mot · G502674 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Att bygga ut barnomsorgen är nödvändigt för barnens skull, och det är en lönsam investering för samhället . Barnomsorgens utbyggnad är en förutsättning för jämställdheten mellan man och kvinna. I årets statsverksproposition säger regeringen att barnomsorgens fortsatta utbyggnad intar en central plats när det gäller samhällets åtgärder för social service och omvårdnad. Regeringens ord klingar falskt med tanke på de direkta försämringar som regeringen riktar mot hela barnomsorgen. Genom de försämrade statsbidragen, som kommer att gälla , stoppas både den kvantitativa och den kvalitativa utbyggnaden av barnomsorgen. Det finns vissa begrepp som ständigt återkommer i debatten om barnomsorgen. Det är att flexibilitet måste råda inom barnomsorgen och att befintliga resurser skall användas effektivare. Genom att dessa begrepp används för att försvara sämre lösningar och för att uppmuntra till att pressa in fler barn på befintliga avdelningar blir de direkt farliga för barnomsorgen i vad gäller både dess kvantitet och dess kvalitet. Vpk har varnat för att måluppfyllelsen från femårsplanen inte kommer att hållas. kan det klart konstateras, och det gör också äntligen regeringen, att inte ens det mycket blygsamma löftet om att bygga 100 000 daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplatser kommer att hållas. I en undersökning, gjord av , Planering på glid, redovisas att detta löfte från femårsplanen missas . Inte heller den långsiktiga planen med en total behovstäckning kommer att kunna hållas. Man räknar i denna undersökning med att 400 000 barn i förskoleåldern behöver plats och att lika många platser behövs för skolbarnen. Det finns 136 000 daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplatser. Dessutom finns det 88 000 platser för förskolebarn och 33 000 förskolebarn i familjedaghem. betänkande visar att efterfrågan är störst för de minsta barnen. Det behövs, enligt denna utredning, 82 000 platser för O-2-åringarna och 55 000 platser för barnen i åldern . Hur man än räknar kommer man fram till ett enormt behov, och inte i någon kommun är tillgången på platser tillräcklig. Man kan ånyo konstatera att utbyggnaden av barnomsorgen bromsas upp när arbetslösheten ökar. Utbyggnaden av barnomsorgen är med andra ord underkastad konjunkturutvecklingen - daghem byggs inte för barnens behov utan för att näringslivet skall förses med arbetskraft. Vpk accepterar inte detta ensidiga synsätt. Tillgången på dag- och fritidshem är en förutsättning för kvinnornas deltagande i arbetslivet, och därmed är det en jämställdhetsfråga av första rang. Men lika mycket är det en fråga om att bra dag- och fritidshem behövs för barnens skull. Barnens behov av trygghet och social samvaro i en stimulerande miljö kan tillgodoses genom en bra barnomsorg. Vpk menar att alla barn i åldrarna med måste garanteras en plats i samhällets barnomsorg - i daghem eller fritidshem. Familjedaghemmen skall bara vara ett nödvändigt komplement - inte ett så stort alternativ som de är . Regeringen bör ta upp förhandlingar med kommuner om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen. Ett första etappmål bör vara att minst 50 000 platser - och fritidshem - bör vara byggda eller påbörjade . har antalet familjedaghem vuxit mycket kraftigt. Över huvud taget märks tendenser ute i kommunerna att vilja privatisera barnomsorgen på olika sätt. Regeringen anser också att familjedaghemmen är en likvärdig tillsynsform med daghem och fritidshem. Men nackdelarna med familjedaghemmen är många - även om det görs insatser för att motverka dem. Men det går helt enkelt inte att åstadkomma samma pedagogiska och sociala verksamhet som på ett daghem därför att de praktiska förutsättningarna inte tillåter detta - hur bra dagbarnvårdarna än är. Familjedaghemmen bör avvecklas och ersättas av platser i daghem och fritidshem. Dagbarnvårdarna bör erbjudas möjlighet till utbildning och arbete inom den vanliga barnomsorgen. Också enskilda dag- och fritidshem uppmuntras av regeringen med statsbidrag. Runt om i landet startas nu s. k. öppna förskolor. Dessa förskolor behövs ur många aspekter - inte minst därför att antalet familjedaghem är så stort, men vpk vill varna för att en alltför stor satsning på dessa förskolor kan betyda en minskad utbyggnad av den vanliga barnomsorgen. Så får enligt vpk:s mening inte ske. Avgiftsfria daghem och fritidshem Vpk anser att all barnomsorgsverksamhet i princip bör vara avgiftsfri och i stället skattefinansieras. Frågan om föräldraavgifterna bör också bli föremål för överläggningar mellan staten och kommunerna. Målsättningen för dessa överläggningar bör vara att barnomsorgstaxorna successivt trappas ned. Föräldraförsäkringens utbyggnad hänger samman med barnomsorgen. I vissa avseenden borde föräldraförsäkringen kunna byggas ut ytterligare i vad