mot · G5022276 · 1982-03-24 00:00:00 — Vid de överläggningar som man från vårt partis sida har haft med företrädare för de amerikanska flygplansföretagen har framkommit att det hos dessa funnits ett stort intresse för att diskutera andra lösningar, t. ex. samproduktion och licenstillverkning, dvs. arrangemang som finns i IG . Enligt vår mening skulle man ha stått med ett bättre beslutsunderlag om man från statsmakternas sida hade valt att parallellt föra förhandlingar om olika alternativ. De borgerliga partiernas företrädare i försvarskommittén och därefter regeringen valde i stället att redan i förväg binda sig för IG JAS, trots att något fullständigt beslutsunderlag inte finns ens när propositionen avlämnats. Den beslutssituation som genom regeringens handlande står inför är således att bedöma en proposition, som grundas på en förhoppning om slutförda avtalsförhandlingar inom men i vilken regeringen likväl är beredd att redan nu satsa ca på ett visst projekt. Socialdemokratin anser, som framgått av tidigare refererat ställningstagande från försvarskommittén, att det behövs ett nytt flygplanssystem efter . Frågan om hur många plan som därvid skall anskaffas bör dock ej nu beslutas; av de skäl som anförts av överbefälhavaren i hans kompletterande underlag bör inga bindningar nu göras till en kvantitativ omsättning av Viggensystemet. Av främst industripolitiska skäl anser vi inte heller att flygplansbeslutet bör uppskjutas till nästa försvarsbeslut. Det har också flera fördelar om utvecklingen i stor utsträckning - liksom produktionen kan ske i . Vid den granskning som skett inom vårt parti har vi funnit att det i flera avseenden finns väsentliga brister i det nu föreliggande beslutsunderlaget. Av den allmänna debatten har framkommit tekniska brister i fråga om prestanda och driftsäkerhet. Vi vill i detta sammanhang åter erinra om att överbefälhavaren framhållit att de tekniska utvecklingssteg som måste under typarbetet är betydande; som exempel anges kompositmaterial och det elektriska styrsystemet. Andra kritiska frågor är motorns prestanda och utvecklingspotential, planets konfiguration, vingutformning. Något avtal mellan staten och industrigruppen har ännu ej slutits. Enligt vår mening är det nödvändigt att när en proposition föreläggs det skall vara möjligt att överblicka innebörd och konsekvenser av regeringsförslaget. Med nuvarande utformning sällar sig proposition 1981/82:102 till den långa raden av borgerliga propositioner där det finns betydande brister i detta avseende. På det beslutsunderlag som föreligger kan vi inte godkänna propositionens förslag. Mot denna bakgrund skulle det egentligen vara rimligt att återförvisa propositionen till regeringen. Med hänsyn till tidsförhållandena lägger vi dock inget sådant förslag. I stället anger vi i det följande under vilka villkor vi kan medverka till ett realiserande av IG . Regeringens obestämda riktlinjer kan vi inte tillstyrka. Vi förutsätter att en noggrann prövning sker under den fortsatta riksdagsbehandlingen av flygplansanskaffningen. Följande villkor utöver vad som från tekniska, ekonomiska och kommersiella synpunkter ingår i ett för statsmakterna godtagbart avtal - skall uppfyllas för ett genomförande av IG . l:o. En utgångspunkt måste vara att några löften om framtida anslagshöjningar för försvarsmakten t. ex. för att åstadkomma en realt bevarad köpkraft inte kan utställas. 2:o. skall hålla sig inom den av överbefälhavaren anvisade ramen fram . 3:o. Projektets prestanda skall långsiktigt svara mot vad överbefälhavaren och chefen för flygvapnet bedömer behövas. Därvid skall luftförsvarsuppgiften vara den centrala. 4:o. Projektets realiserbarhet, som f. n. är oklar, måste kontinuerligt granskas av de ansvariga militära myndigheterna. Full insyn från statens sida i tekniskt och ekonomiskt avseende måste därför finnas. Om allvarliga problem uppstår måste staten ha rätt att avbryta projektet. Industrin måste i avtal utfästa sig att ta en inte oväsentlig ekonomisk risk i detta sammanhang. Även för driftsäkerheten i projektet måste rimliga garantier ges av industrin. 