mot · G602112 · 1982-11-25 00:00:00 — Energipolitikens inriktning måste vara att skapa ett decentraliserat energisystem baserat på utnyttjande av i huvudsak inhemska förnybara energikällor samt hushållning och en effektiv användning av tillgängliga resurser. Detta ger bästa förutsättningarna för att vi skall kunna tillgodose kraven på resurshushållning, ekologisk balans, god miljö, hög säkerhet, försörjningstrygghet, ökad sysselsättning samt en stärkt ekonomi. De energipolitiska beslut som tagits 1976-1982 under ledning har inneburit att den tidigare centralistiska och koncentrationsinriktade socialdemokratiska energipolitiken successivt förändrats. Från att ha haft en energipolitik som medförde ett storskaligt, känsligt energisystem med stort utlandsberoende fick vi en energipolitik som successivt inriktades mot att forma ett decentralistiskt energisystem byggt på den allsidighet som ett system med bättre energihushållning och utnyttjande av olika inhemska energikällor innebär. De förslag som framlades efter folkomröstningen fullföljde krav på åtgärder för resurshushållning, avveckling av kärnkraften och minskat oljeberoende. Vidare har kommunerna bl. a. ålagts att ta fram energiförsöijningsplaner. Lagen om den kommunala energiplaneringen skärptes. Oljeersättningsplaner har upprättats osv. Ytterligare insatser måste dock göras för att vi skall uppnå de fastlagda målen. En effektiv energianvändning förutsätter bl. a. hushållning med energikvalitet. Målsättningen att på ett miljövänligt sätt styra över energisystemet mot användning av förnybara energikällor är för sitt förverkligande beroende av en medveten hushållning i energianvändningen. Vi måste bruka bättre i stället för att förbruka mer. Energisektorns expansion förutsätter inte en ökad energianvändning. Det mest förskräckande exemplet är kärnkraftssatsningen, där följderna av socialdemokraternas tro på en exponentiell utveckling av elanvändning medför att vi har mycket stor elproduktionskapacitet utan att vi för den skull gynnar den industriella utvecklingen. Vi noterar dock med tillfreds stäilelse den socialdemokratiska omvändelsen och anslutningen till handlingslinje i vad avser ett rationellt utnyttjande av värmepumpstekniken. har också oljeanvändningen minskat betydligt och är lägre än vad som i energipropositionen 1980/81:90 anges som målsättning . Introduktionen av inhemska energikällor är vidare en viktig motor för svensk ekonomi. Här finns de största sysselsättningsmöjligheterna, vilka dessutom får en positiv regionalpolitisk effekt, eftersom de nytillkommande arbetstillfällena främst lokaliseras till regioner med en sviktande arbetsmarknad. Ett led i detta arbete var t. ex. mittenregeringens sysselsättningsskapande åtgärder i , då 150 milj. kr. satsades, bl. a. för investeringar i energiprojekt. Enligt beslut kan regionalpolitiskt stöd ges till företag för fastbränsleframställning i stödområdena A och B, som ett komplement till stöd från oljeersättningsfonden. Ett fullföljande av energipolitiska beslut vad beträffar användning av torv och skogsenergi innebär t. ex. att minst 50000 nya jobb skapas till . En framgångsrik satsning på inhemsk energi har således en direkt och stor betydelse för bytesbalansen. För att nå framgång är det särskilt betydelsefullt att den praktiska introduktionen underlättas genom att fungerande distributions- och marknadssystem byggs upp. Det är att beklaga att den effektivisering av myndighetsorganisationen som planerats ännu inte kommit till stånd på grund av att socialdemokraterna lyckades få majoritet vid 1981/för att uppskjuta genomförandet. Följden har blivit försämrade möjligheter för samhället att snabbt initiera satsningar på inhemska energislag. I proposition 1982/83:50 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder m.m. framläggs vissa förslag i vad gäller fjärrvärme, torveldade anläggningar och upphandling inom energiområdet. Förslagen innebär till vissa delar en återgång till den centralistiskt