ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022374 · 1982-03-25 00:00:00 — Vissa musikfrågor, m. m. 1981/82:128) I proposition 1981/82:128 om vissa musikfrågor, m. m. läggs förslag till en rad insatser som avses finansieras genom införande av en skatt på oinspelade kassettband. Av propositionen framgår att denna finansiering skall användas även framgent för de föreslagna insatserna och på sådant sätt att bidragens storlek i likhet med intäkterna vid oförändrad skattesats kan komma att variera från tid till annan. Propositionen innebär att ett nytt anslag införs under nionde huvudtiteln till verksamhet inom musik- och bildområdena m. m. Det nya anslaget föreslås användas för bidrag till en rad olika specificerade ändamål, däribland stöd till fonogramproduktion, fria teater-, dans- och musikgrupper, folkbiblioteket, bild- och formkonstnärer, författare, Rikskonsertverksamhet och ersättning till rättighetsinnehavare på musikområdet. Det finns anledning att peka på att propositionens förslag i denna del inrymmer påtagliga brister som får såväl kulturpolitiska som rent budgetmässiga konsekvenser. Med hänsyn till de ändamål som medlen skall användas för ändamål som delvis sammanfaller med eller är snarlika de för vilka anslag utgår på andra håll i den del av budgetpropositionen som rör kulturområdet försvåras möjligheterna att var för sig och på ett samlat sätt göra nödvändiga ställningstaganden och bedömningar av insatserna på kulturområdet. Att skatteintäkternas storlek kan förväntas variera över tiden är knappast något så ovanligt att det motiverar en ordning på detta särskilda område som innebär att ett svårhanterligt samband skall upprätthållas mellan en anslagspost av den föreslagna karaktären och vissa skatteintäkter som tillfaller statskassan. Det är att notera att något motsvarande samband inte föreslås i proposition 1981/82:111 om vissa filmfrågor m. m. i vilken insatser också föreslås möjliggöras genom intäkter från en skatt på ljud- och videokassettband. Rimligen bör en huvudlinje vara att de intäkter som den tilltänkta skatten kan förväntas innebära skall tillfalla statskassan och att det ökade utrymme som detta skapar för insatser inom kulturområdet inte skall hindra en sedvanlig budgetmässig prövning av olika anslag, t. ex. inom det musikpolitiska området och inom kulturområdet i stort. Detta behöver heller inte hindra att en särlösning söks för de upphovsrättsligt motiverade insatserna. Om en väsentlig grundtanke å andra sidan är att omfattningen av stödinsatser på en råd områden skall stå i direkt relation till vissa bestämda intäkter förefaller det att ligga närmare till hands att skapa en för ändamålet bildad fond. Även om ett provisorium i anslagsfrågan skulle kunna accepteras för /83 bör nu inte ge sin anslutning till de uttalanden som görs i propositionen om vilken ordning som skall gälla fortsättningsvis, då dessa frågor bör övervägas närmare. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om användningen av de medel som förväntas inflyta från en kommande skatt på oinspelade kassetter.
