mot · G502197 · 1982-01-12 00:00:00 — Motion 1981/82:197 I lagen om rätt till jakt föreskrivs att jakträttsinnehavarna skall sörja för ett artrikt och livskraftigt villebrådsbestånd genom en ändamålsenlig och efter tillgången på vilt lämpad jakt och genom åtgärder för villebrådets skydd och förkovran. Jakten skall alltså inte främst inriktas på ett ekonomiskt utbyte. Den skall anpassas till bl. a. viltstammens storlek, ålders- och könsfördelning, viltets tillgång på föda och övriga förhållanden. Tyvärr är verkligheten på många håll en annan än vad lagen anger. Ekonomiska intressen gör sig allt mer gällande i den svenska jakten, till nackdel för både viltet och jägarna. finns det markägare som vill, eller som förleds till att vilja, utnyttja den fina viltkonjunkturen i mer för sin egen än jaktens huvudsyfte. Utan att påstå att detta skulle beröra alla markägare, har de senaste årens utveckling visat att spekulationsintressen ibland tränger undan seriösa jägare från jaktmarker som de innehaft i många årtionden och som de med stor möda och stora uppoffringar sökt vårda på bästa sätt. Varje ansvarsfull jägare inser att en sådan utveckling av flera orsaker kommer att verka förödande på viltvården. Utbudet av jaktmöjligheter sker i olika former. Dels tillämpas för älgjakt ofta arrendeformerna 5- eller 10-årsperioder, med ett fast markpris, eller både markpris och en fällningsavgift, dels anbudsförfarande. Det allra sista när det gäller utbudet av jaktmöjligheter kallas för datoriserad jaktmarksförmedling. som ställer sig direkt avvisande till detta jaktförmedlingsprojekt. De menar att det föreligger en uppenbar risk för rovjakt och för att skötsamma jaktarrendatorer blir av med sin jakträtt. Prisutvecklingen på jaktens område och de ekonomiska intressen som där gör sig allt mer gällande står inte i överensstämmelse med en riktig viltvård och jaktens huvudsyfte. Därför är det angeläget att åtgärder vidtas, om möjlighet skall ges att leva upp till de målsättningar som anges i jaktlagen. Vid arrenden för älgjakt är i en del fall avgifterna och villkoren sådana att vanliga jägare icke anser sig kunna klara av dem. Allt fler jägare kommer till den gräns då de tvingas avstå från utövandet av jakt. Att det ändå är så många som fortfarande kan betala de höga kostnaderna beror i hög grad på att jakten är en del av deras sätt att leva. Detta betyder i många fall att man avstått från annat till förmån för jakten, men detta kan självfallet inte fortgå hur länge som helst. Det synes vara nödvändigt med en reglering av arrendepriserna, vilken bör utarbetas i samråd med jägarnas organisationer. När det gäller anbudsförfarande bör detta helt förbjudas. Detta tillvägagångssätt leder till att ekonomiskt starka jägare ges företräde vid utbud av jaktmöjligheter. Det är också till följd av detta förfarande som utländska jägare får möjlighet att tränga undan jägare, som innehaft marker som de på grund av ekonomiska skäl kan behålla. Tyvärr kan man konstatera att en del kommuner också använder anbudsförfarande! vid sin utarrendering av mark. Likaså inbjuder anbudsförfarande! till att icke nogräknade personer utnyttjar de marklösa jägarnas situation för att göra snabba pengar. Vad sedan gäller initiativ av typ datoriserad jaktmarksförmedling, bör få i uppdrag att beivra verksamhet av sådan karaktär, där uppenbara risker föreligger för rovjakt och åsidosättande av god viltvård. I sådana fall bör samråda med jägarnas organisationer. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag till prisreglering för arrendepriser för älgjakt i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag till lag om förbud mot anbudsförfarande vid utarrendering av jaktmark att gälla från , 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i övrigt anförs i motionen.