ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502980 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:980 Hur skall lärare kunna undervisa i något som inte ingår i deras utbildning? I de flesta fall anses det omöjligt. Ämnen som språk, matematik eller orienteringsämnen fordrar att läraren har ingående kunskaper inom dessa områden för att kunna vidarebefordra dem. När det däremot handlar om könsrolls-/] ämställdhetsfrågor förutsätter man att lärare skall kunna undervisa i stort sett utan utbildning. Det är knappast någon överdrift att påstå att de här frågorna hör till de svårare eftersom de berör djupt rotade attityder och värderingar både hos lärare och elever. Reaktioner som förlöjligande eller aggressivitet är inte ovanliga. Det krävs alltså goda kunskaper och en mogen medvetenhet. Könsrolls-/j ämställdhetsfrågor har ingått i läroplanerna under . Enighet har rått om vikten av att ungdomar får undervisning inom detta område. Denna inriktning bekräftas också i regeringens skrivelse till (1979/80:168) om riktlinjer för det fortsatta jämställdhetsarbetet. Där står bl. - Jämställdhetsfrågorna måste behandlas i lärarutbildningen utifrån åtminstone tre aspekter, nämligen kunskaper om kvinnors och mäns förhållande i samhället, attityder och värderingar till kvinnors och mäns roller på olika områden samt metodiken för hur jämställdhetsfrågorna skall kunna integreras i alla ämnen. I lärarnas grundutbildning är könsrolls-/jämställdhetsfrågorna ännu inte obligatoriska. Däremot har beslutat med anledning av propositionen om Skolforskning och personalutveckling (1980/81:385) att jämställdhetsfrågorna skall ingå i lärarnas fortbildning för lokalt utvecklingsarbete i . Därmed har markerat vikten av att detta område kommer med i lärarutbildningen. återstår lärarnas grundutbildning. Visserligen ingår könsrollsfrågor i den centralt fastställda utbildningsplanen men det är linjenämnderna vid de olika högskoleenheterna som har ansvaret för den närmare planeringen och genomförandet av utbildningen. På lokal nivå fastställs således innehåll samt de lärarresurser m.m. som skall avsättas för kursen. Det torde höra till sällsyntheterna att könsrolls-/jämställdhetsfrågoma i någon större utsträckning ingår i lärarnas grundutbildning. Det måste ses som en allvarlig brist och helt strida mot mening. 3 sami Nr 980-987 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att i all utbildning av lärare för grund- och gymnasieskolan skall avsättas undervisningstimmar för könsrolls-/jämställdhetsfrågor.
mot · G502981 · 1982-01-22 00:00:00 — Införande av ämnet invandrarkunskap i utbildningen av vissa befattningshavare I vårt land har vi nu 1 miljon invandrare fördelade på ca 150 skilda nationaliteter. Närmare 40 000 av dessa är anställda inom landstingen, huvudsakligen inom olika vårdyrken. 11, ex. är av alla anställda invandrare med arbete inom främst vård och kollektivtrafik. De allra flesta har kommit till för att stanna här. Vi måste därför få bättre kunskap om invandrarna. Bättre kunskap skulle säkerligen också dämpa de negativa attityder som håller på att bryta fram på vissa orter gentemot invandrarna. När invandrarna blir i behov av sjukvård krävs ofta extra åtgärder. I gymnasieutredningens principbetänkande föreslås ett nytt ämne, kulturkunskap. Detta skall ingå i avslutningsterminerna för all gymnasieutbildning och är inte minst för vårdutbildningen mycket angeläget. Men detta är inte tillräckligt utan praktisk invandrarkunskap borde ingå i all vårdutbildning. Det borde gälla både läkare, sjuksköterskor, kuratorer, vårdbiträden och annan vårdpersonal. De som skall arbeta med vård