ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021213 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1213 Ett särskilt bankkonto för försäkringssjälvrisker Konto i bank avsett för insparade försäkringspremier i samband med ökad självrisk bör öronmärkas. Därigenom skulle lägre på försäkringar tagna av företag eller privatpersoner erhållas. Insättning å kontot skall vara avdragsgill i deklarationen, beskattningsbar vid uttag samt avdragsgill vid styrkt kostnad för självriskinträde vid försäkringsskada. Kontoformen bör ligga i bank så att flera försäkringar och försäkringsbolag av en kund kan sammanföras till ett konto. Kontots storlek bör ej överstiga den sammanslagna självrisken. För kontoinnehavaren innebär riskkonto lägre försäkringskostnader, sparade pengar, ökad omsorg och ansvar. För försäkringsbolagen innebär riskkonto mindre antal småskador och framför allt minskad handläggning av småskador, vilken är en stor del av bolagens kostnader. För bankerna innebär riskkonto ökad inlåning utan motprestation. För staten innebär riskkonto möjlighet till ökad upplåning inom landet, mindre pengar i omlopp samt incitament till en lägre skadefrekvens. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att begär att regeringen låter utreda frågan om den i motionen angivna kontoformen.
mot · G5021214 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1214 m. fl. Mervärdeskatteredovisningen vid inköp av alkoholdrycker avsedda för representation På förslag från skatteutskottet beslöt att avdrag ej längre skulle medges vid inkomsttaxeringen för den del av företagens representation som bestod av alkoholdrycker. Något uttryckligt beslut om att även kostnaderna som utgjordes av mervärdeskatt skulle omfattas gjordes ej. har senare i anvisningar medgett företag rätt att vid redovisning av mervärdeskatt göra avdrag för ingående moms även till den del det omfattar icke avdragsgilla representationskostnader för alkoholdrycker. Trots riksdagsbeslut sker således fortfarande alkoholrepresentation med skattemedel i form av avdrag för mervärdeskatt. Det är vår bestämda uppfattning att detta inte var skatteutskottets avsikt varför vi föreslår att beslutar inkludera även mervärdeskatten beslut. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att antar följande Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt skall ha nedan angiven lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Avdragsrätt föreligger icke för ingående skatt som belöper på 1) stadigvarande bostad 2) anskaffning av 1§. 3) Utgifter för spritdrycker och vin somför vilka avdrag vid inkomsttaxering inte medges enligt punkt 1 av anvisningarna till 20 § kommunalskattelagen (1928:370). Denna lag träder i kraft . () BO () ()
mot · G5021215 · 1982-01-20 00:00:00 — Brottet trolöshet mot huvudman, 10 kap. 5 §, avser det fall att någon, som sköter ekonomisk angelägenhet åt annan under innehav av förtroendeställning, missbrukar sin ställning så att skada uppkommer. Avsikten är i första hand att straffbelägga sådana förmögenhetsbrott där det inte går att bevisa att gärningsmannen haft någon av brottet. Vinningen kan ju vara indirekt, t. ex. genom att någon annan person gynnas. Brottet trolöshet mot huvudman avser även missbruk, som någon gör sig skyldig till, som fått att sköta rättslig angelägenhet för någon annan och i det fallet behöver huvudmannen inte ha blivit ekonomiskt skadad, utan det räcker med att det uppstått förfång för honom. Ett särskilt problem utgör det fall att den som missbrukat given förtroendeställning även kunnat åberopa att han kunnat utföra samma gärning med stöd av en annan behörighet. I en mycket uppmärksammad dom frikändes den åtalade i ett dylikt fall av högsta domstolen med tre röster mot två. Fallet är kommenterat i brottsbalkskommentaren (4:e uppl., del 1, s. 455). Det förefaller föga rimligt att den som åtagit sig en förtroendeställning och, kanske huvudmannen ovetande, representerar även ett motsatt intresse, skulle kunna anföra detta till sitt försvar, när han gjort något som eljest skulle vara straffbart. Moraliskt sett är det ju alldeles tydligt att en förtroendeställning binder sin man till lojalitet. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att antar följande ändrade lydelse av 10 kap. 5 § : Är brottet skada. Missbrukar någon ekonomisk art. Till straff skall dömas även om jämväl annan behörighet eller befogenhet innehafts, som ej härrör av förtroendeställningen.
