mot · G5021519 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1519 m. fl. En enhällig riksdag fastställde 1975 målen för invandrarpolitiken. Vi kan konstatera att mycket arbete återstår innan dessa mål är nådda. Vi kan även konstatera att den borgerliga politik som förts för oss allt längre bort från de enhälligt beslutade målen. I tider med ökande arbetslöshet, ekonomisk otrygghet och social oro hos stora grupper i samhället växer det fram stämningar som befrämjar gruppegoism och motarbetar solidariteten. Detta drabbar i första hand invandrargrupperna. Vi är djupt oroade över de tydliga tecken på ovilja mot och diskriminering av invandrare som framträder alltmer i det svenska samhället. De grupper som bildats i syfte att bevara svenskt är oacceptabla uttryck för en framväxande invandrarfientlighet. Risken finns att dessa breder ut sig på arbetsplatser och i bostadsområden. Särskilt allvarligt är det när barn och ungdomar utsätts för diskriminering. Socialdemokratin tar avstånd från rasfördomar och invandrarfientlighet. Det är mot denna bakgrund som vi vill peka på nödvändigheten av att insatser görs för att trygga de invandrades situation i samhället. Vi vill slå vakt om och utveckla den invandrarpolitik som grundlädes när socialdemokratin befann sig i regeringsställning. Det är en politik som kan sammanfattas i begreppen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Jämlikhet mellan invandrare och svenskar förutsätter att invandringen anpassas till samhällets möjligheter att ge invandrarna arbete och social trygghet. En invandring som helt styrs av marknadskrafterna skulle vara till skada för löntagarna såväl i som i utvandringsländerna. Valfrihet för invandrarna och rätten för etniska minoriteter att fritt utveckla sitt språkliga och kulturella arv svarar mot grundläggande socialdemokratiska krav på självbestämmande och demokrati. Därför skall samhället stödja invandrarnas och minoriteternas strävan till egen kulturell och etnisk identitet. Samverkan människor emellan måste stärkas för att motverka fördomar och kulturell isolering mellan olika grupper i samhället och för att främja solidariteten över nations- och språkgränserna. Därmed kan arbetet för internationalism och samhörighet mellan folken förankras i vardagen och i det svenska samhällsarbetet. Ett av de allvarligaste problemen på det invandringspolitiska området är de långa väntetiderna i tillståndsärenden. De åtgärder som vidtagits har ej givit tillräcklig effekt. Väntetiderna är fortfarande allt för långa. Många människor som utsätts för den sysslolöshet och ovisshet som väntetiden innebär skadas av detta. Den effektivaste metoden att motverka dessa skador är att avkorta väntetiden. Det är även nödvändigt att avkorta handläggningstiden i tillståndsärenden för att vi skall kunna upprätthålla tilltron för invandrarpolitiken. Det händer att en utlänning får stanna i vårt land främst med hänsyn till den långa tid som tillståndsprövningen tagit. Utöver det psykiska lidande som enskilda människor utsätts för åsamkas samhället stora kostnader i form av bl. a. socialhjälp till de väntande. I budgetpropositionen uppges denna kostnad för till omkring 70 milj. kr. Denna summa kan betraktas som en nedre gräns på grund av att kommunernas och statens ekonomiska åtaganden för undervisning, sjukvård, offentliga biträden, tolkar etc. ej ingår i den redovisade utgiftsposten. Enligt vår mening är det från både sociala och ekonomiska synpunkter angeläget att handläggningstiderna för tillståndsärenden avkortas ytterligare. Vi föreslår därför att undantas från det s. k. huvudförslagets konsekvenser på verkets lönekostnader för tjänster placerade på enheter som huvudsakligen arbetar med tillståndsärenden. bör således ökas med . i förhållande till regeringens förslag. I detta sammanhang vill vi även påtala nödvändigheten av att förslag angående utveckling av nytt ADB-system för utlänningsärenden påskyndas. Införandet av det nya ADB-systemet torde få betydande positiva effekter på handläggningstiderna för olika tillståndsärenden. Svenskundervisning - Arbete m. m. En övervägande del av de vuxna invandrarna är etablerade på arbetsmarknaden. Det finns emellertid stora skillnader i yrkesfördelningen mellan svenskar och invandrare. Invandrarna återfinns i betydligt större utsträckning i tillverknings- och serviceyrken, i skiftarbete liksom i bullriga och smutsiga arbeten. Dessutom har den relativa arbetslösheten bland utländska medborgare varit större än bland samtliga i arbetskraften, resp. tredje kvartalet 1981. Arbetslösheten slår särskilt hårt bland invandrarungdomarna. Motsvarande siffra för de utländska ungdomarna var . De utländska medborgarna utgör omkring en tiondel av de arbetssökande hos arbetsförmedlingarna. Det är en överrepresentation i förhållande till deras andel av den totala arbetskraften. Den höga arbetslösheten bland invandrarna är oroande. De har som tidigare nämnts en svag ställning på arbetsmarknaden och träffas särskilt hårt av nedgången inom industrin. Deras yrkesrörlighet hämmas ofta av dåliga kunskaper i svenska. Extraordinära insatser bör nu göras för att erbjuda arbetslösa invandrare möjlighet till svenskundervisning. Vi föreslår därför att invandrare som står anmälda som arbetssökande vid förmedlingarna medges rätt att undervisas i svenska för invandrare inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen. Ersättning bör utgå enligt gängse regler vid sådan utbildning. Kostnaderna för verksamheten kan täckas med de medel /82 som ej kunnat utnyttjas till följd av ofullständigt kapacitetsutnyttjande under detta budgetår. En försöksverksamhet med bl. a. svenskundervisning och/eller preparandkurser före yrkesutbildning har bedrivits vid ett antal AMU-centra. Denna försöksutbildning har även använts som förberedelse för deltagande i bristyrkesutbildning. Försöksverksamheten har enligt vår mening givit underlag för startande av liknande kurser på fler AMU-centra i landet. En förutsättning är dock att arbetsförmedlingarna och AMU erhåller resurser i enlighet med vad som föreslås i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiska motionen. Invandrare med arbetshandikapp tvingas ofta konstatera att den yrkesinriktade rehabiliteringen i praktiken är stängd för den som har bristfälliga kunskaper i svenska. Arbetshandikapp i kombination med hög ålder gör det ofta svårt att inhämta kunskaper i ett främmande språk. Större hänsyn bör därför tas till de individuella förutsättningarna vid utformningen och längden av svenskundervisning i samband med yrkesinriktad rehabilitering än vad som är fallet. Kommunernas insatser på invandrarområdet har ökat väsentligt . Orsakerna till detta är flera: beslut om invandrar- och minoritetspolitiken, den kommunala rösträtten för utländska medborgare utgör några exempel. En mycket stor roll spelar den förändring som invandringen genomgått . Från att den utomnordiska invandringen tidigare bestått av i huvudsak arbetsföra vuxna som kunde gå ut i arbetslivet, består invandringen främst av nära anhöriga till personer som bor i samt av flyktingar. Denna förändring av invandringsstrukturen har medfört att kraven på inte minst kommunala insatser har ökat, för att underlätta de nya invandrarnas situation och anpassning till det svenska samhället. fördelades den utomnordiska invandringen på följande kategorier: För flyktingarna måste samhället vara berett att acceptera betydande kostnader. Denna grupp kan behöva på sig för att finna sig till rätta och klara sin försörjning i . Inordningen på arbetsmarknaden kräver nu helt andra insatser än då invandringen huvudsakligen bestod av efterfrågad arbetskraft. Den allt kärvare bostadssituationen i många kommuner ställer krav på särskilda åtgärder för utsatta grupper, bl. a. asylsökande och flyktingar. Den omständigheten att barnen kommit att utgöra en ökande andel av den invandrade befolkningen har också som konsekvens att de offentliga utgifterna för invandringen ökar. Invandrarfamiljerna har genomsnittligt fler barn än svenska familjer. Detta förhållande har kommit att understrykas när den icke-nordiska invandringen med barnrika