ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022297 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2297 Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) Målen för regionalpolitiken är att upprätthålla regional balans och utjämna skillnader i sysselsättning och service mellan olika delar av landet. För att skapa förutsättningar för en positiv utveckling i de mest sysselsättningssvaga delarna av landet koncentreras det regionalpolitiska stödet till näringslivet huvudsakligen till skogslänen , , , , , och . Stödområdet föreslås fortsättningsvis omfatta tre stödnivåer A-B-C med det mest fördelaktiga stödet i A. Denna nya inriktning för regionalpolitiken innebär för att stödområdet kommer att omfatta kommunerna i område B och kommunerna i område C. Övriga kommuner lämnas utanför stödområdet. Regeringen föreslår att en s. k. länsresurs införs. Det innebär att länsstyrelserna får en ekonomisk ram att själv besluta om och där man från länets sida kan bedöma var de ekonomiska resurserna bäst skall sättas in. , och kommuner utgör ett gemensamt arbetsmarknadsområde med som motor. Mer än 2000 människor inom och kommuner får sin försörjning via arbetsmarknad och de sysselsättningstillfällen som kommuns egna insatser med hjälp av det regionalpolitiska stödet skapat. Därtill kommer att kommunerna tillhör samma planeringsregion, Det är därför av största vikt att även i fortsättningen utgör en bas för arbetsmarknaden i regionen. kommun bör därför tillförsäkras regionalpolitiska medel som tidigare utgått. Vid fördelningen av de 275 milj. kr. som skall fördelas till länsstyrelserna för att lösa inomregionala balansproblem bör och Moraregionen ges ett ökat regionalpolitisk! stöd i förhållande till tidigare. En ytterligare möjlighet att stärka norra arbetsmarknad är att inrätta ett investmentbolag. Denna möjlighet kan genomföras efter det antagit proposition 1981/82:118 om småföretagen. och Moraregionen bör kunna få en motsvarighet till i , ett tillväxtinvest förlagt till , med möjligheter att stötta sysselsättningen och företagsamheten i de norra kommunerna. bör genom de förslag som man lagt fram i proposition 118 anvisa resurser för inrättande av ett tillväxtinvest i med förläggning till kommun. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om fördelningen av de regionalpolitiska medlen till i , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om inrättande av ett regionalt investmentbolag i med förläggningsort i samt anvisa ekonomiska resurser till detta.
mot · G5022299 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2299 m. fl. Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) Turismens betydelse för ekonomi och sysselsättning i landet uppmärksammas alltmer. Likaså denna närings positiva effekter på ekonomisk utveckling i glesbygdsområdena. Statsmakterna har visat ett ökat intresse för att stödja utvecklingen inom turismen. Vi finner denna prioritering riktig och angelägen. är det av stor vikt att de satsningar som görs samordnas för att ge största möjliga effekt. Detta är av särskild vikt inom turistnäringen genom dess speciella karaktär och sammansättning. Den skiljer sig nämligen från många andra näringar eftersom den innefattar ett flertal näringar såsom transport, hotell och restaurang, livsmedelshandel, resebyråer och researrangörer, servicenäringar av olika slag, tillverkare och försäljare av fritidsartiklar m. fl. En liknande situation återfinns inom den offentliga sektorn. På departements-, myndighets- regional och lokal nivå berör turistfrågorna ett stort antal enheter med olika verksamhets- och kompetensområden. Detta illustreras väl i bl. a. rekreationsberedningens rapport insatser för turism och rekreation (Ds