mot · G5022223 · 1982-03-23 00:00:00 — m. fl. Forskning m. m. 1981/82:106) I propositionen behandlas bl. a. forskningens roll i samhällsutvecklingen, kvaliteten i forskningen, forskningsplaneringen och övergripande prioriteringar inom forskningsverksamheten. I linje med vpk:s långsiktiga krav på planhushållning och en politiskt medveten, folkligt förankrad styrning av samhällets resurser, ser vpk det som både möjligt och angeläget att utveckla en planerad forsknings- och teknologipolitik. Detta innebär dock att forskningspolitiska förändringar utifrån denna syn måste gå hand i hand med ekonomiska och politiska förändringar. Vpk:s krav på en demokratisk forskningspolitik är därför kopplade till kraven på en demokratisk planhushållning i stort. Våra krav på en forskningspolitik som tjänar de arbetandes intressen skall ses i samband med våra krav på ett samhälleligt ägande av produktionsmedlen och en socialistisk samhällsordning. Storbolagens monopol på industriforskning måste brytas och arbetarrörelsen måste tillkämpa sig inflytande över den tekniska utvecklingen och de forskningspolitiska prioriteringarna. Först måste en klar boskillnad göras mellan kapitalets forskningsorganisation och statens. Korporativa tendenser till ett sammanväxande av statens och storbolagens forskningsorgan måste brytas. Staten skall inte spela rollen av hjälpgumma som bekostar industrins forskningsplanering, utredningsverksamhet och produktutveckling. En självfinansiering av storindustrins forsknings- och utvecklingsarbete måste tvingas fram. Arbetarrörelsens politik måste gå ut på att pressa ned profitmarginaler i stället för att skydda och bevara dem. Från anförda utgångspunkter finns det skäl att rikta skarp kritik mot oklarheter och tvetydigheter i propositionstextens formuleringar om prioritering av forskningsområden. Det klarläggs inte vad regeringen avser med uttrycket "den stora nationella satsningen på teknisk utveckling". års debatt torde t. ex. har klarlagt att val av teknologi inom områden som energiproduktion, datorer inom arbetslivet eller industripolitiska satsningar ingalunda är politiskt neutrala och självklara val. Vem bestämmer "den nationella satsningen på teknisk utveckling"? Oklarheten är inte minst anmärkningsvärd eftersom nämnda forskningsområde i propositionen anges som ett av de högst priorterade. Ett annat högst prioriterat område enligt propositionen är "forskning om viktiga problem inom social- och hälsovårdsområdet". Under allmänna motionstiden har vpk i en särskild motion väckt förslag om förbättrade villkor för arbetslöshetsforskning. Vi menar där att den och markant ökade arbetslösheten gör det nödvändigt att nya resurser tillförs forskningen om arbetslöshetens sociala och ekonomiska orsaker och konsekvenser. I detta sammanhang finns skäl att särskilt understryka vikten av forskning om arbetslöshetens hälsonedbrytande följder. I en annan motion har vpk även krävt förbättrade villkor för kvinnoforskningen. Utgångspunkten för detta förslag är att strävan efter jämställdhet mellan könen kräver en teoretiskt och empiriskt avancerad forskning om orsaker och mekanismer bakom ojämlikhet och kvinnoförtryck. Ännu missgynnas kvinnoforskningen och vpk förordar därför nu att kvinno- (jämställdhets-)forskningen intas bland de högst prioriterade forskningsområdena. Forskning om den offentliga verksamheten, dess styrning, ekonomi och förändring finns även medtagen som högst prioriterat område. Vpk anser att denna formulering får viss politisk slagsida i utbudsekonomisk riktning och föreslår därför att formuleringen kompletteras med "den offentliga verksamhetens ekonomiskt och socialt omfördelande roll i samhället och dess roll som 'motor' i samhällsekonomin". bedriver i likhet med många andra länder en omfattande militär forskning. I förhållande till vårt lands storlek och resurser har vi en sådan forskning, som både kvantitativt och kvalitativt placerar oss i världstoppen. Det har att göra med våra stora militära utgifter, en krigsmaterielindustri som i stor utsträckning är inriktad på export och de effektiva och starka påtryckningsgrupper som härigenom har bildats i vårt samhälle. har ett mycket välutvecklat militärindustriellt komplex i detta begrepps allra sämsta betydelse. Pengar till den militära forskningen slussas direkt via statsbudgeten och de privata företagens egna