mot · G5021609 · 1982-01-25 00:00:00 — bör begära att regeringen redovisar de samhällsekonomiska konsekvenserna m. m. av en varaktig icke tillväxt i energianvändningen. konstaterar i sin rapport , att det av beslutade energisparmålet i byggnader inte ser ut att kunna bli verklighet, om nuvarande utveckling fortsätter. Kommitténs beräkningar visar en årlig energibesparing byggnadsbestånd på . Detta ligger klart under den önskvärda besparingstakten, vilken skulle bli om sparmålet fördelas jämnt över de tio . Som vi har påpekat innebär naturligtvis denna nedslående rapport också, att en stor del av de 20 000 nya arbetstillfällen som energihushållningsprogrammet skulle kunna skapa inte kommer till stånd, om inte kraftfulla åtgärder för att skärpa hushållningen genomförs. Kommitténs rapport bekräftar socialdemokratins tidigare redovisade farhågor för att målsättningen inte skall kunna genomföras. Det är därför nödvändigt, att samhällets möjligheter att begränsa energiförbrukningen i bebyggelsen snabbt förbättras. Vi redovisar nedan i avsnittet Kommunernas ökade ansvar våra förslag till hur energihushållningen kan skärpas och sysselsättningen därmed öka. Utveckling och produktion av nya energikällor Enligt beslut skall olja ersättas med inhemska bränslen m. m. . Detta är en mycket hög ambitionsnivå och kräver kraftfulla insatser av samhälle och näringsliv i samverkan. Vi har ovan i avsnittet En försiktig och planmässig kolanvändning redovisat några av de styrmedel som behövs för att denna välmotiverade satsning på inhemska, helst förnybara, alternativ skall kunna bli verklighet. Ytterligare ansträngningar måste dock göras för att dessa energikällor skall kunna få sin tilltänkta plats i det svenska energisystemet. Möjligheter för svensk industri De ambitiösa målsättningarna på den nya energiteknikens område kan ge svensk industri nya möjligheter. Också andra länder kommer att basera en allt större andel av sin energiförsörjning på denna teknik. Satsningen på den nya energitekniken kan därmed verksamt bidra till att påverka vår bytesbalans på ett positivt sätt. För det första innebär en utveckling av de inhemska, förnybara, alternativen en kraftig oljeersättning. För det andra kan vår egen satsning medföra nya möjligheter på exportmarknaden för svensk industri. För det tredje kan en framgångsrik svensk industri konkurrera på vår hemmamarknad och motverka en ökning av importen. har svensk industri ett väsentligt stöd av samhällets forskning, utveckling och investeringsverksamhet på energiområdet. Det gäller t. ex. byggnadsindustrin och metallindustrin. Exempel på produkter är utrustning för torvutvinning, hantering av kol och övriga fasta bränslen, värmecentraler, pannor och brännare, värmepumpar och värmeväxlare. Det gäller vidare bl. a. ventilationssystem, miljöteknik, reglerteknik, turbiner samt system för överföring av elkraft. Överföring av elkraft har sitt ursprung i ett mycket konstruktivt samarbete mellan ASEA och . Genom statliga insatser och beställningar fick en svensk industri möjlighet att utveckla en produkt som senare har fått stor framgång på exportmarknaden. En svensk energiindustri som kan slå sig fram på en hård världsmarknad måste vara beredd att satsa resurser på forskning och utveckling av en alternativ, mer avancerad, energiteknik än den ovan presenterade. För att en export skall lyckas måste ett flertal förutsättningar vara uppfyllda. En sådan förutsättning är köparländer. Energiteknik av det här slaget är starkt beroende av nationella förutsättningar. De energikällor som utnyttjas måste vara tillgängliga i köparlandet. Tekniken blir också beroende av med likartade förhållanden, när det gäller t. ex. klimat, bebyggelsens utformning och de institutionella förhållandena. Det innebär att ett brett bälte av länder på det norra halvklotet i detta avseende är mest intressanta. Men också andra länder med annorlunda klimat och bebyggelse kan bli en viktig exportmarknad. Teknik för spillvärme och