mot · G502964 · 1982-01-25 00:00:00 — Åtgärder för att förbättra ungdomens situation Inledning Kommunistisk Ungdom skriver i en programskrift: Ungdomen är framtiden. Det är vi, dagens barn och ungdomar, som är morgondagens vuxna. Detta enkla och självklara faktum måste i alla samhällen innebära att man satsar på oss. Att vi unga ges möjligheter, resurser och förtroende att vara med och forma vår egen uppväxt och framtid. Att vi ges ansvar och deltagande i samhällsutvecklingen. På så sätt skapas framtidstro och optimism i den unga generationen. Den samhälleliga och mänskliga kulturen förs vidare genom historien av generation efter generation. Är det så i det kapitalistiska ? Satsar man på ungdomen? Får ungdomen möjligheter, resurser och förtroende att påverka och forma sin framtid? Kan man säga att de unga får delta i samhällsutvecklingen? Nej, inget av detta kan sägas generellt gälla för ungdomar i vårt land. För vissa gäller det. För dem som har haft turen att födas in i rätt samhällsklass. För dem vilkas bana är utstakad genom grundskola, gymnasium och högskola fram till en position i samhällets övre skikt, där deras föräldrar redan befinner sig. För dem gäller allt detta. Men inte för barnen från arbetarklassen och de lägre tjänstemannaskikten. För dem gäller helt andra villkor. Vi kan fortsätta citera Kommunistisk Ungdoms : Vi ungdomar ges få eller inga möjligheter att forma vår egen uppväxt. Ingenstans får vi förtroende, ansvar eller delaktighet i samhällsutvecklingen. Detta leder till att många unga känner ett stort främlingsskap inför samhället. Många känner inte att de spelar någon betydelsefull roll. förmörkas framtidsvyerna av den höga arbetslösheten, bostadsbristen, miljöförstöringen och upprustningen i hela världen. I massmedia och i det kommersiella utbudet framställs möjligheterna att påverka detta som mycket små. Känslan av att andra bestämmer växer sig stark. Kapitalets krafter målar upp politikergrupper som de ansvariga för detta. Politikerföraktet och misstron mot politik ökar. Undersökningar visar att många av oss svenska barn och ungdomar känner sig ensamma, maktlösa och att vi i många fall helt saknar framtidstro. Det är inte svårt att förstå att det bland unga som upplever sin situation på detta sätt uppstår olika slag av reaktioner. kan dessa reaktioner vara både häftiga och våldsamma. Det var vad som hände i . Något motsvarande har ännu inte inträffat i , men det är fullt möjligt att det kan göra det, om än i mindre skala. Vi kan se hur fascistiska och rastistiska idéer och våldsideologier sprider sig i vissa ungdomsgrupper. inte på några genomtänkta ställningstaganden, utan är snarare uttryck för vilsenhet och brister i social och politisk medvetenhet. Dessa tendenser understöds och utnyttjas hänsynslöst av nöjesindustrin och masskulturindustrin, huvudsakligen av anglo-sachsiskt ursprung, liksom av andra delar av industrin, som lever på att skapa, sprida och exploatera modetrender som utnyttjar ungdomarnas främlingsskap i samhället och ytterligare förstärker det genom att markera ett utanförstående. Förutsättningen för allt detta är att ungdomarna inte upplever sig som delaktiga i vad de ser som de vuxnas och etablerades samhälle. Att de upplever sig som tvingade att söka sin identitet utanför detta samhälle. Kapitalismen har förmått att utveckla produktivkrafterna, och arbetarrörelsen har genom sin kamp lyckats tillförsäkra de arbetande en höjd levnadsstandard och en viss social trygghet. Levnadsstandarden och den sociala tryggheten hotas nu av den borgerliga regeringens politik. Detta tas av vpk upp i andra motioner till årets . Trots de reformer som arbetarrörelsen har lyckats framtvinga , återstår emellertid mycket av sociala problem, och nya problem skapas av kapitalismen. Arbetarrörelsen måste därför oavbrutet fortsätta sin kamp, inte minst mot förhållanden som hotar den unga generationens uppväxt. Vi skall här visa på några sådana förhållanden som vi anser på ett grundläggande sätt sammanhänger med kapitalismens sätt att fungera och de villkor den anger för det sociala livet. De stora avstånden mellan hemmen och arbetsplatserna innebär att det produktiva arbetet blir en främmande värld för både barn och ungdomar. De har svårt att se produktionens samhälleliga betydelse, liksom hemmets och familjens samband med produktionen. Under det kapitalistiska samhällets utveckling har fritiden uppträtt som enskilt fenomen. Olika slag av fritidsaktiviteter har inte längre någon direkt koppling till det produktiva livet. I stället har de knutits till konsumtionen. Därigenom har fritiden kunnat exploateras av kommersiella intressen. Koncentrationen av industrin får de gamla närsamhällena att falla samman och hela bygder att dö ut. Det betyder också att kulturer och traditioner bryts upp och förlorar sitt värde för de enskilda människorna. I kapitalets jakt efter profiter räknas inte de mänskliga och kulturella värdena, lika litet som några hänsyn tas vid utplundringen av naturtillgångarna. De bostadsmiljöer som många unga växer upp i är sterila och stimulansfattiga. Omsättningen på de boende är mycket stor, vilket betyder att det tar oerhört innan nya stabila sociala mönster kan utvecklas och nya kulturgemenskaper kan födas. Produktionens förändrade organisation leder till att den sociala fostran förändras. De unga har färre vuxenkontakter, framför allt jämlika vuxenkontakter som man tidigare hade genom utbildningen i produktionen. Släktsammanhållning och närsamhällen har brutits ner och familjerna blivit slutna enheter. Även mellan åldersgrupperna i den unga generationen har segregationen tilltagit. 15-åringar umgås i större utsträckning bara med 15-åringar och 18-åringar med 18-åringar osv. Detta leder till att den sociala fostran alltmer leds av kamratgäng och kommersiella intressen. Skolan, fritidsgårdarna, fritidssysselsättningar och stora delar av föreningslivet utvecklas i all mer centraliserad riktning. Ansvar för ekonomi, administration och planering läggs allt längre bort från ungdomarna. Eget engagemang och ansvar behövs inte. Aktiviteter konsumeras de skapas inte av ungdomarna själva. Därigenom avtar förmågan att ta ansvar och känna engagemang. Sammantaget leder denna förändrade uppväxtmiljö och socialisationsprocess till att ungdomen inte får någon insikt i produktionens betydelse. Den sociala fostran leds inte längre av föräldrar och närstående vuxna, utan framför allt av kamratgäng och kommersiella krafter. Traditioner och hembygd betyder lite som förmågan att ta ansvar och känna delaktighet avtar. I alla hittillsvarande samhällssystem har den härskande samhällsklassen ansträngt sig att fostra den uppväxande generationen till att acceptera samhället som det är. Så länge samhället präglas av klassorättvisor krävs indoktrinering och ideologisk styrning för att ge bilden av ett samhälle som i stort sett fungerar bra. Som kapitalistiskt land är den dominerande ideologin i borgerlig. Den genomsyrar hela samhället och syftar till att bevara det kapitalistiska systemet och bidrar till att göra människor passiva. Den borgerliga indoktrineringen sker på en rad sätt, och vi skall här peka på några av de viktigaste. I skolan är den borgerliga indoktrineringen massiv. Den präglar, trots påstådd objektivitet, hela undervisningen. Dessutom är skolan skild från produktionen och isoleras från det övriga samhället. Detta gör skolans betydelse alltmer oklar för de unga. De får ingen förståelse för produktionen och dess betydelse, som de inövas i ett borgerligt tänkande med borgerliga värderingar. TV, radio och tidningar präglas nästan helt av den dominerande