ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502334 · 1982-01-18 00:00:00 — Avdragsrätt vid inkomsttaxeringen för handikappades resekostnader i vissa fall Inom ramen för den kommunala färdtjänsten kan handikappade få hjälp med resor utifrån vissa bestämmelser. Trots detta kan det i vissa fall vara bättre och naturligare för t. ex. en familj med ett handikappat barn att själva svara för resor som i och för sig berättigar till färdtjänst. Detta innebär att en sådan familj i ökad utsträckning kan komma att använda sin egen bil för resor som normalt inte skulle kräva biltransport, vilket i sin tur medför ökade kostnader för familjen i fråga. Följden blir den, att familjens kostnad ökar medan samhället slipper kostnaden för färdtjänsten. I ett sådant fall borde det vara rimligt att denna för familjen ökade kostnad ger rätt till avdrag vid deklaration. Ett enkelt system för beräkning av en liknande avdragsrätt bör kunna utarbetas i de fall någon är berättigad till färdtjänst men då resan ombesörjes på annat sätt och bekostas av vederbörande själv eller av vårdnadshavare. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anges i motionen beträffande avdragsrätt för resa, som handikappad utför på egen eller vårdnadshavares bekostnad.
mot · G502335 · 1982-01-19 00:00:00 — Balansavgift på produkter från skyddad verksamhet Stora delar av näringslivet brottas med svårigheter till följd av att de tvingas konkurrera på olika villkor med den s. k. skyddade sektorn, vilken bedrivs med hjälp av samhällssubventioner. I den regeringsförklaring som avgavs av statsministern sägs att marknadsekonomin förutsätter en effektiv konkurrens. motverka skadliga konkurrensbegränsningar kommer regeringen att föreslå en ny konkurrensbegränsningslag. Det har emellertid visat sig svårt att komma till rätta med konkurrensbegränsande villkor som härrör från åtgärder som vidtas i sysselsättningsbefrämjande syfte eller regionalpolitisk åtgärd från statsmakternas sida. Från statsmakternas sida bedöms statliga insatser som nödvändiga för att återanpassa utslagen arbetskraft i arbetslivet. Detta förskjuter då jämvikten i konkurrensen till den skyddade sektorns förmån vilket medfört att företag som arbetar under näringslivets fria villkor blivit utslagna. För att komma till rätta med detta snedvridande konkurrensproblem föreslås en balansavgift som motsvarar mellanskillnaden mellan produktionspriset inom den skyddade och subventionerade sektorn och näringslivets fria produktionspris. Kan det statliga företaget bevisa att det kan tillverka billigare på marknadsmässiga villkor, skall det givetvis få sätta priset i förhållande därtill. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att produkter tillverkade inom den skyddade och av samhället subventionerade sektorn skall beläggas med en balansavgift så att rättvisa konkurrensförhållanden uppstår mellan offentlig och övrig näringsverksamhet.
mot · G502338 · 1982-01-19 00:00:00 — Motion 1981/82:338 m. fl. Uppförande av ett nytt polishus i i har sin verksamhet uppdelad på två fastigheter, vilka kännetecknas av otillräcklighet och olämplighet för den verksamhet som skall bedrivas. Problemen kan i korthet beskrivas på följande sätt. De två fastigheterna, gamla tingshuset och polisstationen, är belägna drygt 250 m från varandra. I gamla tingshuset är lokalbristen akut. Där skall rymmas såväl polisstyrelsens kansli som kriminalavdelningen. Det är särskilt problematiskt för kriminalavdelningen, där flera tjänstemän tvingas dela arbetsrum under utredningsarbete som ofta innebär besök från allmänheten. Därvid kan förhållanden behöva dryftas som innebär behov av diskretion och avskildhet, vilket nu är svårt att ordna. I polisstationen gäller problemet främst att lokalerna är olämpliga för den typ av arbete som skall utföras där. Receptionen är för trång och ger ej möjlighet till ostörda samtal mellan besökare och receptionspersonalen, som personalen i den intilliggande telefonväxeln blir distraherad av besökare. Allvarligt är också att samtal i polisens radiorum är svåra att helt hålla avskilda från receptionen. Även mot polisens rastgård kan kritik för bist på avskildhet anföras. Anhållna personer kan ej gå ut för att få frisk luft utan insyn från den angränsande fastigheten. I anslutning till polisstationen finns ett kallgarage för polisens tjänstebilar. Ett rimligt krav är att den skifttjänstgörande personalen får tillgång till ett varmgarage. Konsekvenserna av de ovan beskrivna