mot · G5022018 · 1982-01-26 00:00:00 — Då måste det militära försvaret besitta förmåga att effektivt och bevaka och värna vårt land-, luft- och sjöterritorium mot olika former av medvetna eller omedvetna kränkningar. Det ekonomiska försvaret måste kunna mildra verkningarna för utsatta delar av vår ekonomi av de störningar i den internationella handeln som kan uppkomma och måste ge statsledningen möjlighet att stå emot de försök till ekonomiska påtryckningar som inte kan uteslutas. Civilförsvaret måste kunna motverka de effekter av krigshandlingar i andra delar av som kan komma att påverka också den svenska civilbefolkningen. Det svenska försvarets styrka har minskat i relation till omvärldens militära stridskrafter till följd av socialdemokraternas politik. Till skillnad från den övriga statliga sektorn har försvarsramen räknat i fasta priser sänkts. Nedanstående tabell åskådliggör detta: Totalförsvarsutgifternas andel av BNP* Totalförsvarets andel av statsutgifterna 9.4%- (1979/80) BNP värderad till faktorpris (produktionskostnad). 1981/82: 2018 För försvaret krävs det mellan beslut att anskaffa exempelvis ett nytt vapensystem och den tidpunkt då systemet är i produktion och soldater utbildas. Det tar tid att vända en utveckling som en gång lagts fast genom ekonomiska ramar. försvarsbeslut gäller femårsperioden , men kommer att bli bestämmande för försvarets styrka och inriktning in på nästa sekel. Neddragningen av försvaret skedde medan den svenska ekonomin var stark. Uppgiften att upprätthålla försvarets styrka på minst nuvarande nivå är desto svårare nu när den svenska ekonomin är ansträngd. Återhållsamhet måste prägla anslagen till hela den offentliga sektorn. Säkerhetspolitiken är dock av så fundamental betydelse och så beroende av internationella faktorer över vilka vi inte råder att försvarskostnaderna måste betraktas som en grundkostnad för det svenska samhället. Hänsyn måste också tas till att försvaret som enda del av den offentliga sektorn faktiskt sparat . a. har åtskilliga fredsförband lagts ned och den fast anställda personalen har minskats med drygt 5000 personer. Den samhällsekonomiska situationen medför dock en ännu starkare press på att även försvaret måste fortsätta att rationalisera så att vi får mesta möjliga försvarseffekt av varje satsad krona. Inom den senaste trepartiregeringen rådde enighet om att försvaret skulle tilldelas i stort sett oförändrade reala resurser. I regeringens direktiv till ÖB för programplaneringen preciserades detta till att innebära en planeringsram för det militära försvaret i prisläge om 15 400 milj. kr. Programdirektiven grundades på överläggningar mellan de dåvarande tre regeringspartierna. Den dåvarande, som oförändrad angivna, planeringsnivån motsvarar den nivå på 16980 milj. kr i prisläge som de moderata representanterna i försvarskommittén förordat. Moderata samlingspartiet ser starka säkerhetspolitiska skäl för en höjning av försvarsramarna på grund av det skärpta säkerhetspolitiska läget. Försvaret får inte allra minst i nuvarande spända internationella läge straffas för att det som enda del av den offentliga sektorn har sparat . Att vi detta till trots stannat för att kräva oförändrade ramar för nästa försvarsbeslutsperiod beror på det ytterligt ansträngda statsfinansiella läget. Det moderata alternativet utgår från att det militära försvaret skall tilldelas oförändrade resurser , trots att en höjning av ramen hade varit säkerhetspolitiskt motiverad. Genom en omdisponering inom en oförändrad ram kan dock åstadkommas en rad förbättringar när det gäller beredskap, kvalitet och förmåga att snabbt möta hastigt uppkomna hot mot vårt oberoende. Den av ÖB i sin s. k. oförändrade nivå i programplanen 19821987 föreslagna nionde divisionen JA 37 bör således utgå. Genom trepartiregeringens beslut om att livstidsförlänga tre divisioner J 35 Draken intill mitten av har luftförsvaret redan förstärkts i förhållande till planeringen försvars 1981/82: 2018 Starka skäl talar