mot · G502774 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:774 m. fl. Åtgärder för att förbättra ungdomens situation 1 Inledning I motion 1980/81:1251 tog vi upp frågan om barnens och ungdomens levnadsmiljö och uppväxtvillkor ur ett brett perspektiv. Vi la fram en rad förslag som syftade till att - både - åstadkomma förbättringar för barns och ungdoms del. Sedan nämnda motion las fram har utvecklingen i viktiga avseenden försämrats. Ungdomens arbetsmarknadsläge är sämre . Bostadsbristen tilltar i många kommuner - som en följd både av lågt och ensidigt inriktat bostadsbyggande och höga bostadskostnader. Kvaliteten i den undervisning skolan kan ge försämras genom resursnedskärningar. Många drag som vi tecknade i motionen 1980/81:1251 - som t. ex. i fråga om den sociala utslagningen och den kommersialiserade fritiden - kvarstår med samma styrka. Den rådande situationen kan inte accepteras. Det är nödvändigt att statsmakterna samlar sig till ett genomtänkt program för att komma till rätta med problemen. I denna motion lägger vi fram förslag i gymnasieutbildningen, på arbetsmarknaden, på bostadsmarknaden och . 2 Ungdomars miljö och villkor I den nämnda motionen 1980/81:1251 återgav vi i korthet drag i samhällsutvecklingen - både av positivt och negativt slag - vilka påverkar barnens och ungdomens levnadsmiljö och uppväxtvillkor. Vi pekade på de otvetydiga positiva dragen av välfärdsutvecklingen: en ökande standard i ekonomiskt och socialt avseende, den höga utbildningsnivån etc., men hänvisade också till de negativa drag i samhällsutvecklingen som måste uppmärksammas. Efterkrigstiden har kännetecknats av en enastående utveckling på utbildningsområdet. har samhället tagit på sig ansvaret att ge alla ungdomar möjlighet till utbildning efter , något som förut var förunnat bara ett fåtal. Men det är trots detta många ungdomar som inte får den utbildning de är intresserade av; för andra gäller problemet att de av olika skäl tvingas lämna utbildningen , vilket kan göra dem sämre rustade att möta framtiden. har problemet med ungdomsarbetslösheten tilltagit. Även om det är så att i förhållande till andra 1 1981/82. länder intar en gynnsam position, har allt fler ungdomar kommit att drabbas av arbetslöshet. Särskilt hårt har de senaste årens utveckling slagit mot flickorna. I många kommuner ökar svårigheterna för ungdomen att få en bostad till ett överkomligt pris. Avvecklingen av bosättningslånen har gjort det svårare att skaffa sig den behövliga utrustningen vid bosättning utan stora ekonomiska åtaganden. Välfärdsutvecklingen har lett till att inga barn och unga behöver uppleva tidigare generationers fattigdom. råkar många av dem illa ut på andra sätt; drogmissbruk, kriminalitet och vandalisering är stora problem i dagens samhälle. Ensamhet och osäkerhet är heller inte ovanliga fenomen bland många ungdomar. Okad uppmärksamhet har riktats mot vad man brukar benämna s. k. olämpliga ungdomsmiljöer. Men det finns också andra tendenser, mer svårgripbara och svårpåverkade av samhälleliga beslut. har publicerat en slutrapport om barns och ungdomars val av fritidsaktiviteter m. m., Ej till salu. Denna rapport pekar på hur barn och unga känner oro ; inte minst när det gäller möjligheterna att få arbete. De uttrycker också en besvikelse med den vuxna generationen som det finns en känsla av maktlöshet som avspeglar sig i det redovisade materialet. Den beskrivning vi här gjort gör inte anspråk på fullständighet. Den summerar i korthet de faktiska problem som är en verklighet för dagens ungdomsgrupper. Den kan ge en överdriven bild av problem och svårigheter; det är naturligt eftersom vi koncentrerat redovisningen just på de drag i utvecklingen som är av negativt slag. Men det är viktigt att komma ihåg att vi trots allt har ett bra utgångsläge när vi skall arbeta med problemen. Den enskildes välfärd är hög i vårt land, även om den urholkats betänkligt . Samhället har resurser att ge alla unga en bra utbildning. Bostads- och hälsostandarden är hög osv. Men det gäller också att ta till vara de ungas vilja att vara med i arbetsliv och samhällsbyggande. Ungdomen måste veta att de har sin givna plats och sina uppgifter när det gäller att ta ur krisen. 