ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5022245 · 1982-03-23 00:00:00 — Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket (prop. 1981/82:143) gränsskydd mot införsel av narkotika är bristfälligt. Enbart på landar ca hundra flygplan per dag med i genomsnitt 6 000 passagerare, som vardera medför två väskor. Bara för posten till behövs 14 lastbilar för transporter in till . På flygplatsen finns endast ett hundekipage dvs. narkotikahund med förare som är i tjänst ca . I gjordes 331 beslag av narkotika. Men tullen räknar med att en mängd narkotika kommer in med varje färja, dvs. en var tolfte minut. Vid kartläggning av bestämmelseorterna för dessa beslag visade det sig att narkotikan skulle spridas över landet så långt norr ut som till och in i . Man beräknar att av narkotikainförseln stoppas vid våra gränser. Därvid svarar hundekipagen för hälften av upptäckterna. Vi anser det synnerligen nödvändigt att tullen vid våra större flygplatser och hamnar får ständig bemanning med hundekipage, detta kan uppnås genom att utnyttja statens hundskola i . Hundskolan skulle inom ramen för sin nuvarande verksamhet och sina nuvarande kostnader kunna utbilda ytterligare 20 narkotikahundar . Inga nya tjänster behöver inrättas inom tullens narkotikabekämpning. Varje tjänsteman med hunden som verktyg blir minst dubbelt så effektiv. Med stöd av det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbildning av ytterligare narkotikahundar i syfte att förstärka tullens narkotikabekämpning. () ()
mot · G5022249 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82: 2249 Mineralpolitik förslag till vissa åtgärder inom mineralområdet (prop. 1981/82:99) Den svenska gruvnäringen har haft betydande svårigheter. Avsättningsproblem och dålig lönsamhet har medfört att många gruvor i t. ex. har tvingats till nedläggning. Det är stora sysselsättningsproblem på de gamla gruvorterna i bl. a. Bergslagen. Det finns dock möjligheter att väcka nytt liv i gruvhanteringen. När den traditionella järnmalmen sviktar är motiven för att finna nya mineraler desto starkare. Den tekniska utvecklingen har och kommer att medföra en ökad efterfrågan på ett antal nya mineraler. Utökas möjligheterna att göra dessa inmutningsbara ökar också möjligheterna att skapa en ökad sysselsättning i t. ex. Bergslagen. Därtill kommer att det ligger ett egenvärde i att vi kan öka vårt oberoende vad gäller tillgång till vissa metaller. En ytterligare anledning att satsa på denna verksamhet är att det är i den tekniskt avancerade industrin som efterfrågan på t. ex. viktiga legeringsmetaller kommer att öka. Regeringen har i proposition 1981/82:99 i förslag till ny gruvlag angivit vilka mineralfyndigheter som är inmutningsbara. geologiska undersökning (SGU) har i yttranden påpekat att ett antal mineraler som ej finns med i propositionen borde göras inmutningsbara. Samtliga finns i eller också är de geologiska förutsättningarna sådana att fyndigheter bör upptäckas förr eller . Enligt vår mening finns det starka skäl att utöka antalet inmutningsbara mineraler i enlighet med vad geologerna anser. Detta får då till följd att gruvlagen 1 kap. 2 § ändras enligt följande: En mineralfyndighet är inmutningsbar om den innehåller Guld, silver, platina, kvicksilver, koppar, bly, zink, järn, mangan, krom, kobolt, nickel, titan, vanadin, molybden, , tenn, vismut, antimon, arsenik, litium, cerium, yttrium, skandium, niob, tantal, beryllium, zirkonium, dock inte sjö- eller myrmalm, eller 2. svavelkis, magnetkis, grafit, apatit, magnesit, tungspat, flusspat, diamant, brucit, kvarts, talk, wollastonit, andalusit, kyanit, sillimanit eller olivin. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anta föreslagen lydelse av gruvlagen 1 kap. 2 §.
