mot · G60299 · 1982-11-25 00:00:00 — Om avsikten, såsom antyds inledningsvis, är att stödja företag som erbjuder kommersiellt konkurrenskraftiga produkter saknar förslaget all grund. Sådana företag kan finansiera en angelägen expansion på annat sätt. Om däremot tanken är att stödja verksamhet som ännu inte nått kommersiell mognad är det i realiteten fråga om utvecklingsstöd som skall bedömas tillsammans med andra stödformer med motsvarande syfte. Vi menar för vår del att förslaget såsom det framläggs i propositionen är av en sådan karaktär att det omöjligen kan bifallas. Regeringen kan inte begära 700 milj. kr. till ett syfte som man inte ens ids precisera. Den åtgärd i regeringens åtgärdsprogram på energiområdet som kommer att få den största effekten är den föreslagna vattenkraftsskatten som i denna motion närmare behandlas i avsnittet Åtgärder mot företagsamheten. Effekten av denna är entydigt negativ. Den fortsatta utbyggnaden av vattenkraften som regeringen i annat sammanhang sagt sig vilja främja försvåras avsevärt om den särskilda skatten skulle införas. Summan av den av regeringen så starkt framhävda energisatsningen blir alltså negativ. Från en regering som anser sig särskilt väl skickad att kraftfullt och målmedvetet åstadkomma den nödvändiga förändringen i vårt lands energisystem är detta en dålig början. Energipolitiken måste enligt vår mening inriktas på en övergång från olja till andra energikällor som är billigare. På så sätt kan ett viktigt bidrag ges till lösningen av vårt lands ekonomiska problem. En energipolitik som tar till vara möjligheter att ändra energisystemet i en mer konkurrenskraftig riktning kan emellertid inte åstadkommas genom ytterligare manipulerande med subventioner och skatter, utan endast genom avlyftning av de blockeringar som omöjliggör utnyttjandet av kunnande och inhemska energiresurser. På bostadsområdet föreslår regeringen en ny skatt och ett antal nya selektiva lån och bidrag. Skattevapnet tas till för att subventionera icke konkurrenskraftiga delar av bostadsbeståndet. Förslagen leder till sämre marknadsanpassning och färre incitament för att sänka byggkostnaderna. De grundläggande problemen på den svenska bostadsmarknaden förstärks. I propositionen föreslås temporära s. k. hyresrabatter vid ny- och ombyggnad av hyres- och bostadsrättshus . Förslaget innebär att sambandet mellan hyran och produktionskostnaderna ytterligare urholkas, vilket motverkar en utveckling mot lägre byggnadskostnader. Systemet är komplicerat och leder till ytterligare byråkratisering av bostadsmarknaden. Det finns en uppenbar risk för en godtycklig tillämpning av reglerna. Rabattens utformning kommer med all sannolikhet att leda till en ännu mer subventionsfixerad arkitektur. Moderata samlingspartiet avvisar förslaget om införande av s. k. hyresrabatter. Genom en systematisk avreglering av bostadsbyggandet och en ökad konsumentstyming av bostadsmarknaden, där de boende själva får betala en större del av bostadskostnaden, kan i stället en nödvändig press på bostadsproducenterna att bygga billigare uppkomma. Ett inslag i förslaget som förtjänar viss uppmärksamhet är tanken att på hyresavin ange hyran före resp. efter rabatt. För att möjliggöra att de boende ges en fullständig bild av boendekostnaden förordar vi att uppmanar hyresvärdarna att på hyresavin ange total boendekostnad , före alla statliga bostadssubventioner, vid sidan av den sedvanliga uppgiften om den hyra eller avgift som den boende erlägger. I propositionen föreslås en hyresförlustgaranti för lägenheter i hyresoch bostadsrättshus som påbörjas . Garantin får formen av ränte- och amorteringsfria lån, som helt kan efterges efter särskild önskan. Motivet för förslaget sägs vara att även på många orter där det enligt regeringens uppfattning finns uppenbara behov av att bygga bostäder är kommunerna och företagen tveksamma till att sätta i gång nya projekt med hänsyn till risken för att lägenheterna