mot · G5022364 · 1982-03-25 00:00:00 — Motion 1981/82:2364 m. fl. Ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt införande av en hyreshusavgift (prop. 1981/82:124) Motionens huvudsakliga innehåll 2 Omfördelning av kostnader 3 Nyliberalism i bostadspolitiken 4 De aktuella omfördelningsåtgärderna 6 Avsaknad av bostadspolitisk helhetssyn 7 Budget i stället för bostadspolitik 8 Bostadspolitiskt provisorium för 8 Ändrade regler för räntebidrag 9 Satsning på ökat byggande 15 Ökad amortering vid överlåtelse av småhus 18 1 1981/82. Den fördelningspolitik som förordas i propositionen och som innebär att hyresgäster i det allmännyttiga bostadsbeståndet belastas med en extra hyreshöjning på i medeltal /m2, att produktion av privatägda hyresfastigheter gynnas samt att den inflationsdrivande produktionskostnadsanpassade belåningen införs vid småhus avvisar vi. I stället föreslår vi inom ramen för en oförändrad budgetbelastning detta gäller för övrigt samtliga av oss i motionen presenterade omfördelningar att den i propositionen föreslagna hyreshöjningen reduceras med ca /m2 till /m2. Detta skall ske genom att upptrappningen i regeringsförslaget av den garanterade räntan halveras som den årliga uppräkningen på temporärt slopas för hyreshus byggda . För att förhindra en fortsatt urholkning av bostadsbidragssystemet, som regeringens förslag i själva verket innebär i förhållande till den inom systemet beslutade besparingen på 200 milj. kr., och angripa de kvarvarande extra hyreshöjningarna föreslås att den nedre hyresgränsen endast höjs med . till /månad. I förhållande till regeringsförslaget innebär detta att det maximalt utgående bostadsbidraget förbättras med /månad. Dessutom kräver vi att de nedre inkomstgränserna för ensamstående med barn och för hushåll utan barn höjs med . Detta inte minst mot bakgrund av att underlätta för ungdom dels att kunna bibehålla en redan uppnådd bostadsstandard, dels att vid byte av hemort kunna skaffa sig en ny bostad. Genom våra förslag kommer urholkningen av bostadsbidragen inte bara att stoppas utan reellt förbättras med ca 100 milj. kr. Den av regeringen föreslagna hyreshusavgiften finner vi i princip intressant från fördelningssynpunkt. Dock föreslår vi att avgiften inte görs avdragsgill som den utvidgas till att omfatta samtliga privatfinansierade hyres- och bostadsrättsfastigheter byggda . För att stimulera till ytterligare ökade satsningar på bygginvesteringar, utöver vad vi föreslagit i vår byggmotion Bygga för framtiden i anslutning till den allmänna motionstiden, föreslår vi av arbetsmarknads- och näringspolitiska skäl att den garanterade räntan vid styckebyggda småhus temporärt sänks till . vill vi att ikraftträdandet av den av regeringen föreslagna extra amorteringen vid överlåtelse av småhus flyttas tillbaka till . För att angripa problemet med lediga lägenheter vill vi slutligen ställa den resterande delen, av de genom våra förslag till staten omfördelade medlen på sammanlagt 175 milj. kr., till förfogande för att angripa problemet med de lediga lägenheterna. Förslag om hur detta skall ske förutsätter vi blir presenterade . har regeringen presenterat tre s. k. besparingspropositioner inom det bostadspolitiska området. Det gäller proposition 1980/ 81:63 om räntebidrag, proposition 1980/81:118 om ekonomisk-politiska åtgärder bilaga 4 och den nu aktuella propositionen om ändrade regler för räntebidrag och bostadsbidrag m. m. samt om införande av en hyreshusavgift, proposition 1981/82:124. Den grundläggande utgångspunkten för samtliga tre propositioner har varit att inom ramen för det statliga bostadsfinansieringssystemet minska räntebidragen genom extra upptrappningar av de garanterade räntorna. De tidigare genomförda och aktuella upptrappningarna av de garanterade räntorna är inte några reella besparingar utan utgörs i själva verket av omfördelning av kostnader i samhället. Genom att lyfta fram storleken och den prognostiserade utvecklingen av räntesubventionerna har regeringen lagt