förbränning av t. ex. sopor är intressant för större delen av västvärldens städer. Tekniken kommer att variera, bl. a. beroende av klimatet. Men grundidén, att göra staden energieffektiv och utnyttja dess tillgångar, kommer att vara ett nödvändigt komplement till eldning med fasta bränslen. En annan förutsättning för export är att vår utvecklade teknik anses värd att exportera. måste kunna tillverka och exportera komponenter och system som kan konkurrera framgångsrikt med den egna hemmaindustrin. Tekniken får då inte vara alltför enkel. Den mycket enkla tekniken kommer alltid att vara hemmaindustrins marknad. Mellan de båda ytterligheterna stora på platsen byggda solfångare, kopplade till städernas fjärrvärmenät, och små solfångare placerade på hustaken finns ett brett spektrum av ny framtidsteknik. Det gäller t. ex. värmepumpar i olika utföranden, termiska solfångare och solceller. Det gäller avancerad förbränningsteknik, kombinerad med en kvalificerad rening. Det gäller reglerteknik och kvalificerad värmeisolering i bl. a. ledningar och byggnader. Vattenkraftsutbyggnad har en lång svensk tradition. En tredje förutsättning är att resultaten från svensk forskning och utveckling kan skyddas genom bl. a. samhällsinsatser för att bevaka svenska patent utomlands. En fjärde förutsättning för en framgångsrik export är att vårt eget land kan få fram den nya tekniken . Detta förutsätter en snabb uppbyggnad av en stor hemmamarknad. finns vissa hinder för en sådan uppbyggnad. Tidsplanerna för det svenska forsknings- och utvecklingsprogrammet är så anpassade, att en genomgripande utvärdering och viktiga beslut om framtidssatsningar skall ske 1984/85. Detta leder i många fall till att teknik som redan nu är klar för tillämpning får vänta på detta principbeslut. Företag och kommuner vågar inte satsa för fullt, så länge inte har fattat sitt viktiga principbeslut. Det är väsentligt att staten tar initiativ så att en stor hemmamarknad snabbt kan skapas för den nya tekniken. F. n. står olika parter och väntar på varandra. Kommunerna vågar inte fatta beslut om kraftiga satsningar på en framtidsinriktad teknik, då industrin ännu inte har tagit fram de billiga och driftsäkra produkter man vill ha. Industrin å sin sida har inte utvecklat de billiga och driftsäkra produkterna på grund av osäkerheten om marknadens storlek och möjligheter. En av samhället organiserad teknikupphandling kan bryta denna onda cirkel. Statlig och/eller teknikupphandling är ett effektivt sätt att till relativt låg kostnad för samhället stimulera industrins tekniska förnyelse. Om detta har många viktiga utredningar varit överens. Det finns många skäl för en kraftig satsning på samhällelig teknikupphandling: Behovet av industriellt nyskapande och internationell konkurrenskraft. Teknikupphandling utomlands höjer kompetensen hos våra konkurrentländer. måste också följa med i utvecklingen. En helhetssyn är nödvändig för att driftsäkerhet, underhåll, driftkostnader m. m. skall kunna tas med i en totalkalkyl där ett helt system kan bedömas. Dagens kritik och misstro mot ny teknik kan mötas effektivare, om samhället genom teknikupphandling visar, att tekniken passar en av flertalet accepterad helhetssyn. Kunskapen om ny teknik är inte tillfredsställande inom många beslutande organ. En samhällelig teknikupphandling kan medverka till att utkristallisera de bästa lösningarna. a. i kommunerna får lättare att välja mellan olika alternativ. En , Policies for the stimulation of industrial innovation, konstaterar att teknikupphandling är den enda säkerställda direkta innovationsstimulans vi känner till. Det är nu angeläget att kraftiga ansträngningar görs för att samordna samhällets resurser inom energiområdet, så att en framgångsrik organisation för utveckling och upphandling kan skapas. Flera inslag är nödvändiga i en sådan organisation: Handlingsprogram för offentlig upphandling Ett arbete måste startas för att klarlägga alla de tänkbara fördelarna med statlig och