mot · G5021589 · 1982-01-02 00:00:00 — Det gäller t. ex. cancereffekter, som i regel inte uppstår förrän minst efter det att man först kommit i kontakt med ämnet. Därför är det på detta område särskilt angeläget att samhället har en effektiv kontroll, och att man så långt möjligt i förväg förhindrar sådan kemikalieanvändning som kan leda till skador. Grundprincipen för samhällets kontrollarbete är att tillverkare, importörer och arbetsgivare har ansvar för att de produkter de saluför eller använder inte skadar människa eller miljö. Det finns ett nära samband mellan arbetsmiljön och den yttre miljön. a. gäller detta kontrollen av kemiska ämnen, där de åtgärder som behövs till skydd för den yttre miljön och för arbetsmiljön till stor del sammanfaller. I en annan partimotion tar vi upp frågor om den yttre miljön. Där tas också upp sådana frågor om produktkontrollen som berör både arbetsmiljön och den yttre miljön. Vi hänvisar dit i fråga om de närmare motiven för våra ställningstaganden, samt om de yrkanden vi förelägger . Här vill vi dock kort sammanfatta några av de förslag vi där lämnar, och som direkt berör arbetsmiljön. Det kraftigt försenade produktregistret måste nu snabbt byggas upp. Registret skall innehålla uppgifter om innehållet i alla de olika kemiska produkter som används i landet. Skyddsombuden skall få tillgång till uppgifter ur registret. Detta blir en värdefull komplettering till tillverkarnas och importörernas informationsskyldighet. När registret är uppbyggt, genomförs en förhandskontroll av kemiska ämnen. Det innebär att inga nya ämnen skall få införas utan att myndigheten fått dokumentation och gett sitt godkännande. förfarande skall betalas av de företag som vill införa de nya ämnena. I avvaktan på att produktregistret blir klart bör man undersöka möjligheterna att införa ett system med förhandsanmälan av nya ämnen. Förhandsanmälan skall ge myndigheten möjlighet att ingripa mot ämnen som bedöms skadliga. Försäljning eller import av en produkt som innehåller ett nytt kemiskt ämne bör inte få ske förrän myndigheten lämnat tillstånd till det. Skyddsombuden måste få ökad hjälp med att skaffa fram uppgifter om skadeverkningarna av olika kemiska ämnen och om andra forskningsresultat de kan ha nytta av. a. bör den informationscentral som inrättas vid få till uppgift att hjälpa dem med detta. Reglerna för märkning av kemiska produkter bör skärpas. F. n. kan man inte se på en omärkt produkt om den är omärkt därför att den inte omfattas av lagen om hälso- och miljöfarliga varor eller därför att tillverkaren eller importören försummat sin skyldighet att märka. Lagstiftningen bör kompletteras med regler som gör det möjligt att stadga hur det på en produkt skall framgå att den inte omfattas av lagstiftningen om hälso- eller miljöfarliga varor. En utvärdering bör göras av bekämpningsmedel som registrerats enligt gamla regler. En del av dessa skulle inte ha godkänts enligt nu gällande krav. De bör dras in. Ett samlat forsknings- och utvecklingsprogram skall bedrivas för att få fram nya, bl. a., biologiska bekämpningsmetoder som är bättre för arbetsmiljön och för den yttre miljön. Ökad satsning på undersökningar där man kartlägger hälsotillståndet hos grupper som är utsatta för särskild miljöpåverkan (epidemiologiska undersökningar). a. bör cancerregistret, missbildningsregistret och arbetsskadestatistiken utnyttjas effektivt för detta ändamål. Utökad utbildning behövs av experter på gifter (toxikologer) och av yrkesmedicinare. En särskild gift- och kemikommission bör tillsättas för att samordna det arbete som behövs för att genomföra den förbättring av bl. a. produktkontrollen som föreslås i motionen. I vår motion 1976/77:1675 påtalade vi att systemet med gränsvärden för kemiska och fysikaliska risker i arbetslivet måste utsträckas så långt som möjligt. Vi utgick där från att gränsvärdena skulle förankras i lagstiftningen genom föreskrifter som meddelas av arbetarskyddsstyrelsen. Vidare påpekade vi: Ett gränsvärde