grunden för en fördelningspolitik som i första hand riktar sig mot den del av de boende vars bostäder har uppförts med statliga lån . Denna typ av fördelningspolitik, som särskilt hårt drabbar allmännyttig hyresrätt och bostadsrätt, har tidigare i första hand enbart företrätts av det moderata samlingspartiet. Under rubriken bostadsmarknad i , 1981, slår fast att statliga och kommunala subventioner måste målmedvetet avvecklas. Därigenom uppnår man ett, enligt moderat terminologi, subventionsfritt system där var och en får betala vad bostaden verkligen kostar. (Valfrihet i boendet, Moderata samlingspartiets partistyrelse, 1979.) Med utgångspunkt i de värderingar som den sociala bostadspolitiken är grundad på och som senast kom till ett mer samlat uttryck i ett regeringsförslag proposition 1974:150 måste fördelningspolitik inom området i stället syfta till att skapa ökad ekonomisk, social och demokratisk rättvisa mellan boende och besittningsformer. Under förutsättning att boendet skall belastas med ökade kostnader måste detta enligt vår mening således ske inom ramen för en fördelningspolitik utgående från rättvisa och solidaritet mellan alla boende. De på så sätt till staten omfördelade pengarna kan sedan användas för att slå vakt om och vidareutveckla den sociala bostadspolitiken. Det gäller t. ex. att trygga en socialt nödvändig nyproduktion, möjliggöra satsningar på underhåll och reparationer, förbättra befintliga boendemiljöer, stoppa nedrustningen av bostadsbidragen etc. Om det statsfinansiellt anses motiverat kan de omfördelade medlen även utnyttjas för att dämpa utvecklingen av räntesubventioneringen. 1 praktiskt taget samtliga bostadspolitiska propositioner, som presenterats av de borgerliga regeringarna , finns emellertid en eller flera hänvisningar till de grundläggande bostadssociala värderingarna som är utvecklade bostadspolitiska beslut. (Sedermera har dessa värderingar ytterligare konkretiserats inom socialdemokratin bostadspolitiska aktionsprogram Bostaden en social rättighet, den socialdemokratiska partikongressen , samt i det bostadspolitiska yttrandet till partikongressen , nr 8, Bostäder och markpolitik.) Det praktiska resultatet av den av de borgerliga regeringarna förda bostadspolitiken har dock blivit att politiken successivt alltmer har fjärmat sig från den sociala bostadspolitik man åberopar. I stället har bostadspolitiken från fördelningssynpunkt blivit alltmer högerinriktad. Detta har varit särskilt markant . Resultatet av denna nyliberalism i bostadspolitiken, då den sociala bostadspolitiken i väsentliga delar nedrustats, har blivit, förutom den redan inledda avvecklingen av räntebidragen enligt moderat modell, att bostadsbidragen radikalt försämrats, mark- och tomträttslånen avskaffats, konkurrensförhållandena inkl. markvillkoret urholkats till förmån för markägar- och producentintressen, bostadsbyggandet successivt marknadsanpassats och praktiskt taget upphört för vanliga människor samt privat fastighetsspekulation tillåtits fortgå och t. o. m. stimulerats. I anslutning till proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten, bil. 12, besparingar m. m. inom verksamhetsområde, framhåller bostadsministern, när det gäller behovet av framtida ändrade regler för räntebidrag att utgångspunkten för mina överväganden har bl. a. varit de allmänt omfattande krav som uppställdes för bostadsfinansieringssystemet när det ändrades . Vidare slår bostadsministern fast att för hyreshussektorn bör ändringarna genomföras inom ramen för en i huvudsak oförändrad subventioneringsvolym. Mot bakgrund av den ovan redovisade allmänna deklarationen aviserade bostadsministern en utgiftsminskning vad beträffar räntebidragen under /82 på ca 600 milj. kr. (Anm. I den nu aktuella omfördelningspropositionen anges motsvarande minskning inte gälla /82 utan .) 