mot · G502575 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:575 m. fl. Höjt statsbidrag till fria grupper inom kulturområdet m. m. Sammanfattning: I motionen redovisas centrumbildningarnas och de fria gruppernas betydelse inom kulturlivet. Det betonas hur dessa i sin verksamhet inte bara stått för en stor del av förnyelsen inom teater, dans, musik m. m., utan hur de också bidragit till att tillgodose inte bara eftersatta gruppers behov, inte minst barnens och ungdomens, utan hur de också nått ut i landet. De har varit föregångare inte bara vad gäller förnyelsen inom kulturområdet, utan också medverkat till en decentralisering geografiskt. Beträffande centrumbildningarna betonas särskilt den betydelse dessa haft för en i samhället klart eftersatt grupp, nämligen kulturarbetarna. Deras arbetslöshet är exceptionellt hög, och centrumbildningarna har bidragit till att skapa arbetstillfällen. Centrumbildningarna har sålunda inte bara en kulturpolitisk utan också en arbetsskapande funktion. I regeringens proposition 1975/76:84 betonas särskilt att kulturarbetsmarknaden måste ses som en del av arbetsmarknaden i stort och att kulturarbetarna skall ha samma möjligheter som andra att få jobb. Arbetslösheten bland kulturarbetarna är emellertid, också i förhållande till den stora arbetslösheten i övrigt, ovanligt omfattande. Bland de organiserade musikerna uppgår arbetslöshetssiffrorna sålunda till , bland teaterarbetarna likaså. Samhället utnyttjar sålunda inte den oerhört rika resurs kulturarbetarna utgör. Detta trots att ett flertal projekt och arbeten visar att i de fall de får jobb, minskar de i själva verket samhällets kostnader och de offentliga utgifterna. Som exempel kan nämnas att när kommuner, landsting eller stat engagerat konstnärer för att arbeta tillsammans med elever vid skolor där skadegörelse tidigare varit vanlig, har skadegörelsen minskat i en omfattning som mer än väl täcker löner och andra utgifter för konstnärerna. Många liknande exempel skulle kunna redovisas, som påvisar att regeringens politik är en kostnadsökande politik. Den leder inte bara till direkt arbetslöshet, med allt vad detta innebär för den enskilde, utan är en direkt förlustbringande politik. I ovan refererade proposition förklarades också att erfarenheterna av centrumbildningarnas arbete är synnerligen värdefulla. situation bedömdes som speciell och det var därför nödvändigt att pröva okonventionella vägar med hänsyn till de speciella egenskaper som kännetecknar denna del av arbetsmarknaden (s. 113, prop. 1975/76:84). Tyvärr vågade dåvarande utbildningsministern inte ta itu med avarterna inom området, främst inom musikerområdet, och söka förhindra den arbetsförmedling som finns med vinsten som enda syfte. Detta trots att regeringen då betonade att alla arbetssökande här i landet skall ha tillgång till en kostnadsfri förmedling. Denna regeringens undfallenhet kan vi se konsekvenserna av , då sponsorverksamheten växt sig allt starkare inom kultursektorn. Det bästa sättet att motverka detta är självfallet, förutom lagstiftning, att se till att fungerande organ inom kultursektorn ges de resurser de behöver för att kunna uppfylla kulturpolitiska målsättningar. Centrumbildningarna är därvid självklart en viktig sektor. Just därför att de, såsom påpekats inledningsvis, förutom sin kulturpolitiskt viktiga insats också bidrar till att skapa arbetstillfällen. I budgetpropositionen till årets erhåller centrumbildningarna inte ens täckning för löne- och kostnadsökningarna, utan drabbas tvärtom av en kraftig minskning. har föreslagit att bidraget till centrumbildningarna skall höjas med , varav 291000 utgör kompensation för pris- och löneökningar. Centrumbildningarna erhåller inte ens en bråkdel av löne- och kostnadsökningarna. Anslaget till centrumbildningarna skall fördelas på nio organisationer, och jämför man med anslaget /77 har realvärdet totalt sett sjunkit med för de äldre centrumbildningarna. De yngre har fortfarande mycket små anslag. Som exempel kan nämnas att under /81 erhöll endast . Anslagen för nästa budgetår måste betraktas som ett hån mot de av uppsatta kulturpolitiska målen, liksom mot den arbetsmarknadspolitik man påstår sig driva. Denna hånfulla och hycklande attityd går igen också vad gäller de fria gruppernas verksamhet. Regeringen har påstått sig värna om dessa, men årets budgetproposition visar att det i verkligheten inte är Utbildningsministern krävde tidigare en övergripande översyn av området. När denna översyn väl genomförts av hänvisades först till att ingen remissbehandling ägt rum. Efter att remissbehandlingen skett och där i stort sett alla remissinstanser krävde ökade resurser till de fria grupperna hänvisade utbildningsministern till kostnadsläget i samhället. En prioritering borde enligt utbildningsministern ske till förmån för grupper vars verksamhet kan bedömas vara av stort konstnärligt eller kulturpolitiskt värde. Samma formulering återkommer i årets budgetproposition. Vpk vill därvid erinra om vad vi framhöll redan föregående år, nämligen att bredden i stödet innebär att förutsättningar för ett stort konstnärligt och framför allt kulturpolitiskt värde skapas. Det går inte att ta bort basen, mångfalden, och enbart satsa på de grupper som för tillfället har haft stora och omskrivna konstnärliga framgångar. De nya mimgrupper som vuxit fram som en följd av en statlig utbildning på området har exempelvis ännu inte till fullo fått tillfälle att genom flerårig kontinuitet bevisa vilka nyskapande konstnärliga och kulturpolitiska resultat de kan åstadkomma. Inte heller de stora och bättre understödda institutionerna på teaterns, dansens och musikens område lyckas ständigt, men en viss kontinuitet i arbetet ger dem möjlighet att återkommande producera 'stor konst. Samma regler måste naturligtvis gälla för de fria grupperna. Menar regeringen att det i nuvarande anslagsgivning förekommit att man av de otillräckliga medel som stått till buds satsat på grupper utan stort konstnärligt eller kulturpolitiskt värde? Vilka skulle det i så fall vara? Eller menar regeringen att det i finns för mycket barnteater? Vad menar regeringen att man kan ta bort när man skriver att bidragsgivningen skall utsättas för en hårdare prioritering? Vpk anser att den fria kultursektorn visat sitt konstnärliga och kulturpolitiska värde. När nu gjort en genomarbetad översyn över denna sektors verksamhet och ekonomi och kommit med ett förslag till mera långsiktiga lösningar av gruppernas problem, måste också dessa förslag genomföras med början redan detta budgetår. Annars är risken stor att vi får vidkännas följderna av den nedskrotning av mångfalden inom den fria kultursektorn som utbildningsministern nu föreslagit. Detta gäller än . Slutligen bör erinras om att dessa grupper står för en exceptionellt stor del av barnkulturen inom landet. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att under , bil. 12, B 2. Bidrag till kulturverksamhet inom organisationer upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp avseende centrumbildningar inom teaterns, dansens, musikens, filmens, bildkonstens och litteraturens områden, 2. att under , bil. 12, B 14. Bidrag till fria teater-, dans- och musikgrupper upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)