mot · G5022254 · 1982-03-24 00:00:00 — Mineralpolitik förslag till vissa åtgärder inom mineralområdet (prop. 1981/82:99) I proposition 1981/82:99 angående mineralpolitiken föreslås att kretsen av inmutningsbara utvidgas med vissa industrimineral och metaller. Förslag om att ytterligare metaller och industrimaterial utöver vad som föreslagits i propositionen skall upptas bland inmutningsbara har framförts från bl. a. geologiska undersökning (SGU). SGU har bl. a. föreslagit att diamant bör upptas bland de inmutningsbara mineralerna. Diamant är en råvara av strategisk betydelse. Dess mest kända användning torde vara som ädelsten. Den huvudsakliga och betydelsefulla användningen har diamant dock inom industrin. För borrning, sågning, slipning, polering och inom den elektroniska industrin är diamant oumbärlig. I Sundsvallsområdet, främst norra och Söråkerslandet, har SGU upptäckt fyndigheter av kimberlit, som är diamantens moderbergart. Ett stort prov uttaget från lösa block på norra har gett tre små diamanter. För all vidare undersökning lägger nuvarande och även den föreslagna gruvlagen hinder i vägen. Eftersom kimberliten endast innehåller diamant som brytvärt kan inte heller en inmutning på något annat eller grundämne komma i fråga. Förekomst av diamanter i har alltså konstaterats. Om de finns i ekonomiskt brytbara former vet man inte ännu, men om diamant upptas i gruvlagen kan en meningsfull diamantletning bedrivas. Vi anser att det är angeläget att vi utnyttjar våra naturtillgångar. Den svenska ekonomin har till stor del baserat sig på våra mineraltillgångar, och gruvnäringen har varit en av hörnpelarna. Lagstiftningen får därför inte lägga hinder i vägen när det gäller möjligheten att undersöka förutsättningarna för att utvinna nya på olika platser i landet. Bland inmutningsbara mineralfyndigheter upptas grundämnet prometium vilket är anmärkningsvärt. Prometium tillhör de s. k. sällsynta jordartsmetallerna. Grundämnet prometium är konstgjort och har inte påträffats i naturen. Det har endast framställts genom kärnfysikaliska processer. Prometium bör därför enligt vår uppfattning inte upptas bland inmutningsbara mineralfyndigheter i gruvlagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som inmutningsbar mineralfyndighet i gruvlagen uppta diamant samt att prometium skall utgå. () ()
mot · G5022256 · 1982-03-24 00:00:00 — 1981/82 2256-2259 Mineralpolitik förslag till vissa åtgärder inom mineralområdet (prop. 1981/82:99) Den proposition 1981/82:99, som lagts av regeringen angående mineralpolitiken, har föregåtts av ett riksdagsbeslut om delning av SGU som en del av den framtida organisationen inom mineralsektorn. Till det förslag till ny mineralpolitisk verksorganisation som mineralverkskommittén lade fram i betänkande Ds I 1981:20 finns flera reservationer och särskilda yttranden. Förslaget har arbetats fram , vilket har medfört att uppenbara brister finns i underlagsmaterialet. Detta har påpekats av bl. a. den sakkunnige i ett särskilt yttrande. pågår utredningar om fördelning av personal mellan myndighet och bolag, vilket innebär att osäkerheten inför en dåligt utredd organisation i samband med en oklar marknadssituation medför att många geologer känner en stor osäkerhet om sina framtida anställningsförhållanden. På kort sikt innebär detta att geologerna söker sig till andra marknader, främst utomlands. Det medför att den geokompetens som finns i splittras och totalt sett minskar. Detta är förödande i ett läge där gruvindustri är i kris. I stället borde kompetensen och arbetsinsatserna öka inom landet. Speciellt gäller detta inom områden som inte har varit föremål för kartering . och har varit mycket eftersatta både när det gäller kartering och prospektering. I dessa delar av landet borde därför speciella insatser göras för att stimulera intresset för prospektering. Förutsättningarna för att göra nya fynd måste anses minst lika för att inte säga mera lovande än i övriga delar av landet. Det finns därför enligt min uppfattning flera skäl att på nuvarande stadium uppskjuta ikraftträdandet av beslutet om delning eller att en mjukare övergång till den nya organisationen kan ske. En dåligt genomtänkt omorganisation medför uppenbar risk för att den höga geokompetensen inom SGU kommer att slås sönder och att en nyrekrytering och utbildning av personal måste påbörjas vid SGU. Med stöd av ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om handläggningen av övergången till den nya organisationen av SGU. 1 1981/82.