borgerliga ideologin. Massmedia spelar en viktig roll i människors inhämtande av kunskaper och nyheter. Massmediakonsumtion är för många unga ett sätt att fördriva fritiden, varigenom borgerliga värderingar och kommersiell kultur når dem på ett effektivt sätt. I det utvecklade kapitalistiska samhället har allt fler områden öppnats för kommersiell exploatering. Kultur och konsumtionsvaror som framställs med högsta möjliga profit som riktmärke, fyller inget verkligt behov hos I stor utsträckning måste de därför säljas med en hänsynslös reklam som skapar konstlade behov. De kommersiella intressena utnyttjar alla svaga punkter hos de unga. Med dolda knep förmår reklamen att spela på dessa svaga punkter och skapa en marknad för modevaror och kommersiell kultur. svepte en borgerlig/liberal våg fram. Den gjorde upp med många gamla förlegade normer som framför allt formats av kyrkliga och reaktionära krafter. Positiva följder av denna våg är exempelvis förbudet mot barnaga, öppnare syn på sexualiteten och uppgörelse med fördomar om andra folk och olika minoritetsgrupper i samhället. Men flera negativa konsekvenser följde också på den liberala vågen. Till det hör den kommersiella exploateringen av sexualiteten och drogliberalismen. Den borgerliga liberalismens följdverkningar slår hårdast mot arbetarklassens barn och ungdom. De blir oklara över sin klass livsnormer och grundvärderingar. De kommersiella krafterna tar över alltmer av fostran av arbetarklassens barn och ungdom. har arbetsköparna i SAF förstärkt sin roll som borgerlihetens ideologiska centrum. De dikterar borgarregeringens politik, och de går ut i egna massiva indoktrineringskampanjer. De fostrar till individualism, egoism och blind tro på den kapitalistiska ekonomin. Samhällsutvecklingen har medfört att ungdomstiden avsevärt förlängts. Ungdomstiden i en människas liv kan sägas inledas med den könsmässiga mognaden och avslutas först , då individen socialt sett accepteras som vuxen, fått fast avlönat arbete och bostad. Det är viktigt att notera att den växande ungdomsarbetslösheten och den omfattande bostadsbristen medför att ungdomstiden förlängs ytterligare. För vissa unga kommer det sociala accepterandet som vuxen aldrig att nås, då de socialt slås ut av arbetslöshet och droger. Ungdomen i det kapitalistiska växer upp under hårda social förhållanden, som den borgerliga indoktrineringen är omfattande och massiv. Utvecklingen pekar på att det stora flertalet unga får allt mindre förståelse för samhällets funktion och organisation. De känner inte att de spelar någon betydelsefull roll. Känslan av maktlöshet och ensamhet växer sig stark. Den sociala och psykologiska situationen leder till självfixering. Antingen i form av självförhärligande eller självförakt. Hotet att bli arbetslös, men också hot om krig, ekologiskt sammanbrott och omfattande sociala problem föder mörka framtidsvyer hos ungdomen. Uppväxt under dessa villkor leder till främlingsskap i förhållande till hela samhället och dess framtid. Ekonomiskt, socialt och psykologiskt har det skapats en situation där egoism och individualism har ett allt större utrymme. En utveckling som, om den fortsätter, leder till att förmågan att leva sig in i andras förhållanden försvinner och med den grunden för solidariteten. Den ekonomiska och sociala utvecklingen utgör i sitt nuvarande skede ett hot mot hela arbetarrörelsens grundläggande ideal. De borgerliga krafterna har förstått att utnyttja och skärpa den situation de själva varit drivande i att skapa. De är den enda kraft som på bred front förmått ge ungdomen en roll i samhället. Rollen som konsument. I konsumtion av amerikanska trendvanor och kultur ges de unga en roll i samhället och fostras till vuxna. De kommersiella krafterna spelar hänsynslöst på de ungas självfixering. Med dolda