1 proposition 1980/81:63 preciserar bostadsministern sedan den avise Räntebidragen föreslås bli avvecklade 1983 för sådana småhus för vilka statliga lån har beviljats enligt de lånebestämmelser som gällde . Dessutom skall den årliga upptrappningen höjas för småhus färdigställda åren 1975 1979. Den totala boendekostnadshöjningen för de drygt 500 000 berörda småhusen (totala antalet 1 360 000) beräknades bli ca 200 milj. kr. Därutöver skall en engångsupptrappning om totalt 130 milj. kr. genomföras vid bostadsrättshus som färdigställts åren 1958 1976. Vad beträffar hyreshusbeståndet understryker bostadsministern i propositionen att för en del av hyreshusen har en viss utjämning av kostnaderna skett mellan årgångarna utöver den som har varit betingad av höjningar av de garanterade räntorna. Det gäller framför allt för de lägenheter som ägs av de allmännyttiga bostadsföretagen. Samtliga hyresgäster har där varit med om att betala de högre kostnaderna i nyproduktionen. Med hänsyn till den hyresutjämning som redan har ägt rum inom större delen av hyreshusbeståndet torde någon mer omfattande utjämning av kapitalkostnaderna inte behövas. Med utgångspunkt i en utförlig argumentation baserad på våra grundläggande värderingar i fråga om den sociala bostadspolitiken avvisade vi de av regeringen föreslagna omfördelningarna motion 1980/81:131. 1 stället upprepar vi vårt krav på att regeringen skall tillsätta en parlamentarisk utredning där det aktuella förslaget att avveckla räntebidragen för småhus med äganderätt kunde ges en allsidig belysning i relation till andra bostads- och skattepolitiska omfördelningar i syfte att skapa ekonomisk rättvisa för alla boende oavsett om de bor med hyres-, bostads- eller äganderätt, oavsett om bostaden är statligt belånad eller ej samt oavsett när och var bostaden är uppförd och vem som är dess ägare. Den borgerliga riksdagsmajoriteten avvisade dock vårt förslag om en parlamentarisk utredning och ryckte därmed också undan förutsättningarna för att i brett samförstånd lägga fast riktlinjerna för den framtida sociala bostadspolitiken. I stället föredrog regeringen att bryta de breda lösningarnas politik på bostadsområdet och grunda sin politik på en fortsatt avveckling av den sociala bostadspolitiken i enlighet med moderata samlingspartiets krav. Som en konsekvens av allt större inflytande över regeringens bostadspolitik presenterade regeringen knappt , med statsrådet () som föredragande, förslag om en extra upptrappning av den garanterade räntan vid hyresrätt proposition 1980/ 81:118 om ekonomisk politiska åtgärder, bil. Som motiv för omfördelningen anges nu statsfinansiella skäl. Någon som helst anknytning till de av bostadsministern i tidigare fördelningspropositioner deklarerade bostadspolitiska ställningstagandena finns inte. 1 * 1981/82. Den totala hyreshöjningen på grund av den föreslagna upptrappningen uppgick till i storleksordningen 400 milj. kr. Hälften av detta belopp omfördelades genom minskade räntesubventioner till staten medan den andra hälften tillföll de privata fastighetsägarna genom bruksvärdesystemet. En kapitalisering av det ökade hyresuttaget kan beräknas leda till en förmögenhetsomfördelning till förmån för privata fastighetsägare i storleksordningen ett par miljarder kronor. (Denna form av moderat fördelningspolitik finns mer i detalj dokumenterad och utvecklad i moderata partimotionen 1980/81:2018. avsnittet Mark- och bostadspolitik. Det där föreslagna kapitaliserade värdet av förmögenhetsomfördelning från hyresgäster till privata fastighetsägare kan beräknas uppgå till .) Socialdemokraterna i avvisade den av regeringen föreslagna omfördelningen genom att bl. a. slå fast: Med utgångspunkt i målsättningen att skapa ökad ekonomisk jämlikhet i boendet är den i propositionen föreslagna upptrappningen helt oacceptabel om inte upptrappningen sker inom ramen för en i huvudsak oförändrad bidragsvolym till hyresboende. Denna ståndpunkt sammanfaller för övrigt, vilket framgått av citat ovan, med vad bostadsministern för blott sedan ansåg sig tro som regeringens framtida bostadspolitiska målsättning. För att uppnå ett bättre förhållande mellan