Jo 1978: 2) och betänkandet (SOU 1981: 28) Turism och friluftsliv - Det centrala myndighetsansvaret. I den nu aktuella propositionen förordas att de regionala utvecklingsfondernas målgrupp utökas till att omfatta även turistföretag. Vidare berörs länsstyrelserna som inom länsplaneringen kommit att engagera sig i arbetet med turistfrågorna liksom rekreationsberedningens arbete med utvecklingsprogram för de primära rekreationsområdena. Föredraganden anför med anledning härav att det är en naturlig uppgift för Turistråd att som centralt organ på det turistfrämjande området ägna stor uppmärksamhet åt samarbetet med regionala utvecklingsfonder liksom med andra organ med turismfrämjande uppgifter på olika nivåer. Turistråd intar en central roll i den svenska turismens utveckling. I linje härmed har stora satsningar gjorts för att utveckla kunskap och metodik för att överblicka möjligheterna att utveckla turismen och följa effekterna och resultaten av olika åtgärder. Genom engagemanget i regionala produktutvecklings- och marknadsföringsorganisationer bidrar till att lokalt och regionalt få fram nya produkter och få dem kända för konsumenterna i och utanför . Det rikstäckande bokningssystemet kommer att ge en effektiv sammankoppling mellan utbud och köpare till gagn för både näring och konsument. Marknadsföringsinsatserna inriktas på att presentera ett brett utbud av alternativ för olika konsumentgrupper. Enligt vår mening är det angeläget att påtar sig det ansvar som föredraganden uttalar. bör ge till känna som sin mening att aktivt skall driva samordningen av olika statligt finansierade insatser inom turism. bör därvid i samråd med dess stiftare, , lokalt och regionalt verka för nödvändig samordning av olika samhälleliga insatser. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att skall svara för all samordning inom turismen i enlighet med vad i motionen anförts. () () () () () () () () () () () ()
mot · G5022301 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2301 m. fl. Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82: 118) I proposition 1981/82:118 föreslås att utvecklingsfondernas målgrupp skall utökas med turistföretag. Detta är regionalpolitisk! och näringspolitiskt riktigt och överensstämmer med vad regionala myndigheter och organ länge förordat. Förslaget åtföljs emellertid inte av någon utökning av resurser, vare sig för fondernas administration eller för utlåning. I uppgår Fondens nuvarande målgrupp till ca 300 företag, härav utgör ca hälften industriföretag med minst fem sysselsatta, dvs. som innefattas i industristatistiken. Den nu föreslagna utökningen av målgruppen innebär en ökning med ca 200 företag eller . Härav ca 150 turisthotell och semesterbyar enligt turistrådets klassifikationer och ett 50-tal skidliftar, skiduthyrningsföretag och skidskolor. Sannolikt kommer en striktare avgränsning av turistföretagen att innefatta ytterligare kategorier av företag. Turistföretagen kan förväntas ha samma behov av finansiering och service som andra företag inom målgruppen. Nuvarande försöksverksamhet med rådgivning till turistföretag visar klart att turistföretagen har samma behov av ekonomisk och finansiell rådgivning som andra småföretag. Det bör betonas att turistföretagen, bortsett företag som f. n. arbetar med lokaliseringsstöd som finansieringsmedel. är mindre familjeföretag med dess begränsade resurser i form av finansiering och ekonomiskt administrativt kunnande. har ett relativt stort antal turistföretag. Av redogörelsen framgår även om exaktheten inte är maximal, att målgruppen för Utvecklingsfonden i ökar med och med en företagsgrupp som har ett stort behov av Fondens tjänster. aviseras i proposition 1981/82: 118 realt