mot · G5022276 · 1982-03-24 00:00:00 — De skall utformas för att möta skilda säkerhetspolitiska situationer, t. ex. fredskriser, ekonomiska hot och åtgärder, neutralitetskränkningar, avspärrning, krig. Det har också ständigt varit socialdemokratins uppfattning att totalförsvaret måste granskas kostnadsmässigt och bedömas från samhällsekonomisk synpunkt. De socialdemokratiska förslagen i har inneburit en lägre kostnadsram för det militära försvaret än vad de borgerliga partierna genomdrivit. försvarskommitté har partiets ledamöter intagit samma ståndpunkt. I förhållande till en tillämpning av försvarsbeslut är det fråga om en minskning av storleken 500 milj. kr. Den nuvarande samhällsekonomiska och statsfinansieila utvecklingen där den statliga utlandsupplåningen och statsskuldsräntorna var för sig överstiger kostnaderna för totalförsvaret - kan komma att leda till problem av säkerhetspolitisk natur genom ett ökat internationellt beroende. Restriktivitet i fråga om försvarsutgifter, som kan utgöra ett led i arbetet på att restaurera landets ekonomi, är viktig från denna utgångspunkt. Den är också motiverad med hänsyn till de uppoffringar de stora folkgrupperna fått göra under de borgerliga regeringsåren. Det finns , som försvarskommittén påvisat, klara brister som måste täckas i de civila delarna av totalförsvaret. Skyddet mot ABC-vapen (dvs. kärnvapen, biologiska och kemiska stridsmedel) har försummats. Det finns stora eftersläpningar i skyddsrumsbyggandet. Civilförsvarets krigsorganisation har betydande svagheter. Uthålligheten inom sjukvården i krig är låg; det gäller främst förbrukningsmateriel för vården men också reservfunktionerna för värme, vatten, el etc. Vi har i olika motioner , senast i 1980/81:349, begärt ökade medel för lagring av förbrukningsmateriel. Beredskapen inom det ekonomiska försvaret är, beroende på samhällets ökade sårbarhet, alltjämt för låg vid både fredskriser och avspärrningssituationer. Det krävs förstärkningar inom dessa områden, vilka till en del kan genomföras genom omdispositioner men också kommer att kräva ökade ekonomiska insatser. En viss omavvägning inom totalförsvaret, innefattande minskade anslag till militärt försvar och höjda till de civila delarna har därför förordats av vårt parti. Skyddet och beredskapen mot ABC-vapen måste förstärkas. ske inom alla delar av totalförsvaret. Vi få dock inte inge oss föreställningen att det skulle finnas ett fullgott skydd vid ett kärnvapenanfall mot mål i . Kampen mot kärnvapen är därför främst en fråga om att med kraft driva fram restriktioner och förbud mot dessa vapen. Till de åtgärder som är särskilt angelägna hör att göra civilförsvarets krigsorganisation mer slagkraftig. Det bör ske bl. a. genom att i större utsträckning ta i anspråk kvinnor och vapenfria tjänstepliktiga liksom att överföra all personal i brandväsendet till civilförsvarets krigsorganisation. Det bör också vara möjligt att överföra vissa grupper av värnpliktiga, som fullgjort den militära utbildningen, från det militära försvarets krigsorganisation till civilförsvarets. Över huvud taget måste de civila totalförsvarsdelamas personalbehov tillgodoses bättre än . För civilförsvarets del kommer detta att kräva en ökad utbildnings- och övningsverksamhet. Den pågående utarmningen av den industriella kapaciteten inger oro också från försvars- och beredskapssynpunkter. Redan genom ökad handel och industriell specialisering ökar vårt internationella beroende av råvaror, halvfabrikat, komponenter och reservdelar. Detta beroende ökar genom de multinationella företagen. Denna utveckling förvärras av den utslagning av industrier som pågått . 