mot · G5021054 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1054 Grundläggande principer för svensk näringspolitik bör vara att samhället drar upp de ramar inom vilka näringslivet i sin helhet har att arbeta. Dessa ramar måste ständigt anpassas till näringspolitikens långsiktiga inriktning, som kombineras med den dagsaktuella verklighetsproblematiken. Staten bör därför i princip avstå från alla former av detaljstyrning av näringslivet både i vad det gäller hela sektorer och i vad det gäller enskilda företag. Samhällets läringspolitik måste främst inriktas på att arbeta med generella medel. Stöd till enskilda företag eller hela branscher minskar konkurrensen, drar ibland ner effektiviteten och leder alltför ofta till ett snedvridet resursutnyttjande. En punktinriktad, selektivt verkande näringspolitik leder till en centralisering av både själva verksamheten och beslutanderätten i viktiga frågor. Det blir en högst olycklig koncentration av makten till få personer. Mycket starka skäl måste därför finnas för att staten skall gripa in med subventioner till enskilda företag. Staten har dock ett ansvar för att en omstrukturering sker i socialt acceptabla former. När staten av detta skäl övertar eller stöder företag bör stödet vara tidsbegränsat. Företag som kommit i statlig ägo bör i princip efter en omstrukturering kunna försäljas. Annars kommer den statliga företagssektorn att växa sig allt större. Statlig företagsamhet kan vara motiverad av arbetsmarknads- eller konkurrensskäl. som verkar inom samma branscher som enskilda företag måste konkurrera på lika villkor. På samma sätt som andra ägare måste staten ha möjlighet att också sälja företag eller delar av företag. Forskning och generösa skatteregler bör vara de viktigaste medlen i den långsiktiga industripolitiken. Satsning på avancerad teknologi inom olika sektorer är nödvändigt, främst när det gäller skilda former av produktionsutveckling på dataområdet, inte minst att ta till vara den stora användningsmöjligheten av mikrodatorsystemen. Förnyelse av produkter, utveckling av produktionsmetoder samt hög teknisk kvalitet är alltid väsentliga konkurrensfaktorer. Ny teknologi och olika utvecklingsprojekt kan få en chans genom statliga beställningar. Som medveten beställare av stora projekt som annars inte skulle ha kommit till stånd - t. ex. inom energi-, tele- och dataområdena kan stat och kommun spela en roll för att främja svensk industris utveckling. Staten skall låta privata företag konkurrera på lika villkor för att lösa önskvärda näringspolitiska eller arbetsmarknadspolitiska uppgifter. upphandling bör ske på helt affärsmässiga grunder. egenverksamhet bör undvikas på områden där det finns en fungerande konkurrens. Konkurrens på lika villkor innebär också att företag som anlitas skall fullgöra sina medborgerliga skyldigheter, t. ex. genom att betala skatter och sociala avgifter m. m. De risker för maktkoncentration som följer av storföretagens tillväxt måste på olika sätt motverkas. För att skapa en nödvändig balans mellan olika intressen i samhället bör många olika företagsformer kunna leva och utvecklas sida vid sida. Det gäller enskilda, kooperativa, löntagarägda och statliga företag. En socialt orienterad marknadsekonomi förutsätter ett decentraliserat ägande. Alla former av ägande måste ses som en förvaltning av gemensamma tillgångar och förpliktar därför också till ett miljömedvetet socialt ansvar. Behovet av nyföretagande i olika former liksom existensen av utvecklingsbara mindre och medelstora företag är helt avgörande för en fungerande socialliberal marknadsekonomi. Genom en mångfald av företag och ägarintressen kan maktspridning och en fungerande konkurrens garanteras, vilket är en grundläggande förutsättning för en fungerande näringspolitik. Det ligger också ett demokratiskt värde i att människor har möjligheter att starta ett eget företag och driva sin egen verksamhet. Därför måste samhället stimulera olika former av nyföretagande, som småföretagen ges goda arbetsförutsättningar. Det gäller att skapa de rätta förutsättningarna för hela att kunna utvecklas i ett småskaligt sysselsättningsskapande närsamhälle. Men då krävs också att de kollektivistiska socialiseringsfonderna även för framtiden får stanna kvar i den beryktade papperskorgen. Alla näringspolitiskt utvecklingsbara former av fondsparande skall främst bygga på löntagarnas enskilt ägda andelar. Skattefondsparandet har visat sig vara en intressant metod för att stimulera de många människorna i att delta i näringslivets kapitalförsörjning och därmed också trygga sysselsättningen. Det arbetande kapitalet i främst småföretag bör inte beskattas så länge det finns kvar i företaget, utan först då kapitalet tas ur företaget skall beskattning ske i vanlig ordning. Detta är en angelägen åtgärd för att stimulera till att ekonomiska resurser plöjs ner i företaget för att trygga sysselsättningen och underlätta generationsskiften, så att företagsledningen även i fortsättningen finns på den lokala orten. Det bör vara möjligt för småföretag att gå samman i lokala investmentbolag. Den nuvarande bolagslagstiftningen, som är lika för småföretag med något tiotal anställda och storföretag med flera tiotusental anställda, blir i den praktiska tillämpningen orimlig. Därför krävs en komplettering med en speciell småföretagslagstiftning som möjliggör att förenkla rutiner och kraftigt minska samhällets byråkratiska krav på de små företagen i förhållande till de stora företagen. De stora företagen har givetvis en central betydelse för svensk ekonomi, men oftast är de i stort beroende av småföretag som underleverantörer. Här gäller det att uppmärksamt följa utvecklingen och förstärka småföretagens ställning i förhållande till storföretagen. Detta är speciellt viktigt i lågkonjunkturer då storföretagens minskade produktionsvolym inte ensidigt får drabba självständiga småföretag i deras egenskap av underleverantörer. Denna principiella inriktning på svensk näringspolitik i allmänhet och småföretagens utveckling i synnerhet som i denna motion redovisas är av största betydelse för att näringslivet skall kunna fungera och även ges möjligheter att expandera på ett tillfredsställande sätt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om näringspolitiken.