lägenheter byggda kan vi dock under vissa bestämda förutsättningar acceptera en upptrappning av räntekostnaderna i det äldre hyresrättsbeståndet. En grundläggande förutsättning för detta är då att de därigenom frigjorda medlen skall omfördelas inom det statligt belånade hyresrättsbeståndet. Med utgångspunkt i det statliga lånesystemets tekniska uppbyggnad föreslår regeringen nu att ytterligare sammanlagt 765 milj. kr. omfördelas från det statligt belånade bostadsbeståndet som färdigställts . Boendekostnaderna kommer genom den föreslagna omfördelningen att höjas vid hyresrätt med 355 milj. kr., vid bostadsrätt med 195 milj. kr. och vid egna hem med ca 150 milj. kr. (Därvid har hänsyn tagits till avdragseffekten vid taxering.) Om man till de nu föreslagna omfördelningarna adderar de tidigare vidtagna omfördelningarna fås följande höjningar av boendekostnader vid statligt belånade bostäder färdigställda : hyresrätt 555 milj. kr., bostadsrätt 325 milj. kr. och småhus 570 milj. kr. (I det senare beloppet finns inkluderat viss ökad amortering.) Lånetekniken som fördelningsprincip har i den aktuella propositionen kompletterats med en ytterligare omfördelning från de boende genom införandet av en s. k. hyreshusavgift. Avgiften, som är konstruerad som en procentsats av taxeringsvärdet, skall tas ut på den del av hyreshusbeståndet som inte berörs av räntebidragssystemet och som är uppfört i princip . Som hyreshus betraktas därvid sådan byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre familjer eller till kontor, butik, hotell, restaurang och liknande. Under begreppet hyreshus faller även flerfamiljshus som ägs av bostadsrättsförening. Det fördelningspolitiska motivet bakom införandet av denna form av boavgift är att undvika en oskälig förmögenhetsomfördelning till privata fastighetsägare. Genom bruksvärdeprincipen jämför tidigare resonemang kan nämligen privata fastighetsägare tillgodogöra sig ökade hyresintäkter genom att den garanterade räntan räknas upp i det allmännyttiga bostadsbeståndet. Storleken av hyreshusavgiften har för föreslagits till av taxeringsvärdet. Avgiften skall vara avdragsgill. Detta motiveras med att så är fallet med skogsvårdsavgiften. Nettoomfördelningen genom införande av hyresfastighetsavgift har beräknats till 490 milj. kr. Utöver omfördelningar inom ramen för bostadsfinansieringssystemet och genom hyreshusavgiften föreslås dessutom en extra amortering av det statliga bostadslånet med högst . i samband med överlåtelse av småhus. Den totala årseffekten anges bli 310 milj. kr. Genom de ovan relaterade förslagen omfördelas således sammanlagt drygt 1 550 milj. kr. från bostadssektorn varav mer än två tredjedelar berör det statligt belånade beståndet färdigställt . En viss återfördelning till bostadssektorn föreslås dock av de omfördelade medlen. Det gäller genom införandet av s. k. produktionsanpassad belåning vid produktion av småhus (200 milj. ), gynnsamma räntebidragsförutsättningar för byggande av privatägda hyresfastigheter (6 milj. samt satsningar på bostadsbidrag (192 milj. Den sammanlagda nettoeffekten för staten av de i propositionen föreslagna omfördelningarna blir för /84 något mer än 1 150 milj. kr. När det gäller satsningen på bostadsbidragen må här dock uppmärksammas att det beslutades om besparingar i fråga om bostadsbidrag på 200 milj. kr. för /84. Den nu gjorda satsningen på 192 milj. kr. återställer således inte ens det gamla läget utan försämringen av kostnadsbidragen fortsätter. Avsaknad av bostadspolitisk helhetssyn Mot bakgrund av den under avsnittet Vidtagna omfördelningsåtgärder redovisade utvecklingen är det nu aktuella förslaget att se som en direkt fortsättning på den högerinriktade fördelningspolitik som regeringen slog in på i samband med den första s. k. besparingspropositionen . Några bostadssociala fördelningsansatser, om man bortser från hyreshusavgiften och vissa inslag i bostadsbidragssystemet, finns inte. Avsaknaden av mer övei gripande bostadspolitiska överväganden