inriktade energipolitik som socialdemokraterna tidigare fört i regeringsställning. Vi kommer nedan att diskutera de skilda förslagen i propositionen. Utbyggnad av flexibla fjärrvärmenät, anpassade till låga driftstemperaturer i därför lämpade tätortsområden är enligt vår mening eftersträvansvärt. En intensifierad satsning på Qärrvärmeutbyggnaden skapar sysselsättning och beställningar för industrin, och i det konjunkturläge som f. n. råder kan vi acceptera att ett tidsbegränsat stöd i form av bidrag till tjärrvärmeinvesteringar införs. Stödet bör utgå till gjord upphandling och begränsas till ett bidrag på högst . Vi vill dock poängtera att i villaområden är fjärrvärme ofta en olämplig uppvärmningsform. Principiellt anser vi att för investeringar som är lönsamma bör inte bidrag komma i fråga. I nuvarande arbetsmarknadsläge med stort behov av investeringar i nya projekt kan ett bidrag försvaras. Stödet bör emellertid vara så konstruerat att det endast ges till utbyggnader i fjärrvärmesystem som möjliggör lägre driftstemperaturer. En sänkning av temperaturen i fjärrvärmesystemet innebär att man minskar värmeförlusterna och ökar möjligheterna att använda förnybara energikällor. Ett lågtemperatursystem innebär således mycket större möjligheter att utnyttja lokala produktionsenheter, t. ex. tillvaratagande av spillvärme. Det är viktigt att fjärrvärmenäten ges en sådan utformning att de kan få en samordnande funktion och ökar möjligheterna att välja mellan olika energislag och produktionssätt. Många av de tänkbara alternativen, t. ex. värmepumpar och solfångare, har en begränsad förmåga att producera energi med höga temperaturer. Vi bör eftersträva att få ett flexibelt system som nära ansluter till tankegångarna om närvärme. Vi kan däremot inte biträda att ett beslut om stöd till distributionsanläggningar för fjärrvärme skall fattas av den i propositionen föreslagna delegationen för upphandling inom energiområdet. Uppdraget bör ges till ett befintligt organ, oljeersättningsfonden, som tillförs 300 milj. kr. för detta ändamål av intäkter från elström producerad i äldre vattenkraftverk. Fonden bör omorganiseras och ges direktiv som tillgodoser de nya stödmöjligheterna. Fonden bör också ges ett förstärkt parlamentariskt inslag. I propositionen anges vidare att föredraganden har för avsikt att återkomma med förslag om storstädernas värmeförsörjning. Kärnkraftspartierna har vad beträffar värmeförsörjning drivit kravet på en hetvattenöverföring från Forsmark till . Ett sådant projekt innebär en miljardsatsning på ökad energiförbrukning och minskade möjligheter att nyttja alternativ energi samt en ökad bindning till användning av kärnkraft, vilket enligt mening är en felaktig politik. i regeringsställning har betydande satsningar genomförts för att få till stånd projekt som utnyttjar torv för energiändamål. Reglerna för torvbrytning har t. ex. förenklats i syfte att minska den långa hanteringstiden vid ansökan om brytning. Inventeringar har genomförts i syfte att kartlägga vilka brytvärda tillgångar som finns. Det är således tillfredsställande att socialdemokraterna numera är positivt inställda till utnyttjande av torv och föreslår ett särskilt stöd för investeringar i förbränningsanläggningar för torv. Med hänsyn till nödvändigheten att snabbt få till stånd investeringarna kan vi acceptera att stödet utgår i form av bidrag, även om det är som vi ovan framhållit principiellt felaktigt, eftersom dessa investeringar oftast är lönsamma. Vi konstaterar dock med förvåning att socialdemokraterna inte avser att förstärka stödet till eldningsanläggningar för förbränning av exempelvis och skogsenergi är de inhemska bränslen som snabbast kan ersätta olja. Tillgången på skogsbränsle är mycket god. Det är dock problem att få avsättningsmöjligheter. av befintliga tillgångar på skogsråvara för energiändamål (ca 13 miljoner m3fj har avsättning. Det är därför synnerligen viktigt att kommuner där det finns god tillgång på skogsavfall