måste ligga på så säker nivå att några skador eller besvär ej uppträder under ett helt arbetsliv och så långt det är möjligt även skydda speciellt känsliga grupper. Detta skall gälla också vid samtidig förekomst av flera miljöfaktorer på arbetsplatsen. Även i socialutskottets utlåtande (1977/78:1) som antogs av betonades att kriterierna för gränsvärdena skall vara stränga, bl. a. med hänsyn till människors olika känslighet för besvär. Arbetet med gränsvärden efter lagens tillkomst har inte fullföljt dessa riktlinjer. I remissvar från LO och flera har påvisats att vetenskaplig dokumentation finns som visar på skadeverkningar vid halter under de nu gällande gränsvärdena. Även i arbetarskyddsstyrelsens eget beslutsunderlag för gränsvärdena finns i en del fall sådana uppgifter, utan att de lett till sådana sänkningar att dessa skadeverkningar förhindras. Vissa sänkningar av gränsvärdena har ägt rum men de är otillräckliga i förhållande till den dokumentation som finns om skadeverkningar av olika ämnen vid låga halter. I ett annat avseende finns däremot anledning att se mera positivt på gränsvärdesarbetet. De krav som bl. a. vi framförde i vår motion 1976/ 77:1675 om gränsvärden för fler ämnen har börjat tillgodoses i arbetarskyddsstyrelsens arbete med gränsvärden. Arbetsmiljölagen ger möjlighet att direkt straffsanktionera grövre brott mot gränsvärdesbestämmelserna. I vår motion 1976/77:1675 förutskickade vi att så borde ske. Denna möjlighet har emellertid inte utnyttjats. har vid tidigare tillfällen uttalat att gränsvärdena skall ges en sådan utformning att de på ett betryggande sätt skyddar mot ohälsa och mot andra skadliga effekter av kemiska och andra miljöfaktorer. Dessa uttalanden har inte gett de effekter som kunde önskas i det praktiska arbetet med gränsvärden. bör nu ge till känna att arbetet med att anpassa gränsvärdena till de mål som satts upp bl. a. i samband med arbetsmiljölagen måste påskyndas. Vid sidan om de hygienska gränsvärdena förekommer för några ämnen s. k. biologiska gränsvärden. Dessa bygger på att man med utgångspunkt i blod- eller urinundersökningar fastställer de nivåer den enskilde utsätts för. Det är angeläget att systemet med biologiska gränsvärden utvidgas till så många ämnen som möjligt. har i en skrivelse till arbetsmarknadsdepartmentet krävt en utredning om de arbetshygieniska och försäkringsmässiga aspekterna av sådana risker i arbetsmiljön som, då den gravida kvinnan utsätts för dem, kan leda till skador på fostret. Vi vill i detta sammanhang särskilt framhålla att dessa frågor inte får lösas genom särbestämmelser som diskriminerar kvinnor i arbetslivet. Målet måste vara att alla arbetsmiljöer ges en sådan utformning att även gravida kvinnor utan risk kan arbeta i dem. LO:s förslag innebär att en utredning ges i uppdrag att närmare undersöka hur gravida kvinnor skall tillförsäkras en säker arbetsmiljö med avseende på risker för fosterskada. Utredningen bör likaledes enligt LO undersöka och avge förslag om utformningen av ett försäkringsskydd att utnyttjas i de fall där miljöåtgärder och omplaceringsåtgärder inte ger tillräckligt skydd. Frågan har behandlats av socialutskott, vars utlåtande (SoU 1981/82:14) godkänts av . Utskottet konstaterade att arbetarskyddsverket har möjlighet att ingripa mot farliga arbetsmiljöer även om riskerna enbart gäller . Utskottet framhöll det angelägna i att arbetsskyddsverket utnyttjar denna möjlighet. Vi vill starkt understryka detta. Här behövs ökade insatser, liksom vad gäller genetiska risker som kan leda till fosterskador oavsett om det är fadern eller modern som varit utsatt för ämnet i fråga. Frågan om försäkringsskyddet utreds av översynen (S 1980:08) av föräldraförsäkringen m. m. Vi vill framhålla som angeläget att utredningen skyndsamt utreder denna fråga. Kvinnor som behöver ledighet därför att deras arbetsplats inte är säker för fostret, skall, när omplacering inte är möjlig, få fullgott försäkringsskydd. Huvudprincipen skall dock vara att skapa