dessutom för en så snabb övergång som möjligt inom flygindustrin och flygvapnet till det nya JAS-systemet. Det är glädjande att enighet kunnat uppnås mellan de borgerliga representanterna i försvarskommittén om att anslå totalt 200 milj. kr. för att stärka våra möjligheter att ingripa mot den typ av gränskränkningar som den sovjetiska ubåten i gav exempel på. Regeringen bör redan i vår redovisa den detaljerade användningen av dessa medel. Enligt moderat uppfattning bör dock en permanent basering av ubåtsjaktshelikoptrar även i eftersträvas. I det moderata alternativet inryms också en femte ubåt i A 17-serien, som då kan erhållas till en mer begränsad kostnad på grund av seriefördelarna. Därmed möjliggörs att våra ubåtsförband kommer att omfatta 13 moderna ubåtar, vilket är av central betydelse såväl för invasionsförsväret som för möjligheterna till insats mot främmande ubåtar. Med det moderata alternativet möjliggörs en fortsatt om än reducerad sysselsättning vid , bl. a. genom beställning av minjaktfartyg. En förstärkning av arméförbands möjligheter till snabba insatser i hotade delar av vårt land, och då främst övre och , är enligt vår uppfattning starkt påkallad. I det moderata alternativet inryms därför dels en fortsatt utbyggnad av flygvapnets transportflyg, dels en utökad anskaffning av krigsbroar för att möjliggöra en säker transport av mobiliserade arméförband till dess nordligaste delar. Stormakternas möjligheter att genom överraskande luftlandsättningar skaffa sig kontrollen över viktiga områden har, som ovan anförts, förbättrats avsevärt och demonstrerats tydligt . Användningen av sovjetiska luftlandsättningsförband vid invasionen av är ett exempel på detta. För att möjliggöra ett gott försvar mot denna typ av angrepp, icke minst i , omfattar det moderata alternativet ytterligare tre mekaniserade bataljoner med utnyttjande av i huvudsak äldre materiel. Det är angeläget att förbättra kvaliteten på arméstridskrafternas utbildning och beredskap, bl. a. genom att möjligheterna att mera regelbundet genomföra större övningar i den planerade krigsuppgiften utökas. Detta är väsentligt för tilltron till vårt vpl-systems effektivitet - både inåt och utåt. Medel för detta avsätts därför i det moderata alternativet. För att det skall vara möjligt att inom den angivna ramen upprätthålla den krigsorganisation som avsetts är det nödvändigt att genomföra kraftiga besparingar i försvarets fredsorganisation. En enig försvarskommitté delar överbefälhavarens uppfattning att besparingsmålet, minst 7900 milj. kr. Kommittén ansluter sig därför i stort till uppbyggnaden, omfattningen och inriktningen av de besparingar 1981/82: 2018 som skall ske enligt överbefälhavarens förslag. Beslut om fredsförbandsindragningar måste därför fattas . Var och en som vill slå vakt om försvaret och därmed om respekten för den svenska säkerhetspolitiken inser att krigsorganisationens styrka är helt avgörande. Det gäller dess numerär, dess utbildning och kvaliteten på dess vapen och övriga materiel. Fredsorganisationsfrågorna är politiskt känsliga, eftersom neddragning eller nedläggning av fredsförband kan få både lokala och regionala konsekvenser för försvarsvilja och sysselsättning. Mot denna bakgrund är det angeläget att så långt sekretessen gör det möjligt förankra och levandegöra krigsorganisationens förband och insatser i medborgarnas medvetande. En betydelsefull fråga års försvarsbeslut är flygplansfrågan. Svensk industri har lämnat en offert på ett s. k. (Jakt-AttackSpaning) som uppfyller de prestandakrav myndigheterna uppställt och som ryms inom de ekonomiska ramar som fastställts. ÖB har rekommenderat att detta i huvudsak svenskutvecklade projekt fullföljs, och försvarskommittén har anslutit sig till denna ståndpunkt. Militärledningen är enig om att ett nytt flygplanssystem behövs för att ersätta med början 1992. ÖB och försvarsgrenscheferna är ense om den stora betydelse luftförsvaret och däri ingående flygplan har i framtidens försvar. Flygplan