5:o. Skulle kostnadsfördyringar uppstå t. ex. genom att de militära myndigheterna ställer krav i fråga om modifieringar - måste dessa betalas inom ramen för flygvapnets anslag. De får alltså inte inkräkta på det utrymme som enligt nuvarande planering avdelats för övriga försvarsgrenar och ändamål. 6:o. Staten måste ha fri nyttjanderätt till de teknologiska innovationer och övrigt underlag av likartad natur som kan framkomma under arbetet med . 7:o. För den framtida planeringen inom flygindustrin bör det klargöras att något nytt projekt för utveckling av flygplan ej kan vara aktuellt när utvecklingsarbetena för JAS börjar minska böljan. Industrin måste därför inrikta arbetet mot en på i huvudsak civil produktion baserad flygindustri. Skulle det vara möjligt med hänsyn till den militärpolitiska situationen i vår omvärld att genomföra en nedrustning - i enlighet t. ex. med tidigare utfästelser av den - får också givetvis omprövas. Med hänsyn till den omfattning som projektet har och de krav vi har ställt förutsätter vi att avtalet underställs . bör besluta i enlighet härmed. Den ökade risk för överraskande angrepp som redovisas av försvarskommittén har fört kommittén till slutsatsen att förbättringar är angelägna. Sådana har också inplanerats i samtliga programplansnivåer. I detta sammanhang finns därför endast anledning att ta upp av överbefälhavaren aktualiserade förslag om beredskapsinkallelse av förband och användande av hemvärnet. I båda dessa fall har överbefälhavaren begärt att beslutet om inkallelse skall delegeras från regeringen till honom. har behandlat den första framställningen och uttryckt tveksamhet häröver. Samma tveksamhet kan anföras även beträffande hemvärnet, även om det i detta fall inte är fråga om värnpliktig personal. Vi utgår från att regeringen handlägger dessa frågor med beaktande av den inställning försvarskommittén intagit. Också en ändring av IKFN anmäls av regeringen. Den har aktualiserats av överbefälhavaren i anslutning till uppdraget om ubåtsjaktfrågan. Ändringen går ut på att skärpa bestämmelserna för ingripande mot ubåtar. De händelser som föranlett förslaget får bedömas som provokativa, varför också en sådan åtgärd kan behöva ingå i den åtgärdsarsenal som vidtas. Likväl måste den detaljerade utformningen prövas mot vår utrikespolitik. IKFN är knappast av den naturen att ändringar i instruktionen underställs . I detta sammanhang är dock ändringen av en sådan karaktär att regeringen, innan den företas, t. ex. bör anmäla frågan i utrikesnämnden. Vad vi här anfört bör ges regeringen till känna. 4.6 Försvarsindustriella frågor m.m. I svensk försvarspolitik har det alltid bedömts vara en fördel om vi själva kan upprätthålla en kapacitet för utveckling och produktion av försvarsmateriel. Detta gäller i vaije fall för den materiel som behövs i stor omfattning. En egenutveckling och -produktion ger därmed också möjlighet att ge materielen en inriktning anpassad till våra egna förhållanden, ett defensivt inriktat försvar. Vi måste vara medvetna om att vi inte förmår, och heller inte har anledning, att följa stormakterna i deras vapentekniska utveckling. Även ekonomiska hänsynstaganden kan leda till att vi får avstå från en grundutveckling av viss materiel, inte minst i fråga om vissa större, teknologiskt högkvalificerade system. Som framhålls i propositionen är det också en nödvändig utgångspunkt att planeringen inte får grundas på förutsättningen av en krigsmaterielexport. I propositionen behandlas försvarskommitténs uttalanden om inriktningen av olika försvarsindustriella sektorer. Dessa reflekterar bl. a. kommitténs ställningstaganden till materielanskaffningen. För vår del hänvisas till vad vi anfört härom i avsnitten 4.2-4. Regeringen lägger också fram vissa förslag om underhållsfrågorna, på grundval av underhållsutrednings betänkande (Ds Fö 1981:7) Försvarets materielunderhåll . Allmänt sett kommer