ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022186 · 1982-03-15 00:00:00 — 1981/82 2186-2193 Motion 1981/82:2186 i Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I regeringens proposition 1981/82:102 föreslås att marinens sjukvårdsskola, som är förlagd till , flyttas till . Jag ställer mig mycket tveksam till detta förslag, som för övrigt också saknar stöd från chefen för marinen och överbefälhavaren. tjänstgjorde jag som marinläkare vid i , Karlskrona kustartilleriförsvar, Göteborgs kustartilleriförsvar, Stockholms kustartilleriförsvar, samt vid det rörliga kustartilleriet under utbildning och övningar i och Hemsö fästning. Jag blev i tillfälle att leda kustartilleriets sjukvårdsutbildning i , och och att utarbeta dess dåvarande stridssjukvårdsreglemente. har jag bl. a. också varit kommenderad som stabsläkare på kustflottan. Jag tror mig därför känna något litet till vad det rör sig om. Det måste vara en stor fördel även för den militära sjukvårdsutbildningen att kunna repliera på den utbildnings- och forskningskapacitet, som den synnerligen aktiva medicinska fakulteten i representerar och som av allt att döma bidragit till att göra marinens sjukvårdsskola till en slagkraftig enhet, med tradition och erfarenhet bakom sig. Att lägga ner en sådan enhet för att sedan mödosamt - och säkerligen med betydande kostnader - försöka bygga upp något liknande i förefaller mig ur beredskapssynpunkt vådligt och ur regionalpolitisk synvinkel föga angeläget. Vid MKV/KA4 kommer enligt föredragandens förslag fortfarande radar-, min-, artilleri- och markstridsutbildning att försiggå, varför sjukvårdsutbildningen rimligen fortfarande kan integreras i en fredsorganisation, vars beredskap kan hållas på en godtagbar nivå. Den förutsedda samordningen mellan den militära och civila sjukvården i krig torde också kunna ge tillfälle till meningsfulla övningar. Mot bakgrund av det anförda får jag hemställa att beslutar att Marinens sjukvårdsskola inte omlokaliseras till utan får kvarstanna i . 1 1981/82.
mot · G5022187 · 1982-03-16 00:00:00 — Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltalades utevaro 1981/82:105) I propositionen föreslås att tingsrätt skall få vidgade möjligheter att avgöra brottmål när den tilltalade har uteblivit från domstolsförhandling. har domstol kunnat avgöra mål i den tilltalades utevaro om det - som lagen uttrycker det - ej förekommer anledning att ådöma annan brottspåföljd än böter och saken inte kunnat nöjaktigt utredas. Den ändring som föreslås i 46 kap. 15 § innebär att brottmål i fortsättningen skall kunna avgöras i den tilltalades utevaro också då det finns anledning att döma till fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Bakgrunden till att begärt att rättegångsutredningen skall lägga fram ett reformförslag i denna fråga före övriga förslag på tingsrättsprocessens område är framställningar från det praktiska rättslivet. Framför allt från domstolshåll har framhållits att huvudförhandling i brottmål i allt mer ökad utsträckning måste ställas in till följd av att den tilltalade inte infinner sig till huvudförhandling trots att han delgivits kallelse. Detta medför ökade kostnader och besvär för domstolar, åklagare, advokater, parter, vittnen etc. Vi har full förståelse för den strävan att hejda det resursslöseri som uppkommer genom att utsatta förhandlingar måste inställas enbart därför att den tilltalade inte infinner sig. Att märka är dock att rättegångsutredningen framhållit att resultatet av gjorda undersökningar tyder på att de påtalade problemen faktiskt sett kanske inte är så stora som de på sina håll upplevs. Mot de praktiska olägenheter som utan tvekan finns måste dock ställas betänkligheter av principiell natur. Vill vi ha ett rättssystem där det skall bli möjligt att döma människor till ingripande - också frihetsberövande påföljder - utan att de över huvud taget har hörts inför domstol? Hela vårt