reklamknep och total marknadsföring luras de unga att utveckla självförhärligande eller självförakt, i den passiva konsumtionen av varor och kommersiell kultur. Detta gynnar borgerligheten på två sätt dels genom att profiterna ökar, dels genom att borgerligt tänkande och borgerliga värderingar befästs. Borgerligheten och de kommersiella krafterna har skapat en situation som slår hårt mot barn och ungdomar ur arbetarklassen och från de lägre tjänstemannaskikten. Det är nu en huvuduppgift för arbetarrörelsen att gå till motoffensiv. Att trots arbetslöshet, bostadsbrist och kulturell utarmning ingjuta framtidstro och kampvilja hos de unga. Passivitet och upplösning tjänar bara borgerliga intressen. I en kraftfull ideologisk och politisk offensiv kan arbetarrörelsen driva igenom förändringar som vänder utvecklingen mot framtidstro och optimism. Vi måste överallt väcka människor till insikt om vad det kapitalistiska samhället gör med ungdomens liv. Vi måste ständigt visa fram de positiva alternativ som arbetarrörelsen kan förmå att skapa till den nuvarande negativa utvecklingen. Genom politiska beslut kan skolans roll förändras. Innehållet i undervisningen kan ges en annan inriktning, så att den främjar arbetarrörelsens värderingar och ideal. Arbetssättet kan omformas så att solidaritet, ansvar och deltagande skapas. Genom en kraftfull ideologisk offensiv kan det borgerligt-kommersiella budskapet pressas tillbaka. Folkrörelserna, idrottsrörelsen och föräldrarna kan mobiliseras. En fostran på ansvarstagande, solidaritet och rättvisa kan på detta sätt skapas i samhället. För att överhuvud taget kunna skapa en framtidstro hos ungdomen måste samhället visa att det tar dess oro på allvar. Oron för det stora kriget. Oron över miljöförstöringen. Oron för att bli utan arbete och bostad. Det är endast arbetarrörelsen som förmår att skapa ett samhälle, som tar de ungas oro på allvar, som förmår att med kraft förändra den allt mörkare framtidsbilden och återge de unga optimism och framtidstro. Vi kräver program för framtiden Arbetarrörelsen tar på sig uppgiften att ingjuta mod och kampvilja hos ungdomen. Att organisera den och stödja dess krav på ett värdigt liv. Vpk har i en rad motioner till årets ställt krav, som, om de infrias på ett radikalt sätt, skulle förändra ungdomens situation. Det gäller på massmediaområdet, på kulturens och skolans områden för att ta några exempel. Vi skall inte återupprepa dessa krav här. Här nöjer vi oss med att ställa förslag som är oundgängligen nödvändiga att genomföra för att tillgodose ungdomens mest grundläggande behov. Det är ett helt komplex av åtgärder som fordras. Det går inte att rycka ut en eller två av dem och tro att det skall leda till någon avgörande förändring. bör enligt vår uppfattning avkräva regeringen ett program, som innehåller samtliga de åtgärder vi här föreslår. Offensiv för arbete åt alla Helt avgörande för att det skall kunna utvecklas en framtidstro är att det skapas fler jobb i samhället. Att växa upp och gå i skola med en ständig vetskap om att man kan bli arbetslös skapar missmod och problem. Arbetet är det viktigaste i en människas liv. All rikedom, såväl materiell som kulturell skapas ur arbetet. En människas välbefinnande eller problem kan ofta härledas ur arbetets roll och mening i hennes liv. Arbete är en mänsklig rättighet. Alla unga människor måste ges rätt till arbete och därmed en ljusare framtid. Vpk kräver därför: -en sysselsättningsgaranti som omfattar såväl den privata som de kommunala, landstingskommunala och statliga sektorerna. Garantin skall vara utformad som en lagfäst skyldighet att anställa en arbetslös ungdom på var femtionde ordinarie anställd. Verksamheten skall finansieras genom en kollektiv arbetsgivaravgift, fastställd i relation till företagets