mot · G6021462 · 1982-01-01 00:00:00 — m. fl. Statsmakterna har under av besparingsskäl skurit ned myndighetsanslagen till flertalet myndigheter . har vid lantbruksnämnderna som en följd härav dragits in eller vakanthållits sammanlagt 114 tjänster. Av dessa har 26 berört produktionsenheterna. har nämnderna efter riksdagsbeslut förstärkts med sammalagt 33 tjänster inom områdena lokalrådgivning, glesbygsstöd, trädgård och energirådgivning. Nedskärningarna av antalet tjänster har således främst skett inom de delar av nämnderna som direkt arbetar med administration och myndighetsutövning. Därutöver har medlen för att täcka driftkostnader reducerats. Besparingsalternativet tillämpades även för /83 och föreslås nu för /84. I årets finansplan förutskickas vidare att den tvåprocentiga nedskärningen skall fortsätta /85. Som framgått ovan har resurser för insatser på nya rådgivningsområden i första hand skapats genom omprioriteringar inom den totala ramen för rådgivningsverksamheten. Detta har lett till att rådgivningen på flera av de traditionella områdena har urholkats vid lantbruksnämnderna. Såludna vakantsattes tjänster på mekaniserings- och byggnadsområdena motsvarande en resursminskning på 2 milj. kr./år, när nya tjänster för rådgivning på energiområdet inrättades. För detta ändamål anvisades 3 milj. kr./år för en period av . Detta förhållande uppmärksammades i en motion till det förra (motion 1981:1927). I ett yttrande över motionen framhöll utskottet (JoU 1981/82:21, s. 6) att Utskottet vill framhålla att det ankommer på lantbruksverket att närmare avgöra hur de anvisade medlen för energirådgivning skall användas för att tillgodose syftet med desamma. Några närmare regler eller villkor härvidlag har ej fastställts av . Motionen berör även i övrigt frågor som faller inom verkets ansvarsområde. Med hänsyn härtill anser utskottet att inte bör göra något sådant bindande uttalande som förordats i motion 1927. Motionen avstyrks därför. Från lantbruksnäringens sida har () i flera skrivelser till regeringen påpekat att tillämpningen av besparingsalternativet på anslagen till lantbruksverket har medfört att de resurser som läggs ned på rådgivning har minskat i en omfattning som inte kan accepteras. Från förbundets sida har framhållits att man ser med stark oro på den fortsatta utvecklingen. LRF har pekat på att administrativa uppgifter till ökad del har fått läggas på den rådgivande personalen. I en skrivelse till regeringen påpekades att som besparingskraven ställts har regering och riksdag överlämnat nya uppgifter till lantbruksverket med relativt omfattande krav på arbetsinsatser på nämnderna. Till dessa hör bl. a. skärpning av jordförvärvslagen inkl. prisprövning, omfattande köp och försäljning av skogsmark, räntestödet till nyetablerade, utökad underställningsskyldighet vid prövning av förvärvsärenden, krav på utannonsering och utförsäljning av fastigheter samt uppgifter i samband med införande av den nya lagen om skötsel av jordbruksmark. Krav på samordning med arrendenämnderna i arrendefrågor och med företrädare för naturvård och kulturminnesvård i förvärvs- och investeringsärenden har skärpts eller införts. I någon mån har lantbruksnämnderna befriats från vissa uppgifter på husdjurs- och växtodlingsområdena, bl. a. fårkontrollen och bitillsynen. Med hänvisning till rådgivningens roll i jordbrukets rationalisering och behovet av riktade insatser mot krisföretag och på miljöområdet hemställdes att rådgivningen så långt möjligt undantas från konsekvenser av ställda besparingskrav. I stället borde den återställas till en rimlig nivå genom att vakantsatta tjänster för fältarbetande rådgivningspersonal återbesätts. Möjligheter till rationaliseringar på det administrativa området anvisades. I ett yttrande över LRF:s framställning hänvisade lantbruksstyrelsen till de ovan