3 Ett samlat program De företeelser vi beskrivit i det tidigare - en växande ungdomsarbetslöshet, en besvärlig bostadssituation, en ofta hänsynslös kommersialism - bildar ett sammansatt orsaksmönster. Om man skall komma till rätta med dessa problem krävs därför åtgärder över ett brett register i samhällsarbetet och på flera olika nivåer. I regeringens förslag finns det knappast några förslag som kan vända utvecklingen. Dess politik, som medvetet går in för att ta ned sysselsättningen, skapar i stället fler svårigheter och problem och ställer allt fler unga i en utsatt situation. Socialdemokratin kan inte acceptera en sådan inriktning av politiken. följande lägger vi därför fram förslag till ett samlat program för åtgärder för att förbättra ungdomens situation. Helt avgörande för om de unga skall få fotfäste på arbetsmarknaden är att det förs en ekonomisk och industriell politik som leder till ett bättre tillvaratagande av vår produktionskapacitet och en satsning på forskning, utveckling och investeringar i näringslivet. Det socialdemokratiska alternativet för att ta vårt land ur den ekonomiska krisen - som lagts fram i det av vår partikongress godkända programmet Framtid för - har en sådan inriktning. I särskilda motioner kommer förslag härom att läggas fram. Men det behövs också särskilda åtgärder som gör det möjligt också för de unga att komma in i arbetslivet. Skola och arbetsliv måste närmas till varandra; förslag med detta syfte har lagts fram i de socialdemokratiska handlingslinjer för skolan som antogs vid vår senaste partikongress. Alla ungdomar måste få möjlighet till utbildning, praktik eller arbete. De riktlinjer för s. k. ungdomsplatser som för sedan lagts fram av vårt parti tillsammans med LO och SSU pekar på en ny väg att förverkliga detta mål. I denna motion läggs stor vikt vid åtgärder för de unga inom utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken. För att utbildningsmöjligheterna skall kunna tas till vara krävs ett förbättrat studiesocialt stöd. I en särskild motion lägger socialdemokraterna i socialförsäkringsutskottet fram förslag till vissa förbättringar av studiehjälpen till gymnasieskolans elever. Bristen på bostäder för ungdomen måste mötas bl. a. genom att ungdomsbostäder planeras in vid ny- och ombyggnad. Ungdomarna skall inte heller behöva hänvisas till kreditkorten när de vill sätta bo. I denna motion föreslår vi återinförda bosättningslån och begränsningar av kreditkorten. Samhället måste också se till att ungdomen har möjlighet till en rik och meningsfull fritid. Ungdomsorganisationerna spelar en viktig roll när det gäller att engagera barn och ungdomar i meningsfulla fritidsaktiviteter. Genom föreningslivet får många lära sig att ta ett eget ansvar för en verksamhet och dessutom möjlighet till utvecklande engagemang. Föreningslivet är också en viktig motvikt till det ökade kommersiella utbudet till barn och ungdom. I denna motion föreslås ökat stöd till föreningslivet. De åtgärder vi beskrivit ställer krav på ökade samhälleliga insatser. De faror som följer av att allt fler ungdomar ställs utanför arbete och samhällsliv är emellertid så stora att vi inte tvekat att trots det statsfinansiella läget föra fram dem - så mycket mer som våra förslag främst har en inriktning på att ta till vara ungdomen i yrkeslivet. De beslut, som många kommunfullmäktigeförsamlingar tagit, att satsa extra medel - ibland t. o. m. via skattehöjning - för att bekämpa ungdomsarbetslösheten är uttryck för samma grundläggande inställning. Men mycket kan också göras utan att några nya pengar behöver anslås. Det krävs förändringar i attityder och föreställningar hos den vuxna generationen som mer än måste beakta att den tjänar som förebild för de unga. De unga måste få känna redan i skolåren att de kan anförtros viktiga