ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502483 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Tiden mellan två beslut om rättighetsbegränsningar 1979 skärptes bestämmelserna om rättighetsbegränsningar. Lag som innebär sådana kan på yrkande av lägst tio av ledamöter vila från det att det första utskottsyttrandet över förslaget anmäls i kammare. Man kan uppfatta denna bestämmelse som en kompromiss mellan olika uppfattningar om formkraven för rättighetsbegränsningar. Man skall ha två läsningar med mellanrum. Däremot kan besluten fattas med enkel majoritet. Ett förslag till begränsning kan också antas, om det samlar en majoritet på fem sjättedelar av de röstande. Man har med principen om två läsningar velat förhindra förhastade beslut. En sådan bestämmelse bör finnas även i fortsättningen. Men behandlingen av frågan om videovåldet har visat att den nuvarande bestämmelsen innebär svårigheter. Man kan i detta fall inte hävda att opinionsbildningen i samhället hotades. Inskränkningen måste också anses vara godtagbar i ett demokratiskt samhälle. rör det sig om en begränsning av den kommersiella friheten. Det kan vara svårt att dra bestämda gränser mellan å ena sidan den politiska, religiösa och kulturella friheten och vad som kan betecknas som kommersiell frihet. Framför allt innebär en onödigt för debatt och begrundan av ett framlagt förslag. Det bör kunna räcka . Vi förutsätter att motionen behandlas enligt reglerna för extra beslut i grundlagsändring. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att RF § 12 2 kap. ändras så att utbyts mot . () () () () () () () BO () () HANS () () ()
mot · G502487 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Försäljningen och uthyrningen av videofilmer Dagens barn och ungdom är utsatta för en mycket stark påverkan genom det enorma utbud av våld- och porrfilmer som florerar framför allt genom videomarknaden. Försäljning och uthyrning av videoapparater ökar lavinartat i landet och därmed också försäljning och uthyrning av videofilmer på kassett. Många föräldrar står maktlösa inför det tryck som videomarknaden utgör, och även om de själva inte skaffar videoapparater så har de mycket svårt att hindra sina barn och tonåringar att samlas hos kamrater som har skaffat sig dylik apparatur, för att där sedan kunna bevittna de mest råa och sadistiska filmer, kanske utan att någon vuxen är närvarande. Filmer som ej godkänts av filmcensuren eller som är barnförbjudna, kan återfinnas på video och visas under helt okontrollerade former. Den lag som antog om förbud att sälja eller hyra ut våldsfilmer till barn är praktiskt taget endast en skenlag, eftersom det är fritt fram för äldre ungdomar att köpa och sen antingen låta spela av eller alternativt anordna hembio. Här måste andra krafttag till för att stoppa tillgängligheten av dylik vålds- och porrfilm som bjuds ut via videomarknaden och därmed skydda barnen mot den sadism och råhet som öses över dem. Ett allmänt förbud av försäljning eller uthyrning av videovåld torde vara det enda realistiska för att komma till rätta med detta problem som växer månad för månad. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att förbjuda all försäljning och uthyrning av videofilm som innehåller inslag av våld, porr eller sadism, och att endast filmer som godkänts av filmcensuren får utbjudas på videokassetter. () () () () () BO FINNKVIST (s) ()
mot · G502488 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:488 Enligt 1 kap. 4 § riksdagsordningen skall lagtima som har inletts , september eller oktober avslutas följande år. kan enligt samma paragraf, om synnerliga skäl föreligger, förlänga , dock längst t. o. m. . Första som enligt riksdagsordning inleddes var /76. Då trodde man nog fortfarande att det skulle betraktas som ett undantag att man inte hann avsluta . visade emellertid att så inte alls var fallet. slutade också , 1978 , 1979 , 1980 och 1981 . läringen ens så här tidigt räkna med att innevarande kan avslutas förrän ett gott stycke in . Från finansutskottets sida har till yttermera