mot · G5022269 · 1982-03-24 00:00:00 — Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I proposition 1981/82:102 bil. 2 föreslås att antalet anställda inom försvarets gemensamma myndigheter skall minska. När det gäller personalreduceringen ingår i den ett förslag om personalminskning hos FOA med ca 206 personer. FOA:s verksamhet bedrivs på ett flertal orter i landet. I finns 165 anställda, i 299 och i 864 anställda. Den verksamhet som utlokaliserats till FOA:4 har på ett bra sätt lyckats med sina arbetsuppgifter. God personalkvalitet och väl fungerande arbetslokaler är där en god grund för utvidgad forskning på exempelvis miljösidan. Ett gott samarbete med och kommunen har även etablerats. I råder likartade förhållanden. Den personalminskning som aviserats bör därför i så liten utsträckning som möjligt drabba FOA i och . Det är viktigt för dessa enheter som så börjat sin verksamhet att de resurser som redan finns där bibehålls. Ur regionalpolitisk synpunkt får beslut om utlokalisering av FOA:s verksamhet ej kullkastas genom en försvagning av dessa enheter. I har däremot FOA stora lokalproblem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att den planerade personalminskningen inom FOA ej skall beröra personal i och . () ()
mot · G5022278 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2278 Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) Det finns goda skäl att från såväl sysselsättnings- som totalförsvarssynpunkter slå vakt om den kompetens som finns vid . F. n. finns vid varvet en akut beläggningskris, vilken innebär att varvet drastiskt måste minska antalet sysselsatta. Enligt min mening finns anledning att pröva möjligheten av en tidigareläggning av de beställningar som är aktuella för varvet. Det finns goda skäl att tidigarelägga beställningsbemyndigande för helst fyra robotbåtar typ 90 genom en utökning av ytattack 8 1 -serien. Den strategiska betydelsen av detta belyses väl genom att främmande ubåtar otillbörligt uppträder på svenskt territorium. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande tidigareläggning av beställningar av robotbåtar typ 90 till .
mot · G5022282 · 1982-03-24 00:00:00 — Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I den vid framlagda motion 1603 (s, c, fp) behandlades den framtida organisationen av fortifikationsförvaltningen (FortF) i fråga om fördelningen av ämbetsverkets arbetsuppgifter på egen personal och köp av tjänster. I motionen framfördes synpunkten att frågan om personalstyrkan i FortF:s organisation hänger samman med denna fördelning. I sammanhanget återgavs FortF:s uppfattning att man utifrån egna och andras erfarenheter ansåg det vara mest rationellt att högst och av den långsiktiga genomsnittliga projekteringen utförs av egen personal. Det anses generellt riktigt att söka sig närmare 70 än . är läget vid FortF det omvända. Utnyttjandet av konsulter närmar sig mer 70 än . Motionärerna framhöll att den kostnad som följer av ett så högt konsultutnyttjande inte balanseras av den kostnadssänkning som en nedskärning av egen personal medför. Långsiktigt blir också följden av en sådan utveckling att ämbetsverket genom minskad egen personal förlorar i kompetens att fullfölja sina av statsmakterna ålagda uppgifter. I försvarsutskottets betänkande 1980/81:19 hänvisades till att både överbefälhavaren och statssekreteraren i försvarsdepartementet inför utskottet understrukit betydelsen av en lämplig avvägning i detta hänseende i det fortsatta rationaliseringsarbetet inom försvarsmakten. försvarskommitté måste överväga frågan i sitt arbete med fredsorganisationen års försvarsbeslut, skrev utskottet och tilläde: Utskottet anser att personalminskningen inom det militära försvaret inte får leda till bestående kostnadsökningar, vilket skulle kunna ske genom ökat anlitande av konsulter. I en socialdemokratisk reservation yrkades bifall till motionen, vilket avslogs av . Företrädare för majoriteten i utskottet framhöll under debatten att skrivningen i betänkandet var att betrakta som mycket positiv till motionens tankegångar. Som orsak till att motionen inte bifölls anfördes att frågan skulle prövas av försvarskommittén. Det kan nu konstateras att någon sådan prövning inte skett i kommittén och att frågan heller inte behandlas i proposition 1981/82:102. Detta är otillfredsställande i all synnerhet som fördelningen av FortF: s uppgifter på egen personal och köp av tjänster utvecklats i ogynnsam riktning. Därför bör uttala sig för en lämplig avvägning i detta hänseende i det fortsatta rationaliseringsarbetet inom försvarsmakten. Med stöd av denna motivering hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts om avvägningen mellan anställning av egen personal och köp av tjänster inom fortifikationsförvaltningen. () ()
mot · G5022285 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2285 m. fl. Vissa filmfrågor m. m. 1981/82: lil) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1981/82: 2319 av m. fl. angående vissa filmfrågor hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om videobranschens rätt att säga upp filmavtalet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om visningsfrämjande åtgärder, 4. att till för /83 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . 5. att till Filmstöd för /83 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . H. () () () () () () PER () () () L. () i 1 1981/82.
