mot · G5022246 · 1982-03-23 00:00:00 — m. fl. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket (prop. 1981/82:143) Regeringen lägger i propositionen fram ett antal förslag till insatser mot alkohol- och narkotikamissbruket inom en total kostnadsram av 7,5 milj. kr. Regeringens ansats är bred, orden är många, men de konkreta förslagen ytterst begränsade. Den sociala nedrustning som den borgerliga regeringen är i färd med att genomföra ställer människorna inför nya och svåra problem. Steg för steg förändras och försämras väsentliga delar av den sociala tryggheten i vårt samhälle. 1 denna motion redovisar vi dels en rad förslag som socialdemokratin har framlagt under årets riksdag i särskilda motioner för att stärka människors sociala situation, dels ett brett program för insatser på missbruksområdet. är ett välfärdssamhälle, även om mycket av dess grundvalar nu är hotade. Med en internationellt sett hög sysselsättning och ett väl utvecklat socialt trygghetssystem fungerar samhället bra för många människor. För andra innehåller emellertid samhället allvarliga brister. Det handlar om isolering och ensamhet. Det handlar om arbetslöshet och om att inte behövas. Det handlar om bostadslöshet, om allvarliga brister i det egna bostadsområdet och om brister i den sociala omvårdnaden. Det handlar om en allt hänsynslösare kommersialism och växande ekonomisk och organiserad brottslighet, som arbetar med allt våldsammare och hänsynslösare metoder med narkotikalangning, prostitution och grov kriminalitet i släptåg. Det handlar om missbruk av alkohol, narkotika och läkemedel. Det som sker i de flesta moderna industrisamhällen är en förstärkning av kapitalismens och industrisamhällets hårda och obevekliga utslagningsmekanismer. Allt fler ungdomar ser med hopplöshet på sina framtida möjligheter att någonsin få ett jobb. Allt flera länder misslyckas med samhällets viktigaste uppgift, att skapa arbete åt alla. I 1981/82. av borgerligt styre befinner sig vårt land i en utomordentligt besvärlig ekonomisk situation med fortsatt industriell försvagning, stora underskott i statsbudgeten och bytesbalansen och hög arbetslöshet. Den ekonomiska politik som drivs tycks endast ha en huvuduppgift att fortsätta att skära ned de offentliga utgifterna och medborgarnas levnadsstandard. Försämringar och nedskärningar har drabbat utsatta grupper som barnfamiljer, handikappade och pensionärer. Bostadsbyggandet är rekordlågt, utbyggnaden av barnomsorgern har stoppat upp, pensionerna har försämrats, de sjukas kostnader för vård och resor har höjts avsevärt. Karensdagarna i sjukförsäkringen återinförs. Genom de kraftiga nedskärningarna av kommunernas verksamhet inte minst på skolans område och fritidsverksamheten som genomförts under de borgerliga regeringsåren har kommunernas förutsättningar att möta ungdomarnas behov försämrats. blev med kraftigt stegrad arbetslöshet bland ungdomen. var 61 000 ungdomar öppet arbetslösa. Detta är en arbetslöshet på . En så hög ungdomsarbetslöshet har inte noterats sedan statistiken började föras. 1 vissa grupper blev situationen katastrofal. Bland flickor i åldern 16 steg arbetslösheten sålunda till . Också för invandrarungdomen blev läget särskilt svårt. Orsakerna till denna öppna arbetslöshetskris för de unga skall i första hand sökas i den allmänna nedgången i den svenska ekonomin och i regeringens oförmåga att utveckla en ekonomisk politik för tillväxt och full sysselsättning. Ungdomsarbetslösheten speglar med andra ord det enkla förhållandet att jobben inte räcker till. Socialdemokratins huvudkrav blir därför att hela den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken läggs om så att ekonomin som helhet kan erbjuda fler arbetstillfällen. Vi återkommer till detta under avsnittet Arbete åt alla. Alkoholmissbruket är den kanske tydligaste och mest destruktiva yttringen av de sociala problemen i samhället. Alkoholproblemen har ofta en komplicerad bakgrund. Missbruk utvecklas ur en måttlig konsumtion, där som regel ett starkt