visso uttalats att så länge som regeringen inte avlämnar kompletteringspropositionen tidigare än någon av är det inte möjligt för utskottet att hinna bereda ärendet för avgörande i kammaren före maj månads utgång. De synnerliga skäl som förutsatts för att skall få pågå in har betänkligt urholkats. Eftersom det är allmänt otillfredsställande att lagregler inte kan tillämpas efter sitt syfte och då någon återgång till att avsluta inte syns praktiskt möjlig bör lagen ändras. Mot bakgrund av det anförda föreslås att med upphävande av tilläggsbestämmelsen 1.4.1 antar följande ändrade lydelse av 1 kap. 4 § riksdagsordningen: Lagtima som har inletts , september eller oktober skall avslutas följande år. kan om synnerliga skäl föreligger förlänga , dock längst till och med . Annat pågår så länge finner det nödvändigt. Har yrkande väckts om folkomröstning i grundlagfråga, skall, utan hinder av vad nu har sagts, pågå till dess yrkandet har prövats. Lagtima som har inletts , september eller oktober skall avslutas följande år. Annat pågår så länge finner det nödvändigt. Har yrkande väckts om folkomröstning i grundlagfråga, skall, utan hinder av vad nu har sagts, pågå till dess yrkandet har prövats. avslutas senast när nästa lagtima skall börja. avslutas senast när nästa lagtima skall börja. Har regeringen med kammaren. Denna lag träder i kraft .
mot · G502490 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:490 Tidpunkten för avlämnande av budgetpropositionen Enligt riksdagsordningen 3 kap. 2 § skall regeringen avlämna proposition med förslag till statsbudget (budgetproposition) för det närmast följande budgetåret. 1981 avlämnades budgetpropositionen och 1982 . Det synes praktiskt att budgetpropositionen får avlämnas , om infaller , och , om infaller . Riksdagsordningen bör därför ändras i enlighet härmed. att beslutar ändra riksdagsordningen på i motionen angivet sätt.
mot · G502491 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Avskaffande av spärregeln vid val till 13 kap. 7 § regeringsformen stadgas att endast parti som fått av rösterna i hela landet är berättigat att delta i fördelningen av mandaten. Dock gäller att parti som fått färre röster deltar i fördelningen av de fasta valkretsmandaten i valkrets där partiet fått av rösterna. Av 349 mandat är 310 fasta valkretsmandat och 39 är utjämningsmandat. Systemet leder till en nästan fullständig rättvisa partier emellan som befinner sig ovanför spärren. Det nuvarande systemet för val till tillkom i samband med enkammarreformen. Första riksdagsvalet med denna ordning skedde . Fram till nästa riksdagsval har det sålunda gått fyra riksdagsperioder sedan reformen genomfördes. som enkammarsystemet funnits här i landet har inget parti passerat spärren, varken uppifrån eller underifrån. De småpartier som finns under spärren har oftast inte nått ens halvvägs till spärren. Någon garanti för att inte något parti eller kanske flera partier kommer att befinna sig nära spärren finns inte. Redan ett parti strax under spärren betyder att över 200 000 röster inte kommer till uttryck i form av mandat i . Två partier strax under spärren plus några småpartier skulle tillsammans kunna ge uppemot en halv miljon röster utan motsvarande utdelning i mandat. Från kommunisternas sida har vi sedan nuvarande valsystems tillkomst varit kritiska till spärr över huvud taget och i synnerhet till en så hög spärr som . Om ett part skall få noll eller fjorton mandat skulle kunna hänga på några få röster. Vi anser inte en sådan ordning rimlig. Anser man att varje avgiven röst för ett parti skall ha lika värde oberoende av vilket parti man vill ge sin röst, måste man vara anhängare av att den nuvarande fyraprocentspärren slopas. De etablerade riksdagspartierna måste kunna hålla sina ställningar genom en bra politik. Kan de inte det skall de inte kunna skydda sig mot nya strömningar genom en hög valspärr. Med hänvisning till det anförda föreslås Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om utredning och förslag till slopande av den nuvarande fyraprocentspärren vid val till . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · G502493 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:493 En utredning om regionala byggnadsverksamhet huvuduppgift är att förvalta av staten ägda fastigheter samt att förse civila myndigheter med lokaler. Verket anskaffar lokaler genom omdisponering i befintligt lokalbestånd, ombyggnad, nybyggnad, köp eller inhyrning. Till uppgifterna hör också att svara för inredningsverksamhet och att vara statsförvaltningens centrala expertorgan för fastighetsförvaltning, byggnadsverksamhet, inredning och lokalvård m. m. I sistnämnda roll ingår också verksamhet på uppdrag av andra myndigheter m. fl. regionala organisation består av byggnadsförvaltningar som finns i , , , och . Inom varje byggnadsförvaltnings område finns ett antal lokalkontor eller motsvarande i första hand för fastighetsdrift. Byggnadsförvaltningarna svarar för visst projekteringsarbete, för upphandling av vissa entreprenader, för styrning och kontroll av byggproduktionen samt för teknisk fastighetsförvaltning i förvaltade fastigheter inom riket. Byggnadsförvaltningarna medverkar också vid lokaldisposition, lokalförsörjningsplanering och inhyrning. Vid byggnadsförvaltningarna i Land, och finns egenregiverksamhet för arbeten avseende byggproduktion, underhåll och ombyggnad. Antalet tjänster vid byggnadsavdelningarna framgår av nedanstående tabell: Egenregi - byggplatsadm. Som ovan nämnts bedrivs byggnadsverksamhet i egenregi vid byggnadsförvaltningarna i , och . Verksamheten avser såväl byggnadsarbeten som ws och elarbeten. Både ny- och ombyggnader inom verkets byggproduktion och arbeten inom förvaltningsprogrammet utförs i egenregi. Totalt utförs f. n. av den årliga byggproduktionen i egenregi. Motsvarande siffra för underhåll m. m. är . Det kan starkt ifrågasättas om det är rationellt att bedriver egen byggnads- och reparationsverksamhet i regional regi. Inom de berörda regionerna torde det finnas goda möjligheter att i konkurrens upphandla de aktuella tjänsterna. Med stor sannolikhet skulle detta innebära betydande kostnadsminskningar. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att en utredning av regionala byggverksamhet genomförs.
mot · G502494 · 1982-01-19 00:00:00 — Motion 1981/82:494 m. fl. Införandet av anslag till de fria trossamfunden motiverades bl. a. av statens stöd åt . Utvecklingen har sedan blivit att stödet till de fria trossamfunden ökat medan däremot stödet till minskat. har uppgiften att bedriva verksamhet i hela landet, såväl den inre verksamheten som handhavandet av folkbokföring och begravningsverksamhet. Befolkningsomflyttningar har medfört betydande förändringar i befolkningstalet i de olika församlingarna. Förändringar har skett såväl i indelning som beträffande personaltäthet. Men kvar står kyrkobyggnaderna, och här finns ett oerhört angeläget område där vi genom samhället gemensamt måste bistå varandra. Ingen vill riva kyrkorna, men för de små församlingar vilkas befolkningstal genom omflyttning minskat till hälften, kanske till en tredjedel , är kostnaden för underhåll av kyrkobyggnaden ytterst besvärande. När nu principen om statsbidrag till lokalkostnader för trossamfund accepterats bör det vara självklart att bidrag också skall utgå till församlingar. I den s. k. kyrkofondsutredningen uttalas dystra utsikter för att ens få behålla de bidrag som utgår. Om samma princip skall gälla nu som när bidrag till fria trossamfund infördes så bör givetvis bidrag till också utgå. Likaledes är det nödvändigt att vid ett eventuellt förslag om ett skatteutjämningssystem via kyrkofonden det i detta också ingår ett hänsynstagande till kostnader för kyrkobyggnad. Regeringen bör i sitt förslag till skatteutjämning för kyrkliga kommuner, vare sig det sker via kyrkofonden eller som tidigare i ett direkt skatteutjämningsbidrag, beakta vad som framförts i motionen och utöver tidigare skatteutjämningsbidrag också ta hänsyn till de stora kostnader som underhållet av kyrkobyggnader innebär. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen vid framläggande av proposition angående skatteutjämning för kyrkliga kommuner beaktar vad som framförts i motionen. () ()