uppgifter i en skolas skötsel. Om de ungas organisationer får ta över uppgifter i t. ex. den kommunala fritidsverksamheten, kan också deras ansvarskänsla växa. Flera erfarenheter visar att just delaktighet från de ungas sida är ett bra medel för att minska skadegörelse och vandalisering. Det är ett sätt att främja sammanhållning och solidaritet men också goda arbetsvanor för ett yrkesarbete. Ungdomen kan därmed få känna att de behövs i samhällsliv och arbetsliv, att vuxna bryr sig om vad de gör och om dem själva, att de har meningsfulla uppgifter framför sig som väntar på att bli utförda. Därmed kan man också skapa en uppväxtmiljö som leder till ansvar och solidaritet. 4 Utbildning, praktik och arbete 4.1 Ungdomsutbildnings- och arbetsmarknadssituationen Antalet ungdomar som börjar någon form av gymnasieutbildning har ökat kraftigt . går fler ungdomar än någonsin direkt från till en gymnasial utbildning. Detta läsår startade 118 500 elever i gymnasieskolans årskurs 1. Denna utveckling är ett resultat av de växande ungdomskullarna men även en direkt konsekvens av den allt svårare arbetsmarknadssituationen som särskilt drabbar ungdomar som inte genomgått gymnasieutbildning. Genom de kraftiga nedskärningarna av kommunernas verksamhet, inte minst på skolans område, som genomförts under de borgerliga regeringsåren har kommunernas förutsättningar att möta ungdomarnas behov av gymnasieutbildning försämrats. Vi vill särskilt peka på borttagandet av det statliga stödet till skolbyggen och till förhyrning av utbildningslokaler som avsevärt försvårat och i många fall omöjliggjort en utbyggnad av de yrkesinriktade utbildningarna. Skillnaderna i utbyggnaden av gymnasieskolan är stora mellan olika kommuner och regioner. På grund av otillräcklig statlig stimulans för att anordna yrkesutbildning har gymnasieutbildningen en alltför stark inriktning mot teoretiska linjer. kommer många ungdomar inte in på den linje de önskade och tvingas i stället påbörja en utbildning de inte är motiverade för. Detta leder bl. a. till att många elever avbryter sin gymnasieutbildning . Många av de ungdomar som inte söker sig till gymnasieskolan har lämnat utan fullständig utbildning. Andelen arbetslösa är betydligt högre i denna grupp än bland övriga ungdomar. SÖ:s undersökning 1975 visade att av eleverna lämnade med ofullständig grundskoleutbildning. Enligt uppgift från har denna andel ökat starkt och ligger nu . Under 1980-1985 beräknas ca 150 000 ungdomar komma ut på arbetsmarknaden med endast grundskoleutbildning. Detta ställer stora krav på förändringar både i och i gymnasieskolan. SYO-insatserna behöver förstärkas och skolans uppföljande verksamhet måste byggas ut. Särskilt flickornas svåra situation på arbetsmarknaden måste uppmärksammas. blev med kraftigt stegrad arbetslöshet bland ungdomen. var 61 000 ungdomar öppet arbetslösa. Detta är en arbetslöshet på . En så hög ungdomsarbetslöshet har inte noterats sedan statistiken började föras. I vissa grupper blev situationen katastrofal. Bland flickor i åldern steg arbetslösheten sålunda till . Också för invandrarungdomen blev läget särskilt svårt. Orsakerna till denna öppna arbetslöshetskris för de unga skall i första hand sökas i den allmänna nedgången i den svenska ekonomin och i regeringens oförmåga att utveckla en ekonomisk politik för tillväxt och full sysselsättning. Ungdomsarbetslösheten speglar med andra ord det enkla förhållandet att jobben inte räcker till. Socialdemokratins huvudkrav blir därför att hela den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken läggs om så att ekonomin som helhet kan erbjuda fler arbetstillfällen. Men den kraftiga ökningen av arbetslösheten beror också på att regeringen har skurit ner de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Lägger man ihop antalet arbetslösa ungdomar med antalet i beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning så är inte siffrorna högre än . Regeringen har alltså valt att ställa ungdomar arbetslösa i stället för att erbjuda utbildning eller beredskapsarbete. 