mot · G5022376 · 1982-03-25 00:00:00 — 1981/82 2376-2382 m. fl. Stöd till taltidningar (prop. 1981/82:129) I regeringens proposition 1981/82:129 om stöd till taltidningar föreslås att ett statligt stöd för spridning av innehållet i dagstidningar till synskadade genom taltidningar skall inrättas. Detta är en mycket angelägen reform, som kommer att medverka till en ökad jämlikhet vad gäller tillgången på information och nyheter. Då förhandlingarna mellan och Tidningarnas arbetsgivareorganisation, angående upphovsrätten till det material som redan tryckts i tidningarna och som avses användas i taltidningarna, strandat kommer dock inte en verksamhet av detta slag att kunna igångsättas . Problemet berörs i propositionen (s. 15) där föredraganden anför följande: För egen del finner jag det ytterst angeläget att frågan om utnyttjande av tidningsmaterial i taltidningar kan bringas till en snar lösning. Förhandlingar om upphovsrättsliga frågor avseende olika medier pågår f. n. mellan företrädare för upphovsmännen och massmedieföretag, delvis under medverkan av en statlig medlare. Utgångspunkten bör självfallet vara att förhandlingslösningar uppnås på de olika områdena. En sådan överenskommelse bör enligt min mening också eftersträvas i fråga om taltidningar. Jag anser att det angelägna syftet med verksamheten att ge en förhållandevis liten, från informationssynpunkt eftersatt grupp handikappade tillgång till samma material, som publiceras i den tryckta tidningen och därmed är tillgängligt för allmänheten, bör väga tungt jämfört med de i detta fall obetydliga ekonomiska intressen som kan vara föremål för förhandlingar. Jag utgår således från att frågan om upphovsrättslig ersättning för taltidningar kan lösas mellan parterna i sådan tid att en planerad utbyggnad av verksamheten inte fördröjs. Jag finner därför f. n. ingen anledning att förorda en reglering genom lagstiftning. Även om det självklart är önskvärt att frågan om upphovsmannarättslig ersättning kan lösas förhandlingsvägen, vore det olyckligt om de synskadades tillgång till daglig tidning skulle skjutas . Detta torde inte heller vara de inblandade parternas avsikt, utan taltidningsfrågan har på ett olyckligt sätt kommit att bli en testfråga i en principiell diskussion kring upphovsrätten. Ett liknande problem har tidigare lösts genom att man i upphovsrättslagstiftningen 1960:729 18 § givit ett begränsat tillstånd för bibliotek och organisationer att med regeringens tillstånd på vissa villkor framställa talböcker etc. Skulle förhandlingarna mellan parterna inte leda fram till resultat inom 1 1981/82. en mycket snar framtid borde det vara möjligt att genom förändringar i lagen om upphovsrätt möjliggöra att dagstidningar överförs till taltidning Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om förslag om ändring i lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk så att tillämpningen av lagen inte kan förhindra taltidningar av nu aktuellt slag. () () () () ()
mot · G5022379 · 1982-03-25 00:00:00 — och till taltidningar (prop. 1981/82:129) I regeringens proposition om stöd till s. k. taltidningar, dvs. utgivning av kassetter eller sändningar per radio till synskadade, föreslås att en särskild kommitté på upp till nio ledamöter tillsätts. Kommittén skall verka under en övergångstid, heter det, och handlägga frågor om statligt stöd till taltidningar. Därutöver bör kommittén även bedriva utrednings- och utvecklingsarbete, anser föredragande statsrådet. Han vill för den skull ge kommittén icke mindre än tre heltidstjänster (tre personår) i kansliresurser att förfoga över. Vi motionärer motsätter oss inte tillsättandet av en kommitté för den administrativa handläggningen av stödet till taltidningar. Men vi finnér det orimligt att tilldela kommittén så relativt sett stora kansliresurser som tre personår. Det åberopade behovet av utrednings- och utvecklingsarbete föreligger icke i nämnvärd omfattning. Sådant arbete pågår inom pressen, inom de synskadades organisationer, handikappinstitutet samt . För administration av stödet på 10 milj. kr. behövs ingen stor resurs. Det borde kunna räcka med en handläggare på halvtid. Stödet beräknas inte kunna räcka till mer än tio tidningars utgivning av taltidningseditioner. Det skall vidare observeras att