är nödvändiga även för attack- och spaningsuppgifter. Beslutet i flygplansfrågan har stor betydelse ur både säkerhetspolitisk och militär synvinkel. Andra faktorer som sysselsättning och industripolitiska önskemål måste självfallet vägas in i beslutet. Under alla förhållanden måste ett beslut fattas 1982. Frågan tål inte att förhalas längre. Ett beslut om ett svenskt bidrar till att bevara den långsiktiga trovärdigheten för vår säkerhetspolitik. Vår neutralitetspolitik förutsätter ett starkt försvar och ett starkt flygvapen med i utvecklade och tillverkade flygplan. Skulle vi i dagens oroliga läge tveka om nödvändigheten att bibehålla ett starkt flygvapen och en svensk militär flygindustri påverkar det omvärldens tilltro till vår säkerhetspolitik. Moderata samlingspartiet har gett JAS-arbetet sitt stöd. När det föreslagna flygplanet fyller överbefälhavarens operativa och ekonomiska krav anser vi ett positivt beslut som självklart. Att en enig militärledning så klart förordar anskaffning av avancerade stridsflygplan även är av stor betydelse. hör till de länder som har den bäst utbyggda civilförsvarsorganisationen i västvärlden. Ändå finns det brister på detta område liksom inom övriga delar av totalförsvaret. Det gäller både våra faktiska förberedelser och civilförsvarets 1981/82: 2018 En enig försvarskommitté har föreslagit en höjd anslagsram för befolkningsskyddet. Risken för att kan drabbas i någon form direkt eller indirekt av verkan från kärnvapen kan inte uteslutas. Även om risken bedöms som liten måste betydande resurser avsättas för befolkningens skydd. Sådant skydd blir självfallet av största betydelse även mot konventionell vapeninsats. Det är därför angeläget att öka skyddsrumsbyggandet. Brister finns bl. a. i storstädernas centrala delar. planerades omfattande utrymningsåtgärder som skulle tömma storstäderna på människor. Därför gjordes bedömningen att skyddsrum inte behövde byggas där annat än i begränsad omfattning. är den totala utrymningsfilosofin modifierad, eftersom det står allt klarare att den var orealistisk. Det är speciellt angeläget att skyddsrumsbyggandet forceras i tätorter som ligger nära militärt viktiga mål. Skyddsrumsbyggande är en långsiktig verksamhet. Bäst och billigast byggs skyddsrum i samband med nybyggnad. Därför måste civilförsvarsverksamheten också inriktas på möjligheten att improvisera s. k. skyddade utrymmen. Dessa ger visserligen inte lika gott skydd som regelrätta skyddsrum. De kan trots detta betydligt nedbringa förlusterna hos civilbefolkningen. Möjliga skyddade utrymmen bör rekognoseras redan i fred. Effekten av fientliga stridshandlingar kan minskas genom lokal omflyttning av befolkningen till mindre utsatta områden eller genom att särskilt hotade områden utryms i vissa situationer. På detta sätt kan olika åtgärder komplettera varandra. Detta ställer stora krav på den lokala ledningsorganisationen och dess utbildning. har föreslagit åtgärder som förbättrar ledningsorganisationens handlingsförmåga. Kommittén har också föreslagit en forcerad tillverkning av skyddsmasker så att alla medborgare skall ha tillgång till en egen skyddsmask. Moderata samlingspartiet stöder detta förslag. Civilförsvaret ges nu en mer lokalt förankrad organisation . Den nya organisationen bör utnyttjas för att göra civilförsvaret känt på det lokala planet. Detta borde kunna ske desto lättare som kommunerna nu skall få en större roll och ett större ansvar än förut för civilförsvaret. Grunden för verksamheten blir de räddningsresurser som finns redan i fredstid, t. ex. inom brandförsvaret. I krig byggs denna organisation ut med utbildad civilförsvarspersonal och speciell utrustning. Därmed är civilförsvaret inne på en linje som överensstämmer med grundprincipen för hela totalförsvaret. Den som har ansvar för en verksamhet i fred skall också ha ansvaret i krig. Under har förutsättningarna för vår självförsörjning försämrats. Strukturomvandlingen i det svenska samhället, som i och för sig har varit nödvändig för att utveckla näringslivets konkurrenskraft och styrka och därmed varit positiv även för vår försörjningsberedskap, har lett 3 1981/82. 