sett minskade administrativa anslag och indraget medelstillskott i låneverksamheten. Om förslaget att ta in turistföretagen i utvecklingsfondernas målgrupp skall vara meningsfull och inte bara öka förväntningarna på fondens insatser, måste det följas av resurser såväl administrativt som för utlåning. Detta måste i första hand ske i , med hänsyn till dess stora turistnäring och där dessutom så stora glesbygdsområden är helt hänvisade till turistnäringen för sin överlevnad. Det bör också övervägas om ytterligare något eller några län har motsvarande höga andel turistföretag som motiverar en särskild anslagstilldelning. Om det inte sker en väsentlig anslagsökning till Utvecklingsfonden i torde utökningen av målgruppen endast innebära en försämring av insatserna till nuvarande målgrupp, eller sådana hårda prioriteringar, att förstärkningen av insatserna för turistföretagen nästan helt uteblir. Med hänvisning till vad här anförts hemställer vi att beslutar ge regeringen i uppdrag att tillföra utvecklingsfonderna i de län där turismen har karaktär av basnäring ekonomiska resurser för att klara denna utökning av målgruppen. () ()
mot · G5022302 · 1982-03-23 00:00:00 — Motion 1981/82: 2302 Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) I småföretagarpropositionen proposition 1981/82:118 framhålls på flera ställen de små företagens betydelse i vårt decentraliserade ekonomiska system och de åtgärder som föreslås i propositionen syftar genomgående till att underlätta småföretaget. a. utvecklingsfonderna i olika län propagerat för att "starta eget". Det har då i en del fall visat sig att tillämpningen av nuvarande arbets- och skatterättsliga regler rörande uppdragstagare i betydande grad kan motverka önskemålen om att starta egna företag. En ingenjör, arkitekt eller motsvarande som önskar starta en egen konsultfirma kan av naturliga skäl bara räkna med ett begränsat antal uppdragsgivare under en uppbyggnadstid. Om en av uppdragsgivarna skulle lämna ett relativt omfattande uppdrag finns det med nuvarande lagstiftning en betydande risk att uppdragstagaren kan komma att betraktas som anställd eller som en s. k. beroende uppdragstagare för vilken uppdragsgivaren är skyldig att erlägga sociala avgifter och att inbetala preliminär skatt. Samma situation uppstår också ofta då någon anställd vill starta egen firma och gör det vid sidan av sitt ordinarie arbete för att successivt kunna bygga upp en kundkrets. Av domar i såväl arbetsdomstolen som försäkringsdomstolen synes bl. a. framgå att uppdragstagaren i väsentlig utsträckning måste ha inkomster också från andra uppdragsgivare för att inte anses som anställd eller beroende uppdragstagare och att det därvid saknar betydelse om uppdragstagaren själv erlagt avgifter och skatter i enlighet med gällande lagstiftning. Om en uppdragstagare som uppger sig vara nyetablerad egen företagare har inkomster i väsentlig utsträckning också från andra håll vet man kanske inte förrän vid verksamhetsårets slut. De svårigheter som finns att bedöma hur en uppdragstagare kan komma att betraktas anställd, beroende uppdragstagare eller egen företagare kan medföra att en seriös uppdragsgivare som enligt juridiskt bindande avtal verkligen ersatt uppdragstagaren för dennes sociala avgifter kan bli krävd att betala arbetsgivaravgifterna än en gång. Osäkerheten inom uppdragstagarområdet kan leda till att många företag begränsar sin utläggning av uppdrag vilket i åtskilliga fall kan vara till förfång för nyetablering. Ett klarläggande i lagstiftningen av uppdragstagarbegreppets innebörd såväl arbetsrättsligt som skattetekniskt skulle kunna underlätta verksamhe ten både för uppdragstagare och uppdragsgivare. Önskvärt vore att man genom en enkel rutinförfrågan hos exempelvis lokala skattemyndigheten kunde erhålla bindande besked om huruvida en namngiven uppdragstagare är att hänföra till gruppen egna företagare eller beroende uppdragstagare, vilket skulle underlätta nyföretagandet. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet att klarlägga uppdragstagarbegreppet för att underlätta etablering av nya företag. Printed in , , 1982