inte blir uthyrda. Detta visar med all önskvärd tydlighet att regeringen och bostadskonsumenterna gör olika bedömningar när det gäller efterfrågan på bostäder. Systemet leder oundvikligen till en mindre känslighet bland bostadsföretagen för människors önskemål. Antalet outhyrda lägenheter kommer att öka som en följd av hyresförlustgarantin. Moderata samlingspartiet kan mot denna bakgrund inte biträda förslaget. Lån m. m. till underhåll av vissa bostadshus I propositionen föreslås att lån för underhåll av vissa bostadshus bör beviljas genom försorg. Underhållet av hyresfastigheter skall finansieras av hyresintäkterna. Om normalt underhåll finansieras med statliga lån, elimineras hyresgästernas ansvar för en hyressättning som garanterar en varaktigt god boendestandard. finns en stor underfinansiering av underhållet. Regeringens förslag innebär ytterligare ett steg mot en felaktig hyresnivå. Enligt propositionen bör bostadsföretag som får underhållslån ges rätt att som särskild tillgångspost i balansräkningen ta upp ett belopp som motsvarar låneskulden. Motivet är att många allmännyttiga bostadsföretag i annat fall skulle tvingas avstå från lånet på grund av att de enligt aktiebo lagslagens regler om likvidationsskyldighet inte kan öka sin skuldbörda ytterligare. Förslaget strider såväl mot sunt förnuft som bokföringslagens principer och måste därför på principiella grunder avvisas. Bidrag till förbättring av boendemiljön I propositionen föreslås bidrag föi miljöförbättringar även om sociala skäl saknas eller på grund av att andelen tomma lägenheter är hög. Det maximala bidragsbeloppet föreslås höjt från . Av propositionen framgår att sådana boendeområden i stor utsträckning redan erhållit boendemiljöbidrag. Bostadsföretag verksamma i övriga områden har visat begränsat intresse för de bostadslån som funnits tillgängliga för förbättringar av boendemiljön. Förslaget innebär att ett ökat bidrag per lägenhet skall kunna utges utan att särskilda skäl härför föreligger. Bärande bostadspolitiska skäl har ej anförts för de föreslagna förändringarna i boendemiljöbidragens utformning. Förslaget avvisas därför. Bidrag till vissa energibesparande åtgärder I propositionen föreslås ett temporärt bidrag på av de godkända kostnaderna för förbättringar av isoleringen i bjälklag och ytterväggar samt för byten och kompletteringar till treglasfönster. Energibesparande åtgärder är mycket lönsamma. Energipolitiska motiv för ett utökat statligt stöd saknas därför. Reglerna för statliga insatser beträffande energibesparande åtgärder har dessutom ändrats. Varje regeländring kräver, i den mån man önskar utnyttja dess förmåner, förändrade produktionsrutiner, vilket medför ökade produktionskostnader. Reglerna bör därför inte ständigt förändras. Temporära regler är i detta avseende särskilt kostnadskrävande. Av propositionen framgår att det föreslagna stödet även till viss del skall finansiera underhållsarbeten. Som redovisats på annat ställe i denna motion avvisar vi med statliga medel bidrags- eller lånefinansierat underhåll. Åtgärder för bostadsområden med stor andel outhyrda lägenheter I propositionen föreslås dels särskilda låneregler för att underlätta att outhyrda lägenheter utnyttjas och byggs om till lokaler, dels ett speciellt stöd till bostadsföretag som har haft ett stort antal outhyrda lägenheter . Om bostadslån och räntebidrag får behållas när bostadsutrymmen har byggts om till t. ex. lokaler snedvrids snabbt konkurrensförhållandet gentemot andra, icke subventionerade lokaler. Regeringens förslag om att införa en ny subvention i form av bibehållna lån även efter sådana ombyggnader avvisas. De bostadsföretag som haft ett stort antal outhyrda lägen heter måste själva ta ansvar för fattade beslut och söka finna en varaktig lösning för framtiden. Statliga ingripanden skulle på ett olyckligt sätt frånta bostadsföretagen och kommunerna ansvaret för de uppkomna situationerna. Ytterligare stödåtgärder