1 dagens genomdatoriserade samhälle har vi också en stor sårbarhet, bl. a. beroende på ett stort utlandsberoende och koncentrationsproblem. I grunden kan vårt ekonomiska oberoende vid kriser och krig endast hävdas genom ett allsidigt näringsliv. Den nuvarande stagnationspolitiken måste därför brytas. Den offensiva näringspolitiken, som vi föreslagit i motioner till årets , måste kombineras med särskilda åtgärder inom det ekonomiska försvaret som sätter överlevnadsbehoven i första rummet och därmed bidrar till att ytterligare minska vår sårbarhet, ty vänfinns dock här vissa brister i regeringsförslaget. Det betyder att försöijningsförmågan i första hand skall avse livsmedel, beklädnad och värme. Det ekonomiska försvarets åtgärder måste spela över ett brett register som omfattar lagring av särskilda betydelsefulla varor, administrativa förberedelser, i vissa fall skydd för men framför allt stöd till fungerande produktion. Inte minst viktigt är att - på grund av den starka koncentrationen inom livsmedelsproduktionen - säkerställa en regional försörjningsförmåga och möjlighet till en övergång till en nära nog total självförsöijning med livsmedel. För att medborgarna skall kunna känna tillit till samhällets förmåga att svara för den enskildes skydd och överlevnad i kriser och krig fordras inte minst att sjukvården och de sociala omsorgerna kan fungera. Ökningen av antalet utbildade för vård- och omsorgsuppgifter är därför betydelsefull också från dessa aspekter. Vi behöver vidare bl. a. öka uthålligheten inom sjukvården genom att försöijningen för elektricitet, vatten och bränsle säkras t. ex. genom reservanordningar. 1 fråga om sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär måste en snabb uppbyggnad av beredskapslager ske. kan en inhemsk produktion vara nödvändig. Information till de anställda om deras uppgifter i en krigssituation är vidare betydelsefull liksom att medborgarna ges möjlighet att på eget initiativ delta i s. k. självskyddsutbildning. Den grundsyn för totalförsvarets utveckling vi här redovisat har beslutats av den socialdemokratiska partikongressen. Den har hävdats i försvarskommittén av vårt partis ledamöter. Vi kan nu konstatera att det också gått att vinna en bred enighet om denna inriktning. För det militära försvaret föreslår mittenregeringen nu en anslagsminskning i förhållande till gällande försvarsram. För de civila totalförsvarsmyndigheterna för regeringen vidare de betydande förstärkningar som försvarskommittén föreslagit (). Vi kommer i det följande att föreslå en i vissa avseenden annan avvägning än regeringens. Våra förslag innebär bl. a. en stramare ekonomi för det militära försvaret, en kraftigare förbättring av värnpliktsförmånerna och en ytterligare satsning på det ekonomiska försvaret. I frågan om flygplansanskaffningen ställer vi upp bestämda villkor för . Under avsnittet Särskilda frågor behandlar regeringen bl. a. kommitténs betänkande om information om säkerhetspolitiken, försvarsforskningen och olika administrativa frågor. På initiativ av vårt parti i samband med det förra försvarsbeslutet fick försvarskommittén i uppdrag att särskilt studera frågan om informationen om vår säkerhetspolitik. Detta uppdrag redovisades i ett särskilt delbetänkande (Ds Fö 1980:2). 1 vår motion 1980/81:349 föreslog vi att , inför det nu förestående försvarsbeslutet, skulle tilldela och försvar ökade medel. Detta avslogs dock av den borgerliga riksdagsmajoriteten. har emellertid regeringen aktualiserat kommitténs förslag och i huvudsak anslutit sig till dem, vilket vi finner tillfredsställande. På en punkt kan vi'' dock inte godta regeringsförslaget. Som vi kommer att utveckla i det följande kan vi inte tillstyrka att totalförsvarets upplysningsnämnd får ökade uppgifter inom det psykologiska försvaret. Vi finner det inte heller nödvändigt att för den något ökade verksamhet som kommittén föreslagit tilldela nämnden en heltidsanställd sekreterare. Kommittén har i sitt slutbetänkande anslutit sig till den socialdemokratiska ståndpunkten (redovisad bl. a. i motion 1980/81:349) om att FOA ej längre skall lyda under överbefälhavaren utan att totalförsvarets myndigheter får en likställdhet när det gäller inflytande över forskningens inriktning. uppskjuter regeringen sitt ställningstagande i denna del under hänvisning