mot · G5021216 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. För att vårt rättssystem skall mötas av tilltro krävs att de som är föremål för kriminalvård förhindras begå nya brott . Denna tilltro rubbas genom att de som är intagna för fängelsestraff i otillfredsställande stor utsträckning begår nya brott även . Det rör sig inte enbart om brottslighet när de vistas utanför anstalterna på permissioner. Brottslighet förekommer även under anstaltsvistelsen, t. ex. i form av narkotikabrott. Förekomsten av brottslighet bland dem som dömts till fängelsestraff möts med att den som t. ex. begår brott under permission riskerar att ådömas ett strängare straff än det han avtjänar. Verksamheten med drogfri behandlingskedja är också ett led i försöken att inom kriminalvården förhindra brottslighet. De nuvarande insatserna har dock visat sig vara otillräckliga. Nya insatser behöver därför prövas för att framför allt stävja den brottslighet som begås av dem, som är intagna i fängelse. som kartlagt brottslighet bland de långtidsdömda har visat på att de i icke obetydlig omfattning missköter sig under straffverkställigheten. De begår i stor utsträckning nya brott, i några fall mycket allvarliga brott. Användning av och handel med narkotika på anstalterna förekommer också enligt utredningens uppfattning i oacceptabel omfattning. Enligt vår uppfattning måste nya och intensifierade åtgärder sättas in för att förhindra brottslighet under fängelsevistelse och permissioner. Denna form av brottslighet är inte bara skadlig genom sina direkta verkningar. Indirekt skadar den genom att förtroendet och respekten urholkas för kriminalvårdens möjligheter att klara sin uppgift. Den försvårar vidare återanpassningsprocessen för andra intagna. bör därför hos regeringen begära att förslag skyndsamt läggs fram om dels skärpta påföljder för dem som begår brott under sin strafftid, dels utökad satsning på drogfria vårdkedjor modell . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär skyndsamt förslag om skärpta påföljder för dem som begår brott under sin strafftid, 2. att hos regeringen begär åtgärder mot narkotikamissbruket bland de intagna på fängelserna i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G5021217 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1217 Brottspåföljden fängelse i kombination med böter har ett omfattande reformarbete inletts rörande olika påföljdsfrågor. , fängelsestraffkommittén och frivårdskommittén arbetar med olika delar av detta problemkomplex. Fastän ingen av dessa kommittéer har speciellt uppdrag att behandla påföljden böter, väntas utredningsarbetet resultera i bl. a. förslag om vidgad användning av bötesstraff. a. i betänkande JuU 1980/81:4 ställt sig bakom tanken på att bötesstraffet bör ges en vidare tillämpning. Enligt nu gällande lagstiftning kan villkorlig dom och skyddstillsyn kombineras med böter. Däremot kan påföljden fängelse nu ej kombineras med bötesstraff. En sådan kombination synes dock i vissa fall kunna utgöra ett lämpligt alternativ. Genom införande av denna kombination i sanktionssystemet borde ytterligare möjligheter kunna skapas att välja den för olika brott och olika omständigheter lämpligaste påföljden. När hela påföljdssystemet nu är föremål för en bred översyn, borde denna omfatta även en prövning av förutsättningarna för att med nuvarande system införliva påföljdskombinationen fängelse och böter. Direktiven för de nu arbetande kommittéerna innehåller inget direkt uppdrag att pröva förutsättnignarna för en sådan påföljdskombination men synes ej heller hindra, att förslagsvis fängelsestraffkommittén inom ramen för sitt uppdrag utför en sådan prövning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att fängelsestraffkommittén får i uppdrag att överväga införande av påföljdskombinationen fängelse och böter.