mot · G502495 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:495 m. fl. Förvaltningen av de kungliga slotten Disposition och förvaltning av de kungliga slotten var föremål för uppmärksamhet 1968. revisorer behandlade då två granskningspromemorior, dels förvaltningen av vissa kungliga slott, dels . I mer begränsad mening togs en närbesläktad fråga upp i motion 343 vid 1981/. Det gällde förvaltningen av . I revisorernas granskningspromemoria 1968 yrkades bl. a. att ett effektivare utnyttjande av de olika slottsfastigheterna bör eftersträvas, och erforderliga utredningar för att nå detta syfte bör igångsättas. I promemorian framhölls vidare att mera affärsmässiga principer bör i fortsättningen tillämpas i fråga om slottens affärsrörelser. a. bör tillses att bokföringen upplägges så, att företagsekonomiska bedömningar blir möjliga. I motion 343 vid 1981/behandlades de olägenheter som uppstått genom att tre subjekt är inblandade i förvaltningen av , nämligen , och ståthållarämbetet. Denna tungrodda förvaltningsform drabbar i hög grad verksamhet. Trots att de påpekanden som gjordes i revisorernas övergripande granskning 1968 troligen föranlett åtgärder, talar många skäl för att förvaltningen och dispositionen av de kungliga slotten - med hänsyn tagen till kungahusets behov - blir föremål för utredning. En fråga av central betydelse är hur berörda utrymmen kan disponeras för andra lämpliga ändamål. Enligt vår mening bestyrks behovet av en sådan utredning av vad som anförs under första huvudtiteln i årets budgetproposition. Där hänvisar ståthållarämbetet till besparingskraven och att en gradvis försämring av servicen gentemot allmänheten inte kan fortgå utan allvarliga konsekvenser. Även riksmarskalksämbetet hänvisar till det allt kärvare ekonomiska läget och framhåller att en fortgående ökning av gapet mellan resurser och servicekrav får allvarliga konsekvenser. Mot denna bakgrund finnér vi att frågan om den framtida dispositionen och förvaltningen av de kungliga slotten alltjämt har aktualitet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att förvaltningen och det framtida utnyttjandet av de kungliga slotten blir föremål för offentlig utredning. () () () () GOTAB 70212 Slockholm 1982
mot · G502496 · 1982-01-20 00:00:00 — 1981/82 496-507 m. fl. beslutar då och då om förändringar av momsen. Detta innebär i de flesta fall en extra ommärkning av prislappar. Det är stora kostnader det rör sig om, enbart för konsumentkooperationen ca 40 milj. kr. för varje ommärkning. Kostnaderna drabbar till största delen konsumenterna. Att priserna ändras då och då, ibland beroende på momsförändringar, är inte så mycket att göra åt. Däremot borde onödiga kostnader kunna undvikas. Den senaste momssänkningen gav prov på två sådana kostnader som kunde ha undvikits. Den ena kostnaden orsakades av att momsändringens genomförandedatum inte sammanföll med momsens redovisningsperiod. Det innebar att jämförelsetalen ej gick att använda och att fakturabehandlingen därför krävde mer administration. Det andra var att det korta varslet och därmed handelns korta förberedelsetid innebar extra och onödiga kostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna önskemålen om att momsändringar skall genomföras i samband med ändrad momsredovisningsperiod, vidare att förberedelsetiden för prisommärkning m. m. bör vara minst . () () () () () () () () () () () () () 1 1981/82.
mot · G502497 · 1982-01-21 00:00:00 — Höjt avdrag vid inkomsttaxeringen från inkomst av kapital har avdraget under inkomst av kapital legat stilla, , för ensamstående och . för äkta makar. Tiden är mogen för en höjning av detta belopp. Inflationen har bidragit till att värdet av sparande har utholkats. Stimulans till ökat sparande är viktigt för samhälle och näringsliv. I anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag innebärande att det extra avdraget på inkomst av kapital inflationssäkras.
