mot · G5021868 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Alkohol och trafik hör inte ihop - därom är nästan alla överens. Trots detta har vi fortfarande en mycket hög olycksstatistik där alkohol och andra berusningsmedel är helt eller delvis orsaken till trafikolyckor. Vår attityd till problemet alkohol i trafiken måste ytterligare förbättras. (TSU), som avlämnade sitt slutbetänkande , fick i skrivelse tilläggsuppdrag av regeringen att utreda frågan om rehabilitering av personer dömda för rattfylleri eller rattonykterhet och att avlämna förslag i ämnet som skulle föreläggas . Tilläggsuppdraget hade föranletts av en proposition 1975/76:155 om vissa körkortsfrågor. () skrev bl. a. i sitt betänkande 1975/76:28 följande: Enligt utskottets uppfattning är rehabiliteringsåtgärder mycket angelägna i kampen mot alkohol i trafiken. Särskilda insatser bör därför göras med sikte på rehabilitering av förare med alkoholproblem. bör därför - som påyrkas i motionen 2423 - ges i uppdrag att utreda frågan om rehabilitering av personer dömda för rattfylleri eller rattonykterhet och förslag i frågan föreläggas . uppdrag att utreda frågan om rehabilitering av dem som dömts för trafikonykterhetsbrott har sitt ursprung i den verksamhet som försiggår i . Alkoholproblemet är mycket större i än i . Som exempel på alkoholproblemets storlek i kan nämnas att av de omkring 50 000 personer som omkommer i trafiken dödas omkring hälften i olyckor som har sin grund i alkoholförtäring. Det kan vara på sin plats att något redovisa vad man i menar med rehabiliteringsåtgärder. I grunden anser man att rehabilitering i trafiknykterhetssammanhang är en form av utbildning. Innehållet varierar från stat till stat. Som exempel kan nämnas att det program som används i staten innebär undervisning av upp beroende på graden av alkoholmissbruk. Undervisningen syftar till att ge meningsfull information åt - den socialt anpassade vars trafikonykterhet är tillfällig, - den som har begynnande alkoholproblem, där trafiknykterhetsbrottet ger uttryck för ett pågående eller kroniskt beteende som kan innebära början till ett allvarligare alkoholproblem, - alkoholisten, där trafiknykterhetsbrottet är endast ett av många tecken på en livshotande sjukdom. Programmets mål är dels att utveckla en medvetenhet om alkoholen och dess effekter, både i trafiken och över huvud taget i en människas liv, dels att förbättra den enskilda förmågan att fatta beslut angående det fortsatta användandet av alkohol i trafiken. I t. ex. innebär rehabiliteringen också behandling. Den som döms för trafiknykterhetsbrott kan välja att gå igenom ett 12-månaders behandlingsprogram för alkoholism i stället för att få körkortet återkallat. Behandlingsprogrammen läggs upp av de nykterhetsvårdande myndigheterna men själva genomförandet kan ske i allmän eller privat regi. Av undersökningar som trafiknykterhetskommittén gjort framgick att en mycket stor del av dem som döms för trafiknykterhetsbrott, säkerligen hälften och troligen långt fler, kan antas ha alkoholproblem. Som ett annat framträdande drag bland dem som begår trafiknykterhetsbrott framhölls deras i allmänhet låga ekonomiska och sociala ställning. Mycket tyder enligt kommittén på att de som begår trafiknykterhetsbrott till alldeles övervägande del består av personer, som gång på gång begår trafiknykterhetsbrott utan att bli upptäckta annat än i undantagsfall. I fråga om dessa trafiknykterhetsbrottslingar framstod enligt kommittén de individualpreventiva aspekterna som mest framträdande. För denna kategori föreslog kommittén dom på skyddstillsyn (påföljd som innebär kriminalvård i frihet) jämte föreskrift att undergå nykterhetsvårdande behandling. Kommittén drog upp riktlinjerna för hur systemet skulle fungera på följande sätt. Den behandling som kommer i fråga vid denna form av skyddstillsyn är i huvudsak en öppen nykterhetsvård av socialmedicinsk och psykoterapeutisk karaktär i intimt samarbete mellan läkare, nykterhetsvårdare och andra organ. Gången avses då vara den att efter dom på skyddstillsyn den dömde börjar undergå behandling vid alkoholpoliklinik, rådgivningsbyrå i alkoholfrågor eller annat liknande behandlingsorgan, där tillgång finns till läkare med inriktning på