mot · G502438 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:438 m.fl. Förbättrad insyn i jordbruksprisregleringen behandlade kammaren och jordbruksutskottet en granskningspromemoria från riksdagsrevisorerna om jordbruksprisregleringen och regleringsföreningarna (Förslag 1979/80:17). Vissa frågor som tagits upp i granskningspromemorian behandlades dock inte i betänkandet (JoU 1980/81:6). En sådan fråga gällde årsredovisningarna från de regleringsföreningar som är verksamma inom jordbruksregleringens ram. Dessa regleringsföreningar förvaltar mångmiljardbelopp. Formellt sett är de inte statliga institutioner utan ekonomiska föreningar av privaträttslig natur. Ändå tillhör de i praktiken den offentliga förvaltningen i landet och är förmodligen en av de mest anonyma och okända delarna av denna offentliga förvaltning. I riksdagsrevisorernas granskningspromemoria beskrivs föreningarna och deras uppgifter enligt följande: Vid sidan av JN svarar de särskilda regleringsföreningarna för de direkta marknadsreglerande åtgärder som erfordras på jordbruksområdet. Huvuddelen av det praktiska arbetet ligger på föreningarna. Till formen är regleringsföreningarna ekonomiska föreningar, i vilka representanter för jordbrukskooperationen, konsumentkooperationen samt den enskilda handeln och industrin ingår som medlemmar. Föreningar finns för följande sju varuområden, nämligen mjölprodukter, kött och fläsk, oljeväxter, potatis, socker, spannmål samt ägg och fjäderfä. För respektive varuslag sköts regleringen av följande föreningar, nämligen , Svensk kötthandel, oljeväxtintressenter, potatisintressenter, Svensk sockerhandel, Svensk spannmålshandel respektive Svensk ägghandel. Föreningarna grundar sin verksamhet på lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukets område, enligt vilken de äger att, envar inom sitt verksamhetsområde, pröva frågor om bidrag eller annat stöd i marknadsreglerande syfte. I styrelsen för respektive förening återfinns, förutom representanter för föreningarnas medlemmar, företrädare för staten och de direkta konsumentintressena. Ordföranden i föreningarna utses av regeringen. innehas ordförandeuppdraget i samtliga föreningar av en och samma person. Regleringsföreningarna skall primärt söka motverka att utbudet inom landet av jordbruksprodukter överstiger efterfrågan vid en prisnivå som bestäms av det skydd mot utländsk konkurrens som fastställts för olika varor. Å andra sidan har föreningarna genom sin marknadsreglerande funktion även fått till uppgift att skydda konsumenterna mot eventuell varubrist. Därutöver har föreningarna i vissa fall ålagts att utföra särskilda arbetsuppgifter för statens räkning. a. skall de biträda vid genomförandet av subventionering av priserna på vissa livsmedel, t. ex. mjölk. Föreningarna genomför sin prisreglerande verksamhet främst genom att finansiera lagring och export av produktionsöverskott. I vissa fall löser de dock in viss del eller hela produktionen av viss vara, och de kan också själva ombesörja exporten av överskott. Som exempel på regleringsföreningarnas finansiella verksamhet kan nämnas att de - med undantag för föreningen sockerhandel - under /78 sammanlagt hade kostnader på 5 288,6 milj. kr. Administrationskostnaderna för deras verksamhet uppgick under samma regleringsår till sammanlagt 11 milj. kr. Regleringsföreningarnas intäkter består av statliga medel, interna avgifter samt export- och försäljningsintäkter. De statliga medlen kan delas upp i tre grupper, nämligen - införselavgifter upptagna vid import av jordbruksprodukter och livsmedel. (Storleken av tillskjutna medel fastställs av , och fördelningen föreningarna emellan görs efter en särskild fördelningsplan. tillförs föreningarna också införselavgiftsmedel utanför fördelningspla - övriga statliga medel. De interna avgifterna tas ut på produktionen av vissa jordbruksprodukter med stöd av statsmakternas beslut och tillgodoförs i princip föreningarna via JN. tas bl.a. följande avgifter ut, nämligen tillverkningsavgifter på fodermedel, förmalningsavgifter på brödsäd, fettvaruavgifter på vegetabiliska fetter och oljor, areal- och leveransavgifter på potatis, utjämningsavgifter på mjölkprodukter samt produktionsavgifter på ägg. Verksamheten i regleringsföreningarna har sålunda stor betydelse för jordbrukspolitiken, liksom den samlade nivån på de offentliga utgifterna i landet. Även om jordbruksregleringens intäkter och kostnader formellt redovisas utanför statsbudgeten (något som ifrågasatts av bl. a. ) är de realekonomiska effekterna av jordbruksregleringen likväl sådana att de kan jämföras med effekterna av anslag över statsbudgeten. Finansieringen av regleringsföreningarnas verksamhet sker väsentligen genom rörliga tullar och genom olika punktskatter. Formellt betecknas dessa införselavgifter, resp. försäljningsavgifter. Mot denna bakgrund är det en intressant kritik som i riksdagsrevisorernas granskningspromemoria riktades mot regleringsföreningarnas sätt att ge jordbrukare, konsumenter osv. insyn i sin verksamhet. Ur riksdagsrevisorernas skrivelse till (Förslag 1979/80:17) kan t. ex. följande citeras: När det gäller regleringsföreningarnas årsredovisningar noteras i promemorian att en bättre bild av föreningarnas verksamhet skulle kunna fås om årsredovisningarna i väsentlig mån ändras i riktning mot större öppenhet. En mera öppen redovisning skulle kunna ge även andra intresserade än experterna på området insyn i regleringsverksamheten. Vid granskningen har det vidare visat sig att uppställningarna av årsredovisningarna skiljer sig åt de olika föreningarna emellan. Sålunda är de i olika hög grad utförliga och illustrativa. De olika posterna i resultaträkningarna är vidare inte direkt jämförbara på grund av att man vid intäkts- och kostnadsredovisningen använt sig av olika grupperingar. Det har bl. a. varit förenat med svårigheter att ta fram nettokostnaderna för föreningarnas exportverksamhet. Det är inte heller självklart vad som förts under beteckningarna administration, prognosverksamhet, utredningar och information hos de olika föreningarna. Föreningarnas årsredovisningar bör därför göras mer enhetliga och ett ökat arbete läggas ned på att få dem mera informativa. Med utgångspunkt i vad revisorer här anförde kan det förefalla rimligt att det uppdras åt den ansvariga myndigheten, statens jordbruksnämnd, att verka för en förbättring av insynen i jordbruksregleringen. För det första bör jordbruksnämnden, i direkt anslutning till vad revisorerna här anförde, verka för enhetligt uppställda och mer informativa årsredovisningar från regleringsföreningarna. Men denna åtgärd kommer i praktiken mest att förbättra insynen för ett fåtal specialister. Det skulle därutöver vara önskvärt att jordbruksnämnden fick i uppdrag att med hjälp av dessa årsredovisningar och annat material framställa en populärupplaga av en samlad årsredovisning för jordbruksregleringen. Denna bör utformas så att läsaren snabbt kan skaffa sig en uppfattning om jordbruksregleringens verkningar för uppnåendet av de jordbrukspolitiska målsättningarna, för inflationen för den offentliga sektorns ekonomi osv. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om statens jordbruksnämnds informationsverksamhet. () ()