till pågående remissomgång men försvarsministern förklarar dock att han delar kommitténs principiella syn på försvarsforskningen. Vi utgår från att regeringen driver det fortsatta beredningsarbetet med sådan kraft att den av kommittén föreslagna nyordningen kan beslutas . Försvarsministern anmäler i propositionen pågående s. k. översynsprojekt, bl. a. sådana som syftar till samordning och samverkan mellan försvaret och övriga samhällssektorer. Av redogörelsen att döma synes vinsterna vara små. På annat ställe i propositionen behandlas förslaget från kommittén om att en särskild utredning skulle tillsättas för att se över strukturen för försvarets centrala myndigheter; därvid skulle också övervägas samordning/sammanslagning med likartad verksamhet utom försvaret. Försvarsministern ansluter sig till utredningsförslaget men har en annan uppfattning om den tidsmässiga inriktningen: han vill ha underlag inför nästa försvarsbeslut, medan kommittén ansåg att beslut skulle fattas senast i samband härmed. Kommitténs förslag innebär en högre ambitionsnivå som bör bibehållas som inriktning. Detta bör ges regeringen till känna. Inriktning av det militära försvaret Grunden för det militära försvaret skall vara den allmänna värnplikten. Utvecklingen inom försvarsmakten har, sedan 1968 års försvarsbeslut, kännetecknats av en försiktig förändring mot en mer territoriell inriktning. En fortsatt sådan linje bör eftersträvas. Det innebär bl. a. att många förband erhålls. Vi måste vara medvetna om att vi inte kan följa med i stormakternas militärtekniska utveckling. Det är därför nödvändigt att behövlig materielutveckling och materielanskaffning anpassas både till de ekonomiska resurser vi kan avsätta och till de behov ett värnpliktsförsvar har. För att vi skall få ett väl fungerande värnpliktsförsvar krävs att de värnpliktiga kan genomföra sin utbildning utan stora ekonomiska uppoffringar. Den undersökning som gjorts på överbefälhavarens uppdrag, efter en socialdemokratisk riksdagsmotion, har visat på brister i nuvarande förmånssystem. Vi kommer i det följande att mot denna bakgrund föreslå en betydande höjning av värnpliktsförmånerna . Vidare är det angeläget att de värnpliktigas möjligheter att påverka sina utbildningsbetingelser och sin omgivande miljö ökas. räknade med att regeringen skulle ta initiativ härtill liksom till en undersökning om möjligheterna till och konsekvenserna av att anpassa veckoutbildningstiden till den i arbetslivet i övrigt gängse. Därvid måste dock ett högre uttag tillämpas i samband med vissa övningar utan att detta får påverka den nuvarande utbildningstiden. I propositionen ges nu ett sådant uppdrag. Vi vill understryka vikten av att utredningsarbetet drivs med kraft. En stor andel av de värnpliktiga skulle enligt överbefälhavarens planering komma att få göra sin första tjänstgöring upp till efter Detta skapar enligt många erfarenheter stora problem. I då en stor del av ungdomen i vämpliktsåldern går utan arbete blir en senarelagd utbildning och en inskränkning av antalet inryckande ännu mindre motiverad. Kommittén föreslog åtgärder som syftade till att minska detta problem. Vårt partis ledamöter avsatte inom den föreslagna försvarsramen medel för att kunna öka utbildningen. Regeringen har gjort motsvarande beräkningar i propositionen. Vi finnér det tillfredsställande att man därmed kan undanröja de värnpliktssociala problem som ÖB:s planering skulle kunna leda till. Rationaliseringskraven och föreslagna organisationsförändringar kommer främst att påverka den anställda personalens arbetsförhållanden. Vi vill i detta sammanhang understryka den betydelse som den anställda personalen har i såväl krigs- som fredsorganisationen. Deras aktiva medverkan kommer att behövas om de uppsatta besparingsmålen skall nås. Kommittén framhöll att det finns ett stort behov av att finna ytterligare rationaliseringsobjekt. a. detta skäl ansåg vårt partis ledamöter att en förnyad översyn bör göras, under medverkan av