mot · G5022288 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2288 Program för regional utveckling och resurshållning (prop. 1981/ 82:113) De önskemål om överväganden beträffande de regionalpolitiska stödformerna, även avseende Industricentra och kommunala industrilokaler, som angavs genom riksdagsbeslutet (AU 1980/81:23) har upptagits och redovisats av den arbetsgrupp inom industridepartementet som svarat för översynen av det regionalpolitiska stödet till näringslivet (Ds I 1981:28). Arbetsgruppens rapport ligger till grund för nu föreliggande regeringsproposition om program för regional utveckling och resurshushållning (1981/82:113). Enligt propositionen ansluter sig regeringen till uppfattningen att Stiftelsen Industricentra nu nått en sådan stabilitet att den bör tilldelas ökad självständighet och ökat ansvar. Föredragande statsrådet ansluter sig vidare till arbetsgruppens förslag om att frågan om lokala aktiebolag med kommunalt helt- eller delägande i varje anläggning bör utredas särskilt. Av remissyttrandena över arbetsgruppens översyn framgår att flertalet remissinstanser anser att Industricentra bör vara en statlig angelägenhet. Samtliga kommuner som yttrat sig avvisar bestämt kommunalt delägande. De av verksamheten berörda kommunerna vitsordar det goda samarbetet med Stiftelsen Industricentra och ger stöd för uppfattningen att stiftelsen, som varit föremål för ständigt återkommande utvärderingar, nu bör få arbetsro för sina regionalpolitiska uppgifter. Det är, enligt min mening, obefogat och verksamhetshämmande att f. n. utreda huvudmannaskapsfrågan med inriktning på lokala aktiebolag med kommunalt helt- eller delägande i varje industricenteranläggning. bör uttala sig mot aviserad utredning. I konsekvens med regeringens uppfattning att Stiftelsen Industricentra bör tilldelas ökad självständighet och ökat ansvar bör det i första hand anförtros åt stiftelsen att utan ändring av ägarförhållandena ytterligare utveckla det goda samarbetet med kommunerna. Inrättandet av Stiftelsen Industricentra (proposition 1973:50) motiverades med att Industricentra skulle vara ett statligt regionalpolitisk! Detta ansågs ligga i linje med den uppfattning som statsmakterna hade hävdat i fråga om kommunalt ekonomiskt engagemang för att påverka enskilda industriföretags lokalisering. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fortsatt statligt ägaransvar för industricentraanläggningar.
mot · G5022290 · 1982-03-24 00:00:00 — Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) I proposition 1981/82:113 föreslår industriministern sorn ett komplement till hittillsvarande selektiva medel införs ett generellt verkande medel i form av differentierade arbetsgivaravgifter. Vi avser inte att motsätta oss en avgränsad sänkning enligt förslaget men vill ändå fästa uppmärksamhet på följande: o Även om det här stödet verkar generellt inom berörd region så är det för landets näringsliv i sin helhet av selektiv karaktär, o Eftersom förslaget berör även starka och konkurrenskraftiga företag där en utjämning på grund av avstånd eller klimat inte är befogad, riskerar den här stödformen att snedvrida konkurrensen. Det har också i den utredning propositionen hänvisar till framförts förslag om att kompensera en sänkning av arbetsgivaravgifterna i vissa regioner med en mindre höjning i övriga delar av landet. En sådan lösning skulle ytterligare förstärka den risken, o Enligt propositionen skall avgiftsnedsättningen vara ett komplement till hittillsvarande selektiva medel. Det är alltså inte troligt att det riktade stödet kommer att försvinna i motsvarande mån. o De arbetstillfällen som nedsättningen av arbetsgivaravgiften väntas skapa kommer delvis endast att innebära en omflyttning av arbetstillfällen inom . o Erfarenheterna från andra stödåtgärder säger oss att det blir svårt att stå emot krav på en utvidgning av det geografiska området. Med vår utgångspunkt, att näringspolitiken främst skall arbeta med generella medel, är vi tveksamma till den differentierade arbetsgivaravgiften. De totala effekterna av förslaget måste kontinuerligt följas och regeringen bör vara särskilt uppmärksam på eventuella negativa konsekvenser enligt ovan. En utvärdering av reformen bör presenteras för så snart verkningarna av den nu föreslagna förändringen kan bedömas. 1 1981/82. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utvärdering av den differentierade arbetsgivaravgiften. () ()