omsättning, - sysselsättningsgarantin skall utlösas av arbetsförmedlingen, och företagen skall vara skyldiga att ta emot anvisad arbetskraft, -företagen skall vara skyldiga att ta emot de praktikanter som skolan anvisar, - sätt fart på byggandet - öka förädlingsgraden i svensk industri - bygg ut den gemensamma sektorn inklusive kollektivtrafiken - satsa på förnyelsebara energikällor. Offensiv för bostäder åt alla Att ha bostad är en grundläggande förutsättning för att en ung människa skall kunna ta ansvar för sitt eget vuxna liv och känna att frigörelsen från föräldrarna är klar. Att ha någon stans att bo är, precis som arbetet, en Att bygga fler bostäder är inte bara ett rättvisekrav. Det är också grundläggande för att de ungas framtidstro skall kunna utvecklas. Vpk kräver därför; -sätt fart på bostadsbyggandet. Bygg bort bostadsköerna, -sänk räntan, -inrätta en statlig bostadsbank som lånar ut pengar till kommunalt byggande till låg och fast ränta, -speciellt stora och snabba bygginsatser måste göras i ungdomstäta områden med stor bostadsbrist. Imperialismens krafter och den fortgående kapprustningen mellan stormakterna utgör ett ständigt hot mot freden. Detta hot är påtagligt för de unga och förstärks än mer av vetskapen om att de som besitter vapnen inte drar sig för att använda dem. Ungdomens vanmakt inför krigshotet måste vändas i en aktiv kamp för fred, avspänning och nedrustning. Vpk kräver därför: - att ansträngningarna att göra till en kärnvapenfri zon fortsätter och intensifieras, - att alla krafter sätts in för att förverkliga en reell nedrustning, förbud mot kärnvapen, - att det svenska försvaret kopplas bort från det intima samarbetet med Nato, - att alliansfrihet förverkligas och markeras genom inträde i den alliansfria rörelsen, -den svenska utrikespolitiken måste grundas på solidaritet med tredje världens kamp mot imperialism och för en ekonomisk världsordning, -ekonomiskt stöd måste ges till den samlade svenska fredsrörelsen, -studiematerial i fredsfrågan måste sammanställas för grund- och gymnasieskolan. Fredsfostran måste bli ett viktigt inslag i samhälls- och historieundervisningen, - bygg ett internationellt ungdomsläger i . Detta skall användas av barn och ungdom från hela världen för läger som syftar till internationell kamratskap, avspänning och fred. För en människovänlig miljö Många unga upplever miljöförstöringen som ett lika stort och i många avseenden betydligt mer påtagligt hot än kapprustningen. Ett meningsfullt liv behöver goda arbetsmiljöer och en levande natur. Effektiva krafttag måste tas mot miljöförstöringen i hela samhället. Vpk kräver därför: -avveckling av kärnkraften, -skärpt lagstiftning mot giftspridning i jord- och skogsbruk, - förbud mot giftiga industriutsläpp, -skärpning av arbetsmiljölagstiftningen, -kraftigt ekonomiskt stöd till den svenska miljörörelsen, -förbättra undervisningen i skolan om natur och arbetsmiljö, - inför natur- och miljöorienterande veckor i grundskole- och gymnasieutbildningen, förlagda i skog och mark under ledning av lärare och miljöorganisationer. Vi har här tagit upp några grundläggande områden på vilka sådana förhållanden råder att det vållar stor oro bland ungdomen. Vi har redan påpekat att vi i andra motioner till årets tar upp områden, som likaså är av stor betydelse för de unga. En del av de krav vi ställt i denna motion finns också utvecklade och konkretiserade i andra motioner. De har ändå ställts här för att understryka vikten av ett samlat åtgärdsprogram, mot problem och förhållanden som berör hela samhället och där inga punktinsatser kan leda till några avgörande förändringar. Men det behövs mer än att tillgodose ungdomens mest grundläggande materiella behov, för att bryta den känsla av främlingsskap som många ungdomar upplevt inför samhället. Det gäller också att öppna