mot · G5021218 · 1982-01-26 00:00:00 — Medel till narkotikabekämpning i Läget när det gäller narkotikans utbredning i är mycket besvärligt, vilket inte minst framgår av Brottsförebyggande Rådets rapport 1981:4. Länets narkotikarotel består av en chef jämte två kriminalinspektörer. Varje narkotikaaktion av någon omfattning kräver därför inkommendering av polispersonal till roteln. Länets storlek gör att polisens narkotikainsatser medför stora rese- och traktamentskostnader. Sålunda deltog 30 polismän i en narkotikarazzia . Följden av razzian blev 180 misstänkta för narkotikabrott. har för innevarande budgetår hos ansökt om bidrag för att täcka rese- och traktamentskostnader i samband med aktioner för narkotikabekämpning men fått avslag på denna framställning. Tvärtom kommer att enligt vad som förmodas, skapa bestämmelser om att polisdistrikt som mottar polisförstärkning från annat polisdistrikt också skall svara för rese- och traktamentskostnaderna. Narkotikan hör ej hemma i vårt svenska samhälle och måste utrotas! Önskvärt är därför att under kommande budgetår . ställs till i förfogande för narkotikabekämpning. Med hänvisning till ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om narkotikabekämpning i .
mot · G5021220 · 1982-01-26 00:00:00 — Inom frivårdsorganisationen finns cirka 9 000 lekmannaövervakare. De ersätts med . Hälften av detta belopp är arvode och hälften är kostnadsersättning. I vissa fall kan ersättning utgå för vissa stödåtgärder. Med särskilda stödåtgärder avses bl. a. speciella insatser i exempelvis arbets- och utbildningssituationer, tillsyn vid vistelse i annan miljö , mer regelbunden aktivering i fritidshänseende, systematisk planering och uppföljning av ekonomiska frågor och samtalsterapi eller liknande åtgärder. Det nuvarande arvodet om . började tillämpas /78. Vi anser att reglerna om ersättning till övervakare måste vara sådana att de främjar en önskvärd rekrytering till övervakaruppdrag. Det är av utomordentlig vikt att övervakare kan rekryteras från hela samhället. Snedrekrytering bör undvikas. Det är uppenbart att utan lekmannaövervakares insatser och medel för deras utbildning kan nuvarande lagstiftning inte efterlevas. I justitieutskottets enhälliga betänkande 1980/81:35 framhölls att de förändringar i penningvärdet som ägt rum sedan de nuvarande ersättningsbeloppen fastställdes kan motivera att man i kommande budgetarbete överväger en justering av beloppen. Vi konstaterar med beklagande att så inte har skett. Frivården är så vitt vi kan bedöma ekonomiskt missgynnad. Resurser för tjänstemannaövervakning är inte tillräckliga och vi finner att regeringen inte har, om eventuella överväganden har gjorts, funnit anledning att justera övervakarnas arvoden. har inlett samarbete med LO och invandrarorganisationerna för att bredda underlaget när det gäller rekrytering av övervakare. Vi är övertygade om att insatser från dessa grupper är värdefulla i frivårdsarbetet. Med stöd av ovanstående hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att erforderlig uppräkning av ersättningsbeloppen till övervakare bör ske. () ()
mot · G5021221 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:1221 m. fl. Samhällstjänst för vissa lagöverträdare De straffpåföljder vi har i , särskilt när det gäller frihetsstraff, har successivt varit föremål för översyn och förändringar. Det är viktigt att så fortlöpande sker och att det sker i takt med den utveckling och de förändringar i samhället som ständigt pågår. Vi behöver därvid också ta del av och i viss utsträckning utnyttj a de erfarenheter som andra länder gör på detta område. Trots allt finns det inte mycket annat att välja på än fängelse och skyddstillsyn. Detta är speciellt bekymmersamt då det gäller unga lagöverträdare. Sådana påföljder är i många fall negativa, både för den dömde och för samhället. I många länder finns en