mot · G5022291 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2291 m. fl. Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) Genom beslut om regionalpolitiken infördes lokaliseringsstöd som stödform för byggande av kommunala industrilokaler inom stödområde 46. Vidare gäller, intill utgången av , att regeringen kan besluta om stöd till kommunala industrilokaler i kommuner även utanför stödområde 46 främst i Bergslagen. Möjligheten för ekonomiskt och sysselsättningsmässigt sett svaga kommuner att med lokaliseringsstöd kunna bygga industrilokaler är värdefull. Stödet ger mindre kommuner en viss möjlighet att möta större, ekonomiskt starka kommuners bättre möjligheter att förse sina industriföretag med lämpliga lokaler. Nuvarande villkor för hyressättningen för kommunala industrilokaler medför emellertid mycket höga hyresnivåer för dessa lokaler. Som exempel kan nämnas att hyran i de färdigställda kommunala industrilokalerna i , trots fyrtioprocentigt avskrivningslån, ligger på . per m2 och år. Dessa höga hyresnivåer utgör en allvarlig hämsko i fråga om möjligheterna för just de resurssvaga företag som denna typ av industrilokaler primärt är avsedda för att skaffa sig ändamålsenliga lokaler. I proposition 1981/82:113 om program för regional utveckling och resurshushållning föreslås ändrade villkor en kraftig neddragning av bidragsdelen - som skulle innebära ytterligare press uppåt på hyresnivån. Intentionerna att styra stödet så att det blir mer attraktivt för företagen att bygga egna lokaler är i och för sig lovvärda. Många företag har, exempelvis av soliditetsskäl, inte möjligheter att bekosta uppförandet av nya lokaler även om detta sker med regionalpolitiska stödmedel. Dessa intentioner får därför inte innebära att t. ex. nystartande företag och företag som vill utöka sin verksamhet, men inte har möjlighet att bygga egna lokaler, hindras i sina planer av en orimlig hyressättning av kommunala industrilokaler. Stödet till byggande av kommunala industrilokaler hör till de mest avgränsade regionalpolitiska stöden. Det bör därför vara möjligt att utforma det så att det inom den begränsade sektor det är avsett för verkligen fyller en funktion som stöd dels till svaga kommuner, dels till svaga företag. Detta bör ske dels genom att den föreslagna extra bidragssänkningen inte genomförs, dels genom ändrade amorteringsregler som ger en annan hyresproftl över tiden än vad som erhålls med nuvarande och föreslagna tl 1981/82. Amorteringstiden bör utsträckas till och återbetalning av lånen bör ske enligt annuitetsprincipen. Mot bakgrun av vad som anförs i motionen hemställs 1. att beslutar att avslå förslaget om sänkning av det extra bidraget för stöd till kommunala industrilokaler, 2. att beslutar att amorteringstiden för lokaliseringslån till kommunala industrilokaler utsträcks till och att återbetalning av lånen får ske enligt annuitetsprincipen. () () () () ()
mot · G5022294 · 1982-03-22 00:00:00 — Motion 1981/82:2294 m. fl. Program för regional utveckling och resurshushållning (prop. 1981/ 82:113) I proposition 1981/82: 113 föreslås att och kommuner placeras i stödområde C, medan däremot , och ställs utanför. Skulle regeringens förslag på denna punkt vinna gehör medför detta ett hårt slag för hela arbetsmarknad, som drabbats av en mycket omfattande arbetslöshet, vilken klart ligger över riksgenomsnittet. hade en arbetslöshet på , och . Enligt prognoser är de lokala arbetsmarknaderna i dessa tre Dalslandskommuner fortfarande på lång sikt alltför små och sårbara, vilket medför att utökade regionalpolitiska insatser är nödvändiga. De stödmöjligheter som enligt regeringsförslaget ställs till disposition kommer inte att ge tillräcklig stimulans för att klara problemen i , och . Ett av de regionalpolitiska målen i propositionen är att skapa förutsättningar för en positiv utveckling i de mest sysselsättningssvaga delarna av landet samt att utjämna skillnader i sysselsättning och service mellan olika delar av landet. Sysselsättningsgraden i Dalslandskommunerna understiger klart genomsnittet i stödområde C. Däremot är arbetslösheten nästan dubbelt så hög som riksgenomsnittet. är av befolkningen i . Den offentliga servicen är dålig i förhållande till landet i stort. Kommunernas geografiska lägen är sådana att pendlingsmöjligheterna till de större arbetsmarknaderna är begränsade. Samtliga dessa faktorer medverkar till att undergräva kommunernas ekonomi, vilket ytterligare försvårar möjligheten till en positiv utveckling. En rad skäl talar alltså för att Dalslandskommunerna uppfyller de kriterier som ställs upp i propositionen för inplacering i stödområde C. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar inplacera kommunerna i stödområde C. () ()