mot · G5021892 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Den svenska handelsflottan har mer än halverats . Tonnaget har minskat från 13 milj. dwt till 5,5 milj. dwt och antalet ombordanställda från 23 500 till 11000. Risken är uppenbar att den svenskflaggade storsjöfarten helt försvinner om inte kraftfulla åtgärder vidtas. Från socialdemokratiskt håll har vi vid upprepade tillfällen i krävt åtgärder som långsiktigt kan säkra branschens utveckling. En konkurrenskraftig svensk handelsflotta behövs av flera skäl: handelsflottan skapar betydande exportinkomster, försörjningsberedskapen kräver att vi har en svensk handelsflotta av viss omfattning; enligt närsjöfartsutredningen har vi nu nått en gräns under vilken totalförsvarets behov kan tillfredsställas, den starka minskningen av handelsflottan ger upphov till stor arbetslöshet bland svenska sjömän, en svensk handelsflotta kan skapa arbetstillfällen inom varv och verkstäder. Mot bakgrund av den redovisade utvecklingen finnér vi det ytterst anmärkningsvärt att regeringen i budgetpropositionen inte med ett ord kommenterar den starka minskningen av den svenska handelsflottan. Än mindre anges i propositionen några åtgärder som skulle kunna bryta den negativa utvecklingen. Enligt vår uppfattning är sjöfarten ett område som väl lämpar sig för offensiva satsningar i syfte att stärka den svenska ekonomins konkurrenskraft. Att näringen har stor ekonomisk betydelse framgår av att sjöfartsnettot beräknas uppgå till . Såväl redarna, de fackliga organisationerna som oberoende experter anser att en genomtänkt sjöfartspolitik kan medföra att den pågående minskningen av handelsflottan förbyts i en expansion. För att långsiktigt säkra den svenska sjöfartens utveckling är det nödvändigt att staten, redarna och de fackliga organisationerna samverkar. Statliga insatser för att öka konkurrenskraften hos den svenska sjöfarten bör göras under den förutsättningen att redarna garanterar att en viss del av nybeställningarna av fartyg görs hos svenska varv och en ökad andel av handelsflottan blir svenskflaggad. De fackliga organisationerna har förklarat sig beredda att medverka till åtgärder som förbättrar kostnadsrelationerna för svensk sjöfart. En lösning av handelsflottans problem brådskar. Regeringen bör därför i 1 1981/82. överläggningar med redarna och de fackliga organisationerna kraftfullt verka för att en sjöfartspolitisk uppgörelse av det slag som angivits ovan skyndsamt kan nås. Resultatet av överläggningarna bör redovisas för och då lämpligen i samband med att regeringens förslag med anledning av utredningen om sjöfartens roll i trafikpolitiken föreläggs . Vi vill i sammanhanget åter aktualisera frågan om den framtida bemanningen av isbrytare och sjömätningsfartyg. Vi har tagit upp frågan om att utreda förutsättningarna för att helt eller delvis övergå till civil bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg. Någon objektiv redovisning av vilka konsekvenser en ändrad bemanningsform skulle få för berörda statliga myndigheter har inte redovisats för . Det har hävdats att en övergång till civil bemanning skulle innebära stora merkostnader för samhället. Det är enligt vår mening inte klarlagt att så är fallet. Eventuella merkostnader inom bl. a. försvarsområdet måste vägas mot sjöfartspolitiska fördelar med en ändrad bemanningsform. Vi vill understryka det angelägna i att ett definitivt ställningstagande i bemanningsfrågorna kan tas. Ett fullständigt utredningsmaterial med uppgifter på vilka konsekvenser i ekonomiska och andra hänseenden som en ändrad bemanningsform skulle få bör därför tas fram så att förslag i bemanningsfrågan kan läggas fram till behandling under nästa . Detta bör av ges regeringen till känna. 1. att beslutar att som sin mening till känna vad som i motionen anförts om en sjöfartspolitisk uppgörelse mellan staten, redarna och de fackliga organisationerna, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg. () () () () () ()