relaterade förändringarna i vad det gäller antalet tjänster vid nämndernas produktionsenheter. Skrivelsen har inte föranlett någon åtgärd från regeringens sida. 1 stället har regeringen nu föreslagit att huvudalternativet skall tillämpas på lantbruksnämndernas verksamhet även för /84 utan att ange hur detta bör effektueras. Rådgivningen har under utgjort ett centralt instrument för att uppnå en fortlöpande rationalisering av jordbruket, vilket förutsatts i de jordbrukspolitiska besluten. Senast kom detta till uttryck beslut. Också i direktiven till den tillsatta livsmedelsutredningen betonas nödvändigheten av en fortsatt rationalisering av näringen. Betydelsen av en högkvalitativ och effektiv rådgivning för att uppnå de jordbrukspolitiska målen torde snarare öka än minska. Flera faktorer pekar i den riktningen. De rationaliseringsvägar som i huvudsak utnyttjats minskad arbetsinsats och mekanisering förväntas inte erbjuda samma möjligheter framöver. För en fortsatt produktivitetsutveckling krävs i stället ett bättre utnyttjande av de biologiska produktionsprocesserna. Detta förutsätter i sin tur ökade kunskaper hos de enskilda lantbrukarna. skärps kraven på lantbrukarna såsom företagare. har vi upplevt hur många lantbrukare, liksom andra delar av vårt näringsliv, haft stora ekonomiska problem. Många har också fått gå ifrån sina gårdar. En ökad differentiering mellan olika företagare och företagargrupper kan också förutses, vilket ställer speciella krav på rådgivningen. Ett annat viktigt område är uppbyggnad av kom binerade företag, både för att ge en bättre ekonomisk bas för verksamheten och för att åstadkomma en högre aktivitet i skogen. Även på andra områden är utökade insatser inom rådgivningen önskvärda. Detta gäller bl. a. rådgivning i syfte att minimera miljöolägenheter av den moderna jordbruksdriften till följd av de rationalitetskrav som samhället har ställt på näringen. 1 detta avseende är en effektiv rådgivning ett långt mer tilltalande och verkningsfullt alternativ än olika former av regleringar och lagstiftning, vilkas efterlevnad skulle kräva ytterligare improduktivt, administrativt arbete och byråkratiskt krångel. Enligt lantbruksverkets utredning om rådgivningen (LRG 77) var 650 personer mer eller mindre sysselsatta med denna verksamhet 1977. Insatsen motsvarade totalt ca 225 årsarbeten i rådgivningen. Till följd av att administrativa uppgifter i ökad utsträckning har fått läggas på den rådgivande personalen har insatserna minskat, trots att antalet tjänster vid produktionsenheterna är oförändrat. Enligt en preliminär beräkning inom lantbruksverket motsvarade det direkta rådgivningsarbetet ca 165 årsarbeten. Till detta skall läggas chefstjänstemännens medverkan samt fort- och vidareutbildning av personalen. Vi accepterar att besparingskrav , liksom tidigare, ställs på lantbruksverket. Den arbetsinsats som med tillgängliga resurser kan läggas ned på rådgivningsarbetet kan emellertid inte tillåtas minska ytterligare. Mot bakgrund av de krav på och önskemål om ökade rådgivningsinsatser som ovan anförts borde i stället resurserna öka. Detta är emellertid inte möjligt i det nuvarande statsfinansiella läget. Behoven av rådgivning kan vidare komma att öka, om den tillsatta livsmedelsutredningen leder till mer betydande omläggningar av jordbruksproduktionens inriktning. För detta talar de nuvarande balansproblemen och de för lantbrukets ekonomi besvärande överskotten. Vi anser därför att de nu föreslagna och eventuellt kommande besparingskraven på lantbruksnämndernas verksamhet inte får gå ut över rådgivningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala att den totala arbetsinsatsen för rådgivning vid lantbruksnämnderna skall hållas på en minst oförändrad nivå i avvaktan på att ställning kan tas till förslag års livmedelsutredning. () () . () () () () () ()