familjer ökat. , , och i har gemensamt utarbetat en rapport om invandring och ekonomi. I rapporten konstateras att kommuner med i huvudsak arbetskraftsinvandring har mycket måttliga merkostnader för invandrarna. I dessa kommuner har invandrarna en i jämförelse med totalbefolkningen lika hög eller något högre förvärvsintensitet och skattekraft. För två av de undersökta kommunerna - och - är situationen däremot annorlunda. I dessa kommuner är merkostnaderna kännbara för den kommunala ekonomin. I dessa kommuner har de utländska medborgarna betydligt lägre förvärvsintensitet och därmed lägre skattekraft. Den huvudsakliga orsaken till detta är den förändring av invandringens struktur som vi tidigare beskrivit. Det är angeläget att invandrartäta kommuner med en mångfald av etniska grupper ges bättre möjligheter att möta de ökande krav på insatser som uppkommer. I den tidigare nämnda rapporten framförs förslag om en rad åtgärder i detta syfte. Vi vill för vår del nu föreslå att de s. k. UAT-sökande skall tas med i befolkningsunderlaget vid beräkning av det statliga skatteutjämningsunderlaget. Vidare förutsätter vi att de övriga förslag som framförs i rapporten blir föremål för en snar beredning inom så att åtgärder kan vidtas för att underlätta situationen för de kommuner som visat sig beredda att delta i förverkligandet av de uppställda invandrarpolitiska målen. Flyktingar överförda inom kvot och 5 900 personer 1 350 personer 1 100 personer Kartläggning av tvåspråkig personal inom offentlig förvaltning samt meritvärdering vid tillsättning av tjänster I åtskilliga sammanhang har konstaterats att mångå invandrare saknar tillgång till behövlig omvårdnad och service på grund av att verksamheten bedrivs på ett språk som invandraren inte behärskar. Samhällets språkservice har i första hand gällt översättning av skriftliga handlingar samt tolkhjälp vid invandrarnas kontakter med olika myndigheter och institutioner. Inom många områden kan dock inte en tillfredsställande service ges med dessa insatser. Det gäller exempelvis inom barnomsorgen, den psykiska vården eller vid institutionsvård av olika slag. I dessa sammanhang behövs tvåspråkig personal som kan arbeta både på svenska och på invandrarens eget språk. Den nordiska språkkonvention som diskuterats godkändes . Konventionen går ut på att nordiska medborgare skall ha rätt att utan särskild kostnad använda sitt eget språk i sina kontakter med myndigheter eller annat offentligt organ i . I motion 1980/81:1499 akutaliserade vi frågan om kartläggning av tvåspråkig personal inom offentlig förvaltning samt meritvärdering av tvåspråkighet vid tillsättning av tjänster. delade de uppfattningar som framfördes i motionen men ansåg att några åtgärder från sida ej var erforderliga då dessa frågor var aktuella i . Några förslag till åtgärder inom de områden som vi tog upp i vår motion har ej förelagts . Vi vill därför med hänvisning till de i motion 1980/81:1499 framförda motiveringarna samt till vad som anförts i ovanstående på nytt påtala behovet av snara åtgärder. Det arbete som bl. a. statens invandrarverk bedrivit på dessa områden bör kunna utgöra underlag för beslut om förbättringar av de av oss aktualiserade problemen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att för /83 utöver regeringens förslag anvisar . under anslaget Dl. till i motionen angivet ändamål, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande svenskundervisning för invandrare inom ramen för AMU, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande förberedande utbildning inför planerad yrkesutbildning, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande svenskundervisningen i samband med yrkesinriktad rehabilitering, 5. att somsinmeningger regeringen tillkännavadsomi motionen anförts beträffande kommunerna och invandringen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande kartläggning av tvåspråkig personal inom offentlig förvaltning samt meritvärdering av tvåspråkighet vid tillsättning av tjänster. () () () () () HANS () () BO FINNKVIST (s) () () () () () ()