rättegångsförfarande bygger på principen att den som är åtalad för brott skall höras muntligen inför rätten, och att domstolen skall döma enbart efter vad som förekommit vid förhandlingen. Det system som föreslås förutsätter vidare en förprövning av målet i både skuldfrågan och påföljdsfrågan. Detta måste medföra att förundersökningsprotokoll kommer att tilläggas en alltför avgörande betydelse. Också av det skälet är förslaget otillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt. Det kan också medföra att det bland det brottsliga klientelet sprids den uppfattningen att man inte behöver ta på sig obehaget att inställa sig inför rätten - man blir dömd ändå. Det kan alltså medföra att allt fler underlåter att komma tillstädes till utsatta förhandlingar. Av lagrådsyttrandet framgår med önskvärd tydlighet de allvarliga betänkligheter som kan riktas mot förslaget. Vi finner alltså att den framlagda propositionen har sådana brister att den inte bör antas av . Skall ändringar ske bör de övervägas i ett sammanhang sedan rättegångsutredningen framlagt ett fullständigt förslag om ändringar i tingsrättsprocessen. Med anledning av det anförda hemställs att avslår proposition 1981/82:105. G. () i
mot · G5022190 · 1982-03-15 00:00:00 — 1981/82:2190 m. fl. Förslag till ny lagstiftning om riksvapen och flagga (prop. 1981/82:109) I proposition 1981/82:109 föreslås modernisering av gällande lagstiftning om vapen och flagga. Främst riksvapnet är en maktsymbol för monarkin, med feodala överhetsinsignier. Det återspeglar inget av det svenska folkets historia och kultur och inget av den svenska naturen. Plogens, räfsans, sågens och hammarens folk har byggt vårt land, icke högadliga släkter, vare sig dessa varit av inhemskt eller importerat ursprung. riksvapen bör därför ändras i enlighet därmed. Regeringen föreslår att de rekommenderade flaggdagarna skall fastställas i en av regeringen beslutad förordning, därför att ändringar inte skall behöva dras i . Även om frågan är av liten vikt bör beslutanderätten över den ligga kvar hos . Regeringsförslaget bör därför avslås i denna del. De allmänna flaggdagarna bör ses över. , till minne av en svensk konungs död i ett erövringskrigståg, bör icke vara allmän flaggdag. Likaså bör de allmänna flaggdagar som infaller på kungafamiljens (kungens, drottningens och kronprinsessans) födelse- och namnsdagar avskaffas. Vi förordar detta utifrån vår grundsyn att bör bli republik. Men vi anser att dessa flaggdagar kan tas bort redan före övergången till ett tidsenligt statsskick. De utgör ett onödigt inslag av fjäsk för den symbol för klassamhällets vidmakthållande som monarkin utgör. Detta hindrar ju inte dem som anser sig ha speciella band med den berörda familjen eller andra anledningar att fira konungafamiljens bemärkelsedagar med flaggning, att göra detta. Däremot kan övervägas att införa flaggdagar som haft betydelse i det arbetande folkets historia. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om riksvapen och hos regeringen begära förslag till åtgärder i enlighet därmed, 2. att beslutar att avslå regeringens förslag att de allmänna flaggdagarna skall fastställas officiellt genom en av regeringen beslutad förordning, 3. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om översyn av de allmänna flaggdagarna och hos regeringen begära förslag till åtgärder i enlighet därmed. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G5022191 · 1982-03-22 00:00:00 — Motion 1981/82:2191 m. fl. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket (prop. 1981/ 82:143) I proposition 1981/82:143 2.3.5 Återkallelse av serveringstillstånd berörs reglerna om ny- och omprövning av tillstånd att försälja alkoholdrycker. Därtill i lagförslaget. Nuvarande regler föreslås förtydligade och en regel om uppgiftslämnande införs. I statsrådets förslag nämns att olika myndigheter kan vara naturliga uppgiftslämnare och samrådspartners. Då det gäller restaurangbranschen och dess alldeles speciella problem finns dessutom en omfattande kunskap och en stor informationsbank hos de fackliga organisationerna som är verksamma inom branschen. Detta är en unik tillgång som torde vara till stor nytta vid prövningen av tillståndsgivning, såväl vid ny- som vid omprövning. Ett företag som vid upprepade tillfällen bryter mot gällande kollektivavtal gör sig skyldig till allvarlig ekonomisk misskötsamhet helt jämfört med oaktlåtenhet att inbetala skatter eller avgifter. De fackliga organisationerna känner väl till dylika förhållanden och kan bidraga till en korrekt helhetssyn. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att berörda fackliga organisationer jämställs med de föreslagna uppgiftslämnande myndigheterna vid uppgiftslämnandet om misskötsamhet som underlag vid bedömning om tillståndsgivning. () ()
mot · G5022197 · 1982-03-17 00:00:00 — Ändringar i sjukförsäkringen m. m. 1981/82:144) I min motion 1980/81:1220 tillät jag mig att föreslå att man skulle flytta tillbaka avgiften för sjukpenningförsäkringen från arbetsgivaravgiften, dit den fördes i samband med en av Hagarundorna, till den enskilde medborgarens skattsedel, varigenom man lätt skulle kunna uppnå två fördelar, vilka nu båda gått förlorade, nämligen dels att anpassa sjukpenningen efter envars arbetsinkomst, dels att erbjuda olika avgiftsalternativ, beroende på vilket antal karensdagar den enskilde för sin del vill välja. I det förstnämnda hänseendet kommer man bort från tak-tänkandet - eftersom avgiften då direkt relateras till den enskildes inkomst; i det andra hänseendet skapar man en valfrihet som ger dem som vill ha maximal trygghet tillfälle att välja en karensfri men dyrare försäkring, medan de mera optimistiska, genom att välja en maximal karenstid, i stället får en större del av sin inkomst disponibel för andra omedelbara behov. Genom att återföra sjukpenningförsäkringens kostnader till den enskilde - vilket ju är modellen för egenföretagarna - frigörs ju i stället motsvarande löneutrymme, vilket då bör stå till de anställdas individuella förfogande. Jag hyser förtröstan till att försäkrings- och skatteväsendets datorer skall kunna administrera en sådan reform utan nämnvärda svårigheter. ville i sitt betänkande 1980/81:18 inte ta ställning till denna och några liknande motioner med hänsyn till då pågående utredningsarbete. Detta var beklagligt, eftersom ett återförande av ansvaret för sjukpenningförsäkringen till den enskilde skulle ha medgivit en ökad valfrihet, varigenom de sinnesrörelser som satts i gång av diskussionen om karensdagarna skulle ha varit överflödiga, om envar själv fått bestämma vilken karensdagsnivå han eller hon ville kosta på sig. Mot bakgrund av det här anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om återförande av ansvaret för erläggande av sjukförsäkringsavgifter till varje löntagare individuellt över skattsedeln med möjlighet för vederbörande att själv välja karensdagsalternativ och däremot svarande avgiftsalternativ. G. () i
mot · G5022198 · 1982-03-17 00:00:00 — Ändrat huvudmannaskap för akademiska sjukhuset i m. m. 1981/82:145) Regeringens proposition 1981/82:145 innehåller dels uppgifter och förslag rörande ändrat huvudmannaskap för akademiska sjukhuset i , dels m. m.. Under detta m. m. döljer sig (s. 14-15) uppgiften att statens förhandlingsnämnd överlämnat ett protokoll fört vid förhandlingar mellan SFN och företrädare för huvudmännen för kommunala undervisningssjukhus om fortsatt samarbete angående läkarutbildning och forskning. Detta protokoll är inte bifogat propositionen, men likväl föreslår föredragande statsrådet i sin hemställan (p. 2) att skall bemyndiga regeringen att ikläda staten i överenskommelsen angivna förpliktelser. Beteckningen m. m borde fortsättningsvis icke förekomma i rubriken på propositioner, eftersom en sådan ofullständig innehållsdeklaration kan medföra att en