mot · G502292 · 1982-01-14 00:00:00 — m. fl. Lantmäteriet fick sin nuvarande organisation i och med en sammanslagning 1974 av det gamla lantmäteriet och rikets allmänna kartverk. Lantmäterimyndigheterna består av statens lantmäteriverk i , 24 överlantmätarmyndigheter (en i varje län) och 86 lantmäteridistrikt. Varje distrikt utgör verksamhetsområdet för en fastighetsbildningsmyndighet. För vissa ändamål finns särskilda fastighetsbildningsmyndigheter. 1980 fanns sålunda 112 lokala fastighetsbildningsmyndigheter. Dessutom fanns 42 kommunala fastighetsbildningsmyndigheter. Ungefär hälften av den totala verksamheten utgörs av förrättningsverksamhet medan återstående hälft utgörs av uppdragsverksamhet. Uppdragsverksamheten bedrivs i affärsmässig form och inbringar ca 130 milj. kr. Avsikten är att verksamheten skall täcka sina kostnader; kostnaderna är därför i princip lika stora som intäkterna. Någon uppgift om hur stor del av uppdragsverksamheten som initieras av privatpersoner finns inte. Uppdragsverksamheten utgörs främst av geodetiska och fotogrammetiska mätningar samt kart- och bildframställningar. Flygfotografering utgör också en väsentlig del av uppdragsverksamheten. Här konkurrerar lantmäteriet med enskilda konsultföretag. Ur konkurrenssynpunkt anser sig lantmäteriet ha både för- och nackdelar. En fördel är att endast lantmäteriet får göra flygmätningar och att kartor och liknande skall fastställas av överlantmätarna. De lokala lantmäterierna är väl insatta i de krav som därvid ställs. Det kan dock vara en belastning att de lokala lantmäterierna måste ställa extra höga krav på sina produkter. som fått i uppdrag att förutom vissa kartarbeten göra en större projektering kan lämna lägre anbud, när det gäller kartarbetena, eftersom man kan nå full kostnadstäckning genom det övriga projekteringsarbetet. Lantmäteriet har inte möjlighet att göra detsamma eftersom man inte har annan verksamhet än vad som gäller mätningar och karteringsarbete. Uppdrag erhålls i allmänhet efter anbudsförfarande. Som tidigare påpekats gäller full kostnadstäckning som mål. Regeringen fastställer för förrättningsverksamheten avgifter i lantmäteritaxan. fastställer med utgångspunkt i lantmäteritaxan avgifter för uppdragsverksamheten. Denna uppdragstaxa är rekommenderande. Den faktiska taxesättningen görs av överlantmätar- och fastighetsbildningsmyndigheterna och resultatansvariga enheter vid lantmäteriverket. Uppdrag åt enskilda utgör som tidigare påpekats en mycket liten del av uppdragsverksamheten. Det är främst i samband med fastighetsbildnings ärenden som lantmäteriet hjälper till med lagfarter, avstyckningar och värderingar. Exempel på detta kan vara att en grupp lantbrukare med mycket komplicerade fastighetsförhållanden, dvs. fastigheter uppdelade i ett mycket stort antal lotter, önskar fastighetsbildning för att åstadkomma brukningsbara enheter. Lantmäteriet brukar då hjälpa till så att även lagfartsfrågor, ev. byteslikvider m. m. blir avklarade i ett sammanhang. ägnar sig inte åt mäklarverksamhet och önskar inte heller ha sådana arbetsuppgifter. Eftersom efterfrågan på värderingar är stor och lantmäteriet genom sitt arbete med utarbetandet av normer för den senaste fastighetstaxeringen har en noggrann uppföljning av ortspriserna, har lantmäteriet i ökad utsträckning gjort värderingar. Över huvud taget har uppdragsverksamheten ökat . När det gäller förrättningsverksamheten har tidigare års balanser kunnat avverkas och det har därför varit av värde för lantmäteriet att i större utsträckning än tidigare kunna ägna sig åt uppdragsverksamhet. Lantmäteriet har därför aktivt börjat marknadsföra sina tjänster. I en reklambroschyr, Vi sätter värde på , framhåller man bl. a. följande argument för att kunna skaffa sig ytterligare arbetsuppgifter: Vi värderar alla typer av fastigheter. Vi hjälper dessutom till med upprättandet av köpeavtal, värdeintyg och ansökan om lagfart. Belåningsvärderingar av villor, fritidshus, hyreshus, industrier och jordbruk. Lantmäteriets organisation är rikstäckande. I samtliga län finns regionala enheter med värderingskunnig personal. Dessutom finns centralt placerad expertis vid lantmäteriverket i . Våra värderare är väl insatta i såväl värderingsfrågor som allmän fastighetsjuridik. Lantmäteriet som är centralmyndighet för fastighetsvärdering har lång erfarenhet av värderingsfrågor och utvecklar metoder för fastighetsvärdering. Lantmäteriet har tillgång till databaserat köpregister där samtliga fastighetsförsäljningar registreras. a. genom regelbunden uppföljning och bearbetning av dessa uppgifter följer våra värderare fastighetsmarknadens utveckling. Om lantmäteriet engagerar sig ytterligare vad gäller besiktningar och värderingar, så sväller även denna del av den offentliga sektorn. Detta har framkallat oro hos enskilda företag, som helt eller delvis försörjer sig genom dylik verksamhet. Det förefaller således vara en helt onödig utveckling, då det redan finns på marknaden etablerade företag som kan sköta sådan verksamhet. Näringslivets kontakter med lantmäteriet ger inte belägg för att verket behöver flera arbetsuppgifter. Om inte arbetsuppgifterna kan räcka till, bör man i stället minska antalet tjänster till förmån för den privata sektorn. I sammanhanget kan ytterligare en principiellt viktig synpunkt tillfogas. Besparingsåtgärder-generellt sett- inom de statliga verken får inte i främsta rummet innebära neddragen service under det att byråkratin sitter kvar i orubbat bo. Det är viktigt att besparingsinsatserna får en sådan inriktning, att antalet tjänster kan minskas. Mot den här bakgrunden är det än mera angeläget att ambitionerna att utvidga verksamheten hålls tillbaka. Två utredningar arbetar f. n. med frågor som berör lantmäteriverksamheten. lantmäteriutredning (Bo 1980:2) skall kartlägga de förhållanden som rått beträffande den lokala lantmäteriverksamheten, men även vissa förändringar som kan förväntas skall belysas. (Bo 1980:3) skall utreda lantmäteri taxan. Uppdraget omfattar även grundläggande principer och själva taxekonstruktionen. Berörda utredningar bör genom tilläggsdirektiv granska den problemsituation som här angivits. Utredningsverksamheten bör sålunda utvidgas till att även omfatta en översyn av lantmäteriverkets uppdragsverksamhet i belysning av konkurrensförhållandena på marknaden gentemot enskilda företag med beaktande av de synpunkter som ovan angetts. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om tilläggsdirektiv till pågående lantmäteriutredningar. () () ()