måste vara extra medvetna om och respektera andra kulturers och religioners föreställningar och regler. Inte minst viktigt är det i samband med dödsfall. Det finns också många andra befattningshavare som i olika funktioner kommer i speciell kontakt med invandrare och deras problem. Som exempel kan nämnas polis, tullpersonal, lärare, arbetsförmedlare och socialarbetare. Det vore angeläget och nödvändigt att i dessa gruppers grundutbildning även invandrarkunskap ingick. Med anledning av ovanstående hemställs att hos regeringen begär att praktisk invandrarkunskap skall ingå vid utbildning av all sjukvårdspersonal, liksom av övriga befattningshavare som kommer i speciell kontakt med invandrare såsom poliser, tullpersonal, lärare, arbetsförmedlare och socialarbetare. () ()
mot · G502983 · 1982-01-22 00:00:00 — Skolmåltiden har debatterats intensivt i massmedia och på skolor runt om i landet. Det har ordnats riksomfattande konferenser för att diskutera skolmåltidens kostnader och innehåll. Flera skolor bedriver försök med schemalagd skollunch. Anledningen till detta engagemang är en ökad medvetenhet om kost och kostvanornas betydelse för hälsan. Men så länge skolmåltiden inte är integrerad i skolans arbete och handleds av lärare kommer elever att kunna avstå från skollunchen till förmån för annat t. ex. lekar och kioskutbud. Det kan vara barn som har oordnade mat- och levnadsvanor. Effekten av oordnade kostvanor är väl dokumenterad från lärarhåll: hungriga, trötta och irriterade elever utan möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. Skolhälsovårdspersonalen får ta hand om huvudvärk och psykosomatiska sjukdomar. Matvägran är en företeelse speciellt bland barn på lågstadiet. I lärarförbunds , har man bl. a. som en åtgärd föreslagit att låta lärare äta med eleverna på lektionstid för att förebygga arbetssituationen för lärare och elever. /83 får en ny läroplan. Ämnet hemkunskap ingår som nya moment på låg- och mellanstadierna. Hemkunskap skall lära eleverna måltidsvanor och betydelsen av trivsam samvaro. I många skolmatsalar är köbildning, trängsel, knuffar, brådska och hög ljudnivå den verklighet barnen skall inta sin måltid i. är också miljön torftig. Ett annat moment i hemkunskap är att eleverna ska lära sig Näringsriktig kost för barn. Skollunchen skall ge eleverna av dagsbehovet av näringsämne och energi. Många barn äter betydligt mindre, av dagsbehovet. Det innebär att skollunchen är mer att betrakta som ett mellanmål än som ett huvudmål. I hemkunskap skall eleverna lära sig Samarbete och ansvarstagande vid måltidssysslorna. I skollunchen möter oftast eleverna maten först i serveringsögonblicket och svarar sen endast för tillbakaställandet av sin tallrik, bestick och bricka. Ytterligare ett moment i hemkunskap är Hushållning med resurser och råvaror och tillgången på mat i olika delar av världen som kan ställas i relation till den verklighet som möter eleven i skolmåltiden. Många skolor som byggdes använder engångsmaterial papperstallrikar, plastmugg och plastbestik. Överbliven mat kastas till enorma värden. Eleverna har t. ex. hemkunskap på mellanstadiet. elev deltar i samtliga skolmåltider under ett stadium (/dag) utgår elevtimmar. Med hänvisning till ovanstående kommer sannolikt hemkunskapsmoment att få en begränsad påverkan på eleverna om inte var dag skolmåltid i praktiken överensstämmer med hemkunskapens mål. Kommunen och skolstyrelsen är naturligtvis suvuräna att helt besluta ang. de initiativ som skall tagas eftersom de står för kostnaderna av eventuella merutgifter. Med ledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om pedagogisk skollunch.