teknikupphandling av utbyggnad, främst av inhemska förnybara energikällor. I arbetet bör bl. a. ingå att kvantifiera varje förnybar energikällas sysselsättningspotential för införande och vid olika volymer. Utgångspunkten är självfallet de av redan beslutade volymerna. Det är också nödvändigt, att de förnybara energikällornas olika möjligheter att förbättra vår totala ekonomiska situation kartläggs. Nya arbetstillfällen inom detta område ger produktionstillskott och minskade statsutgifter för bl. a. arbetsmarknadpolitikens kostnader, som en reduktion sker av vårt stora oljeberoende. En sådan samhällsekonomisk projektbedömning bör identifiera, kvantifiera och värdera olika intäkts- och kostnadsposter. Studien bör utmynna i ett handlingsprogram för samhällets teknikupphandling på energiområdet. Samhällsägt utvecklings- och upphandlingsbolag Vi behandlingen av proposition 1978/79:115 beslutade på socialdemokratiskt initiativ att regeringen skyndsamt borde inrätta ett utvecklingsbolag på energiområdet. Först därefter - - återkom regeringen med förslag i den industripolitiska propositionen. Genom denna hantering förlorades värdefull tid. Och det bildade bolaget har inte heller förutsättningar att klara framtidens viktiga uppgifter. En ny bolagskonstruktion måste därför sökas. Det finns inga skäl att nu i detalj ta ställning till den lämpliga organisationen av det samhällsägda utvecklings- och upphandlingsbolag som måste bli ett viktigt led i en strategi för offentlig teknikupphandling på energiområdet. Men bolaget måste bygga på den organisation och de företag som finns inom energiområdet, bl. Möjligheten bör också finnas att omdisponera vissa resurser från det statliga energiforskningsprogrammet på områden där tekniken är väl utvecklad, till utveckling och produktion av en energiteknik, inte minst inom det nya utvecklings- och upphandlingsbolagets ram. bör begära att regeringen, i enlighet med de riktlinjer som anges ovan, presenterar ett förslag till handlingsprogram för samhällets utvecklings- och upphandlingsverksamhet främst av inhemsk, förnybar energiteknik samt hur denna bör organiseras i ett samhällsägt utvecklings- och upphandlingsbolag. Statsmakterna måste också på annat sätt stimulera till ett kraftfullt handlande i bl. a. industrier och kommuner. Det bör ske genom att staten, industrin och några stora beställare som t. ex. kommuner och bostadsföretag tecknar s. k. utvecklingsavtal. Utvecklingsavtal inom skilda områden innebär att staten, avtalsparten och den tillverkande industrin tillsammans delar de kommersiella riskerna vid den nödvändiga introduktionen av den nya tekniken. En modell för utvecklingsavtal har utarbetats av oljeersättningsdelegationens s. k. solvärmegrupp. Avtalen kan t. ex. gälla värmepumpar eller användning av inhemska bränslen. En jämförelse kan göras med det s. k. miljonprogrammet på bostadsmarknaden . Genom klara besked från statsmakterna om bostadspolitikens inriktning skapades en stor marknad för den svenska byggnads- och byggmaterialindustrin. Produkter utvecklades i långa serier. Genom tillgången till en stor hemmamarknad kunde den svenska byggnadsoch byggmaterialindustrin stå väl , när man sökte sig ut på exportmarknaden. En överdriven försiktighet på bostadsmarknaden hade troligen lett till att vårt land varken hade haft bra bostäder eller byggexport. Genom utvecklingsavtal kan några beställare stimuleras att gå i spetsen för introduktion av den nya tekniken, t. ex. stora värmepumpar. Industrin får därmed klara besked om att samhället är berett att ta ansvar för marknadens utveckling under några avgörande introduktionsår. Regeringen bör utse ansvariga myndigheter och ställa resurser till förfogande. Det är väsentligt, att också energiinvesteringar blir en naturlig del i samhällets ansträngningar att öka sysselsättningen i svaga konjukturer. Regeringen bör därför ge ansvariga myndigheter i uppdrag att i samverkan med kommunerna sammanställa en s. k. projektreserv inom