nykterhetsvård, eller också hos särskild sådan läkare. Den fortsatta behandlingen kan gestalta sig olika, beroende på såväl behandlingstidens längd som behandlingens inriktning liksom för övrigt på vårdresurserna. I många fall torde det vara lämpligt att behandlingen efter helt eller delvis övertas av nykterhetsvårdare och andra socialvårdare, psykologer, kuratorer m.m. Även när så sker är det emellertid önskvärt att läkaren då och då medverkar. av som skyddstillsynen i regel varar kommer den dömde utöver den nyssnämnda nykterhetsvårdande behandlingen på alkoholpoliklinik e.d. att stå under tillsyn och vård av bl. a. en särskild övervakare. Som övervakare skall i största möjliga utsträckning fungera en nykterhetsvårdare. Denne har att bedriva ett nära samarbete med den alkoholpoliklinik eller den läkare hos vilken den dömde skall undergå behandling. I sådana fall där personer med alkoholproblem begår rattfylleribrott som med hänsyn till hög blodalkoholhalt eller andra omständigheter är av svårare karaktär torde det ofta vara nödvändigt av allmänpreventiva skäl att också i fortsättningen ingripa med frihetsberövande. Behovet att i sådana fall kunna kombinera ett frihetsberövande med en nykterhetsvårdande behandling kan enligt kommitténs mening tillgodoses genom att man utnyttjar möjligheten att döma till skyddstillsyn med behandling i tillsynsanstalt. Sådan anstaltsbehandling kan motiveras inte enbart av hänsynen till allmänpreventionen utan också av att rattfyllerister med hög blodalkoholhalt ofta har så uttalade alkoholproblem att det från individualpreventiv synpunkt kan vara ändamålsenligt att inleda den nykterhetsvårdande behandlingen på tillsynsanstalt. Behandling på tillsynsanstalt pågår och förläggs i regel till början av verkställigheten av skyddstillsynen. Efter anstaltsvistelsen följer sedan en nykterhetsvårdande behandling av i princip samma innehåll som för de rattfyllerister med alkoholproblem som erhåller skyddstillsyn utan anstaltsbehandling. förslag har av olika skäl inte genomförts. Intentionerna kan emellertid i viss utsträckning skönjas i den praxis beträffande påföljd för trafiknykterhetsbrott som utvecklats genom att man där kunnat iaktta en tendens till ökad nyansering i valet av påföljd för rattfylleri. Frågan om trafiknykterhetskommitténs förslag har berörts i proposition 1979/80:178 om fortsatt körkortsreform. Departementschefen hänvisar där till der. allmänna översyn av det straffrättsliga sanktionssystemet som pågår genom två tillkallade kommittéer, fängelsestraffkommittén för att pröva frågan om fängelse och kriminalvård i anstalt och frivårdskommittén för att pröva frågor om kriminalvård i frihet och alternativ till frihetsstraff. Särskilt nämner han att frivårdskommittén vid behandlingen av utformningen av kriminalvård i frihet skall ägna särskild uppmärksamhet åt spörsmålet om i vad mån sådan vård skall kunna kombineras med föreskrifter om nykterhetsvård eller läkarvård. Olycksstatistiken talar för rehabiliteringsåtgärder Enligt den olycksstatistik vi har tillgänglig vet vi, att alkohol i mycket stor utsträckning är en bidragande orsak till många och svåra olyckor. Det är uppenbart, vilket också TSU påpekar, att de insatser som gjorts för att förändra attityden till alkohol och bilkörning haft ganska liten effekt. Enligt vår mening får inga vägar lämnas oprövade i strävandena att nedbringa olyckssiffrorna och spara människoliv. TSU redovisar de studier som gjorts angående rehabiliteringsåtgärder i för rattonyktra personer. Det uppdrag som regeringen givit TSU med anledning av riksdagsskrivelsen 1975/76:390 har emellertid inte resulterat i några konkreta förslag från utredningens sida. Att som utredningen dessutom gör så kraftigt sammankoppla alkoholförtäring vid bilkörning med kriminalitet i allmänhet, anser vi också vara att bortse från en del av problemet. Mot bakgrund av vad som framkommit vid studierna av dessa problem i anser vi det lämpligt att starta försöksverksamhet i där man vidare försöker utröna lämpliga rehabiliteringsåtgärder för att återanpassa rattfyllerister till goda bilförare. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försöksverksamhet med rehabiliteringsåtgärder för rattfyllerister. () () () () ()