mot · G5022303 · 1982-03-24 00:00:00 — 1981/82 2303-2308 1981/82: 2303 m. fl. Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) I regeringens proposition 1981/82:118 framförs positiva förslag för att minska bl. a. företagens arbete med uppgiftslämnande. Förslaget innebär att regeringen utfärdar en förordning som ålägger myndigheterna en samrådsskyldighet och som ger föreskrifter för myndigheterna i vissa andra avseenden. Vi vill betona det positiva i att åtgärder vidtas för att begränsa det, främst för de mindre företagen, betungande arbetet med uppgiftslämnande. Tyvärr lider emellertid förslaget av två brister. Dels innebär valet av förordning i stället för lag ett sämre skydd för kontinuitet i den positiva förändringen för uppgiftslämnarna, förordningen kan ändras utan hörande, dels har förordningen inte försetts med något korrektiv i de fall näringslivets organisationer och myndigheter inte kommer överens i fråga om vilka uppgiftskrav som skall gälla. Enligt det förslag som DEFU lade fram skulle samrådsskyldigheten vara lagfäst samt vid tvist samrådsfrågor skjutas till regeringen. Med tanke på den centrala roll uppgiftslämnarfrågan spelar i främst de mindre företagen bör myndigheternas samrådsskyldighet lagfästas samt möjligheter finnas att föra tvistefrågor mellan myndighet och näringsliv vidare till regeringen. Med stöd av ovan hemställs att hos regeringen anhåller om förslag i enlighet med vad som i motionen anförts angående lagstadgad samrådsskyldighet för myndigheterna vid uppgiftslämnande samt möjligheterna att överklaga myndigheternas beslut gentemot näringslivets organisationer. () () PER () ()
mot · G5022306 · 1982-03-24 00:00:00 — Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) I regeringens proposition 1981/82:118 refereras rapport om utbildning av småföretagare. Där föreslås en fördjupad företagarutbildning i , och . För och föreslås inrättandet av mindre, regionala studiecentra med vardera två lärare. Ifrågavarande rapport grundar sig på en enkätundersökning, som genomförts vid utvecklingsfonder i fem skogslän. Där framgår bl. a. att det föreligger ett stort behov av fler nya företag. Ett av de främsta hindren, när man överväger start av företag, är den osäkerhet som enskilda personer känner ifråga om krav på en företagare. Det är samma erfarenheter som man har vid den utbildning av småföretagare, som i 30 veckors kurser bedrivs vid i . Statsbidrag utgår till kursverksamheten. En enkätundersökning i samarbete med Utvecklingsfonden i visar att årets kursdeltagare i finner utbildningen meningsfull och riktig. Utbildningen i bl. a. företagsekonomi, bokföring och marknadsföring varvas med praktikperioder i företag. Veckoschemat bryts av s. k. seminarier, då kursdeltagarna får träffa verksamma och ofta framgångsrika företagare inom olika branscher. Flertalet kursdeltagare planerar omgående efter utbildningens slut starta eget eller överta familjeföretag. Två företag är redan under uppbyggnad. De goda erfarenheterna av 30 veckors företagsutbildning i ger skäl till att verksamheten får mera permanent karaktär och blir ett av de regionala studiecentra som föreslås i rapport i propositionen. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att ett regionalt studiecenter eller annan utbildning av företagare förläggs till bl.
