mot · G5022405 · 1982-04-01 00:00:00 — diskuterar , och datainspektionen vem som är registeransvarig i datalagens mening för sjukförsäkringsregistret. bör ge vägledning, för det gäller val mellan olika synsätt baserade på den policy som bör gälla. Datalagen säger att den är ansvarig som förfogar över registret. Tryckfrihetsförordningen säger att datacentrals dataregister inte är allmänna handlingar så länge de endast undergår teknisk bearbetning. Lagen om allmän försäkring slår fast att det är kassorna som skriver in uppgifter i registren. I fallet sjukförsäkringsregistret får endast anföra besvär hos försäkringsdomstol i de fall verket inte är nöjt med vad som skrivs in. Verksfunktionen som tillsynsmyndighet ger ingen rätt att ändra uppgifterna, tvärtom, det skulle hota rättssäkerheten. Det är alltså uppenbart att endast kassorna har rätt att rätta felaktig uppgift i registret, och därmed kommer kassorna ensamma i fråga som registeransvariga. Det bör klargöras i ett tillägg i lagen om allmän försäkring. För de övriga registren är situationen inte lika klar. Där kan s. k. solidariskt ansvar tänkas, och det ankommer på datainspektionen att besluta om dessa. skulle ha lagt en egen propositionsbilaga om socialförsäkringens datasystem baserat på . Det är det just nu väsentligaste datapolitiska vägskälet. Det är tråkigt att förslag saknas. Denna motion skall inte ersätta denna brist utan endast dra slutsatser dels på basis av vad som står i propositionens övriga bilagor, dels med tanke på budgetsituationen. Resonemanget kan föras rätt långt ändå. Vi har lärt oss att regelverket styr datasystemet. Invecklat regelverk, dyrt och krångligt system. Förenklingar i regelverket kan ge enorma förenklingar i datasystemet. Skenbart enkla regler i föräldraförsäkringen eller i det nu avskaffade statskommunala bostadsbidraget gav förbluffande dyra och krångliga rutiner. I det sista exemplet låg administrationskostnaden på halva det utbetalade beloppet i ogynsamma fall. Om har den ringaste tanke på att förr eller senare införa en reform baserad på - och det har man väl? - kan vi inte konstruera ett nytt datasystem som måste skrotas när dessa nya lagar kommer. Och kom ihåg att lagarna tar : mot för ett nytt Vi kan inte investera i ett nytt datasystem med livslängd. Snarare måste vi konstruera ett nytt system och nya lagar - de får ju samma livslängd i datorsamhället - användning. I drift 1990 fram . Vem vågar säga något om den sociala tryggheten ? måste alltså inte bara ställa krav utan också, så gott det går och efter bästa gissning, uppställa en ram för vilka ändringar man önskar eller kan tänka sig bortom . Observera att datateknikerna inte baxnar för sådana krav, datasystem är generella även om de inte godtar vilka som helst. Tar man ett skattesystem i bruk 1979 och hotar med en proms så vill programmerarna gärna veta så mycket som möjligt om promsen , hur vagt det än är. De kan ändå göra väsentliga kostnadsoch tidsbesparande förberedelser. Men de kan inte trolla hur mycket som helst: SSU är helt annorlunda, dessa förslag kan inte kombineras med de lagar de ersätter. förslag var verklighetsfrämmande på en punkt: de förutsatte att skulle slå fast ett genomförandetempo, kosta vad det ville. Det går inte i dagens budgetläge, även om det var en normalmetod . Försäkringskassorna sköter sin administrativa databehandling utan inblandning av tillsynsmyndigheten, även om de kanske kan få hjälp därifrån. Varje nytt system måste baseras på decentralisering av driften med i stort sett lika system och datorutrustning på varje kassa. Vi har inte råd med andra alternativ. Problemet är att statens styrmedel över de formellt fristående kassorna inte konstruerats för detta. Det kallas i debatten huvudmannaskapsfrågan och ligger utom datapolitiken, men det nya decentraliserade datasystemet förutsätter förändringar. Det har ställt frågan. och kassorna kommer inte längre själva i sin interna diskussion, någon slags parlamentarisk lösning måste till. Det kommer inte att gå att konstruera ett nytt datasystem under lugna former om inte den järnhårda styrningen parallellt med den totala friheten kombineras till något nytt. Vi får i princip tre alternativ: Alternativ 1: Det nuvarande datasystemet, ibland