kostnaderna för kommittén och dess kansli enligt regeringens förslag skall bestridas av medel från det föreslagna anslaget. Ett kansli med tre heltidstjänster skulle tillsammans med övriga kostnader för kommittén sannolikt uppgå till 1 milj. kr. Det kan inte vara rimligt att överdimensionera administrationen i sådan grad att kostnaden kommer att motsvara en hel taltidningsedition. Med andra ord: i stället för tio blir det nio taltidningar. Vi anser att kommitténs kansliresurser t. v. begränsas till högst 1,5 personår, alltså hälften av vad som föreslås i propositionen. Med hänvisning till vad vi här anfört hemställs att ger regeringen till känna att det i riktlinjerna för kommitténs arbete icke skall ingå något omfattande utredningsoch utvecklingsarbete samt att kommitténs administrativa resurser begränsas till 1,5 personår. () ()
mot · G5022381 · 1982-03-25 00:00:00 — Statsbidrag till väg- och gatuhållning (prop. 1981/82:133) I proposition 1981/82:133 angående statsbidrag till väg- och gatuhållning föreslås att åtgärder för främjande av kollektivtrafiken skall kunna erhålla statsbidrag enligt vissa regler. Bidragen förutsätts utbetalas till väghållande kommun vad gäller anordningar för busstrafik etc. För har undantag gjorts för den spårbundna trafiken, där statsbidraget skall utgå till . I är det som svarar för hela den kollektiva trafiken. Åtgärder för busstrafikens främjande kan beslutas och finansieras via . Därmed är det också logiskt att kan uppbära det statsbidrag som dessa olika åtgärder berättigar till. De i propositionen föreslagna bestämmelserna bör sålunda kompletteras för att möjliggöra för i att motta statsbidrag för åtgärder för främjande av bl. a. busstrafik. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att med ändring av vad som anförts i proposition 1981/ 82:133 beslutar att statsbidrag till åtgärder för kollektivtrafiken skall kunna utgå också till landstingskommun i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G5022382 · 1982-03-25 00:00:00 — m. fl. Statsbidrag till väg- och gatuhållning m. m. 1981/82:133) 1 propositionen föreslås åtgärder för att få till stånd en rationellare väghållning och ett vidgat kommunalt inflytande i väghållningsfrågor. Propositionens förslag bygger bl. a. på förslag från den s. k. väghållningsutredningen (Dsk 1981:4). Denna utredning har i sitt betänkande redovisat möjligheter till förenklad administration när det gäller bidrag till vägar. Förslaget innebär att det s. k. investeringsbidraget skulle omvandlas till dels ett objektdestinerat bidrag, dels ett årligt schablonbidrag. Det sistnämnda skulle stå till kommunernas fria disposition. I propositionen föreslås emellertid ett system innebärande att statsbidrag skall kunna lämnas för bidragsgrundande kostnad för investeringar i väg- och gatunätet och för investeringar i spårtrafikanläggningar. Den administrativa förenkling av bidragssystemet som väghållningsutredningens förslag innebär uppnås därmed inte. Enligt vår mening bör propositionen i denna del avvisas och i stället väghållningsutredningens förslag genomföras. Således bör även schablonbidraget utformas i enlighet med detta förslag. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar att det statliga investeringsbidraget delas upp i ett objektdestinerat bidrag och ett schablonbidrag, 2. att kommunerna får fritt disponera schablonbidraget inom vägoch trafikområdet. () () () PER STENMARCK (m) ()
mot · G5022391 · 1982-03-24 00:00:00 — Stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet (prop. 1981/82:155) I propositionen föreslås att ett stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet inrättas. Det ekonomiska stödet föreslås dels utgå med . som grundbidrag för organisationer med mer än 3 000 medlemmar, dels som ett rörligt bidrag med . Kvinnoorganisationernas arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män är ett viktigt samhällsarbete. Kvinnoorganisationerna har varit pådrivande för att genomföra sociala reformer. Även kommer kvinnoorganisationerna att ha betydelse för utvecklingen av samhället. Vi lever i ett statsfinansiellt läge som gör att vi måste spara på statens utgifter. Moderata samlingspartiet har framlagt en rad förslag till sparåtgärder som vi anser vara nödvändiga för att klara statens finanser. Vi