straffpåföljd som inte är så nedbrytande för den dömde, hans närmaste omgivning och samhället, nämligen samhällstjänst. Samhällstjänst innebär att den dömde ett visst antal timmar utför samhällsnyttigt arbete på sin fritid. Detta arbete skall utföras oavlönat och i första hand på den dömdes vistelseort. Arbetet skall alltså inte omfattas av arbetsmarknadens utbud, utan frivårdsmyndigheterna skall i samarbete med exempelvis ideella organisationer anskaffa lämpliga arbetsuppgifter. Den dömde får lära sig att göra en insats som uppskattas. Han knyter kontakter, upplever gemenskap och kan socialt bli mer anpassad och stark än vad dagens påföljdssystem åstadkommer. Det finns en tveksamhet och även fördomar hos allmänheten mot dem som begått brott. Man upplever dem annorlunda. Detta gör att många intagna aldrig har en egentlig chans till återanpassning. Med samhällstjänst som påföljd kan inställningen till den dömde bli mer positiv. Samhällstjänst har haft dokumenterat goda resultat i andra länder, som en billig och samhällsnyttig straffpåföljd, även om det kan förekomma praktiska problem att lösa före genomförandet. Det är viktigt att lösa dessa frågeställningar och undersöka förutsättningarna att pröva ett system med samhällstjänst i som ett alternativ i dagens kriminalvård. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär bidragande av åtgärder i syfte att åstadkomma någon form av försöksverksamhet med samhällstjänst speciellt för unga lagöverträdare. () () () () () ()
mot · G5021222 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1222 Sänkning av promillegränsernna vid trafiknykterhetsbrott Det har beräknats att det begås ca tre miljoner trafiknykterhetsbrott i , varav endast 20 000 upptäcks. Att fler ej upptäcks beror främst på att polisens resurser ej räcker till för att kunna kontrollera alla. Vid de speciella kontroller som sätts in visar det sig dock att allt fler tyvärr gör sig skyldiga till trafiknykterhetsbrott. Alkoholen är också en väsentlig faktor vid många trafikolyckor. I ca en tredjedel av dödsolyckorna i trafiken är alkohol med i bilden. Det har också visat sig att i allt flera singelolyckor med dödlig utgång har forskare hävdat att mer än hälften av de dödade varit alkoholpåverkade. De nuvarande gränserna för rattonykterhet och rattfylleri är 0,5 %c resp. 1,5. Den senaste tidens forskning har dock konstaterat attt prestationsförmågan försämras vid klart lägre gränser än 0,5 %c. Detta visar att våra nuvarande promillegränser är för höga. Det kan anmärkas att lägsta gräns är i verkligheten 0,64 resp. 1,64 då en s. k. osäkerhetsmarginal om 0,14 %c regelmässigt läggs till. Då även små doser alkohol är en stor trafikfara, borde egentligen samma stränga regler gälla i fråga om nykterhet för biltrafiken som för trafikflyget. En minskning av promillegränsen till 0,3 %o för rattonykterhet och 1,0 för rattfylleri bör komma till stånd. I är straffet för rattfylleri betydligt strängare än i . För att man där skall utdöma fängelsestraff krävs endast 0,5 %c. Med de moderna metoder som finns att tillgå torde även rättssäkerhetsaspekterna kunna tillgodoses. En sänkning av straffbarhetsgränserna får självfallet inte leda till att påföljden skulle bli reducerad. Med tanke på de förödande konsekvenserna för trafikanter och/eller medtrafikanter måste samhället se allvarligt på dessa trafiksäkerhetsbrott. Enligt justitieutskottets betänkande 1980/81:32 kommer utredningen om alkoholutandningsprov som bevismedel vid trafiknykterhetsbrott att bl. a. överväga frågan om promillegränserna. I direktiven har dock inte något klart uppdrag angetts i vilken riktning utredningsarbetet skall gå och till vilket mål utredningen bör leda. bör därför uttala sig för att en sänkning av promillegränserna allvarligt bör övervägas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär lagförslag innebärande att nuvarande trafiknykterhetslag ändras så att promillegränsen för rattonykterhet sänks till 0,3 %c och för rattfylleri till