känt som , är konstruerat som om kassorna stod i samma relation till som länsarbetsnämnderna till AMS. Vi drar konsekvensen av det och förstatligar kassorna och kan då få vinster av typ förenklingar i regelverken och budgethanteringen. Man kan då tillämpa helt normala statliga regler och inte den snårskog som erfordras därför att kassorna är privata rättssubjekt som endast kan styras genom lag. Alternativ 2: Vi drar konsekvensen av kompromisslösa decentraliseringspolicy. Denna kommer också klart till uttryck i skrivelser i rena datafrågor. I så fall är den naturliga konsekvensen en anknytning till kommunerna och deras sociala funktion. betydande rationaliseringar därför att den kommunala lagregleringen är så väl inarbetad och mycket enklare jämfört med nämnda snårskog. Dessutom, i ära, men att ta hand om ett miljarddataprojekt räcker inte dess kansli till. Då krävs både och Kommundatas kombinerade kompetens. Alternativ 3: Försäkringskassorna får fortsätta att vara unika inom förvaltningen, men det krävs då reformer. Staten måste göra klart för sig om den likformighet och järnhårda kontroll det nuvarande datasystemet ger kan försvinna utan att ersättas. Ett decentraliserat datasystem ändrar kanske inte så mycket eller så, men långsiktigt försvinner dess styrande verkan; det är ju det som är avsikten med datadecentralisering; det var motsatsen som var avsikten bakom det nuvarande systemet. måste rustas upp, och det sker med statligt betalda medlemsavgifter faktiskt, fastän utan statlig kontroll. Förbundet måste få egna dataexperter, liksom de största kassorna. De måste stå på egna ben, inte . Staten måste bestämma sin position. Det är faktiskt det mest akuta problemet inför konstruktionen av det nya datasystemet. Det är svårt att se hur det skall gå till utan en parlamentarisk beredning som utvärderar de tre alternativen mot varandra. Frågan om det framtida datasystemet mår väl av att konfronteras mot det uppgivna och det faktiska syftemålet med det nuvarande datasystemet. Det utgick ifrån att kontantutbetalningen i kassornas lokalkontor måste fungera väl för att locka de försäkrade till besök, och därmed personlig kontakt med kassan. Därför, sade man 1967, måste systemet vara tekniskt avancerat, s. k. on-line, med en slags bankkassor i datoriserad form. Dessa kassor fanns tidigare; datoriseringen skulle spara personal. Det var den enda beaktansvärda inkomstposten i den kalkyl som då gjordes upp. Denna del är inte genomförd än på grund av tekniska svårigheter. Vi har fått bära kostnaden av det alltför avancerade systemet utan att nå den vinst som skulle finansiera denna extra kostnad. upphörde kontantutbetalningen i . Det övriga landet kommer att följa efter. När det är dags att äntligen använda systemet för det det är till för, genomförs den billigare och effektivare rationaliseringen att slopa kontantutbetalningen. Det kunde ha gjorts , om man då inte lagt så stor vikt vid det personliga besökets betydelse. Detta har ju också ansetts kräva endast folkrörelserekryterad personal. Borgerligt orienterade personer har fått litet inflytande både i kanslierna och styrelserna. Den slopade kontantutbetalningen aktualiserar alltså försäkringskassornas hela samhällsfunktion. Det nya datasystemet kan inte börja byggas förrän konsekvenserna av den järnhårda styrningen parallellt med den totala friheten blivit utredda i alla aspekter. Man måste slutligen få åtminstone preliminära beslut om verksamhetens omfång beträffande studiestöd och eventuell utbyggnad med arbetsmarknadsfunktioner. Under rubriken ovan citerades propositionens bilaga 1 s. 56 om hur kalkylmetoderna gynnar centralisering. Citatet gäller i än högre grad kronofogdedatasystemet , där hela förslaget i årets budgetproposition kan återföras till en beräkning av enbart de lätt uppskattade faktorerna gjord av statskontoret. Den rimliga konsekvensen av regeringens nu intagna ståndpunkt är att kalkylen görs om och att det nya systemet får vänta på den och på den här föreslagna nya registerlagen. Så sent som rådde det full enighet om att domare och ämbetsmän inte fick ändra i handlingar hur som helst ens för att rätta fel. Man skulle kunna läsa också det som markerats som oriktigt. I diariet (dagboken) för