anledning att motionera förbises. I föredragandens anförande redovisas vad gav regeringen till känna om hur kommande läkarutbildningsavtal med skulle utformas, och regeringen har sedermera fäst SFN:s uppmärksamhet härpå. Ehuru tillkännagivande formellt var knutet främst till är det uppenbart att samma problematik gäller alla kommunala undervisningssjukhus. Föredragande statsrådet har (s. 15) på ett korrekt sätt anknutit tillkännagivandet till kommande läkarutbildningsavtal utan inskränkning till visst sjukhus. Det hade då inte varit ur vägen att SFN redan i samband med utarbetandet av avtalet rörande akademiska sjukhuset och den föreslagna förlängningen av övriga avtal också tillgodosett de av anförda önskemålen, vilket ej skett. Ingen ytterligare förlängning av några läkarutbildningsavtal bör från statens sida godkännas med mindre den begärda redovisningen lämnas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att ger regeringen till känna att varje framtida förslag till läkarutbildningsavtal eller till förlängning av sådant avtal skall innehålla särskild redovisning av de verksamheter som skall tillgodoses genom statens bidrag till huvudmännen. G. () i
mot · G5022199 · 1982-03-18 00:00:00 — Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I proposition 1981/82:102 föreslår departementschefen ändring av beslut vid (prop. 1975:75, FöU 14, rskr 172) om nedläggning av innebärande att bastroppen vid f. d. F 11 dras in. Vidare föreslås att försvarets ansvar för förvaltningen av kvarvarande anläggningar av besparingsskäl upphör. beslut innebär att f. d. Fil skall behållas som krigsflygfält. Detta innebär att försvaret även i fortsättningen skall underhålla flygplatsen för detta ändamål. och kommuner överväger att tillsammans med företag i regionen bilda flygplatsbolag för civil flygverksamhet på f. d. F 11-fältet vid . Härvid förutsätts att möjligheter till civil flygverksamhet skall kunna bedrivas. För resterande mark och byggnader är det rimligt att försvaret överlåter ägandet och förvaltningsansvaret till . Då staten på detta sätt kan minska sina framtida kostnader är det skäligt att erhåller medel för de förändringar i anläggningarna som erfordras för annan verksamhet. Departementschefen föreslår vidare att arméflygskolan, som bedriver sin verksamhet vid Brandholmens flygplats, skall upphöra i den form den nu har och ingå i ett nytt eventuellt helikopterförband. Han förslår även att planeringen inriktas mot att det nya förbandet lokaliseras till . Vi förutsätter att till dess detta helikopterförband sätts upp inom armén arméflygskolans verksamhet bibehålls i . Då Skavstafältet (f. d. Fil) har de bästa förutsättningarna av de två flygplatserna i regionen för långsiktig utveckling av civil flygverksamhet är det från denna synpunkt angeläget att arméflygskolans verksamhet, den kommer att fortleva i nuvarande form, flyttas till Skavstafältet, där den värnpliktiga personalen redan nu är förlagd. Den utrustning och kapacitet som finns på Skavstafältet uppfyller också arméflygskolans behov bättre än de resurser som Brandholmens flygplats har. Genom en sådan åtgärd skulle två goda syften uppfyllas . Skolan får bättre arbetsmöjligheter och en framtida civil flygverksamhet ges starthjälp. Med anledning av motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i anslutning till förslaget att bastroppen vid Fil indras. () ()
