mot · G502265 · 1982-01-15 00:00:00 — m. fl. kommunisterna har i upprepade motioner påtalat de brister som finns inbyggda i gällande ATP-system. Brister som bevarar de klasskillnader som finns i arbetslivet till att fortsätta livet ut. Den som haft en låg inkomst under hela sitt yrkesverksamma liv får också en lägre pension att leva på. Även i förhållande till premieinbetalningen är ATP-systemet orättvist. Den som får mest i pension i förhållande till vad som betalats i är den som dels inte har mer än 30 poängår, dels har en inkomst som ger maximal pensionspoäng under och under övriga år minsta möjliga pensionspoäng eftersom dessa inte påverkar pensionens storlek men väl dess kostnader. Den som får ut minst i förhållande till vad som betalats i är den som har största möjliga antal poängår, som ger lika stora pensionspoäng. Innebörden av detta är att högavlönade med lång utbildning får sin pension subventionerad av de vanliga löntagarna, som vanligtvis har betydligt flera yrkesverksamma år. Genom den kraftiga inflationstakten har orättvisorna i pensionssystemet förstärkts, klyftorna i utbetalda pensioner har ökat. Detta då det pensionsgrundade beloppet beräknas på en inkomst som uppgår till 7,5 gånger gällande basbelopp, vilket betyder en årsinkomst på . Som jämförelse låg inkomsttaket 1970 vid . 6,5 poäng är den högsta pensionspoäng man kan få då ett basbelopp räknas av i botten på inkomsten. med högsta pensionspoäng ger med dagens basbelopp ca . i ATP plus ca . i folkpension eller tillsammans . i årlig pension. En löntagare med en årsinkomst av 4 gånger basbeloppet, dvs. får 3 pensionspoäng. med 3 poäng ger en ATP på ca . Tillsammans med folkpensionen innebär det en slutlig pension på . En årsinkomst på . är vanlig inkomst, men åtskilligt fler än hälften av den yrkesverksamma delen av löntagarna har en lägre inkomst. Som jämförelse kan nämnas de deltidsarbetande kvinnorna som kanske i bästa fall kan tillförsäkra sig 1 pensionspoäng, vartill krävs en årsinkomst på , vilket ger dem grovt räknat en tusenlapp i ATP-pension. De får visserligen pensionstillskott och eventuellt bostadsbidrag, men trots detta är klyftorna mellan olika pensionärer uppenbara. Genom inflationen har ATP-systemet ytterligare fjärmats från en jämlikhetsreform. Systemet framstår i allt högre grad som konserverande av skillnaderna i samhället. Det är inte industrins arbetare eller de lägre tjänstemännen som främst får fördelarna av ATP-systemet, trots att det var deras behov som åberopades vid genomförandet. Det är de välutbildade och högavlönade som får de stora fördelarna. Därför måste systemet förändras och ges en ny fördelningsprofil. Under en lång följd av år har vi i vårt land byggt upp ett socialt trygghetssystem, med avsikt att garantera alla människor en ekonomisk trygghet vid sjukdom, arbetslöshet och på ålderdomen. När de borgerliga regeringarna nu inte bara naggar den sociala tryggheten i kanten utan förändrar hela underlaget för den ekonomiska tryggheten, är det viktigt att fördelningen görs så att den inte drabbar de ekonomiskt sämst ställda. Det nuvarande ATP-systemet fungerar både från rättvisesynpunkt och fördelningspolitisk synpunkt ojämlikt. De lågavlönades möjlighet att som pensionärer få en rimlig levnadsstandard har allvarligt försämrats, i motsats till vad som gäller för dem som haft en hög inkomst. Detta missförhållande måste rättas till. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslås att som sin mening uttalar att en utvärdering och översyn av ATP-systemet bör ske med inriktning att ge alla pensionärer en mera likvärdig ekonomiskt tryggad ålderdom. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)