inskrivningsväsendet stadgas än: Anteckning i dagboken får ej strykas över eller ändras, sedan expedition i ärendet lämnats ut. När felskrivning i dagboken rättas, skall rättelsen bestyrkas av den som fattat beslutet härom. Det borde vara självklart också för systemerare. Dataregister kan ändras utan spår. Det är helt normalt att de fel som uppfattas som rent datatekniska oriktigheter korrigeras av exempelvis systemerare eller operatörer från den s. k. operatörskonsolen. Den typen av insatser ingår i rutinerna även om de inte utförs utan endast undantagsvis. De dokumenteras sällan. Handläggare och kanslister känner däremot ibland till generalklausulen i förvaltningslagen om att endast uppenbara fel får ändras utan att underrätta den part det rör. Också då skall det ske så att man kan läsa den tidigare formuleringen. Problemen finns överallt, men det är särskilt akuta för diarier. Dessa datoriseras nu snabbt som följd av den nya sekretesslagen. Denna bör kompletteras med ett tillägg att de gamla hävdvunna säkerhetsmekanismerna till den enskildes skydd behövs i minst samma utsträckning i datadiarier som i pappersdiarier. En annan konsekvens är det snabbt spridda ofoget att inte kalla parter vid namn. upptar endast personnummer, och systemen låter ofta dessa ersätta namnen som i stället ungefär jämställs med postadresser: de skrivs ut så litet som möjligt. använder exempelvis reskontradiarier utan varje namnhänvisning, kronofogdesystemet förutsätter kännedom om personnumret i alla sökningar i registren. i noterar endast de sex första siffrorna i personnumret i sina diarier. Man tror att det är ett sekretesskydd. Vid en hälsoundersökning av anställda i föreskrev datainspektionen att skulle lämna ut uppgifterna utan identifikation. Den som skulle göra undersökningen bad då att magnetbandet skulle innehålla de sex första siffrorna av kontrollskäl. lämnade ut uppgifterna på det sättet fastän det stred mot tillståndet. Varken åklagarmyndigheten eller upprätthåller sekretessen. De sex första siffrorna räcker för full identifikation för den som vill leta. I en ort med upp till 20 000 innevånare finns i genomsnitt endast en man och en kvinna för varje födelsedatum. Vi lär oss två saker: för det första bör sekretesslagen kompletteras med en föreskrift att namnet utgör den grundläggande metoden att identifiera parter i niål och ärenden, av rättssäkerhetsskäl och av ideologiska humanistiska skäl: datorerna skall underordna sig oss och inte tvärtom. För det andra bör varje datapolitiskt program innehålla något slags insats för att begränsa personnummeranvändningen till verkligt relevanta tillfällen inom triangeln arbetsgivare, skattemyndigheter, försäkringskassorna. Och som datainspektionen faktiskt vill motverka den hämningslösa utvecklingen och endast väntar på instruktion att göra det hindrar inget att äntligen något görs. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om tolkningen av ställningstaganden i de delar av propositionens text som inte blir föremål för uttryckliga omnämnanden i riksdagsbeslutet, 2. att ger regeringen till känna a) att det fortsatta arbetet med att utforma en datapolitik i än högre grad bör beakta den för vår demokrati djupgående skillnaden mellan styrmedlen inom offentlig, och privat sektor, b) att som konsekvens av detta i allt väsentligt normala beslutsmetoder, ansvarsfördelningar och finansieringssätt skall användas för styrning, datateknikens tillämpning i exempelvis myndigheter, skolor, företag, forskningsorgan och arbetsmarknadens parter, 3. att - under erinran av att initiativ ankommer på regeringen - ger som sin mening till känna att ett fristående administrationsdepartement skulle innebära ett väsentligt steg mot bättre datapolitik, decentralisering, antibyråkrativerksamhet, rationalisering och personaladministrativa funktioner, 4. att ger regeringen till känna a) att den s. k. handläggningsordningen bör beakta även beslutspunkter, b) att en motsvarande ordning bör utarbetas för försvaret, 5. att ger regeringen till känna att den förutsätter att varje beslut om upphandling av dator- eller programvaruutrustningar för dels den nya centraliserade datorn för , dels varje steg mot s. k. konvertering av nuvarande datasystem får anstå till