mot · G5021225 · 1982-01-25 00:00:00 — 1981/82 1225-1232 Motion 1981/82:1225 och i Ombyggnad av kriminalvårdsanstalten i I en av tillsatt arbetsgrupp, som 1979 avlämnade en promemoria, föreslogs bl. a. att kriminalvårdsanstalten i skall ersättas av en nybyggd lokalanstalt i samma kommun. De anställda vid anstalten blev mycket förvånade över detta förslag då byggnaden de arbetar i är i gott skick och endast i behov av en ombyggnad för att väl fylla behovet för en lokalanstalt. Ett betydligt billigare alternativ. promemorian blev allmänt känd har personalen på lediga stunder och arbetat fram ett utförligt förslag till ombyggnad vilket framförts till som inte reagerat positivt. En av personalen tillsammans med byggexpertis utförd kostnadsberäkning visar att nybyggnation kommer att bli mer än dubbelt så dyr som en ombyggnad. Arbetsmarknadssituationen för byggnadsarbetare i beräknas bli sämre än . Därför är varje tillskott till byggmarknaden välkommet. En ombyggnad enligt ovanstående skulle kunna bli alternativet till arbetslöshet för många byggnadsarbetare och i realiteten skulle statens kostnader för ombyggnaden kunna räknas av med eljest utbetald arbetslöshetsersättning. Det oegennyttiga och engagerade planeringsarbete som de anställda vid kriminalvårdsanstalten i utfört är väl värt att ta vara på. Därför bör en seriös utvärdering och bedömning av deras förslag utföras. Framkommer därvid att en ombyggnad är ett bra alternativ, bör denna utföras. Med hänvisning till vad ovan anförts föreslår vi att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående en ombyggnad av kriminalvårdsanstalten i . () HANS () 1 1981/82.
mot · G5021228 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1228 m. fl. Krav på biträde vid allmän rättshjälp Enligt rättshjälpslagen 21 § skall advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller annan person lämplig för uppdraget förordnas. Enligt förarbetena till lagen avser lämplighetskriteriet dels att biträdet inte är bosatt på avlägsen ort och därmed förorsakar statsverket ökade kostnader eller på annat sätt medför fördyrade kostnader, dels att biträdet med hänsyn till sitt förhållande till saken inte kan anses olämplig, dvs. kan tillvarata sin klients intresse på bästa sätt. Huvudsyftet med bestämmelsen om vem som förordnas till biträde är att den rättssökande skall tillförsäkras ett kvalificerat juridiskt bistånd. har vid upprepade tillfällen haft att ta ställning till huruvida förordnande som biträde vid allmän rättshjälp skall utgå till person som dömts för brottslig verksamhet. Ett fall gällde en person som dömts och uteslutits ur av denna anledning. majoritet upphävde rättshjälpsnämndens beslut att icke förordna den föreslagne. Tre ledamöter av nämnden, därav två advokater, var skiljaktiga. Majoriteten ansåg inte att det fanns täckning i nuvarande lagstiftning för att låta rättshjälpsnämndens beslut stå fast. Det måste ur det allmänna rättsmedvetandets synpunkt anses orimligt att förordna en person till biträde och betala denne med statsmedel, som dömts för brott. Lämplighetskriteriet i i rättshjälpslagen bör kompletteras så att redbarhet och god vandel är ofrånkomliga krav när biträde förordnas. Rättshjälpslagen är f. n. föremål för översyn. Kommittédirektivens väsentligaste syfte är att öka effektiviteten i rättshjälpssystemet och därigenom åstadkomma besparingar utan att den enskilde förlorar sina möjligheter att oberoende av sin ekonomiska situation tillvarata sina intressen. Ingenting specifikt nämns om en skärpning av lämplighetskravet vid förordnande enligt rättshjälpslagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att kommittén för översyn av rättshjälpssystemet lämnar förslag till lagändring av rättshjälpslagen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () ()