samband finns med sociala brister och personliga problem. Missbruk av alkohol leder i sin tur till att sociala och personliga problem förvärras och att den enskildes förmåga att ta itu med problemen försvagas. Alkoholproblemen drabbar inte alla samhällsgrupper lika i social mening. Flera undersökningar visar liksom erfarenheterna från nykterhetsvården att det är i de socialt, ekonomiskt och kulturellt svaga grupperna som alkoholmissbruket får sina allvarligaste sociala följder. Verkningarna av missbruket utgör en mycket tung belastning framför allt för enskilda människor men också för samhället. I alkoholmissbrukets spår följer omfattande personliga tragedier. har dock en tydlig attitydförändring till bruket av alkohol inträffat. Debatten om alkoholproblemen har varit mycket omfattande. Intresset för missbruksproblemen har breddats och fördjupats. Ett av de mest glädjande tecknen i konsumtionsutvecklingen är de förbättringar som har skett bland ungdomar. I många fall har ungdomsorganisationerna gått före i kampen mot droger. Sammanfattningsvis kan följande samband mellan samhällsförhållandena och alkoholproblemen konstateras: o Om utslagningen i samhället blir hårdare och orättvisorna ökar, då ökar också alkoholproblemen, o Alkoholmissbrukets omfattning hänger samman med människornas levnadsvillkor. Men alkoholskadornas omfattning har också samband med den allmänna inställningen till alkohol och alkoholvanornas karaktär. o Om den totala alkoholkonsumtionen går upp i samhället så ökar också de långsiktiga riskerna för alkoholskador. Narkotikamissbruket omfattar färre personer än alkoholmissbruket och är ett nyare problem. Det är förödande för dem det drabbar. Dödligheten bland de unga narkotikamissbrukarna är högre än i motsvarande åldersgrupper i totalbefolkningen. Narkotikan är ett allvarligt hot mot solidariteten i samhället, i synnerhet genom sin påtagliga anknytning till den växande organiserade och ekonomiska brottsligheten. Samhället är nu utsatt för en ny offensiv från den organiserade brottsligheten som marknadsför narkotika. Bland ungdomar i framför allt storstadsregionerna, men även i landet i övrigt, ökar haschmissbruket. Vad som kan betecknas som systematiska marknadsföringskampanjer förekommer vid skolor, universitet och militärförband. Undersökningar visar på attitydförändringar till hasch hos stora ungdomsgrupper. Man upplever haschmissbruket som mindre skadligt. Denna utveckling måste brytas. Det behövs information och attitydpåverkan. Ungdomar måste få alldeles klart för sig att hasch är narkotika, att hasch är farligt. De senaste årens forskning har också med allt större skärpa visat på allvaret i de skadeverkningar som uppstår vid haschmissbruk. Barns och ungdomars levnadsmiljö och uppväxtvillkor Vi har inledningsvis beskrivit en samhällsutveckling som för många människor har lett till sociala brister och personliga problem. Det gäller inte minst barns och ungdomars levnadsmiljö och uppväxtvillkor. Ungdomens arbetsmarknadsläge är sämre . Bostadsbristen tilltar i många kommuner söm en följd både av lågt och ensidigt inriktat bostadsbyggande och höga bostadskostnader. Kvalitén i den undervisning skolan kan ge försämras genom resursnedskärningar. Fritiden kommersialiseras alltmer. Det finns en lång utslagningsprocess som börjar redan i förskoleåldern. Den börjar bland barn och ungdomar som bor i en segregerad miljö och har ett otillräckligt vuxenstöd. Men också barn med en trygg uppväxtmiljö kan råka illa ut, om de tvingas in i arbetslöshet i övergången från skolan till arbetslivet och därmed får inleda sitt vuxenliv i sysslolöshet. Samhällets oförmåga att klara varje individs rätt till arbete kan då upplevas som en personlig tragedi. Det finns ett tydligt samband mellan ungdomsarbetslöshet, social utslagning och prostitution. Sysslolöshet kan lätt leda till olika former av drogmissbruk, som i sin tur drar med sig brottslighet för att skaffa pengar till missbruket. Sambandet mellan våld och alkoholmissbruk är också tydligt. Vi socialdemokrater menar att förbättringar av barns och ungdomars levnadsmiljö och uppväxtvillkor är en väsentlig förutsättning för att komma till rätta med de sociala problemen i dagens samhälle. Vi har i motion 1981/82:406 och 1981/82:774 lagt fram en rad förslag. Vi vill återställa statsbidragssystemet till barnomsorgen så att daghemsutbyggnaden kan fortgå med i stort sett oförändrade villkor. Vi föreslår åtgärder för att underlätta barnens skolstart och för att stärka och vidareutveckla samhällets stöd till barnkulturen. Vi lägger fram förslag som syftar till att ge ungdomar en bättre situation i gymnasieutbildningen, på arbetsmarknaden, på bostadsmarknaden och . Vi lägger fram en rad konkreta förslag till hur ungdomen skall komma in i arbetslivet. Alla ungdomar måste få möjlighet till utbildning, praktik eller arbete. 1981 blev med kraftigt ökad arbetslöshet. sjönk på mycket länge den totala sysselsättningen. Antalet arbeten i industrin minskade i accelerande takt. Ungdomsarbetslösheten nådde en ny topp, och svårigheterna för kvinnor och handikappade stegrades. Men regeringen har inte varit beredd att fullt utnyttja möjligheterna att med arbetsmarknadspolitiska åtgärder som beredskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildning, tidigareläggning av offentliga investeringar och industribeställningar pressa ned arbetslösheten. Allt fler undersökningar pekar mot samma slutsats: arbetslösheten är ett hot både mot vår kroppsliga och själsliga hälsa. Arbetarrörelsens viktigaste uppgift är att skapa arbete åt alla. Denna uppgift är nu mera angelägen än någonsin . I motion 1981/82:1081 lägger socialdemokraterna fram en politik för full sysselsättning. O En genomgripande förändring av den ekonomiska politiken. O Maximal insats av arbetsmarknadspolitiska medel för kamp mot öppen 0 Solidarisk personalpolitik för att värna rätten till arbete för de mest står inför uppgiften att komma till rätta med de stora balansbristerna i ekonomin. Produktionen måste effektiveras och växa. Men detta får inte innebära att man ställer sådana krav på de arbetande som allt färre människor kan uppfylla. Tvärtom måste produktionsprocesser och arbetsvillkor utvecklas därhän att allt färre slås ut från arbetslivet som allt fler bereds möjligheter att nyinträda i eller återvända till arbetslivet. Vi kan inte acceptera en arbetsmarknad som bara erkänner de starkastes rätt till arbete och som hänvisar allt fler till samhällets försörjning. Alla människors förmåga och insatser måste välkomnas i produktionen. Det är under alla förhållanden bättre för såväl den enskilde som samhället. Tillgång lill en god bostad Utslagningen från bostadsmarknaden och segregationen inom boendet har tilltagit markant . Bostadbristen har återkommit i flera regioner i landet. och första halvan av började tillgången på bra bostäder att motsvara behovet. De flesta kunde få den bostad de behövde till en rimlig kostnad. Det byggs för litet bostäder i vissa delar av landet och det lilla som byggs är för dyrt för många att efterfråga. Det krävs allt oftare stora kapitalinsatser för att man skall kunna komma in på bostadsmarknaden. Detta drabbar i första hand ungdomar utan ekonomiskt starka föräldrar, barnfamiljer med låga inkomster och invandrare. I vissa delar av landet ökar emellertid antalet lediga lägenheter. 1 första hand orter med ett vikande näringsliv som drabbas. En annan orsak till att antalet lediga lägerheter ökar är emellertid att boendekostnaderna kraftigt stigit som reallönerna sjunkit och bostadsbidragen urholkats. Denna utveckling leder till att ungdomar och andra som skulle behöva en bostad inte har råd att efterfråga den. En ökande segregation leder till att det i vissa bostadsområden börjar uppstå en besvärande förstörelse och vandalisering. Boendemiljön blir allt torftigare. Reparationer och underhåll släpar efter. Barn och ungdomar blir här ofta utlämnade åt en fattig och innehållslös kulturmiljö. Missbruk och våld blir vanligare. Liksom arbetet spelar bostaden en avgörande roll för en missbrukares möjligheter till rehabilitering. Utan tillgång till en bostad försämras situationen snabbt. En bostad i ett område med rika förutsättningar för gemenskap och omsorg är avgörande förutsättningar för möjligheter till rehabi 2 1981/82. Utvecklingen inom bostadsförsörjningen leder till ökande sociala problem och försvårar ytterligare för socialt utsatta grupper att erhålla en bostad i god miljö till rimliga kostnader. För att motverka den ovan beskrivna utvecklingen på bostadmarknaden har vi i motioner till årets riksdag lagt fram flera konkreta förslag. Vi vill öka byggandet av hyres- och bostadsrättslägenheter i regioner med bostadsbrist. Flera förslag redovisas för att dämpa boendekostnadsutvecklingen och för att slå vakt om bostadsbidragens sociala betydelse. Vi föreslår också åtgärder för att förbättra boendemiljöer med brister (se motion 1981/82:1994 och motion 1981/82:2364). Missbruk av alkohol och narkotika kan aldrig förstås eller bekämpas isolerat från de brister i samhället som vi lever i, eller isolerat från andra sociala problem. Målet för samhällets alkoholpolitik skall vara att minska den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen i samhället för att minska skadorna. När det gäller narkotikaproblemen måste målet vara ett samhälle fritt från narkotika. Åtgärder för att bekämpa alkohol- och narkotikamissbruk måste vidtas i första hand genom att angripa de bakomliggande orsakerna. Vi måste bekämpa den enskildes utsatthet, isloering och ensamhet. De grundläggande samhällsförhållandena måste angripas genom förbättringar i arbetsmiljöer, tryggad sysselsättning, bostadspolitiska och olika familjepolitiska insatser samt aktiva insatser i skolan och på kulturområdet. Det gäller att sträva mot ett samhälle präglat av omsorg och omtanke, där kommersialismens destruktiva krafter inte får plats. Kampen mot utslagning och missbruk måste präglas av en demokratisk människosyn, som bygger på principen om alla människors lika värde. Vi måste ha respekt för människors integritet och tro på alla människors möjlighet att utvecklas. Vi lägger nu fram en rad förslag för att angripa missbruksproblemen. Folkrörelsernas insatser ges en framskjuten plats, främst för insatser i ungdomsgrupperna. Vi föreslår en kraftig satsning inom arbetslivet. Polis och tull ges en rejäl förstärkning i kampen för ett narkotikafritt samhälle. Våra förslag innehåller också förstärkta insatser för vård och rehabilitering av missbrukare. Det främsta syftet med våra förslag är att skapa en fördjupad kunskap och medvetenhet och ett ökat engagemang hos enskilda människor, organisationer och myndigheter för att förhindra och förebygga alkohol- och narkotikamissbruk. Våra förslag omfattar följande punkter: Kostnad milj. kr. Förstärkning av tullens resurser för att bekämpa narkotikasmuggling. Utökning med 225 nya poliser (75 ) för 12,7 utbyggnad av de särskilda narkotikarotlarna, ökade insatser mot ekonomisk och organiserad brottslighet, Alkohol- och narkotikafrågorna ges en framskjuten plats i skolans verksamhet. Stöd till socialt arbete och information i arbetslivet (kamratstödjande verksamhet). Stöd till information och fritidsverksamhet i folkrörelseregi (inl. stöd till alkoholfri, icke-kommersiell nöjesverksamhet). Stöd till internationell verksamhet genom FN :s narkotikafond. Utökning med 80 platser i behandlingshem för narkotikamissbrukare. Förstärkta rehabiliteringsinsatser för missbrukare genom satsning på folkrörelseanknuten verksamhet. De insatser vi här förordar beräknas nästa budgetår kosta sammanlagt 37 milj. kr. Våra förslag bör tillsammans med andra samhällsinsatser av det slag som vi redovisat under avsnittet Förebyggande insatser infogas i kommunala handlingsprogram. I dessa program bör ingå att man också planerar vilka vård- och behandlingsresurser som behövs för missbrukarna. Programmen skall redovisa hur man i kommunerna kan nå missbrukare på ett tidigt stadium. De skall också visa vilka insatser som behövs för att hos dem man når stoppa utvecklingen mot ett tyngre missbruk. Insatser för utslussning till arbetsmarknad, utbildning, eget boende och gemenskap med andra människor skall redovisas. Polisens och tullens arbete inom narkotikaområdet har en förebyggande funktion genom att minska tillgången på narkotika. Tullens underrättelsetjänst, dvs. ett system för att vidarebefordra iakttagelser och varningstips, är av allra största betydelse när det gäller att bekämpa narkotikasmuggling. Denna verksamhet kompletteras av regionalt och lokalt inrättade kontroll- och kriminalgrupper. Narkotikafrågorna har en hög prioritet i tullarbetet. Trots förvärrat smugglingsläge i fråga om narkotika och krympande personalresurser har tullens beslag av narkotika ökat. Inom görs den bedömning att ytterligare minskningar ofrånkomligen kommer att leda till en sänkning av kontrollnivån, vilket kommer att gå ut även över bekämpningen av narkotikasmugglingen. Detta är högst oroande med tanke på narkotikaproblemens allvar. Det framstår som angeläget att möjligheter att bekämpa narkotikasmugglingen effektiviseras. Problemen är störst i och vid de stora flygplatserna. De i propositionen förordade omprioriteringarna och personalökningarna är enligt vår mening inte tillräckliga. Utöver i propositionen föreslagen förstärkning bör tillföras ytterligare 20 tjänster för att effektivisera gränskontrollen. Kostnaderna härför kan beräknas till 2,5 milj. kr. Enligt vår mening är narkotikahundar ett så effektivt hjälpmedel i kampen mot narkotikasmugglingen att den i propositionen föreslagna förstärkningen bör fördubblas. bör alltså tillföras sex narkotikahundekipage. Merkostnaden för vårt förslag blir 0,7 milj. kr. En ytterligare åtgärd för att effektivisera möjligheter att bekämpa narkotikasmugglingen är att får tillgång till polisens spaningsregister och vissa andra register hos polisen via dataterminaler. För att få utdrag med den snabbhet som behövs för att tullen skall kunna bedriva en effektiv smugglingsbekämpning vid gränserna har begärt att få direkt tillgång till data via terminal. En sådan förstärkning av narkotikabekämpande resurser är enligt vår mening angelägen. räknar med att sex terminaler kan tas i drift . Regeringen bör återkomma till budgetproposition med kostnadsberäkningar för installation och drift av terminalerna. Vad vi nu har anfört bör av ges regeringen till känna. Oavsett vilka resurser disponerar måste man räkna med att betydande mängder narkotika kommer att finna sina vägar in i landet. Det är då viktigt att vi också inom landet har en slagkraftig organisation mot narkotikahanteringen. I propositionen föreslås att polisen för detta ändamål får medel för inköp av spaningsutrustning. Detta är en nödvändig åtgärd. Men polisens resurser behöver förstärkas även i andra avseenden. Polisens narkotika- och spaningsrotlar disponerar f. n. ca 20 narkotikahundar. Dessa är ett ovärderligt hjälpmedel för polisen i deras arbete att i samband med ingripande mot narkotikabrottslingar spåra den omsorgsfullt undangömda narkotikan. Vi föreslår mot denna bakgrund att polisen tillförs ytterligare 10 narkotikahundar. Dessa bör fördelas mellan landets narkotika- och spaningsrotlar efter förslag av . Den nu pågående försöksverksamheten med att utbilda polisens vanliga hundar till att även kunna spåra narkotika får inte tas till intäkt för att försena denna nödvändiga effektivisering av polisens möjligheter att ingripa mot narkotikabrottsligheten. Vi beräknar kostnaderna för vårt förslag till ca . Narkotikamissbruket var tidigare i huvudsak koncentrerat till storstäderna. har missbruket spritt sig till alla delar av landet. Polisen har också succesivt byggt ut sin organisation så att det nu finns särskilda narkotikarotlar i varje län utom . I vissa län finns mer än en narkotikarotel. Sammanlagt fins ca 400 poliser i denna särskilda organisation. Polisens narkotikarotlar har trots sina begränsade resurser gjort ett mycket gott arbete. Många narkotikaligor