mot · G502457 · 1982-01-20 00:00:00 — Facklig organisations rätt att genomföra blockad mot företag Rätten att vidta fackliga stridsåtgärder - på både arbetsgivarsidan och arbetstagarsidan - är inskriven i grundlag. Även om denna rätt kan begränsas genom lag, har visat återhållsamhet med hänvisning till den praxis som råder på arbetsmarknaden. Det har överlåtits åt arbetsmarknadenns parter att själva genom avtal lösa uppkommande frågor på det fackliga området. Denna princip har varit en styrka för svenskt arbetsliv och en viktig förutsättning för vårt ekonomiska framåtskridande. En förutsättning för att denna politik har kunnat bedrivas så framgångsrikt är att det har rått i stort sett balans mellan parterna på arbetsmarknaden. Stridsåtgärder från ena partens sida har kunnat mötas med åtgärder från motparten. Organisationerna på den svenska arbetsmarknaden har en efter internationella förhållanden unik ställning. Den höga anslutningsgraden till de fackliga organisationerna i kombination med en centralisering av det fackliga agerandet medför att löntagarorganisationer numera spelar en avgörande roll i samhällsutvecklingen. Denna roll har förstärkts av den omfattande lagstiftningen på arbetsrättens område och dess tillämpning. Härav följer att den hittillsvarande balansen mellan parterna på arbetsmarknaden inte längre föreligger på alla områden. Av denna anledning måste från samhällets sida ställas starka krav på att löntagarnas organisationer agerar på ett ansvarsfullt sätt och inte uppträder så att de kränker enskildas eller företags lagfästa eller allmänt vedertagna rätt, eller åstadkommer effekter som av övergripande samhällsintresse inte är önskvärda. Mot denna bakgrund finns det skäl att ifrågasätta det sätt på vilket vissa löntagarorganisationer ibland arbetar för att förmå företag att teckna kollektivavtal. Genom ekonomiska sanktioner tvingas företag att antingen gå med i arbetsgivarförening eller att teckna särskilda avtal med den fackliga organisation som anser sig ha rätt till sådant. Det har även förekommit att olika fackliga förbund inte kunnat enas om ett kollektivavtal utan framtvingat avtal med två förbund inom samma löntagarkollektiv. Företag som vägrar tillmötesgå dessa krav kan utsättas för blockad om det på företaget inte finns några anställda över huvud taget eller om de anställda icke önskar och icke stöder den fackliga organisationens krav och oavsett om företaget uppfyller sina åligganden mot de anställda eller ej. En blockad tar sig uttryck i åtgärder i syfte att störa företagets verksamhet. Blockaden kan genom sympatiåtgärder från icke direkt berörda fackförbund utvidgas att omfatta också andra verksamheter som är oundgängligen nödvändiga för att företaget i fråga skall kunna bedriva sin rörelse. Härigenom kan företagets fortbestånd äventyras. En sådan utveckling strider mot det övergripande samhällsintresset och upplevs av seriöst arbetande företagare och deras anställda - i den mån dessa icke stöder aktionen - som stridande mot såväl näringsfriheten som den enskildes fri- och rättigheter. ' I en sådan situation har den enskilde företagaren inte några möjligheter att skydda sig eller vidta motåtgärder. Företagaren är helt utlämnad åt den fackliga organisationens bedömning av vad som kan anses rimligt. Den obegränsade möjligheten att blockera ett företag strider således mot den princip som varit vägledande för förhållandena på arbetsmarknaden, nämligen balans mellan parterna. Mot denna bakgrund finns det skäl överväga att genom lagstiftning fastställa regler för genomförande av blockad mot ett företag. Det kan uppfattas som skäligt att möjligheten att genomföra blockad inte hindras i de fall en arbetsgivare uppenbarligen åsidosätter de regler som normalt regleras genom kollektivavtal. Det är också skäligt att sådana åtgärder inte hindras i de fall en majoritet av de anställda vid företaget så önskar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av och förslag till en begränsning av facklig organisations rätt att genomföra blockad mot företag i enlighet med motionens syften. HANS NYHAGE (m)