1981/82: 2018 till ökad känslighet för störningar, till större sårbarhet och till ökat beroende av utlandet. har samhällets komplexitet och olika funktioners inbördes beroende gjort det allt svårare att följa utvecklingen och överblicka behovet av beredskapsåtgärder. Det ekonomiska försvaret har inte möjlighet att med rimliga medel överblicka och ta ansvar för alla försörjningsbehov i samhället. Det måste koncentrera sig på att vidta sådana åtgärder som bidrar till att trygga de oundgängliga behoven för befolkningens överlevnad och samhällets fortbestånd. I övriga avseenden blir det nödvändigt att förlita sig på näringslivets förmåga att anpassa sig till eventuella kriser. Utgångspunkten för verksamheten inom det ekonomiska försvaret bör vara att vår försörjningsberedskap i allt väsentligt bestäms härav. De åtgärder som vidtas genom berörda myndigheter skall vara en komplettering till det fredstida näringslivet och främst syfta till att förbereda dess omställning i krissituationer. Detta kräver emellertid att totalförsvarssamordning och beredskapsaspekter beaktas på ett bättre sätt än i bl. a. samhällsplaneringen. Om så sker minskar också behovet av särskilda beredskapsåtgärder, vilket i många fall torde leda till lägre totala kostnader. Berörd personal, i både myndigheter och företag, med ansvar för verksamheten i kriser och krig måste därför bibringas förståelse för riskerna för försörjningskriser och kunskaper om samhällets och näringslivets möjligheter till anpassning och omställning i sådana situationer. Beredskapslagringen av importerade insatsvaror har varit den dominerande beredskapsåtgärden. Självfallet är det fortfarande nödvändigt att lagra vissa viktiga råvaror, särskilt olja. Lagring är emellertid dyr och binder kapital. Samhällets ökade svåröverskådlighet och större importberoende även i fråga om halvfabrikat och komponenter medför också att andra metoder än lagring måste sökas för att upprätthålla en god försörjningsberedskap. För de mest prioriterade behoven bör det eftersträvas att uppnå största möjliga försörjningskapacitet genom att utnyttja inhemska resurser. Det kan därför i vissa fall vara nödvändigt att lämna finansiellt stöd till sådan beredskapsviktig industri som har svårt att hävda sig i en internationell konkurrens. Den typen av stöd bör dock begränsas och får inte komma i konflikt med t. ex. våra internationella åtaganden. Sådant stöd skall självfallet vara motiverat endast av beredskapsskäl. Beredskapsåtgärderna inom ekonomiskt försvar bör så långt möjligt syfta till att förbereda framställning av - och övergång i kristider till - inhemska substitut för importerade varor. Detta arbete bör ske med utgångspunkt i att standard och kvalitetskrav i kristider måste kunna sänkas betydligt. En viktig fråga är därvid vilken minimistandard som bör eftersträvas. De normer som har föreslagits i överstyrelsens för ekonomiskt försvar programplan och som försvarskommittén biträtt bör därför vara vägledande. 1981/82: 2018 De frivilliga försvarsorganisationerna De frivilliga försvarsorganisationerna, som har en ideell och bred folklig förankring, spelar en väsentlig roll i vårt totalförsvar. Både genom att i stor omfattning tillföra olika delar av totalförsvaret kompetent personal för olika funktioner och genom sin viktiga opinionsbildande roll, utgör frivilligförsvaret ett viktigt stöd för att vidmakthålla och stärka försvarsviljan. Moderata samlingspartiet anser att stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna bör stärkas och att åtgärder bör vidtas för att i ökad utsträckning göra det möjligt för fler att delta i frivillig utbildning. Vidare bör övervägas möjligheter att bredda de områden inom totalförsvaret där frivillig personal kan utnyttjas. att planeringen för det framtida försvarets struktur och omfattning skall ske mot bakgrund av de hotbilder