arbetsmiljöer som är säkra även för gravida och deras . Ett stort antal svenskar har avlidit i cancer på grund av att de utsatts för asbest i sitt arbete. Asbest kan, förutom cancer, också ge upphov bl. a. till en allvarlig dammlungesjukdom. Att kraftigt minska användningen av asbest i arbetslivet är därför en mycket angelägen uppgift. Arbetarskyddsstyrelsens asbestanvisningar är ett av de bästa exemplen på att man genom kraftfulla åtgärder kan åstadkomma betydande resultat i arbetsmiljön. Genom dessa anvisningar har användningen av asbest minskat dramatiskt i . Arbetet med att minska asbestanvändningen måste nu föras vidare med full kraft. Ett av de viktigaste användningsområdena för asbest är som friktionsmaterial i bromsbelägg och friktionselement. Förekomsten av asbest i bromsbelägg är bl. a. ett allvarligt miljöproblem på bilverkstäder. Vidare utgör asbest från bromsbelägg förmodligen ett dominerande inslag i den förekomst av asbest som upptäcks i stadsluft och som ur folkhälsosynpunkt måste bedömas som oroväckande. För användningen av asbest som bromsbelägg och friktionselement har utvecklats ersättningsmaterial. Den tekniska utvecklingen har fortskridit så långt att asbest inom en mycket snar framtid inte längre skall behöva finnas i bromsbelägg eller friktionselement. För att påskynda denna utveckling är det nu möjligt att förbjuda användningen av asbest i bromsbelägg och friktionselement i bilar och maskiner som säljs fr. o. m. en tidpunkt inte senare än . Reservdelar av asbest kan dock få monteras i motorfordon under ytterligare högst . Statliga myndigheter och verk bör ta ett särskilt ansvar för att snabbt upphöra med ev. asbestanvändning. Det ankommer på regeringen att tillse att de erforderliga besluten fattas för att ett sådant asbestförbud skall komma till stånd. Detta bör av ges regeringen till känna. Arbetsmiljölagen innebär en oinskränkt rätt för skyddsombud att ta del av de handlingar och erhålla de upplysningar i övrigt som behövs för verksamheten som skyddsombud. Detta innebär att kravet på öppenhet för att kunna skydda de anställdas hälsa har fått gå i första rummet framför de sekretesskrav som framförts från företagshåll. Denna inriktning borde enligt vår mening ha varit vägledande i arbetet med ny sekretesslag. Så har emellertid inte blivit fallet. blev uppmärksammat på arbetsmiljöproblem vid hantering av teknisk väv för utebruk. Det visade sig att väven var behandlad med pentaklorfenolhaltigt bekämpningsmedel under handelsnamnet Mystox. De arbetsmiljöproblem som uppstod vid hanteringen av den pentaklorfenolhaltiga väven kunde misstänkas finnas även vid andra företag med liknande tillverkning, liksom vid de företag som framställde den behandlade väven. I detta sammanhang begärde att hos arbetarskyddsstyrelsen få ta del av förteckningen över företag som köpt och använde de aktuella produkterna. För att förbundet skulle kunna bevaka sina medlemmars intresse av en säker arbetsmiljö var det nödvändigt att få tillgång till denna lista. Arbetarskyddsstyrelsen förvägrade emellertid Beklädnads att ta del av denna förteckning. Därvid åberopades bestämmelserna i den dåvarande sekretesslagen. Överklaganden till kammarrätten och regeringsrätten gav för beklädnadsarbetarna negativt resultat. Detta rättsläge, som helt står i strid med intentionerna i bl. a. arbetsmiljölagen, innebär således att de fackliga organisationerna inte får möjlighet att varna sina medlemmar för allvarliga miljörisker på arbetsplatsen. Detta är en orimlighet. Arbetet med att bygga upp ett produktregister har blivit kraftigt fördröjt och i praktiken närmast avstannat under den borgerliga regeringstiden. Till stor del sammanhänger detta med oklarheter och problem i nuvarande sekretesslagstiftning. Från den kemiska industrins sida har man starkt motsatt sig de fackliga kraven på ett i så stor utsträckning som möjligt öppet register med möjlighet för skyddsombuden och företagshälsovården att få tillgång till sådana uppgifter de behöver