vid omfördelning av kostnader är särskilt anmärkningsvärd om man betänker att förslaget kan ses som en form av sammanfattning borgerlig bostadspolitik under ansvar av en och samma bostadsminister. Inte ens den systematiska nedrustningen av väsentliga delar av den sociala bostadspolitiken vill man vidkännas som ett uppnått resultat av den förda politiken. Budget i stället för bostadspolitik Vid avsaknad av bostadspolitisk helhetssyn har man i propositionen i stället lyft fram de statsfinansiella skälen och t. o. m. tillåtit dessa i mångt och mycket diktera propositionens hela utformning. Det bestående intrycket av det föreliggande förslaget blir därför att det i första hand utgör endast en expediering av budgetdepartementets besparingskrav på . Resultatet har också blivit ett bostadspolitiskt lappverk där de boende ur omfördelningssynpunkt behandlas på högst varierande sätt. Olika omfördelningsprofiler tillämpas nämligen för hyresrätt färdigställt 1957, för bostadsrätt , för egna hem , för allmännyttig hyres- och bostadsrätt samt för privat hyresrätt Omfördelningen bestäms dessutom av när bostaden är byggd, ursprunglig produktionskostnad samt vid egna hem om den kommer att göras till föremål för försäljning. Den i propositionen föreslagna omfördelningen omfattar dock långt ifrån alla flerfamiljshus. Samtliga privatfinansierade hyres- och bostadsrättslägenheter och andelshus som byggts sammanlagt drygt 60 000 lägenheter går således helt fria. Det ständiga politiska kompromissandet som i hög grad kännetecknat den borgerliga bostadspolitiken har, förutom högervridningen, resulterat i ett alltmer tekniskt komplicerat och svåröverblickbart fördelningssystem. De fördelningspolitiska konsekvenserna av varje ny korrigering i den rådande tekniken blir allt svårare att förutse, än mindre i detalj kunna beräkna. Med utgångspunkt i våra begränsade resurser och den korta tid som stått oss till förfogande accepterar vi vissa av de omfördelningar som föreslås med utgångspunkt i lånetekniken. Vi förutsätter dock att den fördelningsprofil som föreslagits för hyresrätt och som medför oacceptabelt ökade boendekostnader för hyresgäster radikalt omprövas. Detta skall dock ske inom ramen för rådande budgetförutsättningar. Dessutom förutsätter vi att den av oss korrigerade förutsättningen för omfördelning av kostnader inom ramen för finansieringssystemet endast skall ses som ett provisorium för . Som en konsekvens härav avvisar vi härigenom de föreslagna upptrappningarna av den garanterade räntan resp. höjningen av avgiftsprocenten för åren 1984 och 1985.1 stället ämnar vi för återkomma med förslag om en fördelningspolitik inom bostadssektorn utgående från våra grundläggande värderingar om rättvisa och solidaritet i boendet. Ändrade regler för räntebidrag Med hänvisning till vår tidigare redovisade grundsyn vad beträffar omfördelningar riktade mot allmännyttig hyresrätt jämför avsnittet Vidtagna omfördelningsåtgärder kan vi icke acceptera de i propositionen föreslagna extra upptrappningarna av de garanterade räntorna för hyreshus. Redan den hyreshöjning på i medeltal ca /m2 för som upptrappningsförslaget innebär för det allmännyttiga hyreshusbeståndet finner vi helt omöjlig i ett läge då betalningsförmågan under en följd av år kraftigt rent generellt försämrats på grund av bl. a. sjunkande reallöner och urholkning av bostadsbidragen. Detta har inte minst drabbat hyresgästkollektivet. Till hyreshöjningen på /m2 måste sedan läggas effekten av den ytterligare omfördelning på ca /m2 som hyreshusavgiften innebär, varför den totala hyreshöjningen av de föreslagna omfördelningarna blir i storleksordningen /m2. För en normal trerumslägenhet kan detta enligt bostadsministern innebära en extra hyreshöjning, förutom de normala hyreshöjningskraven i samband med hyresförhandlingarna , på ända /år. Utgångspunkten för våra ställningstaganden måste därför i stället bli att, inom ramen för oförändrad budgetbelastning, reducera den av regeringen föreslagna