mot · G5022177 · 1982-02-17 00:00:00 — Vissa luftfartspolitiska frågor (prop. 1981/82:98) I proposition 1981/82:98 om vissa luftfartspolitiska frågor behandlas bl. a. luftfartens anpassning till trafikpolitiska beslut, flyglinjenätets och flygplatssystemets utformning, Linjeflyg AB:s utflyttning till samt vissa frågor rörande luftfartsverket. Departementschefen erinrar i propositionen om luftfartens regionalpolitiska betydelse. Vi delar uppfattningen att luftfartens utveckling är av stor betydelse för regioners näringsliv och service. Vi anser därför att det finns skäl att starkare understryka och konkretisera de krav som regionalpolitiken ställer på luftfartens fortsatta utveckling. Om de regionalpolitiska målen skall kunna uppfyllas måste ett flertal åtgärder vidtas för att stärka utvecklingsmöjligheterna för flyglinjer med svagt passagerarunderlag, i propositionen angivna som s. k. sekundärlinjer. Målsättningen bör vara att skapa sådana betingelser för luftfartens sekundärlinjenät att alla regioner i landet skall ges rimligt jämställd tillgång till en god trafikförsörjning. Det innebär enligt vår uppfattning ett väsentligt mer vittförgrenat nät än f. n. Den väsentliga industripolitiska satsning som genomfört vid utvecklingen av det nya turbopropflygplanet 340 bör avgjort bidra till möjligheten att bygga upp ett ekonomiskt rationellt sekundärnät. Vi anser det mot denna bakgrund nödvändigt att en samlad strukturlösning för den s. k. sekundärtrafiken utvecklas. Vidare krävs att prisättningssystemet och luftfartsverkets taxesättning anpassas till de ekonomiska realiteter som gäller för denna trafik. Den reguljära luftfarten i och övriga skandinaviska länder har utvecklats inom ramen för det SAS-samarbete som inleddes genom 1950/avtal. Ett av huvudmotiven för SAS-samarbetet är att den skandinaviska flygmarknaden anses vara så begränsad att det är nödvändigt att samordna trafikansvaret. Bildandet av motiverades av att man av främst ekonomiska skäl fann det rationellt att med annan flygmateriel än den SAS då förfogade över driva trafiken på ett flertal inrikessträckor i annan men sammanhållen organisation. Genom att överföra flertalet av inrikeslinjema i en samlad organisation kunde kapacitetsutnyttjandet öka, lämplig materiel användas och därmed positiva skalekonomiska effekter uppnås, till gagn för flygkonsumenterna. De analyser som gjorts av bl. a. lufttransportutredningen understryker att behovet av att åstadkomma samlade strukturlösningar för den s. k. sekundärtrafiken är av i princip samma angelägenhetsgrad som vid bildandet av . Sekundärtrafiken bedrivs av ett flertal flygföretag, men domineras av som opererar dels på uppdrag av Linjeflyg, dels på egna koncessioner. Enligt lufttransportutredningen är lönsamheten inom sekundärtrafiken f. n. otillfredsställande. Bland de faktorer som enligt utredningen gett upphov till den dåliga lönsamheten nämns lågt kapacitetsutnyttjande, svagt trafikunderlag och irrationell flygmateriel. föreslår därför att det halvstatliga Swedair utvecklas för att driva trafiken på det linjenät som utredningen betecknar tertiärnätet och på vissa flyglinjer mellan städer i södra och och . Swedair har beställt 10 st flygplan av typ SaabFairchild SF340 för att kunna svara för denna trafik. I propositionen föreslås att luftfartsverket ges i uppdrag att utreda det framtida sekundärnätet. Utredningsarbetet bör enligt vår uppfattning bedrivas i nära samarbete med flygbolagen, dvs. i första hand SAS, Linjeflyg och Swedair. Även andra flygbolag kan höras. Som departementschefen anfört bör samarbetet med lokala och regionala intressen utgöra en viktig del i utredningsarbetet. Utredningsarbetet bör ske snabbt och vara avslutat . Det är väsentligt att finna sådana lösningar som gör det möjligt att utveckla att ett sammanhängande sekundärlinjenät med bibehållande av konkurrensmöjligheter, skalekonomiska fördelar, högt kapacitetsutnyttjande och rationell samordning kan uppnås. Först därigenom finns förutsättningar att utveckla ett så vittförgrenat sekundärlinjenät att alla regioner kan ges en tillfredsställande trafikservice. Det är enligt vår mening angeläget att utveckla sekundärtrafiken inom ett flertal regioner. Länsstyrelserna i de fyra nordligaste länen har i olika sammanhang krävt att flygförbindelserna mellan norrlandslänen skall förbättras. Invånarna i norrlandslänen har i samband med att Linjeflyg införde direkttrafik med F28 fått uppleva väsentliga försämringar av trafikförsörjningen inom norrlandslänen. bör därför uttala att en utgångspunkt för planeringen av ett framtida sekundärlinjenät bl. a. bör vara att direkta flygförbindelser mellan de större städerna i de fyra nordligaste länen etableras. Av det anförda framgår att lufttransportutredningens skiss är alltför begränsad och stockholmscentrerad. bör därför vara oförhindrat att