kan därför inte f. n. bifalla expansiva förslag. Exempel härpå är stöd till kvinnoorganisationer som föreslås i propositionen. De största kvinnoorganisationerna, de som samlar mest kvinnor, är de politiska kvinnoförbunden. Dessa organisationer erhåller stöd via sina moderpartier, som av har partistöd höjt . Enligt det förslag till stöd till kvinnoorganisaioner som föreligger skulle de politiska kvinnoförbunden erhålla av stödet. Det skulle alltså bli ett nytt partistöd. utgår statsbidrag till kvinnoorganisationerna genom projektbidrag. Dessa uppgick 19771979 till drygt 6,4 milj. kr. Vi är kritiska till dessa bidrag, som genom sin karaktär styr organisationernas arbete i stället för att stödja. Vi förordar därför att dessa stöd omprövas. För flera av de mindre organisationerna, t. ex. , utgår dessa medel till större belopp än vad stödet till kvinnoorganisationerna skulle göra. I utredningen till kvinnoorganisationerna (SOU 1980:44) har föreslagits att dessa bidrag skall omformas till ett reguljärt stöd. Vi finner det beklagligt att propositionen inte har fullföljt denna tanke. Utredningen tog också upp ett resonemang angående finansieringen av ett stöd till kvinnoorganisationerna genom avbyråkratisering av bidragsgivningen. Vi saknar också ett fullföljande av detta resonemang i propositionen. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar avslå proposition 1981/82:155, 2. att hos regeringen begär förslag om ändring av det 1981/82:2391 14 s. k. projektbidraget till kvinnoorganisationer i enlighet med vad som förordas i motionen. () ()
mot · G5022392 · 1982-03-31 00:00:00 — 1981/82 2392-2397 Ändring i m. m. (vissa ändringar rörande straffverkställighet) (prop. 1981/82:153) I propositionen föreslås bl. a. den ändringen av reglerna om villkorlig frigivning att minimitiden i fängelse sänks från . Institutet villkorlig frigivning är ett uttryck för ett individualpreventivt synsätt, nämligen att straffet har till främsta ändamål att behandla, vårda, den dömde så att han icke begår nya brott. Det skulle därför ej ankomma på domstolen att bestämma strafftidens längd. tillämpas dock reglerna om villkorlig frigivning nära nog schematiskt. Korta straff avkortas med en tredjedel, långa straff med hälften, allt med vissa undantag. (Rabatten är alltså större vid särskilt grova och allvarliga brott.) Denna individualpreventiva filosofi har numera utsatts för svidande kritik (se bl. a. BRÅ, Nytt straffsystem. Rapport 1777:7, och , Tiden nr 5, s. 279 ff.). Behandlingstanken bör därför icke längre ligga till grund för bekämpningen av brott. I stället måste straffets allmänpreventiva betydelse tillmätas avsevärt större vikt, nämligen att det är hotet om straff men ej själva bestraffningen som avhåller en person från att begå brott. Brottsutvecklingen är så skrämmande att samhället icke längre kan avstå från att beivra brott med allvar och konsekvens, en ståndpunkt som torde stå i överensstämmelse med det allmänna rättsmedvetandet. polisanmäldes sålunda nära 880 000 brott, en ökning med ej om man jämför med genomsnittet för . Som BRÅ framhåller i sin rapport följer av ett underkännande av behandlingstanken att grunden för institutet villkorlig frigivning faller (s. 237). Till stöd för ett slopande av institutet talar också att domstolens dom - som anmärkts - icke verkställs fullt ut. Dagens system med dubbel bokföring (bruttostraff och nettostraff) har för övrigt lett till sådana egendomligheter att domstolarna getts möjlighet att utdöma fängelse, detta för att få garanti för att den dömde verkligen sitter bakom lås och bom (proposition 1980/81:76 s. 48)1 Till stöd för propositionen anför departementschefen att fängelsestraffkommittén (dock ej enhälligt) anfört övertygande skäl för förslaget om sänkning av minimitiden. Något annat skäl synes dock ej ha redovisats från kommitténs sida än att en sänkning av tiden skulle innebära en ganska avsevärd förkortning av frihetsstraffets längd för dem som döms till tre och fyra månaders fängelse! Förslaget innebär slutligen en sänkning av brottens straffvärde så att säga bakvägen. Tidpunkten härför är icke väl vald med hänsyn till brottssituationen. På nu upptagna skäl hemställer jag att avslår den i proposition 1981/82:153 föreslagna ändringen av 26 kap. 6 och 8 §§ .