investerar i anläggningar som utnyttjar t. ex. flis. En ökad användning av skogsråvara för energiändamål innebär ofta att tillgången på råvara för skogsindustrin ökar genom att vi totalt sett bättre tillvaratar tillgänglig skogsråvara. Vi anser därför att det föreslagna stödet om högst för vaije projekt även bör kunna utgå till eldningsanläggningar som byggs för eldning med skogsavfall. Det innebär att antalet projekt som kan komma i fråga blir större. Bidraget bör kunna utgå med lån enligt nu gällande regler. Dessa åtgärder bör finansieras genom att oljeersättningsfonden tillförs 200 milj. kr. av intäkter från äldre vattenkraft. I propositionen föreslås ett nytt organ för upphandling inom energiområdet. Syftet anges vara att uppnå samordning inom upphandlingsområdet vad beträffar energiförsörjningen i kommunerna. Den statliga upphandlingen berörs ej. Enligt vår mening kan propositionen inte tolkas på annat sätt än att delegationens uppgift är att tvinga ett antal kommuner att satsa på koleldade anläggningar, vare sig man vill eller inte. Delegationen är ett markant uttryck för den socialdemokratiska centraliseringsfilosofin. Vårt oljeberoende skall bytas ut mot ett kolberoende. Vår inställning är att statens åtgärder skall vidtas i samarbete och samverkan med kommunerna och inte genom diktat. Den form av statlig toppstyrning gentemot kommunerna som delegationen innebär kan inte accepteras. Nya organ på energiområdet innebär en återgång till den splittrade myndighetsorganisation som präglat socialdemokratisk energipolitik. Förändringar av stödmöjligheterna på energiområdet bör således ske inom ramen för den samlade myndighetsorganisation som planerades bli införd från men som genom socialdemokraternas försorg försenades. Statens åtgärder måste inriktas på att stödja upphandling som syftar till användning av inhemska bränslen, värmepumpar etc., inte ökad användning av kol. Det innebär även att prisrelationerna måste vara sådana att inhemska bränslen gynnas i förhållande till importerade bränslen såsom kol och olja. Priset på kol skall således relateras till torv och skogsavfall, inte till olja. Vi förutsätter att kommande förslag om energibeskattningen har denna inriktning och inte gynnar kolintroduktion på bekostnad av inhemska bränslen. Ett forcerat kolprogram innebär vidare stora risker för felinvesteringar. På är det sannolikt att kol till övervägande del inte kommer utnyttjas i fast form, utan flytande, där reningsprocessen ägt rum innan kolet förbränns. Vi bör därför nu satsa på användning av inhemska bränslen, där användningen innebär mindre föroreningar av bl. a. svavel. Investeringar i kolanvändning bör anstå tills vi fått bättre teknisk och ekonomisk kunskap om hur flytande, renat kolbränsle kan användas i befintliga oljeeldade anläggningar. Den socialdemokratiska centraliseringspolitiken riskerar att leda till stora ekonomiska felsatsningar. Till yttermera visso uttalas att investeringarna i kolanläggningarna skall ske utan närmare precisering av miljökraven för kolanvändningen. Det bristande intresse för miljön som socialdemokraterna därmed visar är uppseendeväckande men inte oväntat med tanke på att de så sent som tillsammans med avvisade det av mittenregeringen framlagda förslaget om en kraftig skärpning av miljökraven på kol. Vi yrkar avslag på förslagen om inrättande av en upphandlingsdelegation inom energiområdet i syfte att stödja en massiv kolintroduktion och begär ett förslag där såväl stödformer som miljökrav för kolintroduktion presenteras. Enligt vår uppfattning bör även stöd för utveckling av reningsteknik och byggande av reningsanläggningar ges av oljeersättningsfonden. Enligt vår uppfattning bör således stöd för upphandling inom energiområdet och de övriga statliga åtgärderna i syfte att få till stånd investeringar på energiområdet i kommunerna administreras av oljeersättningsfonden. Fonden bör därför tillföras 300 milj. kr. för detta ändamål av intäkterna från elström producerad i