mot · G502985 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Grundskoleverksamheten planeras och organiseras i huvudsak av primärkommunerna. Som planeringsunderlag har man då det faktiska respektive beräknade antalet barn/ungdomar i de berörda årskullarna. händer det att elever av olika skäl vill gå i andra kommuners skolor. Det finns självfallet tillfällen då en elev har goda skäl till det. Så är t. ex. fallet när han eller hon behöver byta miljö för att förebygga eller komma till rätta med sociala problem eller skolleda. Innan eleven antas i mottagande kommun ska man enligt gällande praxis pröva om särskilda skäl för placeringen föreligger. Vad som är särskilda skäl måste avgöras från fall till fall vid kontakt mellan mottagande och avlämnande skolförvaltning. I de fall då särskilda skäl föreligger är sändande kommun skyldig att betala s.k. interkommunal eleversättning. Det förekommer emellertid ofta att antagning av elever sker utan kontakt mellan kommunerna och t.o.m. utan att det finns särskilda skäl. Den avlämnande kommunen tvingas sedan erlägga interkommunal ersättning för elever, som man har planerat för i sin egen skolorganisation. Detta kan enligt vår mening inte vara rimligt. att hos regeringen hemställer om att klarare regler utarbetas, som föreskriver samråd mellan skolförvaltningarna innan elever från andra kommuner tas emot och som tillåter elevens hemkommun att vägra betala interkommunal eleversättning om samråd ej ägt rum. () () HANS ()
mot · G502986 · 1982-01-22 00:00:00 — och av barnomsorgens och skolans verksamheter Fajansskolan i är en anläggning med lokaler för både skola och barnomsorg, vilket gör en långtgående integrering mellan verksamheterna möjliga. Integreringen underlättas av att förskolan arbetar i syskongrupper och av att L M-klasserna är årskurslösa. Efter mycket noggranna förberedelser där bl. a. de blivande klasserna i förväg organiserats i s.k. B-klasser på sin dåvarande skola startade undervisningen i de nybyggda lokalerna . Förutom på idén med årskurslösa klasser bygger skolans organisation och verksamhet på ett mycket nära samarbete med förskolans fyra syskongrupper. Organisationen gör det möjligt att ta hänsyn till att barnens utvecklingsnivå inte alltid går att utläsa av åldern. Tidigt skolmogna kan successivt slussas in i skolarbetet innan man fyllt , och sent skolmogna kan få en betydligt mjukare skolstart än i dagens normalskola. Strävan att låta i förskolan utgöra en förberedelse för skolarbetet underlättas betydligt. I förskolegruppen finns alla skolans blivande nybörjare i förväg. Vägg i vägg finns blivande klassrum, kamrater och lärare. Härigenom skapas den trygghet som är så nödvändig vid all inlärning. De årskurslösa klasserna innebär bl. a. att tidigt utvecklade barn ibland kan arbeta tillsammans med äldre kamrater, medan sent utvecklade kan hålla sin egen takt tillsammans med de yngre. Läraren får också mera tid för väsentliga undervisningsuppgifter genom att äldre barn kan hjälpa de yngre till rätta. Över huvud taget stimulerar den här skolformen till samarbete och ansvarstagande. Barnen får ta större ansvar för varandra, förskolans miljö, städning, matservering m.m. En av målsättningarna vid planeringen av lokalerna har varit att göra dem så hemlika som möjligt. En intressant detalj är att matsalen har slopats och man äter i klass- och grupprum. Maten transporteras inom lokalerna i vagnar med inbyggd värme. Dessutom har klass- och grupprum bord och stolar i vuxenhöjd i stället för vanliga skolbänkar. Verksamheten har alltså pågått en dryg termin men erfarenheterna är mycket positiva. Såväl barn som personal och föräldrar tycker att det fungerar bra. Enligt vår uppfattning finns det mycket som tyder på att detta är framtidens skola. Berörda myndigheter, främst och , bör aktivt arbeta för att fler projekt med integrerad verksamhet för skola-barnomsorg kommer till där skolan organiseras med årskurslösa klasser. Praktiska svårigheter, p.g.a. bl. a. det dubbla huvudmannaskapet, måste undanröjas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts angående integrerad verksamhet för skolabarnomsorg.