lokalmässiga bristerna är att polisverksamheten i olika avseenden blir lidande. Uppdelningen av verksamheten mellan de två fastigheterna betyder mycken dyrbar tidsspillan och svårigheter att effektivt samordna arbetet. För allmänhetens del innebär de skilda polisadresserna ofta missförstånd och irritation. Frågan om ett nytt polishus i har varit aktuell medan polisen tvingas utnyttja provisorier i avvaktan på att skilda slutliga lösningar har ställts i utsikt. Även lokala skattemyndigheten i fögderi disponerar spridda lokaliteter för sin verksamhet. Planer finns nu på uppförandet av ett för polisen och lokala skattemyndigheten gemensamt förvaltningshus i . kommun har ställt mark till förfogande och man har uppvaktat om projektering. En viktig faktor i sammanhanget är den höga arbetslösheten bland byggnadsarbetare i . Sysselsättningsprognoserna för dessa är fortsatt mycket dystra och arbetslösheten bland de aktuella grupperna väntas stiga till . I har den statliga satsningen varit mindre än i landet i övrigt och speciellt i har knappast någon ny statlig byggnadsverksamhet kommit till stånd. Mot bakgrund av dessa fakta vore ett nytt polishus ur många synpunkter ett behövligt och välkommet projekt i . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening uttala att uppförandet av ett polishus i ges hög prioritet vid fördelning av investeringsmedel för statligt byggande. () () () () AXEL () ()
mot · G502340 · 1982-01-19 00:00:00 — () inrättades efter beslut av . I samband härmed nedlades statskontorets militära enhet. Under institutets första tio verksamhetsår inriktades rationaliseringsinsatserna i stor utsträckning på organisationsfrågor och administrativa system och rutiner, varvid flera stora projekt genomfördes och avslutades. Verksamheten har därefter i större utsträckning inriktats på biträde åt totalförsvarsmyndigheternas interna rationaliseringsverksamhet, varvid institutets arbete förändrats från självständiga projekt till mer av konsultoch expertmedverkan. Verksamheten indelas /82 i fyra internprogram: a) Utformning och genomförande av rationaliseringsförslag (huvudsakligen projekt som drivs av andra myndigheter med stöd/medverkan från FRI). b) Kompetens och teknikutveckling (uppföljning, försöksverksamhet, rådgivning, konsultationer och erfarenhetsspridning). c) Samrådsverksamhet (remisser, medverkan vid bedömning av lokalbehov, samordning av anskaffning och utnyttjande av datorer för försvaret). d) Planering och analys (medverkan i och samordning av rationaliseringsplanering vid andra myndigheter, m. Under FRI:s första fördubblades antalet anställda, därefter har viss reducering skett. Anslagen har ökat från 5 milj. kr. för /69 till planerade ca 20 milj. kr. för /83 (löpande priser). har en ökande del av verksamheten intäktsfinansierats, dvs. belastat andra försvarsanslag. Det kan ifrågasättas om den expert- och konsultverksamhet och de löpande arbetsuppgifter i samband med kommande rationaliseringar inom försvarsorganisationen, som institutet fortsättningsvis bedöms komma att handha, kräver en separat organisation. Enligt vår mening talar flera skäl för att statlig rationaliseringsverksamhet - i den mån denna inte sker inom resp. myndighet - sammanhålls i ett gemensamt organ. Därigenom kan resurserna disponeras på ett mera rationellt och ekonomiskt sätt. Rationaliseringsverksamhet inom totalförsvaret torde dessutom inte skilja sig från rationalisering inom statlig verksamhet i övrigt. Det finns därför skäl för att nu göra en översyn av FRI:s verksamhet och undersöka möjligheterna till en ökad samordning av den statliga rationaliseringsverksamheten. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning om försvarets rationaliseringsinstituts fortsatta verksamhet och organisation i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G502342 · 1982-01-19 00:00:00 — och till av underhåll av fartyg underhållsutredning har på ett högst påtagligt sätt lyckats skapa djup oro i och på när den ingående diskuterat möjligheterna att koncentrera fartygsunderhållet av marinens fartyg till . Utredningen har arbetat på ett sätt som ej verkar förutsättningslöst utan snarare med en medveten styrning mot . Beräkningarna av kostnaderna för underhåll vid och kan ej bli rättvisa eftersom Muskövarvet ej är nödsakat att tillämpa full kostnadstäckning. har utredningen enligt svar av försvarsministern på fråga i fått i uppdrag att överväga möjligheterna att förlägga en större del av fartygsunderhåll