för att fullfölja sina uppgifter. Mot denna bakgrund är det, som vi upprepade gånger framhållit i olika motioner till , nödvändigt med klara direktiv från statsmakterna som ger möjlighet att bygga upp registret under sådana former att det verkligen kan komma till den avsedda praktiska nyttan. I en gemensam skrivelse från och redovisades dessa frågor. De båda organisationerna sade bl. Problemen har emellertid visat sig vara mycket stora, när det gäller att bygga upp ett produktregister. Dessa problem består främst i att företagen vägrar att medge att innehållsdeklrationer, som anses innehålla tillverkningshemligheter utlämnas. Genom nuvarande sekretesslagstiftning, som i huvudsak ger företagen avgörande om en uppgift får lämnas ut, riskerar uppbyggandet och ett effektivt utnyttjande av ett produktregister att helt omöjliggöras. Arbetet med att bygga upp ett effektivt produktregister har redan, främst på grund av oklara sekretessbestämmelser, dröjt tre till . Ett annat exempel på hur sekretesslagen fungerar är att arbetarskyddsstyrelsen ansett sig förhindrad att utlämna en förteckning över de företag, som och 1979 köpt mystoxprodukter. Den statliga myndighet, som har att övervaka de anställdas arbetsmiljö, kan således inte ge deras fackliga representanter möjlighet att agera för sina medlemmar . . . LO och TCO begär vidare att regeringen tar initiativ till en ändring av sekretesslagen, så att de i denna skrivelse redovisade negativa effekterna av lagen undanröjs. Vi finner de fackliga organisationernas krav i detta hänseende vara högst befogade, och har i fört fram deras synpunkter. I utskottsbehandlingen av sekretesslagen (KU 1979/80:37) reserverade sig de socialdemokratiska ledamöterna till förmån för en utformning av lagen som skulle ha tillgodosett de fackliga önskemålen i detta hänseende. Beträffande kap. 8, 2 § av sekretesslagen föreslog de en regel om att sekretess för uppgifter om enskilds affärs- och driftsförhållanden gäller i ärenden enligt lagstiftningen som om arbetsmiljön endast om det är uppenbart att den enskilde lider avsevärd skada om uppgiften röjs . Såvitt avser ärende enligt lagstiftning om arbetsmiljön kan regeringen för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen i fråga om uppgift som har nämnts, om den finner det vara av vikt att uppgiften lämnas. Vad gäller uppgifter i produktregistret föreslog de socialdemokratiska utskottsledamöterna att man i kap. 8, 4 § av sekretesslagen skulle jämställa produktregistret med kartellregistret. Det skulle innebära att sekretess endast skulle gälla om det kan antas att den som uppgiften rör lider avsevärd skada om uppgiften röjs, och att sekretess inte nämnvärt motverkar syftet med registret. avslog dessa förslag. Behovet av ett positivt klargörande på dessa båda punkter är fortfarande stort, bl. a. för att arbetet med produktregistret skall kunna komma igång på ett konstruktivt sätt. Vi föreslår därför att ändrar kap. 8,2 § och kap. 8,4 § i sekretesslagen i enlighet med reservation nummer 1 till betänkande 1979/80:37. Utredningen om Information om arbetsmiljörisker har fått i uppdrag att utreda sekretessfrågor som avser arbetsmiljön. Det av oss föreslagna beslutet kan emellertid utan olägenhet fattas utan att utredningen avvaktas. För att produktregistret skall kunna fylla sitt syfte är det nödvändigt att finna sådana former för registrets använding att uppgifter om vilka beståndsdelar som ingår i de i registret deklararerade produkterna inte regelmässigt hemlighålls under hänvisning till konkurrensskäl. De myndigheter som för sin handläggning av hälso- och miljöfrågor har behov av uppgifter ur produktregistret måste ha tillgång till dessa uppgifter på ett praktiskt och ändamålsenligt sätt. Förutom de centrala myndigheterna gäller detta också myndigheter med regionalt och lokalt tillsynsansvar, såsom yrkesinspektionen och länsstyrelsernas naturvårdsenheter samt hälsovårdsnämnderna. Skyddsombuden och företagshälsovården är för sitt förebyggande arbete