kostnaderna för försvarsmaktens underhåll att minska. En inte oväsentlig del av de besparingar som skall göras inom försvarsmaktens fredsorganisation avses ske på underhållsområdet. En grundprincip bör dock vara att försvarsmakten själv skall organisera resurser för sådant underhåll som ingen annan kan utföra, t. ex. till följd av speciella kompetensbehov. Vidare bör hänsyn tas till kraven på beredskap, tillgänglighet och sekretess. Vi vill också erinra om de möjligheter till rationaliseringsvinster som kan uppnås genom en ökad samordning av bl. a. verkstadsresurser med övriga statliga myndigheter och verk. Detta var tanken bakom tillsättandet av den s. k. samverksutredningen. I propositionen föreslås ett avskaffande av den s. k. huvudverkstadsprincipen. Genom denna har exempelvis förenade fabriksverken förbundit sig att ha resurser i form av utrustning och personal disponibla. Beställaren har förbundit sig att utnyttja dessa resurser. Detta system ger möjlighet att ha tillgång till expertis och kapacitet till en minimerad kostnad. Självfallet kan en tillfällig konkurrenssituation vid enstaka tillfälle ge möjlighet till en billigare upphandling. Förslaget kan leda till att de resurser man överger skingras. Med hänsyn till den komplexitet på de tjänster som reglerats genom huvudverkstadsprincipen är det svårt att ha underlag för två konkurrerande leverantörer. Den tillämpade huvudverkstadsprincipen som bl. a. gällt FFV bör därför alltjämt gälla men kan självfallet behöva modifieras. I propositionen föreslår regeringen, till skillnad från överbefälhavaren och chefen för flygvapnet, ett stegvis införande av ett centraliserat/regionaliserat apparatunderhåll och en samordning av olika versioner av förvaltningen och underhållet av flygplan och helikoptrar. Detta föreslås trots att konsekvenserna för beredskap och tillgänglighet inte är tillfredsställande belysta. I de fall som stridsflygplan representerar är beredskap och tillgänglighet utomordentligt centrala krav. Som exempel kan nämnas att en årlig besparing på 10 milj. kr. äts upp därest tillgängligheten minskar med en bråkdels procent. Vidare är kostnadskonsekvenserna otillfredsställande belysta. Som exempel kan nämnas att ökade kostnader på kompani nivå till följd av förslaget över huvud taget inte beräknats. En samordning kan säkerligen leda till ett rationellare utnyttjande. Försök bör inledas varvid en successiv utvärdering bör ske av främst beredskap, tillgänglighet och konstnadskonsekvenser. Vad vi här anfört om vissa underhållsfrågor bör ges regeringen till känna. har det ägt rum en fortlöpande rationalisering inom försvarets fredsorganisation. En fortsatt kostnadsminskning har föreslagits i förarbetena, av överbefälhavaren och av försvarskommittén. Totalt sett har inplanerats besparing om ca . I periodens slutskede kan de kvarstående besparingarna anges till ca ; den årliga personalminskningen uppskattas behöva bli ca 1,, dvs. samma takt som . Det råder politisk enighet i kommittén om att detta besparingsmål måste genomföras. Skulle man avstå från detta helt eller delvis - kräver det antingen väsentliga förändringar i det militära försvarets utveckling eller att nya resurser måste tas fram. I det förra fallet kan resultatet bli minskningar i materielbeställningar, i det senare måste andra anspråk inom privat eller offentlig konsumtion hållas tillbaka. Mot denna bakgrund kan vi ställa oss bakom det av kommittén angivna målet. Ett genomförande av så omfattande besparingar kommer att ställa många enskilda, kommuner och regioner inför problem. Det hade varit önskvärt om försvarskommittén mer utförligt hade belyst dessa förhållanden och de samhällsekonomiska konsekvenserna av förbandsnedläggningarna. Vi vill också erinra om vad vi uttalat i det tidigare, nämligen att den anställda personalens aktiva medverkan kommer att behövas om de uppsatta besparingsmålen skall nås. arbetsutskott har framhållit betydelsen av att ambitionerna när det gäller att möta problemen för den