gäller vård av sjukt barn. Det måste emellertid klargöras att utbyggnaden av föräldraförsäkringen inte får utgöra motiv för att hålla tillbaka barnomsorgens framtida utbyggnad. Det finns anledning att varna för en sådan utveckling, bl. a. mot bakgrund av diskussionen om vårdnadsbidrag. Kvaliteten inom barnomsorgen behöver förbättras. Framför allt gäller det att minska antalet barn i grupperna och förstärka personaltätheten. Vpk menar att det måste finnas fasta former för gruppstorlek och personaltäthet. För åldersgrupperna i förskolan och på fritidshem bör grupperna inte vara större än 15 barn. För åldersgrupperna bör antalet inte överstiga 10. När det gäller s. k. utvidgad syskongrupp, dvs. för barn från 0,, bör barnantalet inte överstiga 12-15 barn, beroende på åldersfördelningen mellan barnen i gruppen. Att bedriva verksamheten i dessa utvidgade grupper är inte utan problem. Det kan vara svårt att finna pedagogiska sysselsättningar för alla barn i gruppen. Erfarenheterna från denna typ visar också att de äldre barnens behov kan bli eftersatt. För- och nackdelar med s. k. utvidgade syskongrupper bör noga utvärderas. Också när det gäller personaltätheten menar vpk att bindande normer bör gälla. Dessutom bör statsbidragen knytas till personalkostnaderna. De rekommendationer för personaltäthet som utfärdat bör gälla. Detta innebär 0,40 personal per barn i åldrarna 0,, 0,20 i åldrarna och 0,17 i åldrarna . Frågan om vikarier inom barnomsorgen har alltid vållat problem. Vpk anser att man bör ha ett system med fasta vikarier i en personalpool - knutna till speciella barnstugor. Dimensioneringen bör vara en vikarie på fem anställda. Inom barnomsorgen är det många barn som har särskilt behov av stöd och stimulans. För att tillgodose dessa barns behov måste ytterligare personalförstärkningar finnas. Ett särskilt statsbidrag för sådan stödpersonal bör utgå till kommunerna. Genom beslut i slopades den enda norm som funnits inom barnomsorgen, nämligen den s. k. ytnormen. var ytstorleken avgörande för statsbidragets storlek. är det fritt fram för kommunerna att minska på utrymmet inom barnstugorna. Vpk menar att utrymmesstandarden är en viktig kvalitetsfråga. Med nuvarande ordning lockas kommunerna att minska på denna standard. I ett ansträngt ekonomiskt läge, där kommunerna eftersträvar billiga lösningar, blir denna risk påtaglig. Vpk anser att ytkravet skall finnas kvar och att det bör fastställas till 9,0-9,per plats. Det bör emellertid finnas dispensmöjlighet som innebär att kravet kan sänkas till 7,0-7,, om det i övrigt finns goda planlösningar som kompenserar den minskade ytan. En annan viktig fråga av betydelse för barnomsorgen är kravet på sex timmars arbetsdag för alla. En förkortad arbetsdag minskar vistelsetiderna för barnen och möjliggör ett ökat föräldraansvar inom barnomsorgen. En sextimmars arbetsdag är också en förutsättning för att åstadkomma jämställdhet mellan man och kvinna och skapar också möjligheter till fackligt och politiskt engagemang. Statsbidragen för barnomsorgen kommer att försämras fr. o. m. Mellan 200-300 milj. kr. förlorar kommunerna på detta. Kommunerna försätts i en ännu svårare ekonomisk situation än den de redan befinner sig i, och detta kommer att leda till uppenbara försämringar i vad gäller både utbyggnaden och kvaliteten. Redan nu kan man se tecken på detta. Överinskrivningar, större barngrupper, låg personaltäthet, vikariestopp, minskade öppettider, fördröjd utbyggnad och höjda taxor är exempel på åtgärder på s. k. besparingar som kommunerna nu anser sig vara tvungna att genomföra. Dessa besparingar går ut över barnens och personalens förhållanden. är det dyra besparingar kommunerna gör, även om man kortsiktigt kan tjäna på att eftersätta kvaliteten. Vpk anser att statsbidragssystemet skall utformas så att det främjar en fortsatt utbyggnad av barnomsorgen med målsättningen att varje barn skall ges rätt till en plats där. Vpk menar också att statsbidragssystemet skall främja en kvalitativ förbättring och att det därför skall knytas till personalkostnaderna. Det innebär att staten skall svara för av kommunernas kostnader för barnomsorgen. Detta skulle ge kommunerna ett stort utrymme utöver de miniminormer som vpk föreslår skall gälla för ytnormer, gruppstorlek och personaltäthet. Genom de kommande försämringarna av statsbidraget kommer staten endast att svara för av kostnaderna. Detta kommer att leda till en katastrof för kommunerna beträffande barnomsorgen i fortsättningen. Regeringen menar att nya platser skall tillskapas inom barnomsorgen genom ett effektivare utnyttjande av befintliga resurser. Omprioriteringsoch rationaliseringsåtgärder skall användas också i arbetet med barnen. Denna utveckling skall underlättas av att den statliga detaljregleringen av barnomsorgen slopas. Vpk motsätter sig helt detta synsätt och menar att i stället måste resurserna öka och