyrkorådet i den kyrkliga kommunen kommit att spela i huvudsak samma roll som kommunstyrelsen i den borgerliga kommunen. De personer som väljs att ingå i kyrkorådet utses framför allt från synpunkten att de är ansvariga för den kyrkliga ekonomin och inte för att de skall åta sig kyrkvärdsuppdrag. I många församlingar kan det medföra svårighet att rekrytera kyrkvärdar, beroende på att ledamöterna inte kan binda sig för att delta i gudstjänstarbetet i så stor utsträckning som är nödvändigt, bl. a. kan till exempel skiftarbete och schemalagd arbetstid vara ett hinder. I landets församlingar finns emellertid många personer, som är lämpade att vara kyrkvärdar, men som inte kan utses därför att de inte ingår i kyrkorådet. För att lösa de olika problem som finns med att få lämpliga kyrkvärdar bör den föreslagna 5 kap. 15 § i ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter ändras så att minst en av kyrkvärdarna utses bland kyrkorådets ledamöter och suppleanter och övriga bland därtill lämpade församlingsmedlemmar. Med en sådan förändring uppnås en anknytning till kyrkorådet, vilket är väsentligt, det uppnås även en stor valfrihet att finna personer som är lämpade och intresserade av kyrkvärdskapet. Utskottet får i uppdrag att utforma lämplig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att beslutar förändra 5 kap. 15 § i ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G60237 · 1982-10-19 00:00:00 — m. fl. Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m. 1982/83:19) Enligt 54 § första stycket i lagen om församlingsstyrelse (LFS) väljs kyrkvärdar av kyrkorådet bland de valda ledamöterna och suppleanterna i rådet. I den utredning som föregick proposition 1982/83:19 om ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter m. m. har denna valbarhetsregel bibehållits utan någon motivering. Departementschefen har uppmärksammat den debatt som har förts och behandlingen av en motion i men stannar ändock vid att i den nya lagens 5 kap. 15 § föreslå att kyrkorådet som väljer kyrkvärdar bland ledamöterna och suppleanterna i rådet. Vi vill erinra om att begärde en utredning om vidgad valbarhet till kyrkvärdsuppdrag. uttalade att man borde överväga en viss anknytning till kyrkorådet genom att någon eller några av kyrkvärdarna var ledamöter eller suppleanter i detta. innebär gällande bestämmelser att det i många församlingar är svårt att rekrytera erforderligt antal kyrkvärdar. är det viktigt att ha en viss anknytning till kyrkorådet. Frågan kan lösas genom att ifrågavarande paragraf får den utformningen att minst en av kyrkvärdarna utses bland kyrkorådets medlemmar och suppleanter och övriga bland därtill lämpliga församlingsmedlemmar. Utskottet bör få i uppdrag att utforma lämplig lagtext. 5 kap. 3 § i den föreslagna lagen utgår ifrån att kyrkoherden även i fortsättningen skall vara självskriven ledamot i kyrkorådet. I sina överväganden uttalar departementschefen att han anser att kyrkoherden har en sådan ställning och sådana uppgifter i församlingen att kyrkorådets arbete inte skulle kunna bedrivas på ett tillfredsställande sätt utan kyrkoherdens deltagande. Vi förordar att nämnda lagbestämmelse får en sådan utformning att kyrkoherdens självskrivenhet i kyrkorådet avskaffas. Kyrkoherden skall ha rätt att delta i kyrkorådets sammanträden, yttra sig och anteckna skiljaktig mening till protokollet. Men kyrkorådet bör bestå enbart av ledamöter valda av kyrkofullmäktige. Även i detta fall bör utskottet ges i uppdrag att utforma lämplig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställs att med avslag på proposition 1982/83:19, såvitt nu är i fråga, beslutar att 5 kap. 3 och 15 §§ förslaget till lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter ges det innehåll som uttalats i motionen. () () () () () ()