personal som påverkas av de fredsorganisatoriska förändringarna hålls på samma nivå som . Här kan behöva göras särskilda insatser för den personal som har dåliga förutsättningar att gå över till andra arbeten. Den arbetsmarknadssituation som föreligger manar enligt vår mening till ett ökat hänsynstagande vid organisationsförändringar. Vi instämmer i kommitténs uppfattning att man kan behöva se över om det behövs förändringar i den organisation som skall sköta de personalmässiga konsekvenserna. Rationaliseringskraven har tidigare nära nog uteslutande riktats mot den civila personalen. förestående förändringar påverkar även den militära personalen. I propositionen anmäls att en översyn skall göras av krigs- och fredsorganisationernas behov av yrkesbefäl genom en särskild utredare; bakom förslaget ligger förslag från överbefälhavaren och försvarskommittén. Vi delar den uppfattning som våra ledamöter i kommittén fört fram, nämligen att denna översyn bör göras under medverkan av personalorganisationerna. Den minskning av antalet militära förband som föreslagits av överbefälhavaren och försvarskommittén är främst en följd av en tidigarelagd anpassning till de minskande vämpliktskullama. Genom att senarelägga utbildningen för stora delar av de närmaste årsklasserna aktualiseras förbandsindragningar som eljest kunnat ske . På initiativ av de socialdemokratiska ledamöterna förordade försvarskommittén i slutskedet av kommittéarbetet en ändring i överbefälhavarens planering i fråga om vämpliktsuttaget i syfte att minska de sociala värnpliktsproblemen. Med hänsyn till den omfattande ungdomsarbetslösheten är detta angeläget. Kommittén förordade att det borde på nytt övervägas om ett eller ett par av de till nedläggning föreslagna förbanden kunde behållas t. v. Den socialdemokratiska försvarsramen avvägdes så att 150 milj. kr. avsattes för att klara ett ökat värnpliktsuttag. Regeringen har föreslagit en planering, innebärande att 7000 fler värnpliktiga tas in (varav 2 500 ). Mot denna bakgrund har regeringen förordat att ytterligare ett infanteriförband behålls; uttalas att en fortsatt anpassning av fredsorganisationen torde bli nödvändig . Vi tillstyrker ett bibehållande av I 3 på grundval av den ökade utbildningen samt den av överbefälhavaren i hans slutliga förslag valda lösningen beträffande pansarorganisationen i . I det underlag som kommittén hade till förfogande fanns även förslag om utvecklingen i de centrala och regionala staberna och myndigheterna. En fortsatt reduktion av dessa ingick i detta underlag. Kommitténs arbetsutskott ansåg emellertid att man borde gå längre. Således förordades en översyn av strukturen för försvarets centrala myndigheter, varvid även en samordning/sammanslagning med likartad verksamhet utom försvaret också borde övervägas; i denna fråga hänvisar vi till vad vi anfört under avsnitt 3.2. I propositionen framläggs även kommitténs förslag om en minskning av antalet militärområden med därav följande avveckling av milostaben i . Socialdemokraterna i kommittén har vidare uttalat sig för en integration av försvarsstaben och försvarsgrenstaberna, en uppfattning till vilken vi ansluter oss. I fråga om förslagen på underhållsområdet hänvisar vi till vad vi anfört under avsnitt 4.6. Det kommer således att ske betydande förändringar inom fredsorganisationen. De förslag vi lagt fram om krigsorganisationens utveckling, om värnpliktsförmåner m. m. är anpassade härtill. Inte minst kommer detta att ställa krav på ett förtroendefullt samarbete mellan den politiska ledningen, myndigheter och de anställda. 