dess att tagit ställning till den principiella framtida utformningen av dessa förvaltningssektorers datarutiner i den ordning som fastlades i FiU 1978/79:34, 6. att ger regeringen till känna att bör återfå sin rätt att förvaltningsrevidera den statliga data- och rationaliseringsverksamheten utan begränsning, 7. att ger regeringen till känna a) att statskontoret bör avvecklas, b) att som expertstöd, en s. k. utredarpool, till och de offentliga utredningarnas förfogande de ca 100 tjänster inom statskontorets nuvarande utredningsenheter behålls för att sköta de administrativa sidorna av framtida politiska reformer och att hos regeringen anhåller om att en utredning tillsätts enligt dessa riktlinjer, 8. att ger regeringen till känna att i avvaktan på resultaten av denna utredning a) propositionens förslag att ge statskontoret utvidgade arbetsuppgifter inte bör genomföras, b) största möjliga del av statskontoret omdisponeras för kortsiktiga besparingsprojekt med främst kontorsrationalisering, c) rationaliseringsvinsten av dessa insatser återförs till statsbudgeten genom anslagsminskningar, 9. att ger regeringen till känna att s. k. registerlagar bör utarbetas för a) kronofogdemyndigheternas datasystem, b) socialförsäkringens datasystem, c) det föreslagna basregistret för företag och organisationer, d) förvaltningsdomstolarnas diarieföringssystem, e) det föreslagna nya systemet för momsredovisning, 10. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om regeringens och myndigheternas redovisning av statens dataverksamhet, 11. att ger regeringen till känna att ledningsorganet för rättsväsendets informationssystem bör avvecklas , 12. att om det centrala fastighetsdatasystemet ger regeringen till känna a) att förslagen till riktlinjer i proposition 1981/82:123 bil. 2 inte godkänns, b) att de gällande riktlinjerna i CU 1973:8 med betoning av ett förenklat decentralt s. k. driftsystem 2 äntligen bör börja utredas, c) att i avvaktan på det i snart två decennier hävdade reformstoppet inom de myndigheter som ännu inte datoriserats hävs genom en intensiv kontorsrationalisering, exempelvis med s. k. skrivautomater och kanslistbeslut i trivialärenden, d) att endast bör bestå som permanent organ om det är regeringens avsikt att långsiktigt sammanföra fastighetsregistreringen och inskrivningsväsendet till en enda samhällsfunktion, 13. att angående den s. k. förslag om socialförsäkringens datasystem a) antar följande tillägg i lagen om allmän försäkring av , första avdelningen, 1 kap. genom tillägg av ett tredje stycke i 4 §: Allmän försäkringskassa är registeransvarig enligt datalagen för de försäkrade som är inskrivna hos kassan. b) ger regeringen till känna att den nya systemkonstruktionen bör baseras på följande utgångspunkter: -den s. k. förslag måste behandlas före ; kan inte godta ett nytt datasystem som måste omkonstrueras från grunden därför att SSU-förslagen inte beaktats från början, - genomförandetakten måste anpassas efter möjligheterna att få anslag och inte tvärtom; detta medför en lång återstående användning av det nuvarande, föråldrade datasystemet, - det nya systemet skall baseras på ökad decentralisering relativt nuläget, c) ger regeringen till känna att försäkringskassornas ställning bör utredas i parlamentarisk ordning, varvid särskild vikt bör läggas vid de problem som följer av decentraliserad systemutveckling, 14. att ger regeringen till känna att genomförandeplanen för kronofogdemyndigheternas nya datasystem bör uppskjutas i avvaktan på en ny kalkyl och på en registerlag för systemet, 15. a) att antar följande tillägg i sekretesslagen (1980:100) 15 kap. 1 § med placering sist i paragrafen: Ändring av registrerad uppgift får endast ske på sådant sätt att såväl den nya som den eller de tidigare uppgifterna finns läsbara. Bestämmelsen gäller inte för skrivfel, räknefel eller annan uppenbar oriktighet. samt ändring av 15 kap. 2 § punkt 3 till följande lydelse: 3. i förekommande fall från vem handlingen kommit in eller till vem den har expedierats; fysisk person skall därvid identifieras med för- och efternamn. b) att ger regeringen till känna att datainspektionen bör ges i uppdrag att utreda frågan om begränsning av den ohämmade användningen av personnummer.