som redovisas av en enig försvarskommitté, att beredskapen för att möta olika typer av hot skall förbättras, att försvarets möjligheter att snabbt ingripa mot kränkningar av vårt territorium skall förbättras, att det militära försvaret skall tilldelas oförändrade reella resurser i förhållande till försvarsbeslutet , att besparingsmålet minst 7900 milj. kr. skall uppnås genom bl. a. nedläggning av fredsförband, att ett svenskt skall utvecklas, att tillverkning av skyddsmasker skall forceras och att byggandet av skyddsrum skall ökas, att verksamheten inom ekonomiskt försvar skall inriktas på att främst komplettera det fredstida näringslivet samt förbereda dess omställning i krissituationer, att de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet skall främjas i ökad utsträckning. Riktlinjer för den svenska biståndspolitiken Biståndets syfte Målet för den svenska utvecklingshjälpen skall vara att stödja egna ansträngningar till ekonomisk och social utveckling. Biståndspolitikens syfte är att bidra till långsiktig ekonomisk utveckling. Biståndet skall alltså medverka till att utvecklingen fortsätter av egen kraft i den riktning länderna själva bestämmer. I praktiken är en ökad produktivitet och därmed sammanhängande ekonomisk tillväxt i såväl u- som i-länder en nödvändig förutsättning för att avskaffa massfattigdomen i världen. Grundläggande måste emellertid egna ansträngningar vara. Strävan efter social rättvisa måste omfatta respekt för mänskliga rättigheter och den politiska demokra 1981/82: 2018 tins grundläggande värderingar. Moderata samlingspartiet har alltid hävdat att hjälpbehovet och möjligheterna att uppnå en god utvecklingseffekt måste vara riktlinjer för svensk biståndspolitik. De befolkningsgrupper och de länder där fattigdomen och nöden är störst måste i första hand hjälpas. Eftersom den politiska verkligheten i ofta avviker från de demokratiska ideal vi allmänt omfattar i västerlandet är det särskilt viktigt att det svenska biståndssamarbetet utformas så att det stöder de fattiga människornas strävan efter en bättre tillvaro, större åsiktsfrihet och tillgång till demokratiska rättigheter. I vårt länderval bör vi, vid sidan av fattigdomskriteriet, lyfta fram demokratimålet. Vi bör prioritera sådana som slår vakt om de mänskliga rättigheterna och strävar efter en demokratisk utveckling. Förhållandet mellan industri- och är inte bara begränsat till det biståndspolitiska fältet. Beroendet är långt mer omfattande och ömsesidigt. Begreppet u-landspolitik har blivit ett samlande begrepp för relationerna mellan industriländerna och u-världen. Det omfattar delar av vår handels-, sjöfarts- och valutapolitik samt övrig utrikesekonomisk politik. Hit hör också kulturpolitiska förbindelser mellan länderna. Även inrikespolitiska åtgärder kan få konsekvenser för , exempelvis åtgärder på jordbrukspolitikens, regionalpolitikens, industripolitikens och arbetsmarknadspolitikens områden. Svensk u-landspolitik får inte vara passiv. Den skall medvetet inriktas på att de mål som här angivits kan uppnås. Politiken skall därför inte begränsas till enbart insatser genom SIDA utan omfatta även handelspolitiska åtgärder, forskningssamarbete och kulturutbyte samt vidgade möjligheter för svenskt näringsliv, missionen och humanitära och fackliga organisationer att var och en på sitt område bidra till en framgångsrik utveckling av ekonomiska, sociala och kulturella struktur. Den svenska biståndspolitiken bör syfta till att, utifrån ett bredare u-landspolitiskt perspektiv, vidga samarbetet med programländerna och pröva nya samarbetsformer även med andra och u-landsgrupper. har i alltför hög grad uppmärksamheten ensidigt inriktats på det statliga biståndsflödet till . är ett högt utvecklat industriland med ett näringsliv som besitter hög teknologisk och administrativ kompetens. Detta bör tas till vara i utvecklingsamarbetet. har själva framställt önskemål om ett utvidgat samarbete med svenskt näringsliv. I deras egna utvecklingsplaner