äldre vattenkraftverk. Vi vill på nytt upprepa att detta kräver att fonden ges nya direktiv i syfte att stödmöjligheterna för fonden vidgas så att bl. a. investeringar i kommuner som utnyttjar teknik färdig för kommersiellt bruk kan stödjas i betydligt större omfattning än . Kostnaderna för de i propositionen redovisade förslagen på energiområdet anges vara totalt ca , varav finansierad via statsbudgeten på tilläggsbudget för innevarande budgetår. Detta innebär att man belastar innevarande statsbudget med utgifter som gäller för nästa budgetår, eftersom stödet för fjärrvärmeutbyggnad resp. upphandling inom energiområdet avses gälla . En rimligare form är att anvisa medel för nästa budgetår i budgetpropositionen Oljepriset har drastiskt höjts genom devalveringen och ligger väsentligt högre än den tvåprocentiga realprisutveckling som har uttalat sig för. Det är därför inte rimligt att ytterligare fördyra oljan genom en höjning av oljeavgiften. Vi yrkar alltså avslag på regeringens förslag att höja oljeavgiften med . I propositionen föreslås vidare en höjd vattenkraftsskatt på /kWh som skall erläggas för den del som produceras i vattenkraftverk med en effekt av minst 100 kW utbyggda . För vattenkraftverk utbyggda föreslås skatten bli /kWh. Totalt kan detta bedömas ge en budgetförstärkning på ca . Äldre vattenkraft har god lönsamhet. som det finns goda skäl att samhället bör få skälig andel av denna goda lönsamhet är det angeläget att främja ny- och reinvesteringar i vattenkraften. Enligt vår mening drabbar den föreslagna utformningen av vattenkraftsskatten de små kraftverken orimligt hårt. Vi kan inte acceptera förslaget om vattenkraftsskatt enligt socialdemokraternas modell. En mer flexibel beräkning av underlaget för avgiftsuttaget måste göras. Det ankommer självfallet på regeringen att göra detaljutformningen av vattenkraftsavgiften. Vi vill för vår del ange följande regler och förutsättningar för en avgift på äldre vattenkraft. o Små vattenkraftverk under 1 500 kW bör undantas från avgiften. Bedömningen av vilka som skall vara skattskyldiga kan inte baseras på det årtal kraftverket var byggt. O Alla investeringar och köp gjorda efter 1972 bör beaktas och den ej avskrivna delen av dessa utgöra underlag för reducering av avgiften, o Företag med egen vattenkraftsproduktion bör ha möjlighet att få dispens från avgiften om man använder elen för egen mycket energikrävande produktion och inte kan bära den extra kostnad avgiften utgör, o Influtna medel bör tillföras oljeersättningsfonden för fördelning i enlighet med vad vi anfört ovan i motionen. I detta sammanhang vill vi även understryka att ett införande av en extra skatt eller avgift på äldre vattenkraft måste ske på sådant sätt att vattenfallsverket inte får otillbörliga fördelar i förhållande till övriga vattenkraftsproducenter. Den av oss förordade utformningen av vattenkraftsavgiften innebär att ca 800 milj. kr. tillförs oljeersättningsfonden som stöd för energiinvesteringar. Med de stödformer vi förordat innebär det en faktisk investering på energiområdet i storleksordningen . Ändring av tidigare riksdagsbeslut om karensdagar m. m. inom sjukförsäkringen I proposition 1982/83:55 föreslås att beslut om karensdagar m. m. upphävs. Propositionen om förändringar i sjukförsäkringen 1981/ 82:144 som antogs av var ett led i besparingsåtgärder inom den allmänna försäkringen. De totala besparingarna inom sjukförsäkringen uppgick till 1870 milj. kr. Sjukpenningförsäkringen omfattar den som är inskriven i allmän försäk ringskassa och har en beräknad förvärvsinkomst av /år eller är hemmamake. Hel sjukpenning utgör av den försäkrades arbetsinkomst upp till 7,5 gånger basbeloppet (133 500 för ) delat med 365. För hemmamake utgör hel sjukpenning /dag. För insjuknandedag utgår som regel ingen sjukpenning. Den s.k. fridagsregeln innebär att sjukpenning inte utges för dagar då den försäkrade inte skulle ha arbetat, dock högst två sådana dagar. Egenföretagare har rätt att välja karenstid för sin sjukpenning om 3, 33 eller . Den dåvarande regeringens förslag som också blev beslut (SfU 1981/82:15) innebar ett system med . För att skydda särskilt utsatta grupper infördes ett högriskskydd. Antalet karensdagar begränsas till 100 . 