mot · G502987 · 1982-01-22 00:00:00 — Ett nära samarbete mellan gynmnastiklärare och sjukgymnast är en förutsättning för optimal fysisk träning av rörelsehindrade barn och ungdomar. Ett mindre gott samarbete kan hos de handikappade skoleleverna resultera i fysisk inaktivitet och minskad social kontakt, förhållanden som kan bli bestående och få konsekvenser i högre åldrar med ökat rullstolsberoende, tilltagande passivisering samt otillfredsställande social gemenskap och personlig utveckling som följd. Undersökningen Gymnastikundervisning för individualintegrerade rörelsehindrade skolelever (, Sjukgymnasten 7/8 1979) visade att mer än hälften av gymnastiklärarna till 100 individualintegrerade rörelsehindrade barn i stockholmsskolorna inte hade kontakt med barnens sjukgymnaster. Var fjärde elevi den aktuella undersökningen var befriad från skolgymnastik. Av resterande elever var det endast en mindre del som på ett godtagbart sätt kunde utnyttja gymnastikundervisningen. En pågående undersökning som initierats av enheten för handikapp och rehabilitering vid , Idrott för handikappade barn och ungdomar, samverkan i skolan, syftar till att via personaliga kontakter med barn, föräldrar, sjukgymnaster och gymnastiklärare ge information och introduktion till handikappidrott. Denna pilotstudie har kunnat påvisa påtagliga brister i samarbetet mellan gymnastiklärare och sjukgymnaster hos rörelsehindrade elvaåringar i . En faktor som visat sig spela en roll för det dåliga samarbetet mellan de rörelsehindrade barnens gymnastiklärare och sjukgymnaster är otillräckliga kunskaper om handikapp. Brister i utbildningen kan således resultera i en otillfredsställande utformning av de rörelsehindrade barnens gymnastiklektioner. Bland åtgärder som måste vidtas för att råda bot mot ovan påvisade brister i samarbetet mellan gymnastiklärare och sjukgymnaster kommer ökad information om handikapp i första rummet. Sjukgymnasterna har till viss del denna kunskap från sin grundutbildning under det att gymnastiklärare ofta saknar önskvärda kunskaper inom detta område. Vi finner det självklart och nödvändigt att utbildning om handikapp skall ingå i grundutbildningen för blivande gymnastiklärare. Därutöver bör möjlighet till fortbildning finnas. vill vi också understryka vikten av ett effektivt fungerande samarbete mellan sjukgymnaster och gymnastiklärare vad gäller handikappades fysiska träning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala att handikappkunskap skall ingå som ett obligatorium i gymnastiklärarutbildningen, att beslutar uttala vikten av ett effektivt fungerande samarbete mellan sjukgymnaster och gymnastiklärare i vad gäller de handikappades fysiska träning. () ()
mot · G502992 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. Bättre balans inom hälso- och sjukvårdsforskningen Hälso- och sjukvårdsforskningen upptar en stor andel av samhällets ekonomi. Totalt sett uppgår de samlade statliga resurserna för hälso- och sjukvårdsforskning /82 till ca 1 100 milj. kr., vilket motsvarar av de totala FoU-anslagen. Som enskilt ändamål överträffar detta numera försvarsforskningen. Den överväldigande delen av FoUresurserna inom området gäller forskning kring den medicinska delen av hälso- och sjukvården. FoU-satsningen på bl. a. omvårdnadsforskning har varit mycket begränsad. Den svaga satsningen på omvårdnadsforskning är anmärkningsvärd ur flera aspekter. De som utbildas för och ägnar sig åt det direkta vårdarbetet är betydligt flera än t. ex. läkarna. Trots detta finns det ännu mycket litet av systematisk analys av omvårdnaden. Man vet inte om de metoder man använder är de bästa och mest ändamålsenliga. Detta är otillfredsställande från såväl rent mänsklig som samhällsekonomisk utgångspunkt. Den bristande balansen inom hälso- och sjukvårdsforskningen har uppmärksammats av bl. a. forskningsrådsnämnden (FRN) som i sin rapport nr 39-F Svensk Forskning 1982-86 anför: Det syns uppenbart