ingår industrialisering som en viktig del. som önskemål om industrialisering öppnar möjligheter för svensk industri till investeringar och export av kunskaper, varor och tjänster, kommer den framväxande u-landsindustrin att utsätta delar av vår egen 1981/82: 2018 industri för konkurrens. Men nya konkurrenter är också nya kunder. leder den ekonomiska och industriella utvecklingen i u-världen till fördelar för alla. I förmedlingen och utbytet av kunskaper och erfarenheter bör med sin höga utbildningsnivå kunna göra betydelsefulla insatser, om verksamheten decentraliseras. Kontakter behöver knytas över gränserna inte bara på myndighetsnivå utan också mellan människor och organisationer av olika slag. SIDA bör i större utsträckning än stödja sådan kontaktförmedlande verksamhet mellan universitet och skolor, föreningar, organisationer och institutioner med motsvarande instanser i . Ett viktigt bidrag till levnadsstandard på något eller några decenniers sikt ger vi genom att överföra vårt specialkunnande i vad gäller naturtillgångars bearbetning och förädling. bör därför satsa mer på att utnyttja de resurser i detta hänseende som finns både inom den statliga och privata sektorn. Som exempel kan nämnas vattenkraftsutbyggnad som för de flesta har stor betydelse genom att de därigenom kan minska sitt oljeberoende. I ett längre framtidsperspektiv bör u-hjälpen inordnas i ett målmedvetet arbete på att återställa och bygga upp förödda naturkapital och att återskapa den ekologiska balans som gått förlorad. Hit hör exempelvis skogsplantering och upprustning av degenererade vegetationsbälten i syfte att återskapa en fungerande vattencykel och att hejda ökenspridningen. Det är särskilt angeläget att bidra till uppbyggnaden av en fungerande infrastruktur. Skapande aktivitet hos stora grupper i behöver frigöras. Social rörlighet måste underlättas, och produktiva insatser belönas. U-landsregeringarnas vilja och förmåga att stimulera ekonomisk tillväxt och social utveckling är en avgörande faktor. En åtgärd för att förbättra det svenska biståndets anseende är att ompröva den politik som inneburit ett alltför ensidigt val av mottagarländer ur kretsen av socialistiska enpartistater. Mottagarländernas inställning till och respekt för de grundläggande mänskliga rättigheterna måste utgöra en väsentlig faktor för hur det svenska biståndet skall utformas . Långvariga och allvarliga kränkningar av grundläggande mänskliga rättigheter bör, som uttalat, påverka vår beredvillighet att fortsätta samarbetet med enskilda . Moderata samlingspartiet anser att biståndet måste omprövas och i sista hand avbrytas gentemot sådana länder. Självfallet måste detta också gälla gentemot mottagarländer som bedriver anfallskrig eller har trupper på främmande territorier. 1981/82: 2018 Landprogrammering och landramar Flera problem är förenade med landprogrammering som metod. Landprogrammering tenderar att leda till en fastlåsning till en viss programkrets. Den leder också till automatik i biståndet och till att programländerna förväntar sig och budgeterar ett successivt växande bistånd från . Det kan inte vara önskvärt från vare sig mottagares eller givares synpunkt att ett enskilt givarlands bistånd blir en stor post i ett lands utvecklingsbudget. bör undvika att bli en alltför dominerande biståndsgivare till enskilda länder och till att ytterligare koncentrera biståndet till ett fåtal länder. En växande del av biståndsanslaget bör i stället användas för speciella insatser inom områden där har god kompetens, t. ex. miljö och energi. Reserverade medel Vissa länder har haft svårt att effektivt utnyttja biståndet, vilket bl. a. fått till följd att stora reservationer uppkommit. Som aktuella exempel kan nämnas , , , och . Reservationerna på det bilaterala biståndsanslaget har 1973/74-1980/81 uppgått till mellan 600 och 1200 milj. kr. Reservationer på anslaget C 2. Bilateralt utvecklingssamarbete budgetåren 1973/74-1980/81 (milj. Utgående reservation i % av anvisade medel