i form av statliga lån för ombyggnad är inte motiverade. I propositionen föreslås att en hyreshusavgift införs för äldre fastigheter. Fastigheter med värdeår skall betala en extra avgift motsvarande av taxeringsvärdet om de inte omfattas av räntesubventionssystemet eller uppförts eller byggts om med statliga bostadslån. De fastigheter som berörs av förslaget utgörs av dem som anges med koderna 20, 22, 24 samt 28 i fastighetstaxeringslagens 2 kap. 2 §. Dessa är byggnader med huvudsakligen bostäder, byggnader som innehåller både bostäder och lokaler samt byggnader med huvudsakligen lokaler. Bakgrunden till förslaget om införande av hyreshusavgift är att höjningen av de garanterade räntorna i det nyare beståndet sägs leda till - via bruksvärdessystemet att oacceptabla vinster uppstår i det äldre hyreshusbeståndet. Vi är starkt kritiska till denna hyreshusavgift som är en skatt på boende. Vår kritik gäller såväl motiven bakom avgiftens införande som de effekter som med nödvändighet följer av den. Det rådande bruksvärdessystemet innebär att de allmännyttiga bostadsföretagen är prisledande, dvs. att de hyresnivåer som etableras i det allmännyttiga beståndet blir de högsta på marknaden. Hyrorna i det privata beståndet får inte ligga över bruksvärdesnivån. Hyrorna i detta bestånd fastställs genom förhandlingar och inte genom automatik. Den i propositionen framförda hypotesen att de minskade räntebidragen skulle slå igenom i form av vinster för fastighetsägare som motsvarar bortfallet i räntebidrag är därför sakligt ogrundade. Den nya skatten skulle, utan motsvarande intäktsökningar, få allvarliga konsekvenser för fastighetsägare som dessutom måste klara sig utan statligt räntestöd. Ungefär tre fjärdedelar av de privatägda bostadshyreshusen är byggda och drygt hälften . Husen är således relativt gamla och därtill relativt små. De ägs i huvudsak av fysiska personer som själva också sköter förvaltningen. Ägaren, som oftast bara har en eller ett par fastigheter, har i regel ett mycket gott förhållande till sina hyresgäster. Dessa trivs i allmänhet också mycket bra med sina boendeförhållanden, vilket bl. a. tar sig uttryck i en låg omflyttning. Förvaltningen av framför allt det äldre enskilt ägda fastighetsbeståndet av bostadshyreshus har gått med kraftiga underskott. Förklaringar till detta är bl. a. en förhållandevis svag hyresutveckling, kraftiga ökningar av drifts- och underhållskostnaderna samt det höga ränteläget. Skatten riskerar att leda till en väsentligt ökad 3 1982183. fastighetsomsättning, vilket självfallet inte är önskvärt från samhällets synpunkt. Om fastighetsägarna kan kompensera den ökade ekonomiska bördan med ökade hyror får hyresgästerna betala för att de inte bor i statligt belånade och därmed räntestödda flerfamiljshus. Detta kan inte accepteras. Avgiften syftar till att kompensera för bruksvärdessystemets effekter på hyresmarknaden. Det är därför märkligt att fastighetsenheter som inte utgörs av hyreshus skall drabbas av avgiften. Ett stort antal bostadsrättslägenheter kommer att påföras avgiften, trots att bostadsrätterna inte ingår i bruksvärdessystemet. Vidare skall även lokalhusen påföras avgiften trots att dessa hus inte har med boende över huvud taget att göra. Avgiften skall enligt förslaget påföras fastigheter med värdeår . Begreppet värdeår saknas i en stor del av beståndet och är dessutom oklart definierat. Räntebidragen infördes för att hålla nere kapitalkostnaderna för nyare fastigheter. När samhällsekonomiska skäl påkallar en begränsning av det statliga räntestödet får detta inte medföra nya regleringar. Bruksvärdessystemets olägenheter kan aldrig motivera ytterligare statliga regleringar inom bostadssektorn. Tvärtom måste målet för en framåtsyftande bostadspolitik vara att avreglera och marknadsanpassa bostadsmarknaden. En utvärdering och översyn av hyressättningssystemet bör därför göras. Mot denna bakgrund avvisar vi införandet av en skatt på äldre