20-dagarsregeln är ett ytterligare skydd för hälsosvaga patienter. Den innebär att om ett sjukfall inträffar efter föregående sjukperiods slut bör det nya sjukfallet betraktas som en fortsättning på den sjukperioden. Vidare togs genom riksdagsbeslutet den s. k. fridagsregeln bort. Den innebär att ersättning ej utgår 2 arbetsfria dagar i vaije sjukdomsperiod. Fridagsregeln drabbar deltidsarbetande och skiftarbetande. För de många deltidsarbetande kvinnorna i låglöneyrken har fridagsregeln slagit särskilt hårt. Spännvidden i sjukförsäkringen är stor. Lägsta sjukpenning som utbetalas är /dag och högsta dagsersättningen är . I riksdagsbeslutet har ersättningsnivån under enbart sänkts till , därefter utgår för att skydda personer som är långtidssjuka. Socialdemokraternas förslag innebär att spännvidden i sjukförsäkringen ökar. beslut hade också en klar fördelningspolitisk profil genom att kompensationsgraden i de högre inkomstskikten begränsades. Således beslöt att sjukpenningen skall begränsas till av den del av den sjukpenninggrundande inkomsten som överstiger 5,5 gånger basbeloppet och ligger i skiktet upp till 7,5 gånger basbeloppet. Basbeloppet beräknades till 19200 för . beslutade om en minskning av uttaget av arbetsgivaravgift till sjukförsäkringen med 1,av avgiftsunderlaget. En motsvarande höjning av avgiftsuttaget till folkpensioneringen skedde för att skydda folkpenningsystemet. Som framgår ovan präglades beslut om besparingar i sjukförsäkringssystemet av ett vaktslående om de hälsosvaga och utsatta grupperna. Besparingarna genomfördes med klara fördelningspolitiska förtecken. Socialdemokraterna väljer i sin proposition att inte vidta denna besparing utan belastar statskassan med ytterligare 130 milj. kr. för innevarande budgetår. Arbetsgivaravgiften för sjukförsäkringen föreslås höjas med 0,till 9,fr. o.m. sänks arbetsgivaravgiften till folkpensioneringen till fr. o. m. Därmed reduceras den höjning av avgiften som är nödvändig för att trygga pensionssystemet i ett Enligt vår mening bör avgiften till sjukförsäkringen kunna sänkas till 8,och avgiften till folkpensioneringen höjas till 10,fr. o. m. Den socialdemokratiska regeringen föreslår en återgång till den s. k. fridagsregeln. Socialdemokraternas tal om att värna om svaga grupper blir inte trovärdigt genom detta förslag. Inte heller förstärks trovärdigheten i regeringens fördelningspolitiska ambitioner genom förslaget att återgå till nuvarande kompensationsgrad också i skiktet 5,57,5 gånger basbeloppet. Höjning av det allmänna barnbidraget I proposition 1982/83:55 föreslås en höjning av det allmänna barnbidraget med . Dessutom föreslås en höjning av flerbarnsstödet till ett halvt extra barnbidrag för tredje barnet och ett extra barnbidrag för det fjärde och därpå följande barn. Kostnaderna för detta förslag uppgår till 330 milj. kr. för innevarande budgetår. beslutades om ett flerbarnsstöd med 1/4 extra barnbidrag för tredje barnet och ett halvt extra barnbidrag för det fjärde och därpå följande barn. Socialdemokraterna gick emot dessa förslag i partimotioner i . Flerbarnsstödsreformen trädde i kraft årsskiftet 1981-1982. Inför valet framlade förslag om fortsatt utbyggnad av flerbarnsstödet. Underlag till ett sådant förslag förelåg också i , då regeringen tillträdde. Den genomförda devalveringen var ett hårt slag för barnfamiljerna. Beräkningar visar att regeringens inflationspolitik för en tvåbarnsfamilj innebär . mindre i konsumtionsutrymme . Mot den bakgrunden ger en barnbidragshöjning på /år inte tillräcklig kompensation. Regeringspolitiken innebär därmed en väsentligt sämre situation för de redan hårt utsatta barnfamiljerna. betonade i valrörelsen (och har hävdat det sedan barnbidragets tillkomst