möjligheterna för de unga att delta i och känna ansvar för sin egen situation och för samhällsutvecklingen. När Kommunistisk Ungdom startar en bred kampanj kring de brännande ungdomsfrågorna, så är just deltagande och ansvar för ungdomen, två av de centrala krav som man vill mobilisera ungdomen kring. När rösträttsålders sänktes till , var det ett steg i rätt riktning. Det har emellertid inte motsvarats av förändringar i beslutsstrukturen i samhället f. ö. Besluten fattas fortfarande i alltför stor utsträckning över ungdomarnas huvuden och det gäller även frågor som direkt berör ungdomarna själva. De som fattar besluten förefaller också ofta ha en enastående förmåga att förtränga minnet av sin egen ungdomstid. Att göra sin röst hörd och delta i beslut är inte en fråga om formell rätt. Det är minst lika mycket en fråga om att ha de kunskaper som fordras för att förstå problemens innebörd och beslutens konsekvenser. Därför måste skolans innehåll och sätt att arbeta förändras på avgörande punkter. Barn och ungdomar från arbetarklassen och de lägre tjänstemannaskikten måste ges rätt till en undervisning som utgår från deras klassförhållanden och som präglas av dess värderingar. Det innebär också att utbildningen på alla nivåer måste kopplas till produktionen och det produktiva arbetets villkor, eftersom det är och kommer att förbli verkligheten för den övervägande majoriteten av dessa ungdomar. Skolan är skyldig att ge en demokratisk fostran. Tyvärr har denna uppgift uppfattats alltför begränsat. Man har nöjt sig med att beskriva den svenska beslutsordningen och sorgfälligt utelämnat det ekonomiska livet och konstatera att detta är demokrati och att demokrati är bra. Däremot har man inte kommit särskilt långt i att visa hur demokratin verkligen fungerar genom att ge eleverna rätt att delta i besluten i skolan. Det borde annars vara det naturliga sättet att ge en demokratisk fostran. Därigenom skulle det också visas att demokrati inte bara är en formell rättighet, utan också för med sig ansvar. En verklig skoldemokrati måste byggas med ansvar och deltagande. Det innebär bl. - att klassens inre arbete diskuteras och planeras gemensamt med läraren vid klassrådsmöten , - att valda skolråd med lärare, elever och personal ansvara för ordning, lokaler, material och viss planering, -att alla elever, via ett roterande system, deltar i skolans dagliga skötsel (städning, matlagning och övrigt). Detta skall vara schemalagt och ingå i undervisningen. Inga nedskärningar av personal får ske, denna skall i stället i viss mån leda arbetet, - att varje skola får en fond för reparationer. De pengar som blir över kan användas för annat, exempelvis skolresor, - att varje skola etablerar kontakt med en systerskola i ett annat land för brevväxling och elevutbyte, - att den äldre generationen ges inträde i undervisningen på alla stadier för att dela med sig av kunskaper och livserfarenheter. Skolan är en viktig del i barnens och ungdomarnas liv, därför är det också viktigt att ge dem ansvar och delaktighet där. Men det måste också gälla för andra områden som boendet och fritiden. Det förutsätter att hyresgästerna får rätt att bestämma över sin boendemiljö, så som vpk föreslår i en annan motion till årets . Det förutsätter också att man ute i kommunerna är beredda att dela med sig av sin beslutanderätt till ungdomarna när det gäller fritidsgårdar och andra gemensamhetslokaler. Kommunerna måste också få statligt stöd för att utveckla positiva ungdomsmiljöer, för att förverkliga kommunala initiativ och initiativ från ungdomar själva för att bryta den kommersiella dominansen på kulturområdet. Under hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om ett samlat åtgärdsprogram för att förbättra ungdomens situation i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)