pröva även andra linjesträckningar för att dels åstadkomma ett mer regionalt sammanhängande sekundärlinjenät även om detta till någon del kan sammanfalla med primärlinjenätet och dels minska koncentrationen till . Vi anför här exempel på linjesträckningar inom det sekundära flyglinjenätet som bör prövas: Linjen Luleå-Gällivare-Kiruna anknyts till Nordkalottenlinjen och de större städerna i de fyra nordligaste länen, dvs. Därvid kan också den betydelsefulla förbindelsen få en lösning. uppnås en naturlig anknytning till Mittnordenlinjen. Linjen får en naturlig sträckning genom anknytning till , och . Vidare bör linjen förlängas till , varifrån Swedair redan har koncession via till . Ytterligare en linjesträckning som bör prövas är Malmö-Sturup-()-. Vi anser vidare, att man bör ha beredskap att infoga en eller annan sträcka, som nu trafikerar i sekundärnätet. Den plantyp som visar sig mest ekonomisk bör användas. Om det visar sig att har svårt att få ekonomi på någon linje är det bättre att upprätthålla en tätare trafik it. ex. Swedairs regi än en uttunnad med . I propositionen behandlas inte den av lufttransportutredningen aktualiserade frågan om avsteg från kravet på enhetligt prissättningssystem för att sekundärtrafik skall kunna bli företagsekonomiskt lönsam. Det nuvarande systemet för att beräkna priserna för sekundärtrafiken innebär att resenärer som flyger på genomgående biljett (transferpassagerare) dvs. sådana som byter mellan sekundär- och primärlinjer betalar hela biljettpriset för den längre sträckan plus av biljettpriset för den kortare sträckan. Vid en fortsatt tillämpning av detta prissättningssystem begränsas väsentligt möjligheterna att få lönsamhet på det s. k. sekundärnätet, då andelen transferpassagerare på sekundärnätet är mycket stor. bör därför uttala sitt stöd för tillämpningen av ett flexiblare prissättningssystem på sekundärnätet. Luftfartsavgifterna m. m. En annan för sekundärtrafiken väsentlig ekonomisk fråga är luftfartsavgifterna. Den nuvarande taxestrukturen innebär en oproportionerligt stor belastning på sekundärtrafiken. Såväl SAS som Linjeflyg och Swedair har framhållit detta förhållande i sina remissyttranden och understrukit behovet av en översyn av taxestrukturen. Luftfartstaxan bör enligt vår mening bli föremål för omprövning och möjligheterna till ökad marknadsanpassning av luftfartstaxan tillvaratas. Som exempel kan nämnas att luftfartstaxorna i tas ut som en procentuell avgift på biljettpriset. Tillämpningen av en sådan taxestruktur skulle väsentligt underlätta bibehållande och utveckling av regionalpolitisk! I lufttransportutredningens förslag till flygplatser som skall ingå i det interregionala flygplatssystemet ingår . Departementschefen delar utredningens uppfattning. I anslutning till redovisningen av Linjeflygs utflyttning till anger han vidare, att en förutsättning för ett statligt huvudmannaskap är att den interregionala trafiken får en viss minsta omfattning. Med hänvisning till bl. a. dessa omständigheter anser han att det är för tidigt att nu ta slutlig ställning i huvudmannaskapsfrågan. Vi är av motsatt uppfattning. Redan nu har vissa smärre flygbolag koncession på linjer med anslutning till . Syd-Aero är ett sådant exempel. Så länge det förekommer reguljär trafik på som inte berörs av Linjeflygs utflyttning är det, enligt vår mening, en absolut nödvändighet att staten klart uttrycker sitt medengagemang i flygplatsen. Ett klart uttalande i denna riktning utgör också en nödvändig grund för den fortsatta utredningen om det framtida sekundärnätet. En av förutsättningarna i beslut om utflyttning av jettrafiken från till var, att marktransporterna kunde ordnas på ett tillfredsställande sätt. Av departementschefens redovisning tyder ingenting konkret på att dessa hinner ges en tillfredsställande lösning före utflyttningen. Detta är dock en av de avgörande frågorna för att dämpa passagerarbortfallet för Linjeflyg som blir en oundviklig följd av utflyttningen. bör på nytt uttala behovet av tillfredsställande marktransporter och begära en redovisning om vilka åtgärder som kommer att vidtas och en tidplan för dessa. planering av den s. k. Arlandaleden bör påskyndas. I propositionen föreslås luftfartsverket få en nedskrivning av verkets statskapital med 89 milj. kr. Totalt kommer verkets årliga kostnader att minska med närmare 15 milj. kr. Denna avlastning bör, enligt vår mening, främst användas för en regionalpolitisk anpassning av avgifterna inom det sekundära flyglinjenätet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande a) dels det sekundära flyglinjenätets struktur, b) dels ett mera flexibelt prissättningssystem på sekundärnätet, c) dels regionalt anpassade luftfartsavgifter, d) dels att bibehålls som statlig flygplats, e) dels en redovisning och tidplan för investeringen som underlättar marktransporterna .