energiområdet. F. n. finns sådana energiprojekt främst inom ansvarsområde. Ledningar för överföring av spillvärme bl. a. från industrin är ett exempel på sådana angelägna projekt. Det bör också övervägas hur samhällets arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan kombineras med den offensiva upphandlingspolitik som vi har beskrivit ovan. Det bör vara möjligt att rikta delar av arbetsmarknadsstödet till det nya upphandlings- och utvecklingsbolagets verksamhet. Det är utomordentligt viktigt att vissa lagstiftningsfrågor också löses. Annars finns risken att den nya tekniken försenas i onödan.' I awecklingsplanen från linje 2 sades: En översyn av hela lagstiftningen för energiområdet sker med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag och hushållningsåtgärder utan att skyddet för människor och miljö försämras. Oljeersättningsdelegationen skriver i rapporten för oljeersättning om detta behov på solvärmens område: har förslagit att en utredning tillsätts för att se över lagstiftningsfrågor av betydelse för solvärmeutnyttjande. Detta gäller i första hand vattenlagen, naturvårdslagen, lag om allmänförklaring av fjärrvärmeanläggningar och lagen om energiplanering. Även frågor om allmänförklaring av mindre anläggningar än vad som normalt avses med fjärrvärmesystem bör enligt gruppen utredas. OED tillstyrker gruppens förslag om utredning och vill understryka behovet av att eventuella lagändringar blir gjorda i sådan tid att inte teknikintroduktionen försenas. Ändringar av byggnormen och införande av krav på s. k. lågtemperaturssystem har föreslagits av statens planverk. Löses inte dessa frågor på annat sätt bör de behandlas av den föreslagna utredningen. majoritet har tidigare avslagit liknande krav från socialdemokratin. Det är svårt att förstå de sakliga skälen för denna avvisande hållning. Det är klart dokumenterat att en sådan översyn behövs. Behovet av att bl. a. införa lågtemperatursystem i värmesystemen för att också solvärme och värmepumpar bättre skall kunna utnyttjas är väl känt. Likaså behöver kommunerna bättre instrument för att med kraft kunna förhandla med industrin om spillvärmetillgångar. Detta förhållande har vi beskrivit ovan under ansnittet Spillvärme. Vi hemställer därför , att begär att regeringen tillsätter en utredning som snabbt skall göra en översyn av lagstiftning, normer m. m. med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag. Tidsplanerna för den parlamentariska kommittén för kärnkraftens avveckling är sådana, att detta uppdrag inte kan göras tillräckligt snabbt av denna kommitté. Inom vissa regioner bildas nu bolag för bl. a. handel med skogenergi och torv. I andra regioner har motsvarande initiativ inte tagits. Den s. k. oljeersättningsdelegationen föreslog att staten skulle engageras i uppbyggnaden av en marknadsorganisation för inhemska bränslen för att de mål som delegationen uppställde för oljeersättning skulle kunna uppnås. Dessa mål har i princip antagits av . Det är därför rimligt, att detta statliga engagemang kommer till stånd. En möjlighet är att samhället försöker samordna den verksamhet som f. n. bedrivs under ett statligt moderbolag, som initiativ tas för att utveckla bolaget, kanske i regionala former. Det finns i detta sammanhang skäl att varna för den utveckling som har skett, när det gäller råvaruförsörjningen till skogsindustrin. Skogsägarna har på grund av kortsiktiga ekonomiska intressen vägrat att leverera råvara till industrin. Detta får inte också drabba energiförsörjningen. Långsiktiga avtal för leverans av inhemska bränslen måste skapas. Och dessa bränslen får inte utgöras av nödvändig råvara till skogsindustrin. Som en princip bör gälla att staten och kommunerna bör ha majoritet i bolag som svarar för handel med skogsbränslen. I bolagen bör också skogsindustrin engageras. De fackliga organisationerna bör också ha ett inflytande. Därigenom skapas möjligheter för en lämplig avvägning mellan olika möjligheter att använda skogsråvara. Vi