mot · G5022200 · 1982-03-18 00:00:00 — 1981/82 2200-2205 Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I föreliggande totalförsvarsproposition liksom i försvarskommitténs slutbetänkande är inriktningen att minst fyra robotbåtar skall beställas , dvs. Denna s. k. robotbåt 90-serie utgör fortsättningen på de två robotbåtar - ytattack 81 - som beställdes . Dessa sex robotbåtar - som ges ubåtsjaktförmåga - skall ersätta de redan starkt föråldrade sex torpedbåtarna av typ I. Någon som helst ersättning för redan utgångna eller utgående jagare och fregatter finns inte i planerna. Ej heller synes någon utökning av det ringa antalet ubåtsjakthelikoptrar avses att ske . Detta innebär att någon egentlig förstärkning av vår förmåga att förhindra otillbörligt uppträdande ubåtar på svenskt territorium inte kommer till stånd, trots de upprepade påminnelser om behovet härav, som vi fått. I ett neutralitets- eller krigsläge kan vi inte heller ge vår sjöfart - däribland transporterna till - ett tillfredsställande skydd. Beställningen av de två robotbåtarna ytattack 81 har motverkat en akut beläggningskris på , men varvet måste likväl drastiskt minska antalet anställda. Uppdelningen av robotbåtama i två serier är mindre rationell, då man går miste om serieeffekten. Både av militära beredskapsskäl och för att bevara sysselsättning och kompetens synes det önskvärt att tidigarelägga ett beställningsbemyndigande för minst två - helst fyra - robotbåtar typ 90 genom en utökning av ytattack 81-serien. Med hänvisning till det anförda får jag hemställa att ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om ett tidigareläggande av beställningsbemyndigande för ytterligare ett antal robotbåtar typ 90 . G. () i
mot · G5022202 · 1982-03-18 00:00:00 — m. fl. Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I regeringsproposition /82:102 om säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling föreslås en minskning av antalet militär- och civilområden från nuvarande sex till fem. Minskningen föreslås genomföras genom en uppdelning av Bergslagens militär- och civilområde på Västra och Nedre militär- och civilområden. Indelningen i militär- och civilområden är ett riksintresse med stor betydelse för hela totalförsvaret. Överbefälhavaren förordar därför bestämt att Bergslagens militärområde skall vara kvar, och hans experter i försvarskommittén har reserverat sig mot kommitténs förslag att minska antalet till fem. En avveckling av Bergslagens militär- och civilområde får också betydande konsekvenser för sysselsättningen i , ett förhållande som måste beaktas i sammanhanget. Militärbefälhavaren och civilbefälhavaren har i en skrift VO B I FRED OCH KRIG redovisat fakta om följderna av en nedläggning. Av denna framgår att av både militärstrategiska och sysselsättningsskäl så bör bibehållas. Av senare framtagna utredningar framgår också att någon besparingseffekt inte torde kunna åberopas som skäl för en nedläggning. Tvärtom kan det hävdas att fyller högt ställda krav på effektivitet och rationalitet. De beräkningar som gjorts pekar entydigt på att ett mindre rationellt militärområde i sig rymmer särskilda förusättningar till en rationell produktion. Inom har dessa förutsättningar uppenbarligen kunnat tillvaratas. Till kostnadsbiten måste även vägas de stora samhällsekonomiska kostnader som drabbar främst . Ett bibehållande av är en lokaliseringspolitisk åtgärd som inte medför några merkostnader. Med hänvisning till vad som i motionen framhållits hemställs att som sin mening uttalar att Bergslagens militär- och civilområde bibehålls enligt nuvarande indelning. () ()
mot · G5022205 · 1982-03-17 00:00:00 — m. fl. Stöd till taltidningar (prop. 1981/82:129) Kravet om att dragspressen måste göras tillgänglig även för synskadade har drivits länge och intensivt av de synskadades egna organisationer och även förts fram i . tas äntligen ett steg mot en lösning av frågan. Regeringen föreslår i proposition 1981/82:129 att 10 milj. kr. skall avsättas för stöd till taltidningar. Mot bakgrund av vpk-gruppens tidigare framförda synpunkter i frågan är det inte svårt att uttala stöd för de i propositionen framförda principiella resonemangen om dagstidningarnas roll. Det är bara beklagligt att principerna endast tycks gälla inom vissa, mycket begränsade, ekonomiska ramar. De viktiga delarna om mångfald inom pressen och valfrihet för läsaren har inte vunnit genomslag i regeringens inställning till de synskadades