mot · G5022308 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2308 Åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) I proposition 1981/82:118 angående åtgärder för de små och medelstora företagen m. m. tas bl. a. hantverkets betydelse upp. Det betonas i propositionen att hantverksnäringen har en viktig roll för näringslivets utveckling. De produkter och tjänster som produceras utgör ett viktigt komplement till de industriella och massfabricerade produkterna. Vi delar uppfattningen att hantverket har haft och kommer att ha en betydelsefull roll som komplement till den tillverkande industrin. Många människor kommer även i fortsättningen att ha sin utkomst från hantverk och hemslöjd, ofta som komplement till andra näringar, särskilt i glesbygdsområden. Vi vill understryka att i den motion som efter bifall resulterade i att hantverksutredningen tillkallades även betonade vikten av att kunskap och hantverkstradition bevarades. I motionen underströks bl. a. vikten av utbildningen i syfte att bevara kunskapen i olika hantverksyrken som är på väg att försvinna. Av propositionen framgår att organisationer med anknytning till hantverk och hemslöjd tagit upp vissa frågor beträffande lokaler för hantverk och hemslöjd. Organisationerna föreslår att en stiftelse bildas för att ta hand om vissa lokaler som hantverket disponerar. Föredragande ställer sig positiv till detta men anser att frågan måste beredas ytterligare. Enligt vår uppfattning bör man dock redan nu kunna fatta beslut om att en stiftelse skall bildas av organisationer med anknytning till hantverk och hemslöjd. Det är av stor betydelse att man så snabbt som möjligt inrättar en institution vars syfte är dels att slå vakt om och bevara gammal hantverkskunskap, dels utnyttja, utveckla och ta till vara de framtida möjligheterna att stärka hantverks- och hemslöjdsnäringarna. Detta är viktigt bl. a. ur beredskapssynpunkt och kan lämpligen ske genom att hantverksinstitut inrättas i de befintliga lokaler som enligt propositionen finns i kv. Stiftelsen bör förvalta lokalerna och upplåta dem för verksamheter med anknytning till hantverk och hemslöjd. Stiftelsen bör även kunna bedriva utbildnings-, och informations- och utställningsverksamhet i lokalerna. 1981/82: 2308 Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär inrättande av ett hantverksinstitut och initiativ till att en stiftelse bildas för detta ändamål i enlighet med vad som anförts i motionen. . () () () () () () Printed in , , 1982
mot · G5022311 · 1982-03-23 00:00:00 — [otion 5981/82:2311 åtgärder för de små och medelstora företagen samt innovationspolitikens inriktning (prop. 1981/82:118) Regeringen har i proposition 1981/82:118 redovisat flera förslag som kommer att förenkla och underlätta de små och medelstora företagens verksamhet. Inom berörda delar av näringslivet ser man med tillfredsställelse att åtgärder vidtas för att främja småföretagsamheten. Landets små och medelstora företag finns representerade i nästan hela näringslivet. I vissa näringsgrenar är de emellertid mer dominerande än i andra. Den i särklass vanligast förekommande storleken på företag inom detaljhandeln är just det lilla företaget. redovisade härom året att inom servicenäringarna hade av företagen fler än 50 anställda. I den nu presenterade småföretagarpropositionen har tyvärr inte de 10000-tals detaljhandelsföretagens mångåriga krav på bättre tillgång till långfristiga krediter och riskvilligt kapital beaktats i något avseende. Handelsministern medger i sin föredragning att såväl dagligvaru- som sällanköpsvaruhandelns betydelse i samhällsekonomin såsom den beskrivits i serviceföretagsutredningen äger sin riktighet och således omfattas av utvecklingsfondernas målgrupp. I samma andetag som denna erkänsla deklareras för en stor företagargrupp med 10 000-tals anställda och med en inte alltför ljus framtid, enligt konjunkturbedömare, avfärdar handelsministern alla möjligheter för hela denna betydelsefulla näringsgren att komma i åtnjutande av utvecklingsfondernas resurser. Enligt mitt förmenande är det oerhört viktigt inte minst för småföretagen inom tillverkningsindustrin - att det finns en väl fungerande detaljhandel som kan sälja de konsumtionsvaror som produceras. Tillverkningsindustrins produktion är egentligen av ringa intresse i sig så länge varorna inte , är sålda. I två småföretagarpropositioner har detaljhandelsföretagens i berättigade krav på finansieringsmöjligheter via utvecklingsfonderna läm1 näts obeaktade. måste se till att även varudistributionen kommer ' att omfattas av utvecklingsfondernas service. För att förbilliga och öka kapitaltillgången inom detaljhandeln föreslog 1 serviceföretagsutredningen statliga kreditgarantier för Handelskreditgrupl pen. AB Handelskredit och dess systerinstitut är för många köpmän ett viktigt alternativ för kreditförsörjning. Det är väsentligt ur konkurrenssynpunkt att de köpmän som så önskar kan agera självständigt och minska sitt beroende av leverantörer genom upplåning i ett från leverantörer fristående 1 finansieringsinstitut. AB Handelskredits utlåningskapacitet skulle påtagligt förstärkas om en statlig kreditgaranti gavs. En sådan åtgärd får anses så angelägen att ytterligare utredningsarbete kring de små och medelstora detaljhandelsföretagens finansiella situation inte kan inväntas. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att utvecklingsfondernas målgrupp byggs ut till att omfatta landets detaljhandelsföretag, 2. att beslutar att statliga kreditgarantier ges för AB Handelskredit och dess systerföretag.