hyreshus. När det gäller de formella bristerna i handläggningen av förslaget om införande av hyreshusavgift hänvisar vi till vad vi tidigare anfört på s. 19. I proposition 1982/83:55 föreslås bl. a. att basbeloppet kompletteras med ett tilläggsbelopp om . vid beräkning av folkpensions- och tilläggspensionsförmåner jämte delpension, arbetsskadelivränta (eller motsvarande ersättning) och studiemedel. Enligt propositionen är syftet att ge viss kompensation för prisökningar , eftersom basbeloppet även fortsättningsvis skall fastställas att gälla för kalenderår på grundval av prisutvecklingen föregående år. p I propositionen aviseras i detta sammanhang förslag om återgång fr. o. m. till tidigare beräkningsgrunder för basbeloppet med undantag av såväl den nu gällande kalenderårsvisa giltigheten som de prishöjande effekterna av devalveringen. I det följande återkommer vi inte till frågan om beräkningsgrunder basbelopp. Vi vill därför redan här framhålla att då lagförslag inte nu framläggs avvaktar vi med att ta ställning i sak. Vi kan därför inte heller godkänna vad föredraganden anfört i denna fråga utan yrkar avslag på propositionen i denna del. Vidare föreslås i proposition 1982/83:55 att det med anledning av propo sition 1981/82:144 fattade beslutet om ändringar i sjukpenningberäkningen skall upphävas och således över huvud taget inte träda i kraft. Samma sak föreslås beträffande det med anledning av proposition 1980/ 81:205 fattade beslutet om ett nytt statsbidragssystem för barnomsorgen. Förslag till ett annat statsbidragssystem förbereds i . De nu gällande, gamla reglerna föreslås gälla tills vidare och i vaije fall . Det allmänna barnbidraget föreslås höjt med . och bidragsberättigande barn. I konsekvens med detta föreslås att även studiebidraget inom studiehjälpen och det förlängda barnbidraget bör höjas i motsvarande mån, dvs. Flerbarnstilläggen föreslås fördubblade. Förslag aviseras om sådan regeländring att barn med studiebidrag eller förlängt barnbidrag blir bidragsberättigade i vad avser flerbarnstillägg. Detta led i utvidgningen av flerbarnstilläggen genomförs emellertid inte . Enligt föredraganden saknas tekniska förutsättningar. Av skäl som närmare utvecklas på annan plats i denna motion avvisar vi den ekonomiska politik regeringen företräder. Devalveringen och de åtgärder som föreslås i propositionerna 1982/83:50 och 55 leder till en jämfört med innevarande år nära nog fördubblad inflationstakt som budgetunderskottet drivs i höjden. För att finansiera bidragshöjningar och förmånsförbättringar tillgriper regeringen bl. a. en momshöjning. Emellertid leder momshöjningen till lika stora eller större utgiftsökningar för de enskilda hushållen som de påslag på förmåner och bidrag som föreslås. Vi motsätter oss bestämt höjningen av mervärdeskatten och yrkar avslag på proposition 1982/83:55 i den delen. I den mån vårt avslagsyrkande beträffande momsen vinner bifall bibehåller hushållen i motsvarande mån sin köpkraft. Därmed bortfaller motiven för de ovan angivna förslagen i vad gäller pensionsförmåner, allmänna barnbidrag, förlängda barnbidrag, studiebidrag och studiemedel. Vi yrkar därför avslag på förslaget att komplettera basbeloppet med ett tilläggsbelopp på . vid beräkningen av de aktualiserade basbeloppsreglerade förmånerna, t. ex. folkpensioner. Höjningen för en vanlig pensionär, ca . , äts praktiskt taget helt och hållet upp av den föreslagna momshöjningen. Av motsvarande skäl yrkar vi avslag på förslaget att höja det allmänna barnbidraget, förlängda barnbidraget och studiebidraget med . Här skulle den föreslagna momshöjningen som regel innebära en större utgiftsökning än . per barn och månad. Vi hälsar dock med tillfredsställelse regeringens nu vunna insikt om flerbarnsfamiljernas utsatta position. Vi har från moderat sida länge påtalat detta problem, och vi har tagit initiativ till flerbamsstöd, bl. a. i riksdagsmotioner. Det nuvarande regeringspartiet har