4.2 Våra förslag på utbildningsområdet har ungdomskullarna ökat, som arbetsmarknaden i allt mindre grad kunnat bereda ungdomar arbete. Kraven på gymnasieskolan att öka antalet platser och förnya utbildningsutbudet är därigenom stort. Socialdemokraterna har under en följd av år lag fram förslag för att förbättra situationen för ungdomarna. Vi föreslog t. ex. i motion 1978/79:628 att gymnasieskolan skulle dimensioneras för hela årskullen 16-åringar samt att kommuner och regionala myndigheter skulle få ett större inflytande över gymnasieskolorganisationen i syfte att dels öka platsantalet, dels bättre anpassa utbildningsutbudet till lokala arbetsmarknadsbehov. Vi föreslog också att lärlingsutbildningen skulle sammanfogas med övrig gymnasieplanering och att kommunerna skulle få möjlighet att förhyra utbildningskapacitet i företag m. m. har i stort sett följt dessa förslag. 1* 1981182. Regeringens s. k. ungdomsproposition (prop. 1979:145) innebar att möjligheten att vidta arbetsmarknadspolitiska åtgärder kraftigt beskars utan att utbildningsutbudet kompletterades med åtgärder som garanterade ungdomarna en kvalitativt god utbildning. I den socialdemokratiska partimotionen (1979/80:1996) krävdes i stället ett genomarbetat program för att vidga ungdomarnas utbildningsmöjligheter och för att garantera de elever som får delar av eller hela sin yrkesutbildning ute i företag eller institutioner en kvalitativt god utbildning och tillgång till skolans resurser i olika avseenden. avslog våra yrkanden. Genom riksdagsbeslutet om den s. k. ungdomspropositionen försattes kommunerna i ett svårt planeringsläge. uppgjorda planer måste göras om och planering och genomförande av en helt ny verksamhet sättas i gång, den s. k. yrkesintroduktionen. Detta inslag i propositionen vållade stora problem, eftersom denna verksamhet skulle inledas utan någon garanti för att en kvalitativ utbildning kom till stånd i de företag som tog emot ungdomar. Trots att bidrag skulle utgå till företagen, säkerställdes inte i propositionen att ungdomarna skulle få någon form av utbildning likvärdig med yrkesutbildning inom gymnasieskolan. Inte heller klargjordes i propositionen kontakterna med skolan och elevens rättigheter. De stora svårigheterna för ungdomar att få meningsfull utbildning och arbete har förvärrats genom de borgerliga regeringarnas sätt att hantera gymnasieskolfrågorna och arbetsmarknadsfrågorna för ungdomar. Trots att krav på ett samlat program för ungdomars utbildning och arbete framställts åtskilliga gånger i har regeringen inte förmått att presentera ett sådant. De senaste årens åtgärder för att erbjuda ungdomar utbildning och arbete har därför karaktären av lapptäcke. I det följande lägger vi fram förslag som avses effektivisera arbetet med att ge alla ungdomar utbildning, praktik eller arbete. 4.2.2 Övergängen frän grundskola till gymnasieskola Att göra övergången mellan grundskola och gymnasieskola så smidig som möjligt är ytterst betydelsefullt för att alla ungdomar skall få en meningsfull utbildning. Vi har tidigare i motion 1980/81:1676 förespråkat att de möjligheter som finns till intagning inom fria kvoten ökas. Därigenom kan en individuell helhetsbedömning göras och hänsyn tas till svagmotiverade elevers behov av viss utbildning. Enligt vår mening bör intagningen till gymnasieskolan i allt högre grad präglas av sådan individuell helhetsbedömning vilket kan ske inom ramen för nuvarande bestämmelse om fri kvot. Alla ungdomar omfattas av kommunens uppföljningsansvar. Med kommun menas i detta fall hemkommun. För introduktionskurserna och yrkesintroduktionen svarar dock gymnasieskolkommun, vilket i många fall inte är densamma som elevens hemkommun. Denna oklarhet i rollfördelningen påpekade vi redan i en motion 1979/80:1996 i anslutning till den s. k. ungdomspropositionen. Oklarheten kvarstår dock. Enligt vår mening bör hemortskommunen ha ansvaret såväl för uppföljande syo som introduktionsprogram och de