4.8 Ekonomisk ram m.m. försvarsbeslut skulle om det fortsatte att tillämpas innebära en utgiftsram för det militära försvaret om ca . Överbefälhavarens planering i den s.k. programplansnivån har av kommittén bedömts kosta ca . För innevarande budgetår kan det militära försvarets kostnader beräknas till (alla siffror i prisläge ). Utgifterna för totalförsvaret (över statsbudgeten) uppgår för innevarande budgetår till ca . Därtill kommer vissa driftkostnader för ekonomiskt försvar, hälsooch sjukvården samt priskompensationsmedel. Av det sagda följer också att det huvudsakligen är det militära försvarets utgifter som är av betydelse när man diskuterar totalförsvarets utgiftsnivå. Som framhållits av oss socialdemokrater i flera sammanhang talar både statsfinansiella och samhällsekonomiska skäl för en återhållsamhet när det gäller försvarsanslagen. Därtill kommer att en fortsatt stor statlig utlandsupplåning kan komma att rymma problem av säkerhetspolitisk natur genom att den ger upphov till ett ökat och alltmer svårbemästrat internationellt beroende. Det behövs en väsentlig ökning av insatserna för de civila delarna av totalförsvaret. Det rådde enighet i försvarskommittén om ökningar om ca 200 milj. kr. i förhållande till nuvarande medelsanvisning över statsbudgeten. I en kristid står också det civila samhällets resurser till förfogande, t. ex. inom räddningstjänsten, näringslivet och sjukvården. De ekonomiska insatserna för de civila totalförsvarsdelarna får därför främst karaktären av kompletteringar till existerande resurser inom det civila samhället. Vi föreslår mot här angiven bakgrund att det militära försvarets utgiftsram fastställs till 16525 milj. kr. (i prisläge ). Hänsyn har härvid ej tagits till att FOA ej bör ingå i den militära ramen. Denna kan även justeras om vissa andra anslag bryts ut. Bedömningen är gjord med hänsyn till nuvarande finanspolitiska läge. Ändringar härvidlag kan, som skett 1981 (jfr prop. 1980/81:100 bil. 7 s. 51 och prop. 1981/82:30 bil. 1 samt FöU 1981/82:11), leda till omprövningar. Planeringen måste utformas så att den kan anpassas härtill. I sina bedömningar om erforderliga resurser har försvarskommittén utgått från att tillämpningen av föreslaget prisregleringssystem ej ger anledning till att avsätta några reserver för skillnader mellan löneutveckling och kompensation. Den angivna ramen utgår likaså från att reserver för skillnaden mellan prisutveckling och kompensation enligt nettoprisindex i överbefälhavarens planering är tillräckliga. Några löften om framtida anslagshöjningar kan ej heller utställas, vilket också måste vara en utgångspunkt för planeringen. har föreslagit ett nytt prisregleringssystem för militärt försvar och civilförsvar. Systemet med nettoprisindex, som över3 1981182. ges, ledde förra del till ett extra rationaliseringstryck på försvarsmakten, medan denna kunnat tillgodogöra sig vinster genom reallönesänkningarna för löntagarna. I detta avseende är det nu föreslagna systemet mer neutralt. Behovet av fortsatta rationaliseringar inom försvarsmakten är, som framgår av förarbetena, stort, varför det är nödvändigt att rationaliseringsarbetet drivs med kraft. Skulle det visa sig att det nu föreslagna prisregleringssystemet motverkar detta syfte, får frågan skyndsamt ånyo tas upp till prövning. Demokratiseringsarbetet inom det militära försvaret Socialdemokratin företräder i sin försvarspolitik konsekvent tanken på ett folkförsvar. För det militära försvaret betyder det att detta skall bygga på den allmänna värnplikten. Ett värnpliktsförsvar kräver emellertid också att man i praktiken vidtar åtgärder till förmån för de värnpliktiga under deras utbildningstid. Den socialdemokratiska regeringsperioden kännetecknades också av en fortlöpande reformverksamhet. Värnpliktsförmånerna byggdes ut, de sociala och rättsliga förhållandena förbättrades, de värnpliktsfackliga strävandena stöddes och ökade möjligheter till inflytande för de värnpliktiga skapades. Pådrivande i detta arbete var den socialdemokratiska ungdomsrörelsen och de värnpliktiga själva genom den årliga värnpliktskonferensen och värnpliktiga arbetsgruppen. Vi har tidigare pekat på hur utvecklingen under den borgerliga regeringsperioden stannat upp. Försvarspropositionen vittnar i hög grad härom. Endast små förbättringar av de värnpliktigas förmåner föreslås. Förslagen från värnpliktsinflytandekommittén har behandlats snävt. Enligt vår mening är det nödvändigt att förslag av en helt annan inriktning läggs fram, om värnpliktsförsvaret även fortsättningsvis skall ha en god förankring hos de värnpliktiga och hos allmänheten. Vi vill erinra om den starka uppslutning bakom värnpliktsförsvaret som bl. a. värnpliktskonferenserna uttryckt. Det folkliga inflytandet över det militära försvaret kan även ske genom en ökad medverkan av lekmän. I propositionen för regeringen fram förslagen från försvarsmaktens ledningsutredning om en försöksverksamhet med lekmannaorgan på lokal nivå. Det är ett framsteg jämfört med beslutet av trepartiregeringen , då den uttalade beträffande lekmannainflytandet att man inte var beredd att inrymma några kostnadskrävande reformer som inte ger direkt utslag i krigsorganisationernas försvarseffekt. Vid riksdag fattades, på förslag av den socialdemokratiska regeringen, beslut om grundläggande reformering av värnpliktsförmånerna. För dem som deltar i repetitionsutbildning skedde en anknytning av dagpenningen till sjukpenningförsäkringen, varigenom inkomstbortfallsprincipen kom att tillämpas. För dem som deltar i grundutbildning genomfördes ett system, där dagersättningen ökar med utbildningens längd; f. n. är beloppen 17, 32 och /dag. Från de värnpliktigas sida har önskemålen om förbättringar främst avsett dagersättningens storlek. Man har därvid begärt att den skall utgöra . , mot nuvarande . På förslag av vårt parti begärde att en värnpliktsekonomisk undersökning skulle genomföras. Denna har redovisats, och av materialet framgår bl. a. att ungefär en tredjedel av de värnpliktiga varit tvungna att låna pengar . har använt egna besparingar för utgifter . Dessa och andra uppgifter har styrkt oss i vår uppfattning att det behövs en väsentlig förbättring av förmånssystemet. De socialdemokratiska ledamöterna i försvarskommittén har också förordat en successiv höjning av förmånerna så att man når upp till en förbättring som motsvarar en till . Regeringen har tillsatt en kommitté med uppgift att lägga fram förslag om ett nytt förmånssystem. Någon vägledning för deras arbete i ekonomiskt avseende ges dock ej i propositionen. Enligt vår mening bör som en målsättning gälla vad de socialdemokratiska ledamöterna i försvarskommittén uttalat. Därmed kan en fast grund för utredningsarbetet erhållas. I propositionen föreslår regeringen vissa förbättringar av förmånerna. Dagersättningen höjs med , familje- och bostadsförmåner m.m. förbättras. Totalt är det dock en blygsam förbättring som kan uppskattas till ca 25 milj. kr. eller i förhållande till utgående förmåner. Enligt vår mening bör man ta ett kraftigare steg för att kunna nå det av oss uppsatta målet. Vi föreslår därför att dagersättningen höjs med sammanlagt . Därmed kan en första etapp för det av oss uppsatta målet nås . En ökad demokratisering av förhållandena är av stor betydelse för att stärka uppslutningen kring vårt samhällssystem och därmed också påverka viljan att delta i landets försvar. Mot bakgrund av denna principiella inställning konstaterade vi i motion 1980/81:349 med beklagande att trepartiregeringen behandlat förslagen från värnpliktsinflytandekommittén mycket njuggt. Det är emellertid inte överraskande med denna snäva inställning från den borgerliga regeringens sida. Man har i grunden samma inställning som alltid präglat konservativa krafters inställning till demokratiseringsprocessen, antingen det gällt den politiska demokratin, medbestämmandet i arbetslivet eller som här utökat värnpliktsinflytande. Socialdemokratin ser för sin del vidgade möjligheter för de värnpliktiga att inom vämpliktslagstiftningens råmärke - påverka sin miljö och sina betingelser som något som har sitt ursprung i de värnpliktigas egna krav och önskemål. Därför gäller det att vara lyhörd för dessa. Demokratiskt styrelsesätt och demokratiska arbetsformer kan givetvis te sig motbjudande och arbetsbelastande för dem - och borgerliga regeringar tycks höra till dessa grupper som föredrar auktoritärt beslutsfattande.