emellertid tidigare konsekvent motsatt sig våra förslag. Vi tillstyrker propositionsförslaget om att flerbarnstillägget skall utgå med ett halvt extra barnbidrag för tredje barnet och ett extra barnbidrag för det fjärde och följande barn. Det statsfinansiella läget tillåter inte den ökning av statsutgifterna som blir följden av regeringens förslag om förbättrat flerbarnsstöd. Vi anvisar därför finansiering av förslaget under avsnittet om livsmedelssubventionema nedan. När det gäller förslaget att upphäva vårriksdagens beslut om ändrade regler inom sjukpenningförsäkringen finnér vi inga skäl att frångå nämnda beslut. Visserligen betraktar vi beslutet som en temporär lösning med vissa brister. Men den beslutade regeländringen motiveras fullt ut av kravet på återhållsamhet med såväl statens som försäkringens utgifter i nuvarande, ekonomiskt besvärliga situation. Vi kommer emellertid att i annat sammanhang föreslå förändringar i syfte att komma till rätta med en del av bristerna. I avvaktan på detta vidhåller vi vårriksdagens beslut och yrkar avslag på det nu föreliggande förslaget. Inte heller beträffande statsbidraget till den kommunala barnomsorgen finnér vi anledning att nu frångå riksdagsbeslutet . Regeringen föreslår en ökning av livsmedelssubventionema med 230 milj. kr. från 3 300 milj. kr. till 3530 milj. kr. För innevarande budgetår innebär detta en ökning av statsutgifterna med 115 milj. kr. Motivet anges vara att neutralisera den föreslagna ökningen av mervärdeskatten. Otvivelaktigt påverkar subventionsgraden konsumtionsnivån av livsmedel. Man får dock i detta sammanhang inte glömma bort att den starka konsumtionsökning i fråga om särskilt animaliska livsmedel som ägde rum främst berodde på den köpkraftförstärkning som den s. k. överbryggningspolitiken möjliggjorde. Det är denna missriktade politik som såväl producenterna som konsumenterna dyrt får betala. Erfarenheterna från livsmedelsområdet är att statsmakterna måste visa återhållsamhet med åtgärder syftande till konstlade relationer mellan producent- och konsumentpriser. Av det skälet anser vi att livsmedelssubventionema måste avvecklas. Vi har bl. a. i partimotionen föreslagit nedskärning av dessa subventioner. Vi har föreslagit att utöver detta ytterligare neddragning av livsmedelssubventionerna ej bör ske förrän avvecklingens effekter på såväl konsumenternas konsumtionsmönster som jordbrukarnas avsättningsutrymme för sina produkter blivit belysta. Vi vidhåller denna uppfattning och avvisar således regeringens förslag till ökning av livsmedelssubventionema. I samband med att anslagsfrågan kommer upp till behandling i kommer vi dämtöver att åter föreslå en minskning av subventionerna på 375 milj. kr. i förhållande till det anslag som finns upptaget i statsbudgeten. För vårt ställningstagande till propositionens förslag rörande arbetslöshetsersättningen hänvisas till avsnittet 9.5. I denna motion framställs endast yrkanden i vad avser proposition 1982/ 83:50 som det ankommer på finansutskottet att behandla. Övriga yrkanden framställs i särskilda följdmotioner. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 2. att avslår regeringens begäran om bemyndigande att under /83 besluta om utgifter intill ett sammanlagt belopp av , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de allmänna investeringsfonderna, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kommunalt skattestopp för , 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om indragning av medel från primärkommuner och landsting. L. () i () () () () PER () () Motionens huvudsakliga innehåll 1 Den internationella ekonomiska utvecklingen 4 Regeringens ekonomiska politik 5 Krisplanen mot balansbristema 7 Motsägelser i regeringens politik 12 Åtgärder mot företagsamheten 13 Lån m. m. till underhåll av vissa bostadshus 31 Bidrag till förbättring av boendemiljön 32 Bidrag till vissa energibesparande åtgärder 32 Åtgärder för bostadsområden med stor andel