kvaliteten förbättras. Det saknas en klar målsättning efter vilka riktlinjer barnomsorgen skall arbeta. har barnomsorgen styrts av olika pedagogiska moderiktningar. Det är nödvändigt att utforma fastare målsättningar för olika åldersgrupper inom barnomsorgen utifrån barnens skilda sociala villkor, olika utvecklingsstadier osv. Det är självklart att det måste finnas en stor frihet att utforma det dagliga arbetet i barnomsorgen, men det skall finnas klara angivelser om vart arbetet skall leda och vilka medel som skall ställas till förfogande för detta. Det handlar således inte om läroplan i mening, utan snarare om byggstenar som verksamheten kan byggas upp kring och om en målinriktning som skall vara styrmedel för arbetet med barnen. Vpk föreslår att en parlamentarisk kommitté tillsätts med uppdrag att utarbeta en läroplan för barnomsorgens verksamhet. Personalens utbildning och behörighet Vpk har länge krävt en enhetlig utbildning för personalen inom barnomsorgen. Vpk menar att denna utbildning bör göras fyraårig med ett praktikår inlagt i studietiden. Utbildningen bör kallas för förskollärarutbildning och ge behörighet för arbete inom barnomsorgen. Denna utbildning kan antingen göras så bred att även fritidspedagogutbildningen ryms inom den, eller också kan viss specialisering ske för fritidspedagoger under det sista studieåret. Vpk menar att det inte finns skäl att ha mer än en personalgrupp inom barnomsorgen. De barnskötare och obehörig personal som arbetar där bör erbjudas utbildning till förskollärare med lön . Vpk menar vidare att det är hög tid att fastställa behörighetskrav när det gäller arbete inom barnomsorgen. Med hänvisning till det anförda föreslås* 1. att uttalar att målsättningen bör vara att alla barn i åldern 0,skall kunna beredas plats i samhällets barnomsorg, 2. att hos regeringen hemställer om tillsättande av en kommitté med representanter från samtliga riksdagspartier med uppdrag att utarbeta en läroplan för samhällets barnomsorg i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att uttalar a) att utbyggnaden av samhällets barnomsorg bör ske i form av daghem och fritidshem och att familjedaghemmen därvid endast bör utgöra ett komplement för barn i speciella situationer, b) att de öppna förskolorna bör ses som ett nödvändigt komplement till familjedaghemmen, c) att deltidsförskolan successivt bör avvecklas och dess resurser överföras till heltidsförskolan, * Se även motion 1981/82:675. 4. att uttalar att för kommunerna bindande kvalitetsnormer för samhällets barnomsorg bör utarbetas och fastställas innebärande a) att ytkravet fastställs till 9-9,per plats, men att dispens skall kunna ges ned till 7-7,per plats vid särskilt goda planlösningar, b) att gruppstorleken fastställs till högst 10 barn i åldern 0,, till 15 barn i åldrarna och 1215 barn i s. k. utvidgad syskongrupp, c) att personaltätheten fastställs till 0,40 i åldersgruppen 0,, 0,20 i och 0,17 i åldersgruppen och däröver, 5. att uttalar att institutioner inom barnomsorgen bör innehålla minst två avdelningar och att arbetet bör organiseras så att ensamarbete undviks, 6. att uttalar att vid inrättande av åldersintegrerade avdelningar inom barnomsorgen behovet av att bedriva åldersanpassade verksamheter beaktas, 7. att uttalar att fasta vikarier bör anställas inom barnomsorgen, motsvarande en vikarie per fem anställda, 8. att uttalar att kommunen bör ges rätt att anlita den stödpersonal för barn med särskilda behov som befinns erforderlig och att i efterhand, sedan särskild redovisning skett, erhålla full kostnadstäckning från staten för denna stödpersonal, 9. att uttalar sig för och hos regeringen hemställer om förslag innebärande att, på grundval av i motion 1981/82:675 föreslagen utbildning, behörighetskrav för arbetet inom barnomsorgen fastställs, 10. att uttalar att uppdelningen i barnskötar- och förskollärartjänster bör avskaffas och ersättas av en tjänsteform benämnd förskollärare, 11. att uttalar att ett nytt statsbidragssystem för barnomsorgen bör vara utformat för att stimulera till en kraftig utbyggnad av barnomsorgen och dessutom garantera en hög och jämn kvalitet i landets samtliga kommuner, 12. att hos regeringen hemställer om förslag till statsbidrag för barnomsorgen innebärande att staten tar på sig samtliga personalkostnader, 13. att hemställer hos regeringen om att uppta förhandlingar med kommunerna om den fortsatta utbyggnaden i barnomsorgen, varvid a) ett första etappmål bör vara att minst 50 000 platser i daghem och fritidshem skall ha påbörjats , b) de ekonomiska förutsättningarna för fortsatt utbyggnad klarläggs och staten bör ta på sig en skälig andel av investeringskostnaderna, c) ansträngningar görs för att åstadkomma en sänkning av föräldraavgifterna inom barnomsorgen i syfte att minska det hårda ekonomiska trycket på barnfamiljerna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)