mot · G502831 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Riktlinjer för den framtida gruvnäringen Medaljen har en fram- och en baksida. Detta är en enkel men träffande beskrivning också av svensk gruvnäring av . Framsidan är det privata Bolidenbolaget. har detta kammat hem rejäla vinster, som i första hand använts till att satsa på den lukrativa norska oljemarknaden. Miljoner som svenska arbetare skaffat fram används som tidigare till investeringar utomlands. Baksidan representeras av järnmalmshanteringen, såväl den norrbottniska som den mellansvenska. problem är välkända. har staten fått rycka in med finansiella stödåtgärder. F. n. överförs överflödig personal till ett B-lag. För järnmalmshanteringen i Bergslagen är endast ordet gruvdöd användbart. var fortfarande 14 gruvor i drift. är siffran nere i tre. En av dessa skall läggas ned. De övriga två har fått s. k. nådatider. Det är inga naturlagar som styr denna utveckling. I de flesta fall är inte nedläggningarna motiverade av att malmen tagit slut. Enligt mineralpolitiska utredningen (SOU 1979:40) är antalet årsproduktioner som finns kvar i brytvärda järnmalmstillgångar - detta räknat produktion och med ett baspris på . Nedläggningarna är i stället ett resultat av krassa företagsekonomiska beräkningar. De privata intressena har inte funnit järnmalmshanteringen lukrativ längre utan i stället valt att satsa på mer expansiva områden. Men det finns givetvis också andra orsaker. Den ensidiga exportinriktningen på har visat sig förödande. Många exempel kan ges på hur neddragningar av den västeuropeiska stålindustrin direkt slagit mot den svenska järnmalmsexporten. En avgörande förutsättning för att svensk järnmalmshantering skall överleva är att det sker en förändrad inriktning av handeln. Fortsatt ensidig satsning på , som exempelvis den nya LKAB-ledningen föreslår, är dödsdömd. Inget svenskt järnmalmsföretag kommer att klara konkurrensen från och andra jämmalmsproducerande länder. I skuggan av nedläggningarna har storfinansen valt att satsa på gruvmateriel- och gruvkonsultbranschen. Syftet är att det kunnande som byggts upp inom svensk gruvnäring skall marknadsföras runt om i världen. Visst kan det tyckas positivt att svenska företag handlar med länder i exempelvis tredje världen, men när denna handel sker via , Flans Stahle, och andra personer ur Wallenbergadministrationen finns definitivt ingen garanti för att det på ett positivt sätt kommer dessa länders folk till godo. Resultatet av denna teknologiexport innebär dessutom att nya gruvor öppnas runt om i världen och blir på så sätt ett direkt hot mot svensk gruvnäring. Ett cyniskt spel som på ett träffande sätt uttryckts i boken planhushållning. När bolagen talar om att nedläggningarna beror på situationen på världsmarknaden förtiger de noga att de själva bidragit till att skapa denna marknad. Teknologiexporten bedrivs på samma sätt av de transnationella gruvmateriel-gruvföretagen i och andra västländer. Den är ett sätt att försäkra sig om viktiga och nödvändiga råvaror. Mot detta står de nationaliseringar och självständighetssträvanden som blir allt vanligare i tredje världens länder. Men genom att de multinationella företagen skaffar sig en teknologisk kontroll över gruvnäringen förhindras och försvåras denna nationella frigörelseprocess. Mot denna utveckling, mot fortsatt gruvdöd i , för en utveckling av svensk gruvnäring måste en motstrategi utformas, som innebär att svensk gruvnäring skall leva vidare och utvecklas, att den internationella solidariteten stärks och att alla länder ges möjlighet att själva få bestämma över sina egna råvaror. Huvudtankarna i en sådan strategi måste vara - Samhällsprövning av alla gruvprojekt. - Inga nedläggningar innan en samhällsekonomisk bedömning är gjord. - Ökad förädling av mineralråvaror genom satsning på konkreta industriprojekt, typ handelsgödselfabrik. - Ökad prospektering under statlig kontroll. - Forskning under demokratisk kontroll och insyn. - Planerad teknologiöverföring. - Förändrad handelsinriktning för malmprodukterna och i första hand för järnmalm. - Försörjningstrygghet med bilaterala avtal. - Utveckling av den internationella fackliga solidariteten. - Ett förstatligande av Bolidenbolaget. - Sammanförande av gruvnäringen till ett Metallbolag där även stålindustrin blir en del. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att uttala att utvecklingen av svensk gruvnäring skall grunda sig på de riktlinjer som anges i motionen och hos regeringen hemställa om nödvändiga förslag och åtgärder i enlighet därmed. HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk)