mot · G5021477 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1477 m. fl. Bibehållande av statens provningsanstalts avdelning i Riksdagsbeslutet innebar att en regional avdelning på ca 100 personer skulle behållas i mot bakgrund av att av provningsanstaltens uppdragsgivare finns i . Verksamheten i är, vid sidan av ädelmetallkontroll och justering, huvudsakligen inriktad på provningar avseende byggnadsteknik, energibesparande åtgärder i byggnader jämte mekanik kemi och elektronik. Justeringsväsendet och ädelmetallkontrollen, vilka är monopolskyddade, berörs inte i det följande. Verksamheten skall bedrivas i den omfattning som är företagsekonomiskt motiverad. Den skall fånga den provningsmarknad som kräver närhet till uppdragsgivare. Resurserna i behövs som ett komplement till de högteknologiska specialresurser som byggts upp i . Dessa sistnämnda bör enligt provningsanstaltens ledning inte utnyttjas för rutinmässig provning och kontroll utan de bör i stället utnyttjas för sitt ändamål. Av budgetpropositionen 1982 framgår att departementschefen övergivit uppfattningen att Stockholmsfilialen skall behållas. Hans ställningstagande grundas på de underskott som redovisats. Provningsanstalten kostade staten ca 67 milj. kr. under /81. Därav utgör det på Stockholmsfilialen bokförda underskottet 2,6 milj. kr. medan nära 64 milj. kr. är kostnaden för Boråsanläggningen under nämnda budgetår. Stockholmsfilialen har starkt urholkats och eftersatts under uppbyggnadsåren i . Ändå har den bidragit med en intäkt på 11 milj. kr. vilken nästan uteslutande härrör från frivillig provning i konkurrens med andra institutioner. Med utgångspunkt i de underskott på 3,5 milj. kr. som för /81 redovisas för provningsanstaltens verksamhet utanför framläggs två huvudalternativ till avveckling av delar av provningsanstaltens regionala och lokala organisation. Om man begränsar sig till Stockholmsfilialen innebär det ena alternativet att den aktuella verksamheten skärs ner från 72 till 20 personer. Det andra alternativet innebär total nedläggning, dvs. övertalighet av 72 personer. Detta kan inte vara det bästa sättet att angripa provningsanstaltens ekonomiska problem. Provningsanstalten har så länge den funnits brottats med kostnadstäckningsproblem. Om det finns någon region i landet där provningsanstalten kan hoppas uppnå kostnadstäckning för sin uppdrags verksamhet, så är det den region där den övervägande delen av uppdragsmarknaden finns, dvs. Det vore därför till men för provningsanstalten och för den statliga provnings- och kontrollverksamheten om accepterar någon av de nedskärnings- resp. awecklingsplaner som lagts fram. En följd skulle bli försämrad service och höjda kostnader, vilket i sin tur skulle försvåra för landets industri att bidra till välståndsutvecklingen. Omställningskostnaderna har beräknats till ca 23 milj. kr. Det görs visserligen gällande att denna kostnad efter hand kommer att uppvägas av resultatförbättringar genom att uppdrag kan föras över från till . Men detta påstående är inte underbyggt. I finns många konkurrenter till provningsanstalten. Eftersom praktiskt taget all obligatorisk provning redan finns i återstår endast frivillig provning som kan komma i fråga för överföring dit. Det är uppenbart att dessa uppdrag vid en drastisk minskning eller nedläggning av Stockholmsfilialen till största delen kommer att övergå till provningsanstaltens konkurrenter och endast i ringa omfattning kan beräknas komma till . Ovannämnda omställningskostnader på ca 23 milj. kr. kan användas på ett bättre sätt än som stöd i samband med att 52 eller 72 personer görs övertaliga. Genom de bantningar av Stockholmsfilialen som skett - trots riksdagsbeslut - har unik kompetens inom provningsområdet försvunnit. Det gäller t. ex. vissa områden inom byggnadsfysik, kemi och akustik. En nedläggning av Stockholmsfilialen skulle inte vara ett regionalpolitiskt instrument, då, som sagts, av provningsmarknaden finns i . Det skulle endast innebära att den offentliga sektorn avrustades; att viss kompetens helt försvann; att privata konkurrenter tog över andra delar av verksamheten. En sådan avrustning inom den offentliga sektorn vore desto egendomligare, som statens provningsanstalts tjänster är starkt uppskattade av det privata näringslivet i . har hävdat att en nedläggning av Stockholmsfilialen skulle innebära en väsentligt försämrad servicenivå, höjda kostnader för företagen och större svårigheter att upprätthålla den nödvändiga personliga kontakten med provningsanstalten. Att i dagens ansträngda kostnads- och lönsamhetsläge för företagen även förorsaka en fördyring och försämring på detta område förefaller onödigt, menar handelskammaren. Mot bakgrund av utvecklingsproblemen för svensk industri vore det orimligt att avskaffa en verksamhet som har ekonomiskt värde och bibehåller teknisk kompetens på viktiga områden. Då en nedläggning inte skulle ha en regionalpolitisk bakgrund blir en rimlig tolkning av regeringsförslaget att det är ett uttryck för en dogmatisk syn, innebärande att den offentliga sektorn bör avlövas, oberoende av om dess delar ger ett gott ekonomiskt resultat eller ej. Om provningsanstalten får bibehålla sin Stockholmsfilial kan denna enhet bidra till att industrin får sina behov av teknisk utveckling av avancerade produkter tillgodosedda. Dessutom kan den fånga provningsuppdrag, vilka leder till forsknings- och utvecklingsarbeten vid provningsanstaltens stora FoU-resurs i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att statens provningsanstalts Stockholmsfilial ej skall avvecklas utan bibehållas i ungefärligen nuvarande omfattning. () () () () () ()