med internationella förgreningar har sprängts. Betydelsen av en slagkraftig narkotikapolis kan knappast överskattas. Mot denna bakgrund menar vi att det nu är dags för en kraftfull satsning på detta område. För att polisen skall ges möjlighet att planera sina insatser mot narkotikabrottsligheten och ges tid till erforderlig utbildning m. m. anser vi att beslut bör tas redan nu om en förstärkning . Enligt vår mening bör polisen tillföras 150 nya tjänster för åtgärder mot narkotikabrottsligheten. Dessa bör fördelas jämnt mellan den spanande och den utredande verksamheten. De resurser som tillförs utredningssidan de s. k. EKO-rotlarna bör med hänsyn till det nära sambandet mellan ekonomisk och organiserad brottslighet även kunna användas för utredning av ekonomisk brottslighet. Detta innebär inte att vi frånfaller eller modifierar kravet i motion 1981/82:2012 på ytterligare resurser till EKO-rotlarna genom omfördelning av polisens resurser. Även dessa resurser behövs för att kampen mot den kvalificerade brottslighet det här är fråga om skall bli effektiv. De 150 nya tjänsterna bör tillföras polisen med lika stort antal under vart och ett av budgetåren 1982/831984/85. Resurserna bör användas såväl för förstärkning av redan befintliga rotlar som för inrättandet av nya rotlar. För /83 beräknar vi kostnaderna till 7,5 milj. kr. Kvarterspolisverksamheten är ett väsentligt led i den brottsförebyggande verksamheten och syftar till att nedbringa brottsligheten eller åtminstone hindra att den okar. Verksamheten skall också bidra till att förbättra förhållandet mellan allmänhet och polis liksom att öka kontakterna och samarbetet mellan polisen samt boende, institutioner och sammanslutningar inom bostadsområdet. Kvarterspolisverksamheten syftar också till att förbättra den polisiära servicen åt allmänheten, t. ex. i fråga om att ta upp brottsanmälningar. Den närmare inriktningen av verksamheten framgår av gällande anvisningar. Enligt dessa skall kvarterspolisman bl. skaffa ingående lokalkännedom inom området, särskilt i fråga om plåt ser och lokaler som är samlingsplatser för personer som från polisiär synpunkt särskilt bör uppmärksammas, på lämpligt sätt söka kontakt med och skaffa sig kännedom om befolkningen inom området, särskilt äldre personer samt barn och ungdom, ägna särskild uppmärksamhet åt gängbildningar och förhållanden som kan ha samband med ungdomsbrottslighet, ägna uppmärksamhet åt trafiksäkerhet och föreslå åtgärder för dess höjande, samarbeta med representanter för samhällsorgan såsom barnavård och skola samt med föreståndare för ungdomsgårdar, idrottsorganisationer, pensionärshem, bostadsföretag, affärsrörelser m. delta i ideell verksamhet inom området, särskilt ungdoms- och idrottsverksamhet, hålla sig väl underrättad om inom området begångna brott och andra asociala förhållanden, biträda eller medverka vid polisens undervisning i skolorna inom området efter polisstyrelsens bestämmande och lämna medverkan vid elevrådskonferenser. Kvarterspolisverksamheten bedrivs huvudsakligen inom avgränsade förortsområden där det finns bostadsbebyggelse med stort inslag av barn och ungdom, centrum- och serviceanläggningar liksom allmänna kommunikationsanläggningar och skolor etc. I vissa fall, särskilt i de största polisdistrikten, förekommer verksamheten även i mera centrala delar av distriktet. Sammanlagt finns i landet inemot 400 kvarterspolistjänster. Inte minst i storstadsområdena är det viktigt att kvarterspoliserna inriktar sin verksamhet på ungdomar i brottsbenägna miljöer och andra som befinner sig i riskzonen för att bli kriminella. Kvarterspoliserna har en viktig förebyggande funktion i dessa grupper, där olika former av drogmissbruk förekommer. För att få till stånd en fortsatt utbyggnad av kvarterspolisorganisationen i första hand i storstäderna och kranskommunerna till dessa föreslår vi att 25 nya tjänster för kvarterspoliser inrättas under vart och ett av . För att finansiera denna utbyggnad krävs ytterligare 4,5 milj. kr.