mot · G5022393 · 1982-03-31 00:00:00 — i Namnlag (prop. 1981/82:156) Justitieministern har visat en anmärkningsvärd förmåga att föreslå mer eller mindre komplicerade besynnerligheter. Det senaste (måhända det sista?) bidraget i genren är proposition 1981/82:156 Ny namnlag. Utan att besvära med ett referat av lagförslaget vill jag endast framhålla att dess bärande principer enligt uppgift är att verka för jämställdhet även i namnhänseende. Den enklaste lösningen av namnfrågan på basis av denna princip vore att införa det spanska namnsystemet, nämligen faderns och moderns efternamn, t. ex. y Gasset, eller i svensk version exempelvis och , och , och etc. På detta sätt vore all rättfärdighet uppfylld i första instans. Frågan är därnäst vad den eventuella avkomman bör ha för namn. Om exempelvis och ingår äktenskap eller sammanbor under äktenskapsliknande former med och föreligger ju tolv valmöjligheter, för så vitt man av datatekniska skäl inte vill medge utnyttjandet av fyra efternamn. För enkelhetens skull kunde man då besluta att det nya namnet lämpligen skulle bestå av faderns morsnamn plus moderns farsnamn, således i detta fall och . Härigenom skulle även tillbörligt aktgivande på den kognatiska begreppsapparaten ha iakttagits. Justitieministern har även ansett det nödvändigt att möjliggöra för båda parterna i ett äktenskap att antaga varandras namn, dvs. att skulle kunna antaga namnet och bli baron , (dock måhända under förutsättning att detta icke mötte gensaga från närmast berörda släktingar). Ett införande av två namn enligt vad ovan föreslagits skulle då innebära att justitieministern kunde kalla sig och medan den nya baronens namn bleve och (jämför ätten Thurn und Taxis), friherrinnan dock obetaget att i gengäld skriva sig och . Denna fråga förefaller dock inte tillräckligt utredd för att i nuvarande läge kunna tjäna som underlag för beslut. Under hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1981/82:156, 2. att hos regeringen begär nytt och bättre förslag i namnfrågan. G. () i
mot · G5022394 · 1982-04-01 00:00:00 — m. fl. Ansvarighet för närradio (prop. 1981/82:92) I proposition 1981/82:92 har regeringen lagt fram förslag om lag om ansvarighet för närradio. I motion i anledning av proposition 1981/82:127 har vi avstyrkt den permanentning av närradioverksamheten som föreslagits däri och i stället föreslagit en förlängning av nuvarande försöksverksamhet . Till följd härav anser vi att förslagen i nu aktuell proposition bör avslås. Nuvarande lag om ansvarighet i försöksverksamhet med närradio bör fortsätta att gälla. Med stöd av det anförda hemställs att avslår proposition 1981/82:92. () () () () HANS () () () () () () () 1* 1981182.