mot · G5021229 · 1982-01-26 00:00:00 — och vid våra gränser På grund av det statsfinansiella läget föreslås i årets budgetproposition inga nya tjänster inom polisväsendet. Viss omfördelning av tjänster föreslås dock för att prioritera verksamheter som har till ändamål att bekämpa den ekonomiska brottsligheten och narkotikabrotten. I många fall är den illegala invandringen skuld till en del av ökningen av brottsligheten. Passfriheten mellan våra nordiska länder har gjort det lätt för utländska medborgare att, utan att identifiera sig, ta sig in i landet. Tullen kan endast till en del begränsa införseln av narkotika, men det är med tillfredsställelse man kan konstatera de ökade beslag som likväl görs, ofta som resultat av ett omfattande samarbete mellan tull och polis även över våra gränser. Införandet av en striktare passkontroll vid våra gränser har varit av stor betydelse. a. kan konstateras den stora ökning av avvisningar (2-3dubbling), sedan polismyndigheten fick möjlighet att anställa passkontrollanter vid våra färjelägen. Dessa har som huvuduppgift att kontrollera till riket inresande utländska medborgare. Detta innebär att den utländske medborgaren skall, där så fordras, ha giltiga viseringar och medel tillräckliga för uppehåll och hemresa. Passkontrollanten skall också förvissa sig om att den inresande har rätt att vistas i riket och inte är efterlyst eller förvisad. Genom sin stora personkännedom har passpolisen också goda förutsättningar att delta i spaning efter svenska eller utländska brottslingar som avvikit från anstalter. Vid larm om eventuella terroristaktiviteter skärps såväl kontroll som rapportering. Ett gott samarbete måste råda mellan passpolisen och tullens narkotikaspanare och polisens narkotikarotel. Genom passkontrollanten kan tullen ofta tipsas om t. ex. kurirer, varmed passkontrollantema på ett verksamt sätt bidrar till ökad effektivitet i tullens arbete. Den prioritering som föredragande statsrådet gör vad gäller polisens arbete med krav på särskild förstärkning för bekämpning av narkotikabrott och ekonomisk brottslighet bör enligt vår uppfattning också gälla passkontrollen vid våra gränser. Arbetet med kontroll av utländska medborgare vid deras inresa i har en preventiv effekt. har en generös invandringspolitik och denna generositet kan fungera väl endast om reglerna för densamma följs noga. bör uppmärksamma anknytningen mellan illegal invandring och stigande brottslighet samt uttala betydelsen av att regeringen vid prioriteringen av olika tjänster inom polisväsendet beaktar värdet av ett tillräckligt antal tjänster som passkontrollanter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om behovet av en väl fungerande verksamhet vid passkontrollen.
mot · G5021231 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1231 m. fl. Antalet nämndemän i tings- och länsrätter I budgetpropositionens bilaga 5 aviseras en särskild proposition, som skall föreslå en minskning av antalet nämndemän i tingsrätterna från fem till normalt tre nämndemän, och i länsrätterna från fyra till tre. Detta är inte ägnat att öka rättssäkerheten och vpk kan inte acceptera denna minskning. Vi föreslår därför att oförändrat anslag inkl. kostnadsuppräkningar medges vad gäller ersättning till nämndemän. Vi återkommer med motivering till vårt ställningstagande när den särskilda propositionen föreligger. Med hänvisning till ovan anfört hemställs 1. att under bilaga 5, D 2. Allmänna domstolarna, beslutar att för /83 anvisa ett med . i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp avseende ersättning till nämndemän, 2. att under bilaga 5, D 3. Allmänna förvaltningsdomstolarna, beslutar att anvisa ett med . i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp avseende ersättning till nämndemän. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)