s. k. ungdomsplatserna som behandlas senare i motionen. Detta bör ges regeringen till känna. Bristen på arbeten gör att det nu också är svårt för ungdomar att få feriearbeten. Vissa kommuner har ordnat särskilda program med arbetslivserfarenhet och utbildning för ungdomar . Introduktionsprogram får ordnas enbart under läsåret. Enligt vår mening bör kommunerna få möjlighet att ordna introduktionsprogram (av högst 4 veckors längd) också under ferietid. Naturligtvis skall introduktionsprogram endast anordnas om det finns behov hos ungdomarna att få den orientering om utbildning och arbetsliv som ligger i dessa kurser och om nödvändig kontakt med arbetsplatser kan etableras . De ungdomar som efter introduktionsprogram önskar söka gymnasieutbildning kan - i den mån de genomgås - börja med sina klasskamrater. De ungdomar som önskar ungdomsplats kan få den . Detta bör ges regeringen till känna. En väl fungerande studie- och yrkesorientering är helt avgörande för att övergången till gymnasieskolan eller arbetslivet efter skall kunna ske smidigt. Anspråken på syo har ökat kraftigt, främst på grund av skolans ökade kontakter med arbetslivet och genom att skolan också fått ansvar för i princip alla ungdomar , även de som står utanför den reguljära gymnasieskolan. Enligt vår mening krävs det ytterligare resurser för att klara dessa uppgifter. Det statsbidrag som f. n. utgår för uppföljande syo beräknas på det antal elever som lämnar i årskurs 9 och som inte befinner sig i gymnasieskolan. Statsbidrag utgår /81 med 7,3 milj. kr. SÖ har i skrivelse till regeringen föreslagit en fördubbling av detta anslag. Genom beslut i anledning av proposition 1981/82:15 läggs det särskilda bidraget för uppföljande syo tillsammans med övriga syobidrag in i förstärkningsresurs. När denna statsbidragsförändring beslutades hävdade socialdemokraterna att resurserna för syon måste öka. Regeringen har dock i föreliggande budgetproposition föreslagit minskning av syo-resurserna. Enligt vår mening bör statsbidraget till syo ökas med 20 milj. kr. för att det kommunala uppföljningsansvaret för ungdomar skall kunna förverkligas. Genom att syo-bidragen numera beräknas inom förstärkningsresurs föreslår vi att resurserna härför under detta anslag uppräknas med 20 milj. kr. Genom denna resursökning bör det också vara möjligt att förstärka syoinsatserna till grupper som har särskilda svårigheter vid övergången till gymnasieskolan. i årskurs 9 kan det vara lämpligt att genom s. k. vägledningsgrupper särskilt ge flickor resp. invandrare det extra syo-stöd de behöver. För vissa särskilt utsatta ungdomar måste också andra stödinsatser göras. Det gäller främst de ungdomar som är aktuella för åtgärder inom uppföljningsansvaret, dvs. de ungdomar som av olika orsaker (sociala, psykiska, fysiska handikapp) kan förväntas få stora och bestående problem att få sysselsättning och för vilka det förmodligen kommer att krävas mycket omfattande och långvariga stödinsatser. I gruppen kommer sannolikt att återfinnas en del av de ungdomar som av olika skäl slutar . SÖ föreslog mot denna bakgrund i anslagsframställning för /82 en försöksverksamhet med syfte att ta fram olika program eller modeller för att hjälpa dessa ungdomar. Sådana program måste arbetas fram på lokal nivå. Vi vill i detta sammanhang erinra om den verksamhet i likartat syfte som bedrivits i och , vilket behandlades i den socialdemokratiska motionen (1977/78:1926) med anledning av propositionen om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet. Vi beklagar att regeringen inte varit beredd att anvisa medel för den av SÖ föreslagna försöksverksamheten. I syfte att börja ett lokalt utvecklingsarbete med utbildningsprogram för de ungdomar som skolan har störst svårigheter att följa upp föreslår vi att 10 milj. kr. ställs till SÖ:s förfogande. Fördelningen av medel bör ske efter ansökan och beredas av en arbetsgrupp med företrädare från SÖ, AMS och . För att kunna få en bra utbildning för ungdomar som har särskilt svåra problem bör