personalorganisationerna, om behovet av aktiv personal inom krigsorganisationen. Ett sådant uppdrag ges i propositionen, dock utan att personalens medverkan förutsätts. Enligt vår mening bör detta ske, vilket bör ges regeringen till känna. har i betänkandet Vår säkerhetspolitik som en allmän inriktning angivit följande: Försvar skall kunna tas upp i varje del av landet mot angrepp varifrån det än kommer. Detta kräver att militärt försvar av någon styrka kan verka snabbt vid för försvaret viktiga punkter och områden i landet. Härutöver krävs förmåga till kraftsamlade insatser. Mot bakgrund av denna inriktning, vårt lands terräng och de ekonomiska möjligheterna kommer i huvuddelen av arméstridskrafterna även i fortsättningen att behöva utgöras av infanteri. Inom denna ram bör anfallsförmågan och pansarvärnsfunktionen prioriteras. Fältförbanden skall ges förmåga till rörliga strider över stora ytor. De kvalificerade faltförbanden varav huvuddelen utgörs av de moderna infanteribrigaderna prioriteras före övriga markstridsförband. Härvid är det väsentligt att modernisera och om möjligt öka andelen förband särskilt utbildade och utrustade för strid i norra samt att öka andelen mekaniserade förband. Överbefälhavaren har inriktat sin planering i den lägre nivån så att de moderna brigaderna ges en god materiell och personell kvalitet. De nuvarande fyra moderniseras. Inom ramen för befintlig organisation och materiel organiseras en mekaniserad brigad och ett antal mekaniserade bataljoner. Sammantaget inriktar överbefälhavaren de moderna brigadernas krigsorganisation mot elva infanteribrigader, fyra Norrlandsbrigader, fyra pansarbrigader och en mekaniserad brigad. Vi finnér överbefälhavarens planering av krigsorganisationsutvecklingen för de kvalificerade faltförbanden lämplig och understryker vikten av att överbefälhavaren i den fortsatta krigsorganisationsutvecklingen prövar möjligheterna att modernisera ytterligare ett antal förband. De fältförband som inte kan tilldelas de modernaste materielen och för vilka mycket begränsade ekonomiska medel kan avsättas bör enligt kommitténs mening t. v. stå kvar i krigsorganisationen och därvid liksom nu utnyttjas främst för i förväg väl planlagda och förberedda försvars- och fördröjningsuppgifter. Om inte betydande belopp för modernisering av dem avsätts eller förbanden då får överta tillräcklig mängd materiel från den mer kvalificerade delen av krigsorganisationen kan sannolikt förbanden behöva utgå ur organisationen. Beslut om detta behöver inte fattas . Det är väsentligt att vi disponerar ett stort antal förband för att strid skall kunna tas upp i vaije del av landet mot angrepp varifrån det än kommer. Lokalförsvarsförbanden avses härvid främst för försvarsuppgifter vid gränser, hamnar, flygfält och kuststräckor som är av väsentlig betydelse för vårt försvar. Planeringen innebär att antalet lokalförsvarsförband minskar något. Denna minskning är dock inte av sådan omfattning att den äventyrar den verkan som bör eftersträvas. Tillgång på stridsfordon av olika slag ökar i den moderna armén. En del av dessa ges allt bättre skydd. Mot denna bakgrund är det av avgörande betydelse för vår förmåga att bekämpa angriparens förband att effektiva pansarvärnsvapen finns på stor bredd och i stort antal i vår krigsorganisation. Överbefälhavaren redovisar ett utvidgat beslutsunderlag i programplanen. planeras en mekanisering av ett antal förband genom omorganisation inom ramen för befintlig organisation och materiel. Beväpnade helikoptrar med förmåga till pansarbekämpning på stora avstånd anskaffas. Lätta pansarvärnsvapen och nya stridsvagnsminor införs tidigt i krigsorganisationen. Norrlandsbrigader, pansarbrigader samt vissa förstärkningsförband tillförs tunga pansarvärnsrobotar. Ammunition med verkan mot stridsvagnar planeras att anskaffas till granatkastar- och artilleriförband. Alla brigader samt vissa bataljoner och lokalförsvarsförband tillförs ett varierande antal lätta