forskningsavdelningar. Indirekt går kanske mycket större summor till ändamålet via grundforskningsuppdrag vid universitet och högskolor och genom att många uppdrag betecknas som t. ex. skyddsforskning eller liknande. Så var fallet med forskningen för ett svenskt atomvapen och så är det när det gäller t. ex. BC-stridsmedel (biologisk-kemiska stridsmedel). Det är således knappast möjligt att med någon grad av säkerhet ange hur mycket pengar som spenderas på militär forskning i . Några exempel från det statliga området som det redovisats i budgetpropositionen kan ändå ge en viss uppfattning om storleken. () erhåller för /83 . till gemensam försvarsforskning. Den militära organisationen får under rubriken och utveckling . på armésidan, . på marinsidan och . 1* 1981/82. Enbart dessa belopp närmar sig säledes en miljard tillsammantaget. Inom energiforskningsområdet, där nu gällande program löper för treårsperioden /821983/84, finns de flera områden där militära intressen kan dra nytta av resultaten. Så är fallet när det gäller programmen för Fusionsforskning 90 milj. kr., Energirelaterad grundforskning 50 milj. kr., Strålskyddsforskning ca 7 milj. kr. Hur mycket privata företag lägger ut på militär forskning är som nämndes ovan svårt att avgöra. Att stora belopp används för ändamålet torde vara klart. För statsmakterna är det ändå möjligt att styra över en del av de stora militära forskningsanslagen till den civila sektorn. Det är ett krav som borde ligga i linje med den fredliga och mot nedrustning inriktade politik som säger sig vilja företräda. Vpk anser vidare att freds- och konfliktforskningen skall betraktas som eli bland högt prioriterade områden. Universiteten och högskolorna präglas ännu av en auktoritär och hierarkisk struktur. Inte minst är detta giltigt för forskningsorganisationen inom högskoleområdet. Propositionens förslag innebär här ingen demokratisering. Vpk finnér det viktigt att de arbetande forskarna ges vidgade möjligheter till påverkan. Forskningen måste också på ett helt annat sätt än politiseras och göras till föremål för debatt i samhället och av folkvalda organ som . Institutionerna måste ges demokratiska beslutsformer så att alla arbetande forskare kollektivt beslutar om forskningsprogrammen enligt principen en person en röst. Lokala fackliga organisationer måste också ges representation vid de vetenskapliga institutionerna i landet. Ett viktigt led i en djupgående demokratisering av forskningen vid universiteten måste vara att ge stöd åt forskarnas egna krav på förändringar av sin arbetssituation. En ny generation forskare och tekniker har formulerat alternativa program och riktlinjer för forskningens roll i samhället. Man har betonat nödvändigheten av att styra bort från militära storprojekt i mångmiljardklassen, att undvika imitations- och bevakningsforskning som inte leder till reella vetenskapliga framgångar utan bara syftar till kortsiktiga företagsekonomiska vinster och att skapa ett folkligt inflytande över de resurser som skall bygga framtidens . Vpk vill värna om forskarnas relativa integritet och avvisar propositionens förslag om lämplighetsbedömning för antagning till forskningsutbildning. Av likartade skäl avvisar vpk förslaget om omdömen om doktorsavhandling. I forskningsrådsnämndens (FRN) rapport finns många goda förslag till hur forskningsinformation skall ske, inte bara för barn och ungdom utan också för andra grupper. Förslagen gäller såväl massmedia, skola som studieförbund. Vad som emellertid saknas såväl i som i föredragandens förslag är en mer okonventionell inriktning på hur vetenskapliga rön skall kunna framställas och göras lättillgängliga. Förutom regeringens förslag anser vpk att ett särskilt anslag bör ges åt forskningsrådsnämnden om 3 milj. kr. särskilt avsett att ge bidrag till centrumbildningarna och de fria grupperna för att på ett annorlunda sätt kunna förmedla forskningsinformation i gestaltande eller annan form. Den enda åtgärd som regeringen föreslår för att öka de externt finansierade forskarnas anställningstrygghet är införande av fleråriga medelsramar för de fyra forskningsråd som ligger inom verksamhetsområde. Men förslaget följs inte av åtgärder för att förbättra dessa forskares situation. Tvärtom sägs att man skall fortsätta med tidsbegränsade tjänster (s. 70). Bristen på normal anställningstrygghet är de projektanställda forskarnas