hyreshöjningen. Det har emellertid visat sig att de medel som vi anser oss kunna omfördela inom ramen för regeringsförslaget skulle helt komma att förbrukas om hela hyreshöjningen direkt elimineras. Från fördelningssynpunkt, jämför även resonemang nedan under punkten Hyreshusavgift, har vi därför i stället funnit det motiverat att kraftigt reducera den föreslagna hyreshöjningen som vi föreslår ökade satsningar på bostadsbidrag. Reduceringen av hyreshöjningen föreslår vi skall ske genom att den av regeringen föreslagna extra upptrappningen av den garanterade räntan halveras som vi temporärt avstår från den normala upptrappningen på för för det hyreshusbestånd som Detta har schematiskt illustrerats i figuren nedan när det gäller den totala upptrappningen . Genom de förordade åtgärderna kommer den av regeringen föreslagna hyreshöjningen att reduceras med sammanlagt i medeltal /m2. TcAoJL u_pp-\voLppMACQ ojo öe V* slou. Sex* Olv. Vi.ppVv'O-pfv\i',v0 V % .-5.0 ~1 r~] 38 63 68 ra. Q-r* 3 \jLpptvtappvu. Ko vegevtuQ^u Cove«\oQio. totala kostnaden för denna justering av fördelningsprofilen beräknas uppgå till drygt 220 milj. kr. De kvarvarande ökade belastningarna på hyresgästerna på / m2 skall sedan angripas genom en kraftigt ökad satsning på bostadsbidragen på sammanlagt 110 milj. kr. (jämför punkten Bostadsbidrag nedan). Utöver satsningarna på bostadsbidrag må i detta sammanhang även uppmärksammas dels de medel, sammanlagt 175 milj. kr., som i det följande under punkten Lediga lägenheter anvisats för /83 för att angripa de alltmer växande problemen med tomma lägenheter som i första hand drabbar det allmännyttiga hyresrättsbeståndet, dels de av oss i motion 1981 /82:1994 föreslagna underhållslånen till den allmännyttiga hyresrätten. Vad beträffar den i propositionen föreslagna räntegarantin vid privatägda flerbostadshus räntebidrag skall kunna lämnas för av låneunderlaget har våra beräkningar visat, i motsats till vad bostadsministern gör gällande, att kostnadspariteten genom förslaget kommer att försämras i stället för att förbättras mellan privata och övriga byggherrar till flerbostadshus. Detta sammanhänger med att vid konventionellt beskattade fastigheter medges ett årligt värdeminskningsavdrag om på byggnadens värde beräknat med utgångspunkt i byggnadskostnaden alternativt köpeskillingen för själva byggnaden. Utan en sänkning av värdeminskningsavdraget kommer den föreslagna ökningen av räntebidragsunderlaget, vid den för aktiebolag gällande marginalskattesatsen på , att medföra en klar fördel för de privata fastighetsägarna. Vi ser därför regeringens förslag om bättre räntevillkor vid produktion av privatägda hyresfastigheter enbart som ett ytterligare utslag för att tillmötesgå moderat bostadspolitik. Vi avslår förslaget och spar därigenom 6 milj. kr. Med utgångspunkt i vad som tidigare framgått finner vi hyreshusavgiften från fördelningspolitisk synpunkt intressant. Detta inte minst mot bakgrund av de principiella synpunkter som vi redovisade i vårt förslag om ett bostadspolitiskt provisorium . Den konstruktion som regeringen valt på hyresavgiften av taxeringsvärdet sammanfaller i princip med det omfördelningsinstrument som användes, under benämningen tomtöre eller tomtlega, i det här landet från medeltiden ända . Under inflytande av liberalismens idéer om det goda i ett fullt och fritt ägande avskaffades dock instrumentet genom friköp av de s. k. ofria tomterna. Friskillingen fastställdes därvid genom en kapitalisering av den framtida avgiften. Sedermera har denna omfördelning utgående från en procentsats av taxeringsvärdet aktualiserats i ett stort antal statliga utredningar i första hand . Det grundläggande motivet att införa hyreshusavgiften har av regeringen angivits vara att en höjning av de garanterade räntorna leder till en allmän höjning av prisnivån. Även de fastighetsägare som inte får några ökade räntekostnader kan nämligen höja sina hyror. Det gäller framför allt vid samtliga privatfinansierade hyresfastigheter.