starkt beroende av att leverantörer av kemikalier lämnar tillräckliga uppgifter om produkternas innehåll och skadeverkningar. Här spelar produktregistret en avgörande roll som kontrollmedel och komplement. För det förebyggande miljöarbetet är det i regel inte nödvändigt att ha tillgång till exakta koncentrationsuppgifter. De ingående beståndsdelarnas halter bör därför kunna anges tillräckligt preciserat för att utgöra underlag för detta arbete utan att tillverkningshemligheter röjs för konkurrenter. Staten och kommunerna som arbetsgivare Det är angeläget att staten i sin egenskap av arbetsgivare eftersträvar att vara föregångare då det gäller att tillförsäkra sina anställda en säker arbetsmiljö enligt arbetsmiljölagens bestämmelser. Regeringens roll som högsta instans i arbetsmiljöfrågor får inte leda till att man sänker de krav som ställs på statliga arbetsgivare till lägre nivå än vad som gäller föra andra arbetsgivare. Oroväckande tendenser har emellertid förekommit bl. a. i fråga om en del dispensärenden som avser arbetsmiljön vid fångvårdsanstalterna. Vi vill i sammanhanget framhålla att personalens arbete vid fångvårdsanstalterna är tungt, både ur fysisk och psykisk synvinkel. I många fall arbetar de i helt föråldrade lokaler, där arbetsmiljölagens krav på t. ex. personalutrymmen inte är uppfyllda. Det är angeläget att dessa liksom andra arbetsmiljöproblem inom statliga verksamheter snabbt får en tillfredsställande lösning. I förordningen om översyn av statliga myndigheters föreskrifter, anvisningar och råd (SFS 1981:305) har regeringen föreskrivit att statliga myndigheter skall se över sina föreskrifter, anvisningar och allmänna råd vad avser regler som särskilt riktar sig till kommuner och landstingskommuner. Syftet med detta skall vara att minska den statliga tillsynen och detalj kontrollen. Översynen skall ske i samråd med den särskilda arbetsgrupp, Stat-kommungruppen, som tillsatts för bl. a. detta ändamål. skall myndigheterna till regeringen redovisa resultatet av sin översyn. Stat-kommungruppen har inlett kontakter med berörda myndigheter, däribland arbetarskyddsstyrelsen. Vi vill i detta sammanhang framhålla att behovet av tillsyn och kontroll vad avser arbetsmiljö är lika stort för kommunala och statliga som för privata verksamheter. Strävanden att minska den kommunala och statliga byråkratin får inte leda till att offentliga arbetsgivare får någon särställning i jämförelse med privata arbetsgivare när det gäller kontroll och ingripanden för att tillförsäkra de anställda en god arbetsmiljö. Utarbetandet av föreskrifter och andra regler för arbetsmiljön måste fortsätta enligt de prioriteringar som följer av arbetsmiljölagen. Vad som här sagts om principerna för arbetsmiljöfrågorna i statliga och kommunala verksamheter bör av ges regeringen till känna. Företagshälsovården spelar en central roll i det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Företagshälsovården måste innefatta både en medicinsk del och en teknisk del. Dess huvudriktning skall vara förebyggande. Till stöd för företagshälsovården, som ett led i utbildning, forskning och utredning om arbetsmiljön behövs en utbyggnad av yrkesmedicinska kliniker. Samhället måste ha kompetens och sakkunskap för att behandla alla de olika frågor om samband mellan hälsa och arbete som aktualiseras genom skyddsarbetet på företagen och på andra sätt. Genom fackliga initiativ har en betydande utbyggnad av företagshälsovård ägt rum. Detta har skett dels genom att större företag har byggt ut egna resurser, dels genom att mindre företag slagit sig samman om utbyggnad av företagshälsovårdscentralter. F. n. har av de anställda tillgång till företagshälsovård. Huvuddelen av de återstående är anställda i små företag. Det är angeläget att en utbyggnad sker så att alla arbetstagare får tillgång till företagshälsovård. har till uppgift att lägga fram ett program för detta. Företagshälsovården utför inte sällan allmänt sjukvårdande insatser. Denna verksamhet har i viss