att den nuvarande strukturen för finansiering och utförande av FoU inom områdena hälsa och social välfärd leder till att stora och angelägna delar förblir svagt tillgodosedda medan de traditionella bio-medicinska aspekterna får en fortsatt dominerande plats. förordar en omprioritering som bl. a. innebär ökad satsning på omvårdnadsforskning. Nämnden talar också för en synkronisering av forskningsresurserna och för att medlen i en knapp resurssituation skall användas i samklang med redan fattade vårdpolitiska beslut. Mot den bakgrunden är det nödvändigt med en ökad satsning på omvårdnadsforskningen i landet. Vissa högprioriterade vårdområden som t. ex. primärvård och psykiatri har fått ökade resurser för medicinsk forskning. Det är samhällsekonomiskt sett väl motiverat att en uppbyggnad av omvårdnadsforskningen sker parallellt inom bl. a. dessa områden. En fast organiserad omvårdnadsforskning finns endast på två orter, och . En fast organiserad omvårdnadsforskning måste byggas upp på övriga högskoleorter. Under uppbyggnadsskedet bör fasta resurser avsättas för inrättande av rekryteringstjänster på docent- och lektorsnivå. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande en omprioritering av forskningsmedlen till förmån för omvårdnadsforskningen. () () () ()
mot · G502994 · 1982-01-22 00:00:00 — Förkortad utbildning i psykiatri för vissa sjuksköterskor Grundutbildade sjuksköterskor med skötareutbildning måste genomgå vidareutbildning i psykiatri (20 poäng) för att bli behöriga att arbeta som avdelningsföreståndare inom psykiatrin. Dessa sjuksköterskor har redan tidigare så lång praktisk erfarenhet av psykiatrisk vård, att det borde vara tillfyllest med utbildning i arbetsledning m. m. (10 poäng) för att få anställning på arbetsledande befattningar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar uttala sig för att vidareutbildning i arbetsledning m. m. (10 poäng) bör ersätta nu erforderlig vidareutbildning i psykiatri (20 poäng) för grundutbildade sjuksköterskor som arbetat som skötare.
mot · G502995 · 1982-01-25 00:00:00 — I den gamla - dvs. tiden - fanns en kurs som kallades vinterkursen . fick kursen den formella beteckningen specialkurs Jo 20. har SÖ avfört kursen ur organisationen, vilket torde kunna diskuteras. I den gamla var denna kurs dominerande. Den var anpassad (okt-mars) för ungdomar som praktiserade . Kursen omfattade 20 effektiva veckor () och . per lektion samt . för alla övningstimmar. Om vi med 5-dagars skolvecka () och . för alla lektioner och övningar skulle rekonstruera denna mycket omtyckta kursform måste den omfatta , vilket väl kan passas in mellan ca och ca , varefter ungdomarna i lämplig tid åter kan fortsätta sin praktik. Många ungdomar väljer andra gymnsielinjer innan de börjar sin lantbruksutbildning. Den goda allmänbildning de därigenom förvärvar bör bedömas mycket positivt, och dessa ungdomar och även andra bör ha möjligheten att med praktik och en moderniserad vinterkurs erhålla sin grundläggande lantbruksutbildning. Ett annat problem i dagens kursutbud är specialkursen Jo 40. Denna kurs kräver 18 månaders praktik, dvs. eleven satsar på sin grundläggande utbildning (jämför jordbrukslinjens ). Jordbrukslinjen ger möjlighet till gymnasiekompetens i engelska och svenska, vilket bl. a. är ett behörighetskrav för den som vill ta lantmästarexamen. Det vore rimligt att även Jo 40 gav samma behörighet, vilket tyvärr ej är fallet. Engelska och svenska ingår ej i kursplanen, trots att ungdomar som går denna väg i sin grundläggande utbildning får satsa extra jämfört med dem som väljer den 2-åriga gymnasielinjen. 1 1981/82. Med anledning av det anförda hemställs .1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående rekonstruktion av specialkurs i lantbruksutbildning , 2. att hos regeringen begär en översyn av specialkursen benämnd Jo 40 i syfte att denna utbildning även skall ge gymnasiekompetens i engelska och svenska.