har ovan under avsnittet En försiktig och planmässig kolanvändning lämnat förslag om en statlig prövning av kommunala energiplaner. Ett syfte med denna prövning är att förhindra, att för industrin lämplig skogsråvara används i energiförsörjningen. Även inom transportområdet är det angeläget att minska oljeberoendet. Det gäller att finna alternativa drivmedel som både förbättrar försörjningstryggheten och kan bidra till att minska underskottet i bytesbalansen. Strävan bör självfallet vara att få en drivmedelsförsörjning till rimliga kostnader, och som delvis baseras på inhemska bränslen. Det alternativ som med nu tillgänglig kunskap ter sig mest intressant är metanol. Ett flertal andra länder har inlett utvecklingssatsningar på metanol som drivmedel, t. ex. och . Ännu har dock inga beslut fattats om en mer omfattande metanolintroduktion i något land. I ett flertal länder pågår forskning, utveckling och försök med många olika drivmedel. Det gäller t. ex. låginblandning av metanol, inblandning av (s. k. M 15-bränsle), fullständig metanoldrift (s. k. M 100-bränsle), etanol, vätgas och syntetisk bensin. Det är väsentligt att svensk forskning och utveckling får resurser så att den utländska verksamheten kan bevakas, som utvecklingsarbete måste göras i vårt eget land. Behovet av metanol kan tillgodoses på flera sätt: - Genom tillverkning av naturgas från . - Genom förgasning av kol och restoljor i en särskild anläggning. Ett sådant projekt utreds f. n. av , det s. k. Nynäskombinatet som förutom metanol också skulle ge värme. - På genom framställning ur inhemska bränslen, t. ex. torv, ved, avfall. Det finns betydande osäkerheter i kunskapsunderlaget för ett beslut om införande av metanol. kan en passivitet innebära att möjligheter för svensk industri att utveckla konkurrenskraftig teknik går förlorad. Därför bör ett fortsatt projektarbete bedrivas så att en svensk metanolpolitik kan läggas fast. Dessa frågor har starkt samband med den plan för utvecklingen av den svenska raffinaderi verksamheten och petrokemiska industrin som vi har talat om ovan. Regeringen bör lämna förslag om en försöksverksamhet och s. k. fältprov med ett flertal fordon för de olika möjliga utvecklingslinjerna, så att det finns underlag för att fatta principbeslut om vilket eller vilka drivmedel som skall användas . bör ge regeringen detta till känna. Det är väsentligt att miljökonsekvenserna av olika handlingsvägar belyses i detta sammanhang. Entydiga och framtidsinriktade miljökrav bör uppställas för eldning med alla fasta bränslen, dvs. kol, torv, ved o. d. Våra egna miljökrav måste vara utformade på ett sådant sätt, att vi på det internationella planet kan få gehör för totalt minskade utsläpp. Detta är ett starkt svenskt intresse, då de svenska utsläppen av t. ex. svavel kan bedömas svara för av nedfallet i . Regeringen avser att lämna förslag om åtgärder mot försurningen samt ange förslag till miljökrav vid eldning med fasta bränslen. Vi kommer då att i detalj diskutera frågan. Hårda miljökrav skall inte ses som enbart en ekonomisk belastning. nu ligger svensk industri långt framme i fråga om reningsmetoder och förbränningsanläggningar. Genom ett utvecklingsarbete och en samhällelig teknikupphandling, som vi har beskrivet ovan, kan vi ytterligare stimulera svensk export på detta område i takt med att också andra länder antar hårdare miljökrav. Det är ett betydande samhällsintresse dels att oljan ersätts med andra bränslen, dels att denna övergång från en energikälla till andra sker på ett sådant sätt, att miljön kan förbättras. En ledande princip när det gäller kostnader för miljövården är att den som orsakar miljöstörningarna också skall svar för kostnaderna för att begränsa dem. När det gäller rening av utsläpp från t. ex. kraftvärme- och värmeverk kommer kostnaderna för miljöförbättringarna, om principen fullföljs, dock att falla på endast en begränsad del av befolkningen, nämligen fjärrvärmeabonnenterna i ett begränsat antal tätorter, där