mot · G5022396 · 1982-04-01 00:00:00 — Det förefaller emellertid inte lämpligt att införa ett särskilt utbildningsbidrag av föreslaget slag. När företagen inför nya tekniska processer sker det i syfte att effektivisera produktionen. Det ter sig då i och för sig rimligt att nödvändig information och utbildning till de anställda bekostas direkt av företagen. Med hänsyn till vikten av att ny teknik i ökad utsträckning tas i anspråk av företagen kan det likväl vara motiverat att från samhällets sida stimulera en sådan utveckling. Det bör dock, i stället för genom nya statliga bidragsformer, ske genom en lämplig utformning av beskattningsreglerna. Den vägen har traditionellt visat sig effektivt leda till eftersträvade rationaliseringsåtgärder. Vi menar att kostnader för utbildning och andra liknande insatser i samband med en datorisering i företagen borde kunna ge rätt till extra avdrag enligt de principer som gäller för företagens forsknings- och utvecklingskostnader. Med den av oss förordade stimulansmodellen undviks dessutom de administrationskostnader som är förknippade med en ny statlig bidragsform. bör således med avslag på regeringens förslag begära ett förslag till ändring i beskattningsreglerna i överensstämmelse med vad här anförts. Förslaget i propositionen att inrätta ett antal Verkstadstekniska utvecklingscentra och s. k. CAD/CAM-enheter tillstyrks. Dessa förslag syftar till att underlätta utnyttjandet av datorstödd produktionsteknik. Förslagen ligger således väl i linje med vad vi tidigare anfört om vikten av att stimulera ett ökat utvecklande och utnyttjande av ny teknik. I en nypublicerad rapport har statens industriverk analyserat utvecklingsmöjligheter och utvecklingskrav för svensk elektronikindustri . I rapporten pekas bland annat på vissa utvecklingshämmande faktorer och exemplifieras åtgärder som bör vidtas för att underlätta den pågående expansionen i denna bransch. Vi menar att regeringen bör granska de i rapporten upptagna frågorna och återkomma till med förslag syftande till att stimulera utvecklingen inom den för svenskt näringsliv utomordentligt viktiga elektronikindustrin. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi 1. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den fortsatta inriktningen av politiska åtgärder på dataområdet, 2. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de datapolitiska rekommendationer som presenteras i propositionen, 3. att avslår förslaget i propositionen att inrätta ett särskilt organ för teknikupphandling på dataområdet, 4. att till anslaget Anskaffning av ADB-utrustning för /83 anvisar ett reservationsanslag av , 5. att avslår förslaget att till ett nytt anslag, Teknikupphandling inom dataområdet, för /83 anvisa ett reservationsanslag av , 6. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en aviserad utredning rörande det internationella dataflödet. () () () () H. () L. () i () PER () ()
mot · G5022397 · 1982-04-01 00:00:00 — m. fl. Samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123) Under hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:2396 av m. fl. angående samordnad datapolitik hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den fortsatta inriktningen av fastighetsdataverksamheten. L. () i H. () () () PER ()
mot · G5022398 · 1982-04-01 00:00:00 — 1981/82 2398-2404 Motion 1981/82:2398 m. fl. Samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123) Under hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:2396 av m. fl. angående samordnad datapolitik hemställs 1. att avslår förslaget att till bred utbildning i datafrågor anvisa ett reservationsanslag om , 2. att för information om datalagen och skyddet för den enskildes integritet anvisar ett reservationsanslag om . H. () () () PER ()
mot · G5022399 · 1982-04-01 00:00:00 — Motion 1981/82:2399 m. fl. Samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123) Under hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82:2396 av m. fl. angående samordnad datapolitik hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder syftande till att undanröja utvecklingshämmande faktorer på data- och () () () () H. () () PER () ()
mot · G5022400 · 1982-04-01 00:00:00 — m. fl. Samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123) Under hänvisning till vad sorn anförts i motion 1981/82:2396 av m. fl. angående samordnad datapolitik hemställs 1. att avslår förslaget att införa ett särskilt utbildningsbidrag för utbildning i samband med datorisering i små och medelstora företag, 2. att hos regeringen begär förslag till gynnsammare beskattningsregler i samband med kostnader i företagen för utbildning och liknande insatser i anslutning till ianspråktagandet av ny teknik. () H. () () () () () () PER () () ()