pansarvärnsrobotar. Överbefälhavarens planering innebär vidare att lätta stridsfordon anskaffas för att öka förbandens eldkraft, rörlighet och skydd. Förmågan att bekämpa pansrade fordon är grundläggande för våra möjligheter att genomföra strider på marken. Pansarbekämpning utgör därför i flertalet situationer ett av försvarets viktigaste element och markstridsförbanden måste, inom ramen för sina uppgifter, ha sådan förmåga. För rörlig strid är det därutöver nödvändigt att delar av pansarvärnssystemet har god rörlighet under pansarskydd. Det är därför väsentligt att pansarvärnssystemet förstärks. Överbefälhavarens planering innebär att arméflyget utökas till två bataljoner. Dessa avses för såväl pansarvärns- som transportuppgifter. Härvid beaktas behovet av sjuktransporter. Slutlig ställning till avvägningen mellan enheter för dessa uppgifter bör tas . Vi anser det angeläget med en utökning av arméflyget. Luftvärnets krigsorganisation tillförs ett stort antal förband med den inom landet utvecklade och tillverkade lätta luftvärnsroboten 70. Därmed ersätts äldre materiel i huvuddelen av de nuvarande brigaderna och i ett antal fördelningsluftvärnsbataljoner. Angriparens flygstridskrafter får ökad förmåga till verkningsfulla insatser även i mörker och dåligt väder. Mot denna bakgrund är det önskvärt att också disponera luftvärnssystem med allväderskapacitet samt ökad räckvidd och höjdtäckning. Detta luftvärn blir särskilt viktigt som skydd för våra arméstridskrafter inom utsatta kust- och gränsområden där luftförsvaret i övrigt har svårigheter att nå god effekt samt för skydd av flygbaser och strategiska omgrupperingar - främst över våra älvar. Av operativa, ekonomiska och tekniska skäl kan emellertid utvecklingen behöva ske i två steg. vidareutvecklas härvid luftvärnsrobotsystemet 70 mot mörkerkapacitet samt ökad räckvidd. Underlag för val av system kan enligt överbefälhavaren föreligga främst . Det bör därför ankomma på regeringen att grundat på detta underlag framlägga slutligt förslag i denna fråga. I det fortsatta arbetet måste hänsyn tas till den samordning av robotverksamheten som vi behandlar längre fram i denna motion. En viktig del av arméstridskraftema utgörs av hemvärnet. Inte minst i en situation med ett överraskande inlett angrepp utgör hemvärnet en betydelsefull tillgång för vårt försvar. Planeringen för marinstridskrafterna innebär att ytattacken moderniseras bl. a. genom att de tolv fartygen i Spica T 131-serien bestyckas med svensktillverkade, långräckvidda sjömålsrobotar. Ersättning av de sex äldre fartygen i Spica T 121-serien har jämfört med tidigare planering tidigarelagts. Detta har möjliggjorts genom att varvsstödsmedel tillförts och omplanering gjorts inom försvarsmakten. Två av de sex robotbåtarna har beställts och levererats . Ytterligare fyra robotbåtar avses beställas . Planeringen är enligt vår mening lämplig. Sjömineringar ingår som en viktig del av försvaret, och det är därför angeläget att vi redan i fred har god tillgång på moderna sjöminor och att utläggning kan påbörjas med kort varsel. Överbefälhavaren har redovisat möjligheterna att även utnyttja attackflyg, transportflyg eller helikoptrar för utläggning av sjömineringar. Av planerna framgår att de nytillförda övervattenstridsförbanden ges god förmåga att ta ombord och fälla minor. Ubåtarna ges också ökad förmåga att medföra och fälla minor. Överbefälhavaren redovisar att möjligheterna att fälla minor från attackflygplan har studerats tidigare men att projekten utgått av ekonomiska skäl. Minutläggning från transportflygplan skulle kunna ge avsevärda tidsvinster. Frågan studeras ytterligare. Prov och försök pågår med minering från helikoptrar. Vi finner de av överbefälhavaren planerade åtgärderna lämpliga. Den ökade risken för överraskande inledda anfall ställer krav på snabb utläggning av våra sjömineringar. Minering från transportflygplan och helikoptrar kan därvid vara tillskott till nuvarande förmåga. Studierna bör därför fortsätta