mot · G502498 · 1982-01-22 00:00:00 — Alkoholpolitiska utredningen (APU) lät genomföra en serie studier över alkoholkonsumtionens fördelning bland befolkningen. Resultatet har redovisats, bl. a. i betänkandet Svenska folkets alkoholvanor (SOU 1971:77). Det utgjorde en väsentlig del av underlaget för APU:s och ställningstagande. Alkoholutvecklingen och konsumtionsfördelningen har sedan dessa studier genomfördes emellertid inte redovisats. De konsumtionsstudier som därefter gjorts har huvudsakligen varit baserade på systembolagets försäljningsstatistik samt på punktstudier över hur vissa grupper, t. ex. skolungdomar, utvecklat sina alkoholvanor. Redan av dessa kan man se att konsumtionsutvecklingen varit allvarlig i stora grupper. Någon samlad redovisning av hur konsumtionsfördelningen utvecklats som helhet eller någon tillförlitlig vetenskaplig utvärdering finns inte . Det har bl. a. gjorts gällande att hembränning, turistsprit och smuggling ökat i samband med att den offentliga konsumtionsutvecklingen varit positiv. En fortlöpande granskning av alkoholutvecklingen och effekten av vidtagna åtgärder genom återkommande studier enligt de metoder som alkoholpolitiska utredningen utvecklat torde vara värdefull för att aktualisera nya initiativ från sida. uppgiften bör kunna åläggas . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att återkommande studier över alkoholkonsumtionens fördelning och utveckling genomförs och redovisas för . () () 1* 1981/82.
mot · G502501 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Kontantmetoden var t. o. m. 1980 huvudmetod för mervärdeskatten. är i stället faktureringsmetoden huvudregel. Tyvärr har det inte varit möjligt att göra faktureringsmetoden till den enda metoden, utan vissa skattskyldiga får tillämpa kontantmetoden även i fortsättningen. Detta har tyvärr kommit att missbrukas på ett sätt som ej var avsett då undantag från huvudregeln beslöts av . Vid försäljning av t. ex. fritidsbåtar lämnas regelmässigt omfattande kredit . För att kringgå reglerna för mervärdeskatt tecknar ett finansbolag kontrakt med den tänkta köparen som finansbolaget kontant köper båten av båtfirman. Genom detta förfaringssätt är det med nuvarande lagstiftning möjligt att tillämpa kontantmetoden, och köparen tillgodogör sig därmed en räntefri kredit motsvarande mervärdeskatten. Detta belopp minskar givetvis med tiden, men den sista mervärdeskatten inbetalas inte till förrän efter det att köpet gjordes upp. Ovanstående transaktion framstår som ytterst tveksam när man vet hur seriösa företagare kontinuerligt redovisar sin mervärdeskatt enligt fakturametoden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för redovisning av mervärdeskatt i syfte att begränsa rätten att utnyttja kontantmetoden enligt vad som anförts i motionen. () () KARL-A. () () ()
mot · G502502 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Avkastningsvärdering av jordbruksfastighet vid fastighetstaxeringen Enligt gällande fastighetstaxeringsregler värderas jordbruksfastighet (lantbruksenhet) med ledning av ortsprismetoden medan hyresfastighet och industrifastighet i regel värderas enligt avkastningsmetoden. Denna skillnad i värderingssättet sammanhänger med att det tidigare inte ansetts möjligt att efter objektiva grunder fastställa ett avkastningsvärde beträffande jordbruksfastighet. Emellertid har numera metoder utarbetats för beräkning av jordbruksfastighets avkastningsvärde. Sålunda har lantbruksnämnd att ta ställning till om köpeskillingen för jordbruksfastighet överstiger egendomens värde med hänsyn till dess avkastning och övriga omständigheter (4 § 1 jordbruksförvärvslagen). Vidare skall vid bestämmande av arrendeavgift hänsyn bl. a. tas till arrendeställets avkastningsförmåga (9 kap. 9 § jordbalken). Dessa