största problem, vid sidan av de låga lönerna. tvingas dessa forskare att före pågående projekts avslutning dvs. mitt under den hårdaste spurten göra ett större avbrott för att skriva ett program för ett nytt forskningsprojekt och gå in med en ny ansökan om medel. Därefter kommer en period av osäkerhet om forskaren skall få nya forskningsmedel eller bli arbetslös. Dessa ständigt återkommande perioder av "skarvångesf' gör att kvalificerade forskare söker sig till annan verksamhet så snart tillfälle bjuds. Det enda rimliga är att externt finansierade forskare inom högskolorna får samma anställningstrygghet som andra människor. För att nå dit måste för det första fleråriga medelsramar införas även för de forskningsråd som ligger utanför samt för andra sektorsorgan som har ansvar för forskning. Vidare måste dessa sektorsorgan åläggas att dels planera sin forskning långsiktigt, dels bevilja högskoleinstitutionerna s. k. ramanslag för t. ex. treårsperioder. Institutionerna måste också åläggas att planera sin forskning långsiktigt. Högskolorna måste få tillräckliga anslag för att täcka lönekostnader under eventuella glapp mellan två forskningsprojekt. På detta sätt kan det klargöras för arbetsgivarna att lagen om anställningsskydd skall gälla även för externt finansierade forskare. Vissa sektorsorgan (t. ex. BFR och STIJ) betraktar fortfarande varje forskningsprojekt som en angelägenhet för endast en person (forskningsledaren) och lägger sig i hög grad i högskolornas personalpolitik genom att styra vilken person som skall utföra vilken arbetsuppgift helt i strid med arbetsmarknadslagarna. Högskolorna, som har arbetsgivaransvaret, är å sin sida ofta så undfallande gentemot forskningsråden att de inte hävdar sin rätt och skyldighet till arbetsgivaransvar. För de externt finansierade forskare som trots allt får tillsvidareanställning åberopar högskolorna principen att varje forskare är sin egen uppsägningskrets och detta helt oberoende av om det finns forskargrupper med överlappande kompetens eller ej. Detta är ett sätt att grovt kringgå lagen om anställningsskydd. I propositionen förslås också att forskningsråden skall övergå till s. k. definitiva anslag, dvs. att inga mer medel skall beviljas för samma projekt, oberoende av om forskaren blir sjuk eller får barn, om forskningsproblemen visar sig svårare att lösa än väntat eller om andra faktorer kräver tilläggsanslag för att projektet skall bli klart. Utbildningsministern säger på ett direkt utmanande sätt (s. 85) att alla extrakostnader skall beräknas i förväg när forskningsanslag söks. Forskaren måste alltså bestämma sig för om han/hon skall bli med barn och hur länge han/hon skall vara sjuk under projektets gång! Även FOSAM som utbildningsministern bygger sina förslag på tar lätt på denna fråga. FOSAM :s beskrivning av förfarandet vid forskarens sjuk- och föräldraledighet, eller vid ökade lönekostnader under pågående projekt, stämmer inte med verkligheten. Ofta belastar dessa extra kostnader forskningsprojektet så att pengarna tar slut innan projektet är klart. Även i de fall ersättningen för sjuk- och föräldraledighet tas ur särskilda medel på råden anses det belastande för projektet. Forskaren själv har ofta dåligt samvete för att projektet "blir dyrt på grund av hans/hennes påtvingade frånvaro. Han/hon pressar sig därför ofta till övertid eller arbete under ledigheten. Dessutom är det ingalunda så att högskolan "rekvirerar" erforderliga medel från råden som FOSAM skriver(s. 214). I stället är det den enskilde forskaren som får författa ansökan så att forskningsarbetet ytterligare blir lidande. Vi anser att forskare på externa medel måste få samma rätt till sjuk- och föräldraledighet som andra anställda. Det enda rimliga är att forskaren vid ledighet stiger av sitt forskningsprojekt och ersätts genom försäkringskassa under ledigheten. Att övergå till s. k. definitiva anslag anser vi enbart möjligt om man löser frågan om forskarens sjuk- och föräldraledighet samt om täckning av kostnader för lönehöjningar, vid glapp" mellan två forskningsprojekt och vid uppsägningar. En annan stor brist i regeringens forskningsproposition är att högskoleforskningens kontakt med kommuner och organisationer inte behandlas. Kommunerna har enligt vår uppfattning viktiga forskningsbehov som inte tillgodoses, bl. a. på grund av kommunala attityder och bristande