med inriktningen att om studierna visar att det är lämpligt och ekonomiskt genomförbart i förhållande till andra projekt inplanera resurser för flygminfällning. Beträffande skyddet mot en angripares minkrigföring är det viktigt att säkerställa en viss lägsta tillgång till kvalificerade röjningsresurser. Det är därför angeläget att den anskaffning av röjningsfartyg som påbörjats kan fullföljas så att den materiella kvaliteten kan höjas. De kvantitativa behoven bör så långt möjligt även fortsättningsvis tillgodoses i krig och vid beredskap med civila fartyg. Överbefälhavaren har vid sin planering prioriterat förmågan att säkra sjöstridskrafternas operationsfrihet. Planeringen innebär att äldre minsvepare utgår varvid antalet minröjningsflottiljer reduceras från elva till åtta. Av dessa avses en moderniseras genom anskaffning av sammanlagt tre minröjningsfartyg och ett mindre antal minsvepare. Två minröjningsfartyg M 80 levereras . Vi godtar planeringen av minröjningsförbandens krigsorganisation i den lägre nivån. Aktiva åtgärder kan komma att behövas för att understödja nyanskaffning av t. ex. fiskefartyg lämpade som hjälpminsvepare att disponera vid krig och i beredskap. Förmågan att upptäcka och avvisa främmande ubåtar som kränker vårt territorium är betydelsefull. Överbefälhavarens planering innebär att huvudsystemet för ubåtsjakt även i fortsättningen skall utgöras av marinens tio tunga helikoptrar. Den kvalificerade fartygsburna ubåtsjakten utgår . Patrullbåtsförbanden ges en begränsad förmåga att upptäcka ubåtar. Försök genomförs att ge de två först levererade nya robotbåtarna tillläggsutrustning för ubåtsjakt. Vi delar uppfattningen att den kvalificerade ubåtsjakten även fortsättningvis bör byggas främst på helikopterförband. Mot bakgrund av att den fartygsburna ubåtsjaktkapaciteten blir av ringa omfattning bör överbefälhavaren tillvarata möjligheterna att utnyttja en del av flygvapnets tunga helikoptrar för övervakning och ubåtsjakt. När det gäller förmågan att ingripa mot ubåtar som kränker vårt territorium får planerade åtgärder för att förbättra möjligheterna att ingripa med nuvarande helikopterförband för ubåtsjakt liksom övriga åtgärder för ubåtsjaktfunktionen anses vara lämpliga. 2 1981/82. I försvarskommittén behandlas frågan om ytterligare resurser skulle avsättas för ubåtsjakt utöver de av överbefälhavaren inplanerade. De borgerliga partierna avsatte då, utan att någon prövning gjordes mot andra materielobjekt etc., 200 milj. kr. Därefter har överbefälhavaren i en särskild skrivelse redovisat hur dessa medel skulle kunna utnyttjas. De socialdemokratiska ledamöterna förklarade sig vilja avvakta ÖB:s förslag. I propositionen följer regeringen de borgerliga partiernas företrädare i kommittén och begär bemyndiganden om 160 milj. kr. Som framgår av den nämnda redovisningen inplaneras i programplanen mycket betydande insatser för övervakning m. m. av vårt sjöterritorium. Vissa engångsförstärkningar därutöver kan emellertid vara motiverade. Inom den av oss i det följande föreslagna försvarsekonomin har vi avsatt 100 milj. kr. för sådana förstärkningar. Även är ubåtsförbanden en väsentlig komponent för bekämpning av en angripares invasionsstyrkor till sjöss. Den tekniska utvecklingen skapar successivt förbättrade möjligheter för deras insatser bl. a. genom att de kan ges förmåga att lägga ut större mineringar än både i vår kustzon och mer framskjutet. Antalet ubåtar bör därför hållas så högt som möjligt. Planeringen innebär att ubåtsförbanden efter nödvändiga livstidsförlängningar av nuvarande ubåtar och anskaffning av ubåt A 17 kommer att omfatta tolv ubåtar. Den planerade inriktningen av ubåtsförbandens krigsorganisation är enligt vår mening lämplig. De fasta kustartilleriförbanden svarar för ett i förväg utbyggt och förberett försvar av betydelsefulla platser och områden vid vår kust. De rörliga kustartilleriförbanden skall i hotade riktningar kunna förstärka och förtäta det fasta försvaret.