mot · G60238 · 1982-10-19 00:00:00 — m. fl. Godkännande av överenskommelse mellan staten och (prop. 1982/83:32) I proposition 1982/83:32 föreslås att bemyndigar regeringen att godkänna vissa förändringar i ett mellan staten och träffat avtal. Förslaget innebär att statens fordran enligt det villkorslån som erhållit sätts ned från 250 milj. kr. till 150 milj. kr. och att lånet förräntas och amorteras först efter utgången av 1989. Den statliga insatsen var ett bidrag till att kunde bibehålla sin karaktär som stort svenskt linjerederi med inriktning på svensk industris transportbehov. ekonomiska ställning har förbättrats. De i propositionen framlagda förslagen syftar till att möjligheter till vidareutveckling stärks. Enligt vår mening är de i propositionen framlagda förslagen om ändrade villkor för avtalet mellan staten och innebärande bl. a. att statens fordran nedsätts med 100 milj. kr. Utifrån principiella utgångspunkter avvisar vi fortsatt selektivt stöd till enskilda företag. Industristödspolitiken måste få en väsentligt ändrad inriktning vilket innebär att generella och konkurrensneutrala åtgärder måste användas i ökad utsträckning och selektivt stöd endast i undantagsfall. Enligt vår mening bör en fortsatt gynnsam utveckling vara möjlig för utan den ändring av ifrågavarande avtal som föreslås i propositionen. Sedan regeringen avlät sin proposition till har regeringsskifte ägt rum. Den nya regeringen har dels devalverat den svenska kronans värde , och dels förutskickat att någon reallöneökning inte är möjlig. Vidare påstår regeringen att den har för avsikt att minska selektiva stödåtgärder till näringslivet i syfte att göra devalveringen mera trovärdig. Lyckas regeringen fullfölja den ekonomiska politik som förutskickats utan att frestas att ytterligare öka företagens kostnader genom ökade pålagor och ökad reglering finns förutsättningar för att AB:s konkurrenskraft kan komma att förbättras. Härtill kommer att också får del av det tidigare beslutade redarstödet. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar avslå proposition 1982/83:32. () PER STENMARCK (m)
mot · G6024 · 1982-10-07 00:00:00 — m. fl. Ändring i utlänningslagen (1980:376), m. m. 1981/82:146) säger att som flykting skall räknas var och en som med rätta fruktar att bli förföljd på grund av sin ras, religion, nationalitet, socialgrupp eller sina politiska åsikter. a. de muslimska länderna finns mängder av slagna, utstötta, på olika sätt bestraffade och t. o. m. dödade kvinnor, förtryckta för sitt köns skull. Ett av de mer kända exemplen är , som kidnappades i av sin bror för att i drogat tillstånd föras hem till för tvångsgifte med en av familjen godkänd make. Ett annat känt exempel är den offentliga avrättningen i av prinsessan och en man hon träffat i , dit hon flytt från ett tvångsäktenskap. Med hänsyn till ovanstående borde även i ordet kön ingå i uppräkningen av orsaker till förföljelse. För att få en ändring till stånd i texten krävs att förslag kommer från ett lands regering. I flera europeiska länder har frågan aktualiserats tack vare olika aktionsgrupper. Längst har man kommit i , varifrån FN och dess avdelning för mänskliga rättigheter kontaktats. Om muslimska eller andra kvinnor vill fly från förtrycket i sitt hemland och kan hävda förföljelse på grund av sitt kön, borde också kunna ge dem som söker sig hit ett hemvist med status som flykting. Likaså borde kvinnor som redan finns i och som riskerar förföljelse om de återförvisas till sina hemländer kunna stanna kvar i som flyktingar. Flera fall har redovisats, där kvinnor vid en skilsmässa riskerar att återförvisas till sina hemländer eftersom de invandrat som anknytningsinvandrare och inte bott i . Om de tvingas återvända till sina hemländer, riskerar de förföljelse och förtryck på grund av bl. a. sin skilsmässa. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen hemställer att denna på lämpligt sätt verkar för en ändring av angående flyktingstatus i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att uttalar att kvinnor som riskerar att förföljas och förtryckas i sitt hemland vid en återförvisning skall få kvarstanna i med flyktingstatus. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G60240 · 1982-10-19 00:00:00 — m. fl. Skolor med enskild huvudman m. m. 1982/83:1) I proposition 1982/83:1 avvisas tanken att det skulle vara en moralisk skyldighet för samhället att ekonomiskt stödja fristående skolor. Vi kan inte dela denna uppfattning utan finner det stötande att elever i fristående skolor t. ex. inte kan erhålla den hjälp med läromedel, skolmåltider och hälso- och sjukvård som elever i kommunens egna skolor erhåller. För elever i en fristående skola som godkänts för undervisning och som erhåller statsbidrag, bör kommun vara skyldig att tillhandahålla samma service som för elever i övrigt inom kommunen. Detta bör regleras genom lagstiftning. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om skyldighet för kommun att tillhandahålla service till elever vid fristående skolor. () ()
mot · G60245 · 1982-10-19 00:00:00 — m. fl. Ändring i lagen (1957:577) om prästval (prop. 1982/83:6) I proposition 1982/83:6 föreslås bl. a. att de s. k. tredjegångstillsättningarna av kyrkoherdetjänster flyttas över från regeringen till domkapitlen. De motiv som anförs för en ändring är främst en allmän strävan att från regeringen flytta sådana grupper av ärenden som utan olägenhet kan handläggas av underlydande myndigheter. Liknande förslag har emellertid tidigare av regeringen lämnats utan åtgärd. Frågan är om den här föreslagna förändringen kan ske helt utan olägenhet. Inte minst de problem som landets kvinnliga präster fortfarande möter kan vara skäl för att behålla regeringens möjligheter att i vissa fall påverka tillsättningen av kyrkoherdetjänster. Så länge statskyrkosystemet finns kvar bör inte regeringen avhända sig inflytandet i detta avseende. bör avslå propositionens förslag beträffande de s. k. tredjegångstillsättningama av kyrkoherdetjänster. Propositionens förslag i övrigt kan godtas. Med hänvisning till det anförda föreslås att med godkännande i övrigt av proposition 1982/83:6 beslutar avslå förslaget att från regeringen till domkapitlen överflytta de s. k. tredjegångstillsättningarna av kyrkoherdetjänster. (vpk) PER (vpk) HANS (vpk) (vpk) MAJ (vpk)
mot · G60246 · 1982-10-19 00:00:00 — Ändring i byggnadsstadgan (1959:612), m. m. 1982/83:15) I proposition 1982/83:15 föreslås bl. a. en ändring i byggnadsstadgan som skulle ge möjligheter till dispenser från vissa krav däri. I propositionen har inte övertygande visats att redan föreliggande dispensmöjligheter inte är tillräckliga för att möjliggöra sådana experiment med byggande som även tillgodoser det av byggprisutredningen förordade önskemålet att pröva en friare produktutformning. att inte antar det vid proposition 1982/83:15 fogade förslaget till lag om ändring i byggnadsstadgan.
mot · G60247 · 1982-10-19 00:00:00 — Ändring i byggnadsstadgan (1959:612), m. m. 1982/83:15) I proposition 1982/83:15 föreslås vissa åtgärder, som är avsedda att underlätta och därmed stimulera nytänkande inom byggandet. Det skall ske bl. a. genom att byggnadsnämnd kan medge mer vidgade dispenser från gällande bestämmelser än som är möjligt. Regeringen skall, efter ansökan från kommunen om varje byggnadsföretag, genom särskilt beslut medge rätt till vidgad dispens. Denna möjlighet kan leda till att nya idéer inom byggandet kan förverkligas och bli utvärderade. I propositionen förutsätts att regeringens beslut kan förenas med villkor. Enligt min mening bör villkoren alltid innehålla den begränsning som innebär att byggnad skall göras tillgänglig för handikappade. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande byggnaders handikapptillgänglighet.