resurser. Högskolan skulle å andra sidan behöva stimulans att ta upp kommunernas särskilda problem till vetenskaplig behandling. Frågan om kommunernas behov av forskningssamverkan behandlas över huvud taget inte av FOSAM. Detsamma gäller de fackliga och ideella organisationernas behov. Här krävs en ny utredning med konkreta förslag. Det är t. ex. angeläget att högskolan får utveckla s. k. enpartsforskning med facket som inspiratör, en typ av forskning som förekommer endast i några få fall (arbetsmiljöforskningen vid arkitektursektionen, KTH, är ett exempel, som ju dock skurits ner kraftigt). Propositionens behandling av det konstnärliga utvecklingsarbetet är också djupt otillfredställande. Regering och riksdag har genom högskolereformen 1977 gjort om ett flertal skolor med konstnärlig utbildning till högskolor, men man har i praktiken inte givit dessa skolor status eller resurser som högskolor. De saknar en motsvarighet till övriga högskolors forskning och forskarutbildning, dvs. det som gör att skolorna förtjänar beteckningen högskola. Vi menar att ett kvalificerat konstnärligt utvecklingsarbete måste byggas upp på de konstnärliga högskolorna och att rejält med medel måste avsättas för detta. Detta område innefattar viktiga delar av miljöutformning och kulturliv. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att godkänner vad som anförts i propositionen om övergripande prioriteringar inom forskningsområdet med de kompletteringar och nyanseringar som anges i motionen, 2. att hos regeringen anhåller att riktlinjerna för svensk forskningspolitik omformuleras så a) att en klar boskillnad mellan statens och privatföretagens forskningsorganisation uppnås och sammanväxningen mellan storfinans och stat på forskningsområdet bryts, b) att militärforskningens ledande roll i nuvarande forskningsoch utvecklingsarbete bryts, c) att principiellt förbud mot privat uppdragsforskning för forskare i statlig tjänst införs, 3. att avslår propositionens förslag om lämplighetsbedömning för antagning till forskarutbildning, 4. att avslår propositionens förslag om omdömen om doktorsavhandlingar, 5. att uttalar sig för en ny, demokratiskt inriktad forskningspolitik, där följande riktlinjer bildar utgångspunkter, nämligen a) att varje vetenskaplig institution inom den offentliga sektorn genomför demokratiska beslutsformer så att alla arbetande forskare beslutar kollektivt om forskningsprogrammen enligt principen en person en röst och att vid varje vetenskaplig institution de lokala fackliga organisationerna skall ha rätt att utse en representant, b) att den nationella forskningspolitiken bereds och övervakas av ett centralt kollegium, bestående till hälften av valda representanter för de verksamma forskarna, till hälften av representanter utsedda av fackförbundens representantskap och att detta kollegium ersätter nuvarande organ på forskningsområdet, 6. att avslår förslaget att forskningsråden skall övergå till s. k. definitiva anslag. 7. att beslutar att fleråriga medelsramar bör tillämpas även för de forskningsråd som ligger utanför , 8. att anslår ytterligare 10 milj. kr. till de konstnärliga högskolorna för uppbyggnad av konstnärligt utvecklingsarbete motsvarande andra högskolors forskningsorganisation, 9. att hos regeringen hemställer om förslag om hur kommunernas forskningssamverkan skall stimuleras och organiseras, 10. att hos regeringen hemställer om förslag om hur kontakterna mellan å ena sidan högskoleforskningen och å andra sidan ideella, fackliga och andra organisationer av folkrörelsekaraktär skall förbättras, 11. att hos regeringen hemställer om förslag om åtgärder i syfte att ge forskare inom högskolan, finansierade med externa medel, anställningstrygghet och samma rätt till sjuk- och föräldraledighet som andra statligt anställda, 12. att uttalar att kvinnoforskningen skall anges som högst prioriterat område och hos regeringen hemställer om åtgärder för att stimulera kvinnoforskning, 13. att hos regeringen hemställer om åtgärder så att arbetslöshetsforskningen stimuleras och ges ökade resurser, 14. att under E 32 Vissa kostnader i samband med forsknings- och forskarutbildningsreform under punkten Forskningsinformation upptar ett i förhållande till regeringens förslag med 3 milj. kr. förhöjt belopp avseende särskilda informationsinsatser i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)