mot · G5022314 · 1982-03-23 00:00:00 — Motion 1981/82:2314 m. fl. Organisation och finansiering av djurens hälso- och sjukvård, m.m. (prop. 1981/82:122) I proposition 1981/82: 122 föreslås att en av länsveterinärtjänsterna vid de länsstyrelser där tjänsterna nu är dubblerade skall överflyttas till lantbruksnämnden i resp. län. Detta gäller , , , , , , och . I övriga 16 län skall länsveterinärerna vara kvar vid länsstyrelserna men åläggas att t. v. även biträda resp. lantbruksnämnd med uppgifter rörande djurens hälso- och sjukvård. Förslaget är en modifiering av djurhälsoutredningens förslag att länsveterinärerna skulle överföras till lantbruksnämnderna. Förslaget är en halvmesyr som, i de fall där överflyttning föreslås, inte tar tillräcklig hänsyn till de uppgifter som åligger länsveterinärerna vid sidan om djurhälsovården framför allt i fråga om livsmedelskontroll men också enligt djurskydds- och epizootilagarna. Inte minst gäller detta i de befolkningstätare regionerna där djurhälsovården är en mindre del av länsveterinärernas arbetsuppgifter. Vi anser att någon överflyttning av länsveterinärer till lantbruksnämnderna nu inte skall ske. I stället bör den regionala organisationen på veterinärsidan bli föremål för en samlad översyn där hänsyn tas till samtliga faktorer som påverkar länsveterinärernas ställning och arbetsuppgifter. I avvaktan på en sådan översyn bör länsveterinärerna nu åläggas skyldighet att biträda lantbruksnämnderna med uppgifter rörande djurhälsovården. När det gäller veterinärernas utbildning går departementschefen mot djurhälsoutredningens förslag om krav på allmäntjänstgöring som krav för erhållande av legitimation. Vi anser det utomordentligt viktigt att det i veterinärutbildningen även ingår en allmäntjänstgöring som ger de blivande veterinärerna praktiska erfarenheter. Därför bör vid den översyn av utbildningen som förordas i propositionen beakta att erforderlig allmäntjänstgöring ges till de blivande veterinärerna. Under hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar att med avslag på propositionens förslag i denna del uttala att en samlad översyn skall ske av länsveterinärernas ställning och arbetsuppgifter och att i avvaktan på denna någon överflyttning av länsveterinärerna nu inte skall ske till lantbruksnämnderna, 2. att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om ailmäntjänstgöring för blivande veterinärer. () MAJ () () () () () () () () () () () ()
mot · G5022317 · 1982-03-24 00:00:00 — m. ti. Närradioverksamhet (prop. 1981/82:127) Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1981/82:2319 av m. fl. 1. att beslutar att närradioverksamheten skall permanentas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utbyggnadstakten av närradion, 3. att antar det i proposition 1981/82:127 framlagda förslaget till närradiolag med den ändringen att 6 § ges följande lydelse: Närradio får sändas bara över sådana radiosändare som ställer till förfogande eller godkänner. H. () L. () i () () () ()