mot · G5022421 · 1982-04-02 00:00:00 — m. fl. Namnlag (prop. 1981/82:156) tillsattes 1972 för att göra översyn av namnlag. Resultatet av översynen redovisades i betänkandet Nya namnregler (SOU 1979:25), på vilket regeringens nu framlagda proposition Ny namnlag (1981/82:156) bygger. Utgångspunkten för regeringens ställningstagande har varit det faktum att varje människa i vårt land numera är identifierad genom sitt personnummer. Genom att denna möjlighet finns anser regeringen att det allmännas intresse av att kunna identifiera personer genom namnet kan träda tillbaka för personliga önskemål hos enskilda om val och byte av namn i en utsträckning som ansetts helt oacceptabel. En annan utgångspunkt för förslaget är strävan efter jämställdhet mellan man och kvinna. Jämställdhetssträvandena bör enligt propositionen ha ett avgörande inflytande på reglerna om familjerättsliga namnförvärv. Det är enligt vår uppfattning högst anmärkningsvärt att bygga ett lagförslag som har så genomgripande betydelse för den enskilda människan och för samhörigheten inom familj, släkt och samhälle på så gott som uteslutande dessa två huvudargument. Vi anser att många andra viktiga synpunkter måste vägas in när det gäller att ta ställning till det framtida namnskicket. Barn i dagens samhälle far ofta illa. Många av dem är rotlösa och oroliga och saknar en närmare gemenskap. Ett barn måste få känna trygghet och samhörighet med sin närmaste omgivning. Att enligt vissa bestämda regler ha fått ett namn som inte kan bytas hur lättvindigt som helst är viktigt för att ge barnet stabilitet och gemenskapskänsla. De föreslagna reglerna när det gäller barn medför att ett barn kan få byta namn nästan hur som helst. Också vuxna personer har behov av trygg identitet genom sitt namn. Den instabilitet som präglar många människors liv bör lagstiftaren söka motverka och inte förstärka genom lagregler som skapar ett virrvarr när det gäller den personliga namnidentiteten. Familjegemenskapen är i dagens samhälle utsatt för allvarliga påfrestningar. Att lagstiftningsvägen ytterligare tunna ut familjesamhörigheten är självfallet olämpligt. Det borde i stället vara all lagstiftnings mål att ge familjen stöd och hjälp till att känna gemenskap. De föreslagna namnreglerna gör att medlemmar i en familj alla kan ha olika namn. Detta är så mycket mer anmärkningsvärt som man vet att de flesta vill att samtliga familjemedlemmar skall ha samma efternamn. betydelsen har ett gemensamt namn för familjemedlemmarna också påtagliga praktiska fördelar. Vidare tillhör vi inte endast en familj utan också en släkt. Om den nya namnlagen går igenom kommer det att vara så gott som omöjligt att tala om släktgemenskap genom namnet. Helt obesläktade personer kan komma att bära samma släktnamn. Inte minst besvärande kommer detta att bli för de personer som bär mer ovanliga släktnamn. Det finns ett behov av att kunna identifiera sin släkt genom namnet, och man frågar sig vad man vill vinna med att omintetgöra möjligheten till sådan släktidentifikation. Också samhörigheten med gångna generationer kommer på ett pietetslöst sätt att brytas. För alla dem som vill forska i sin egen släkts historia kommer den föreslagna brytningen av gemenskapen mellan släkt och namn att vara förödande. Det gemensamma namnet för släkten har blivit en del av vårt kulturmönster. Att vi har traditioner och ett kulturarv att ta till vara, har regeringen beklagligtvis inte tagit någon hänsyn till vid utformandet av sitt förslag. I stället för att värna om detta arv har regeringen slagit in på ett spår som för oss mot historielöshet. Eftersom de av oss nu framförda synpunkterna inte vunnit beaktande vid utformningen av lagförslaget kan vi inte stödja det, även om vissa av reformförslagen i sig skulle kunna godtas. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1981/82:156 om ny namnlag. () H. () () () () () () PER () () () L. () i