nya anläggningar byggs. F. n. kan oljeersättningsfonden ge stöd för investeringar också i miljöförbättrande åtgärder. Men detta stöd är inte tillräckligt. Fonden bör därför få ytterligare ökade resurser. Därigenom kan kommuner och industrier få lån och/eller bidrag på förmånliga villkor främst för de merinvesteringar som blir en följd av de miljökrav som ställs till förbränning av fasta bränslen. Ett sådant ökat statligt stöd skulle väsentligt påskynda den nödvändiga oljeersättningen och bidra till att framtidens energisystem kunde byggas upp under stor hänsyn till kravet på en god miljö. Stödet skulle också stimulera produktion inom svensk industri. Ytterligare 200 milj. kr. bör avsättas till oljeersättningsfonden för vart och ett av de båda kalenderåren 1982 och 1983. Stödet bör finansieras genom en höjning av den särskilda beredskapsavgiften för oljeprodukter med ytterligare /m3. Vi har tidigare under avsnittet Ökade resurser till oljeersättningsfonden föreslagit att fonden skulle tillföras 250 milj. kr. för vart och ett av de båda kalenderåren 1982 och 1983. Detta borde finansieras genom en höjning av den särskilda beredskapsavgiften på oljeprodukter med /m3. Den totala effekten av våra förslag blir sålunda att fonden tillförs sammanlagt 900 milj. kr. för de båda kalenderåren 1982 och 1983. Ramen höjs därmed från 1 700 milj. kr. till 2 600 milj. kr. Det ökade stödet bör finansieras genom att den särskilda beredskapsavgiften för oljeprodukter höjs med sammanlgt /m3 i förhållande till regeringens förslag. Regeringens förslag innebär en höjning med /m3, medan vi föreslår en höjning med /m3. Regeringen föreslår också en höjning av skatten på oljeprodukter med /m3. Vårt förslag innebär, att skattehöjningen på oljeprodukter begränsas till . Som helhet fås denna tabell: Skatter och avgifter på oljeprodukter (kr./m3) Beredskapsavgift 89 118 140 Skatt 207 253 231 Totalt 296 371 371 Sammanfattningsvis bör i detta avsnitt besluta att utvidga ramen för oljeersättningsfonden från 1 700 milj. kr. till 2 600 milj. kr. , att de ökade resurserna till oljeersättningsfonden används på det sätt som förordas i motionen, att den särskilda beredskapsavgiften för olja och oljeprodukter höjs från . till /m3, att skatten på eldningsolja och andra skattepliktiga oljor höjs med /m3, att regeringens förslag om en höjning av den särskilda beredskapsavgiften för olja och oljeprodukter från . till /m3 avslås, att regeringens förslag om en höjning av skatten på eldningsolja och andra skattepliktiga oljor med /m3 avslås. Som vi tidigare i har hävdat, bör oljeersättningsfonden integreras i det nya från . Fram till dess bör fondens verksamhet handhas av industriverket. En samordnad handläggning av energifrågorna En kraftfull energipolitik för oljeersättning och en framtida kärnkraftsavveckling ställer stora krav på en effektiv organisation. Tyvärr motsvarar varken handläggningen i kanslihuset eller regeringens förslag beträffande verk och myndigheter detta krav. har en svag och splittrad ledning av energipolitiken. De förändringar regeringen nu redovisar i budgetpropositionen skulle ytterligare försvåra den nödvändiga kraftsamlingen. Regeringen föreslår att får en tillfällig lokalisering i väntan på att ställning tas definitivt i lokaliseringsfrågan . Regeringen hävdar dock fortfarande, att bör påbörja sin verksamhet fr. o. m. . Inte heller föreslår regeringen att oljeersättningsfondens verksamhet bör integreras i . Vi finner detta vara en mycket märklig handläggning av denna viktiga fråga. Mot bakgrund av det ovanstående föreslår vi att verksamheten inom statens energiverk startar först . bör göra ett uttalande med denna innebörd. Vidare bör oljeersättningsfonden helt integreras i verket från detta datum. Fram till bör fondens verksamhet handhas av statens industriverk. bör hemställa att regeringen återkommer med förslag till enligt dessa riktlinjer. bör vidare hemställa att regeringens båda förslag i bugetpropositionen (s. 90, bil.