mot · G502996 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:996 m. fl. Utbildning vid högskolan i av förskollärare till lågstadielärare UHÄ har föreslagit - inom ramen för alt. 1 - att en ettårig vidareutbildning av förskollärare till lågstadielärare anordnas i fr. o. m. 1982/83. Följande motiveringar har redovisats av UHÄ: Det är överskott på förskolärare men brist på lågstadielärare. Det är viktigt att lärarutbildningen är så flexibel att man kan vidareutbilda en lärarkategori till en annan läraruppgift - då behov finns - utan att vederbörande skall behöva genomgå en ny fullständig lärarutbildning. Förutom de arbetsmarknadsmässiga och samhällsekonomiska skälen talar pedagogiska skäl för en vidareutbildning av förskollärare. Det är ett naturligt sätt att slå en brygga mellan barnomsorg och skola. Från den enskilde individens utgångspunkt är denna vidareutbildningsmöjlighet viktig. Inom högskolan finns goda vidareutbildningsmöjligheter för de flesta yrkeskategorier. Förskollärarutbildningen har däremot liknats vid en återvändsgränd. Möjligheterna till fort- och vidareutbildning är små. Detta förhållande måste ändras. har lång erfarenhet av utbildning av lärare för både barnomsorg och skola. Högskolan har på grundval av UHÄ:s mycket höga prioritering och kraftfulla motivering förberett start av den aktuella utbildningen fr. o. m. /83. Utbildningen har förts fram av högskolan i petita. Ett mycket stort intresse för utbildningen från förskollärare i har redan noterats. Det måste bedömas som mycket lämpligt att förlägga den nya utbildningen till . Regeringen har tidigare medgivit försöksverksamhet med utbildning av förskollärare till lågstadielärare i . I budgetproposition 1981/ 82:100 anges att regeringen vill avvakta pågående försöksverksamhet, innan sådan utbildning förläggs till flera orter. Vi anser emellertid att frågan har så hög angelägenhetsgrad att utbildning bör startas i , så snart det är möjligt. Vi ansluter oss därvid till UHÄ:s argumentation. Med stöd av det ovan sagda föreslår vi att hos regeringen begär utredning av förutsättningarna för utbildning av förskollärare till lågstadielärare vid högskolan i . () () () ()
mot · G502997 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:997 Fortsatt vidareutbildning för sjuksköterskor i medicin-kirurgi beslutades om ny vårdutbildning inom högskolan (Vård-77). Därvid skall tidigare utbildning avvecklas. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) föreslog en successiv avveckling av tidigare vidareutbildningar till 1985. Enligt propositionsförslaget 1981/82 skall avvecklingen av nuvarande vidareutbildning i medicin-kirurgi ske . Då många studerande avslutar sin utbildning och därefter skall ha >6 månaders yrkespraktik för att vara behöriga att söka in på nuvarande vidareutbildning i medicin-kirurgi, är det oförsvarligt mot dessa studerande att de ej ges någon möjlighet att komplettera sin utbildning med den vidareutbildning som gör dem jämställda med den blivande Vård-77 utbildningen. Då dessutom läget på arbetsmarknaden för grundutbildade sjuksköterskor hårdnat, finns det små möjligheter för dessa att hävda sig i konkurrensen och skaffa sig erforderlig praktik. Med hänvisning till ovanstående hemställs att måtte besluta att nuvarande vidareutbildning i medicin-kirurgi (20 poäng) fortsätter så länge behov finns.