på centerinitiativ) att barnbidraget är stommen i det familjeekonomiska stödsystemet och att det inte får urholkas. Vi anser att det familjepolitiska stödsystemet skall byggas upp utifrån en helhetssyn på familjens situation, vilket förutsätter barnbidrag, flerbarnsstöd, vårdnadsersättning och tillgång till barnomsorg. Vi avser att återkomma i denna fråga. När det gäller flerbarnsstödet konstaterar vi med tillfredsställelse att socialdemokraterna på denna punkt slutit upp på linje och fullföljer det av förberedda förslaget om utbyggt flerbarnsstöd. Det är också tillfredsställande att socialdemokraterna avser att utvidga underlaget för beräkning av flerbarnsstöd till att också omfatta studerande ungdomar i åldern , vilket förordat. Det är angeläget att en proposition framläggs skyndsamt. Flerbarnsfamiljer med studerande tonåringar har en mycket kärv ekonomisk situation. Statens bidrag till den kommunala barnomsorgen I proposition 1982/83:55 föreslås att beslut om nytt statsbidragssystem för barnomsorgen fr. o. m. upphävs och att de nu gällande statsbidragsreglerna skall fortsätta att gälla tills vidare. Föredragande statsråd informerar i propositionen om att ett nytt statsbidragssystem förbereds i departementet. Som grund för sitt förslag anför statsrådet att det av beslutade statsbidragssystemet skulle försvaga kommunernas möjligheter att bygga ut barnomsorgen. Detta är en anmärkningsvärd och grovt missvisande tolkning av det nya statsbidragssystemet. Propositionen (1980/81:205) om förenklade statliga regler inom barnomsorgen som ställde sig bakom, banade väg för en ny syn på barnomsorgen. Beslutet grundades på tre viktiga hörnstenar. All barnomsorg värderas lika och skall ges statligt stöd. Alla barn skall få del av en pedagogisk verksamhet. Besluten decentraliseras och reglerna förenklas. Riksdagsbeslutet innebär att barnens behov sätts i förgrunden på ett helt annat sätt . Detta markerades också genom att också den pedagogiska ledningen blev statsbidragsberättigad. Den dåvarande regeringen under ledning såg det som en rättvisefråga att barn som bor i kommuner med låg sysselsättning och litet behov av heltidsomsorg också skulle få del av det statliga stödet till barnomsorg. har statsbidragen - finansierade via arbetsgivaravgifter - i huvudsak kanaliserats till kommuner med hög sysselsättning. Arbetsmarknadsmässigt mindre gynnade kommuner har dock fått vara med och betala avgifterna till barnomsorgen utan att få särskilt mycket av statsbidrag tillbaka. Glesbygden och de fattiga kommunerna har också fått vara med och bygga ut den av ålagda men icke statsbidragsberättigade deltidsförskolan. Den breddning av statsbidraget som den dåvarande regeringen vidtog var alltså motiverad inte bara av familjepolitiska utan också av regionalpolitiska och rättviseskäl. Det är djupt beklagligt att socialdemokraterna genom detta förslag vill riva upp en fördelningspolitiskt viktig reform. Riksdagsbeslutet om förenklade regler för barnomsorgen innebar en besparing utan att målet för barnomsorgens innehåll och utveckling ändrades till det sämre. En återgång till de gamla reglerna innebär ökade kostnader för staten, orättvisa förhållanden för barnfamiljerna, krångligare, dyrare och ojämlikt för kommunerna. Pensionärerna har mer än någon annan grupp hållits skadeslösa inför de ekonomiska påfrestningarna under slutet av 1970- och början av 1980 De sämst ställda pensionärerna, de som bara har folkpension och pensionstillskott, har haft en kraftig förbättring av sin situation. Denna förbättring har väl kunnat motiveras med tanke på den situation många pensionärer levt under. Den förra regeringen slog vakt om värdesäkringen av pensionerna, men förändrade värdesäkringen i två avseenden. För det första skulle basbeloppet endast räknas upp en gång . Man skapar därmed en liknande situation mellan pensionärer och löntagare. Socialdemokraterna kritiserade detta beslut kraftigt men har accepterat det som en del av den egna politiken.