behov. Detta framgår av att regeringsförslaget går ut på att endast den största tidningen i varje spridningsområde skall utges som taltidning. Därmed begränsas på ett otillbörligt sätt de synskadades tillgång till opinionsbildning. Likaså finns en inte acceptabel begränsning i regeringens förslag om att taltidningsutgivning endast kan genomföras med ett bestämt antal synskadade i ett geografiskt område. Självfallet måste inriktningen vara att urvalet av tidningar för taltidningsutgivning görs så att olika åsikter blir företrädda och likaså att hänsyn tas till utgivningstäthet, spridningsområde osv. Detta är synpunkter som måste beaktas redan i detta inledningsskede av taltidningsutgivningen. Eftersom det är ovedersägligt att verksamheten måste byggas ut väsentligt mer än vad det föreslagna beloppet på 10 milj. kr. tillåter, finns det behov av att redan nu lägga fast en utvecklingsplan. Däri måste som en väsentlig del ingå att staten successivt tar över hela kostnadstäckningen. Det nu aktuella förslaget, att staten ansvarar för kostnaderna när det gäller teknik och distribution, medan de redaktionella kostnaderna måste bestridas av tidningarna själva, kan inte tillgodose en riktig utveckling. Denna finansieringsväg kan svårligen förenas med de i propositionen uttalade förhoppningarna om en heltäckande försörjning av landets synskadade. Fråga om de synskadades tillgång till dagspress är principiellt och mänskligt mycket viktig. Handikapprörelsen har också starkt prioriterat den bland många andra angelägna frågor. Då måste av beslut tydligt framgå att frågan inte är avförd i och med detta beslut. Målet måste vara att alla människor, oavsett handikapp, skall kunna välja vilken tidning de vill ta del av. Informationsrätten måste erkännas gälla alla. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att rikdagen uttalar att urvalet av dagspress utgiven som taltidning bör ske utifrån principen om mångfald och valfrihet, 2. att hos regeringen hemställer om en handlingsplan med inriktning att uppnå målet att all dagspress utges som taltidningar. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G5022212 · 1982-03-18 00:00:00 — Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) Programmet för statens lagring av råolja lades fast av statsmakterna . Till grund för beslutet låg förslag års oljelagringskommitté som tillsammans med en rad tunga remissinstanser bl. a. påpekade vikten av snabb upplagring. Regeringen, och sedermera , anslöt sig härtill. Någon oenighet rådde ej om det önskvärda i att slutföra programmet snabbt. Den reservation som gjordes var att inlagringsperioden med anledning av marknadsmässiga och statsfinansiella skäl kan behöva utsträckas något, dock längst till utgången av . från detta beslut har regeringen föreslagit - i budgetpropositionen och i totalförsvarspropositionen - att skall besluta om en inlagringstakt som gör att programmet genomförs tidigast till utgången av . Detta motiveras med statsfinansiella skäl. Däremot sägs ingenting om de marknadsmässiga förutsättningarna. Aktuella marknadsmässiga skäl talar dock för att snabba upp inlagringen. Många bedömare anser att chansen är god för ett lågt oljepris , medan risk finns för prishöjningar därefter. Med andra ord: kanske belastningen på folkhushållet blir mindre på mycket kort sikt, jämfört med programbeslutet , men den kan behöva återbetalas med större insats . Särskilt ogynnsam blir naturligtvis denna uppläggning om vi av yttre skäl blir tvungna att köpa råolja till högt pris i pressade situationer. Mot denna bakgrund anser jag att det finns skäl för att nu klart uttala dels att ytterligare försening inte får riskeras, dels att regeringen bör tillse att sådana avvikelser från den planerade upplagringstakten kan ske som marknadssituationen motiverar och som kan förkorta tiden tills programmet genomförts. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts om lagring av råolja.