mån kommit att stå i vägen för den önskade omorienteringen av företagshälsovården i riktning mot en i första hand tekniskt och medicinskt förebyggande verksamhet, som samordnas med det övriga skyddsarbetet på företagen. En framgångsrik förebyggande verksamhet kan förhindra mänskligt lidande i form av sjukdom, invaliditet och utslagning. Därmed blir det förebyggande arbete som utförs inom företagshälsovården av betydelse även som ett led i samhällets hälsopolitiska strävanden. Med denna utgångspunkt bör därför det nuvarande ersättningssystemet kunna omformas så att en orientering mot en förebyggande inriktning av företagshälsovården stimuleras. I ett betänkande från socialutskottet (SoU 1979/80:36) påtalades att företagshälsovårdens viktigaste uppgift måste vara att upptäcka och eliminera eller i vart fall begränsa alla förekommande hälsorisker i arbetsmiljön. Det är därför, påtalade utskottet, angeläget att ersättningsreglerna utformas så att företagshälsovårdens förebyggande inriktning förstärks. Utskottet ansåg det angeläget att frågan om ersättning från den allmänna försäkringen till företagshälsovården snabbt kommer till en lösning. beslöt att ställa sig bakom socialutskottets ståndpunkt. socialdemokratisk motion (1980/81:1877) erinrade vi om beslut och efterlyste åtgärder från regeringen i denna fråga. I stället har emellertid regeringen i budgetpropositionen (bil. 8, s. 56) aviserat en avveckling av försäkringsersättningen till företagshälsovården. Enligt vad som framkommit planeras en proposition i denna fråga till vårriksdagen. Ett fullföljande av regeringens planer om en avveckling skulle innebära ett mycket hårt slag mot företagshälsovården, och då särskilt mot möjligheterna att bygga ut företagshälsovården vid de mindre företagen. Detta skulle bli den enskilda åtgärd under den borgerliga regeringstiden som hårdast drabbar arbetsmiljön. Det belopp som skulle dras undan från arbetsmiljöarbetet är större än arbetarskyddsstyrelsens och yrkesinspektionens sammanlagda budget. I stället för en avveckling av stödet bör detta omformas så att en orientering mot förebyggande hälsovård stimuleras. En del anställda löper stor risk för att få tandskador genom sitt arbete. Det är t. ex. känt att syror och andra frätande ämnen innebär ökad förslitning av tänderna. har framförts att tandvårdsfrågorna vid sådana skador bör utredas. Enligt vår mening bör det övervägas om kompetensen på detta område kan förstärkas. bör få i uppdrag att se över frågan om utredning och behandling av yrkestandskador. Detta bör av uttalas. Det ställs stora krav på en företagsläkare. Förutom allmänna läkarkunskaper måste han eller hon ha god kännedom om en lång rad olika arbetsmiljöproblem och vara förtrogen med det snabbt växande yrkesmedicinska och toxikologiska kunskapsfältet. Den hittillsvarande utbildningen av företagsläkare, en nioveckorskurs hos Arbetarskyddsstyrelsen, är helt otillräcklig. har till uppgift att utreda de framtida formerna för företagsläkarnas utbildning. En självklar förutsättning i detta arbete är enligt vår mening att utbildningen av företagsläkare skall ske under samma former och samma huvudmannskap som annan vidareutbildning av läkare. Företagsläkarutbildningen bör ge en kompetens som kan jämställas med kompetensen inom andra medicinska specialiteter. Det är viktigt att samhällsmedicinsk inriktning inte skall vara en lågstatus-specialitet inom medicinen. Även med en full utbyggnad av företagshälsovård och yrkesmedicin är det angeläget att den allmänna sjukvården får ökad inriktning på sjukdomar och ohälsa som beror på arbetsmiljön. För att åstadkomma detta krävs att läkarutbildningen får en ökad inriktning på skador och sjukdomar som förorsakas av arbetsmiljön. Läkarnas grundutbildning måste få ett ökat innehåll av samhällsmedicinska ämnen, däribland yrkesmedicin. Vi vill i sammanhanget framhålla att regeringens förslag om minskad utbildning av läkare kan medföra svårigheter att rekrytera läkare till företagshälsovården.