det vara möjligt att lägga upp program där olika former av arbetslivskontakter varvas med korta utbildningsinslag. För att få en grundläggande trygghet och kunna överblicka den närmaste framtiden bör alla ungdomar som inte fortsätter direkt till minst tvåårig gymnasieutbildning göra upp en plan tillsammans med den eller dem som har hand om kommunens uppföljning av enskilda elever. Planen bör omfatta tiden fram till dess eleven har fyllt eller längre och bör t. ex. kunna omfatta vistelse på ungdomsplats, feriearbete och olika utbildningar. Den bör omprövas regelbundet. Detta bör ges regeringen till känna. Vi har i krävt en utökning av antalet platser i yrkesutbildningen och lagt förslag för att underlätta för kommunerna att bygga ut denna. Gymnasieskolan måste ha så många utbildningsplatser att alla ungdomars rätt till en meningsfull utbildning kan tillgodoses. Med den dimensionering av gymnasieutbildningen som f. n. gäller kan hela årskullen som slutar intas i gymnasieskolan, liksom ett antal studerande som inte är direktsökande från . Om det skulle visa sig att ytterligare utbildning behöver anordnas förutsätter vi att regeringen använder sig av sina bemyndiganden att omfördela resp. öka utbildningen. Även om det särskilt är yrkesutbildningen som bör byggas ut måste hänsyn tas till att det i vissa regioner inte är möjligt därför att yrkesutbildningen redan kraftigt överstiger behovet av arbetskraft. Minskningen av antalet platser på de teoretiska linjerna får heller inte lokalt leda till att ledig kapacitet finns på dess linjer som ungdomar saknar utbildning och arbete. Det är ytterst väsentligt att alla möjligheter tas till vara för att de utbildningsplatser som fattar beslut om också utnyttjas. Vi hänvisar till våra tidigare förslag i om åtgärder mot vakanta platser och stimulansbidrag till viss yrkesutbildning. Vi utgår också från att de förslag som SÖ lagt fram i skrivelse till regeringen kommer att medföra att regeringen vidtar nödvändiga åtgärder. a. gymnasieutredningen har visat att elever i gymnasieskolan har ett stort behov av ökad arbetslivskontakt. Socialdemokraterna har tidigare i många olika sammanhang framhållit att det är orealistiskt at tro att det går att få fram tillräckligt många platser för praktik om inte arbetsplatserna genom lag blir skyldiga att hjälpa till med detta. Lagen bör vara dispositiv, dvs. kunna ersättas av avtal, och den bör i första hand syfta till att åstadkomma frivilliga samförståndslösningar. Praktik bör definieras enligt vissa kriterier, bl. a. att den är handledd och utgör del i utbildningen. Detta bör ges regeringen till känna. I ett läge när vi tillfälligt har ett ovanligt stort antal ungdomar i gymnasieålder är det naturligt att arbetsplatsernas resurser för yrkesutbildning utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt under förutsättning att det är fråga om utbildning som har bra kvalitet. Elever som inte har arbetsplatsförlagd utbildning önskar också i allmänhet mer kontakt med arbetslivet. När man vill utnyttja arbetslivets möjligheter till yrkesutbildning för att expandera gymnasieutbildningarna och ge eleverna mer kontakt med arbetslivet är det det bästa alternativet för de flesta eleverna s. k. inbyggd utbildning. Inbyggd utbildning är i allmänhet upplagd så att delar av en gymnasieutbildning förläggs till ett företag. Om den planeras så att företaget utnyttjas för lämpliga delar av utbildningen är den ett utmärkt alternativ. Inbyggd utbildning ger också möjlighet för eleverna att närmare studera den sociala miljön på en arbetsplats och bör kunna användas för att, som det heter i nuvarande läroplans mål för yrkestekniska ämnen, utveckla förmågan att iaktta och analysera sociala förhållanden på arbetsplatsen. I den inbyggda utbildningen bör eleverna också få orientering om den fackliga organisationens sätt att arbeta. Olika undersökningar, rapporter från gymnasieinspektörer m. m. visar visserligen att den inbyggda utbildningen inte alltid fungerar enligt intentionerna.