nya värderingsregler, som inte hade trätt i kraft när fastighetstaxeringsreglerna fastställdes till allmänna fastighetstaxering, bör kunna tillämpas även vid fastighetstaxeringen. Frågan behöver emellertid utredas. Vi anser att en utredning bör tillsättas med uppgift att pröva förutsättningarna för en avkastningsvärdering av jordbruksfastighet vid nästa allmänna fastighetstaxering. Det är angeläget att utredningen kommer till stånd så att den kan göras när erfarenheterna av fastighetstaxering är färska. Enligt vår uppfattning har det visat sig allt svårare att tillämpa ortsprismetoden på jordbruksfastigheter. Bristerna i köpeskillingsstatistiken har blivit alltmer uppenbara, och speciella åtgärder har måst vidtas för att taxeringsnivån inte skall bi för hög. Vid fastighetstaxering föreskrevs sålunda att värdet på jordbruksfastighet skulle tas upp till värden, därvid prisnivån skulle nedsättas . Vi anser därför att när nu metoder utarbetas för värdering av jordbruksfastigheter så borde det finnas goda möjligheter att med biträde av lantbruksnämnden på ett bättre sätt än enligt nuvarande riktvärden få till stånd en objektiv bedömning och värdesättning av jordbruksfastigheter värden som sedan i vanlig ordning skulle bedömas och fastställas av fastighetstaxeringsnämnd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att pröva förutsättningarna för en avkastningsvärdering vid fastighetstaxering av jordbruksfastighet. () ()
mot · G502504 · 1982-01-20 00:00:00 — Skattelättnader för att främja energisparandet För att ett av antaget energisparprogram skall uppnås krävs att de boende kan erhålla privatekonomisk lönsamhet i energibesparande investeringar. Nuvarande fastighetsbeskattning motverkar en lönsamhet i energibesparande investeringar i hus. Den som installerar exempelvis en solfångare, jordvärmepump eller återvinningsaggregat för att minska husets driftkostnad kan räkna med att detta ger huset ett högre värde hos en köpare av huset. Då fastighetstaxeringen baseras på av husets saluvärde kommer skatt även att utgå på dessa energibesparande investeringar. betalar staten ut stora belopp i lån och bidrag för att åstadkomma energibesparing. Statens åtgärder tar således ut varandra, vilket minskar lönsamheten i att söka minska vårt energiberoende. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en ändring av nuvarande skatteregler så att ökat energisparande belönas.
mot · G502505 · 1982-01-20 00:00:00 — Skyldighet att tillhandahålla kyrkostämma utdrag ur röstlängd Allmän röstlängd upprättas för varje valdistrikt av lokala skattemyndigheten. Den sedemera fastställda röstlängden gäller fr. o. m. det år den upprättas. Röstlängden används även vid val av kyrkofullmäktige. Inom åtskilliga församlingar väljs emellertid inte kyrkofullmäktige, utan församlingen bildar kyrkostämma. Fråga huruvida rösträtt föreligger vid kyrkostämma avgörs på grundval av den före valet upprättade röstlängden. Församlingen/kyrkostämman är alltså beroende av att ha tillgång till utdrag ur längden för att på betryggande sätt kunna förrätta val och arbeta i övrigt. Flera församlingar erhåller också aktuellt utdrag, men det finns exempel på fall där församling inte erhållit sådan. Enligt min mening bör det vara självklart att församlingen automatiskt erhåller röstlängdsutdrag för aktuella kyrkostämmoområden. Ett säkerställande av att så sker kan antingen göras genom föreskrift i församlingsstyrelselagen eller genom att centrala valmyndigheten utfärdar särskild anvisning därom. Då den senare vägen torde vara enklare än lagändring förordar jag anvisning. Regeringen bör kunna uppdra åt centrala valmyndigheten att göra så. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om rätt för församling att erhålla utdrag ur röstlängd för kyrkostämma.