till . Svaret på dessa tilläggsdirektiv måste enligt min uppfattning utfalla till favör. kan inte hålla sig med ett marint nybyggnadsvarv om man inte får behålla de arbetstillfällen som fartygsunderhåll och reparationer innebär. Att skall syssla med nybyggnader och underhåll har fastslagit så sent som . Varken chefen för marinen eller utredare kan sätta sig över dessa beslut. Chefen för örlogsbas syd och samtliga personalorganisationer är också starkt kritiska till uttalandet från chefen för marinen och för de slutsatser utredningen har kommit fram till . I finns kunnig personal och för att kustflottan skall bibehålla ett godtagbart tekniskt stöd och en acceptabel underhållssäkerhet inom det södra övningsområdet kan de tekniska förvaltningarnas kapacitet ej minskas. Det behövs en god beläggningsnivå för att specialverkstäderna skall kunna fungera. Detta krävs också för att mobiliseringsberedskapen skall kunna bibehållas på dagens nivå. Vissa problem med att få tillräckligt med arbetskraft finns vid Muskövarvet, och åtskilliga arbetsuppgifter får läggas ut på entreprenad. Jämfört med är lyckligt lottat, när det gäller möjligheterna att få arbete. I är arbetslösheten stor och därför talar både försvars- och regionalpolitiska skäl för att större delen av det fartygsunderhållet förläggs till . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att större delen av det fartygsunderhållet av försvars- och regionalpolitiska skäl hänvisas till . () ()
mot · G502344 · 1982-01-18 00:00:00 — Enligt beslut höjdes karensbeloppet vid sjukresor fr. o. m. från . I all synnerhet på landsbygden är avstånden till närmaste läkare stora. Det finns många sjuka personer, som är beroende av att komma till läkare kanske upp till - kanske mer - vilket gör att kostnaderna för resa i samband med läkarbesök blir ekonomiskt betungande. betänkande bereds, som framhålls i regeringens budgetproposition, just nu inom . Enligt min mening bör regeringen överväga möjligheterna att låta högkostnadsskyddet för läkemedel och sjukvård även omfatta sjukresor för att därmed nedbringa dessa kostnader för färd till och från läkare. Därigenom kan denna viktiga reform bli ett än mer heltäckande stöd för de personer som ofta är sjuka. Med stöd av ovanstående hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande ett högkostnadsskydd vid sjukresor.
mot · G502345 · 1982-01-19 00:00:00 — Åtgärder för att förbättra försäkringsdomstolarnas arbetsläge m. m. 1981/82:88) Eftersom det är uppenbart att försäkringsdomstolarna är överbelastade medan kammarrätterna numera uppnått ett tillfredsställande balansläge, och eftersom det från allmänna psykologiska synpunkter måste vara mera utvecklande för domare att få ägna sig åt ett vidare spektrum av mål än ett mera begränsat sådant (och man därigenom också skapar en bättre rekryteringssituation) har jag blivit övertygad om att det inte lönar sig att plottra med domförhetsregler o. d. i försäkringsrätten utan att bör följa vad kammarrätten i i sitt remissyttrande anfört om att man utan dröjsmål bör undersöka, hur försäkringsdomstolarna bäst bör kunna integreras i de allmänna förvaltningsdomstolarna. Med hänsyn härtill hemställer jag att med avslag på regeringens proposition 1981/82:88 som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för att förbättra försäkringsdomstolarnas arbetssituation. G. () i
mot · G502346 · 1982-01-18 00:00:00 — Äldreomsorgen måste omfatta olika vårdformer som kan tillgodose de äldres varierande vårdbehov. En strävan bör vara att med olika vårdinsatser göra det möjligt för de äldre att bo kvar i den egna bostaden i den närmiljö där de känner sig hemma och har sociala kontakter. För att möjliggöra detta finns bl. a. social hemhjälp, hemsjukvård och färdtjänst. Från statsmakternas sida har skett en medveten strävan mot att anordna äldreomsorgen i form av självständigt boende i . Via ekonomiskt stöd till kommunerna har byggandet av underlättats. För kommunerna har det ställt sig ekonomiskt förmånligare att bygga framför ålderdomshem. Enligt vår mening kan invändningar göras mot den starka styrningen av äldreomsorgen mot . Åldrandet är en kontinuerlig process som kräver olika grad av omvårdnad. Genom en ensidig satsning på kommer det att saknas ett mellanled i vården. Till följd av ålder och sjukdom kan många äldre ha svårt att klara självständigt boende även om de erhåller viss vård. För dem kan ålderdomshemmet vara ett naturligt alternativ om de inte är så svårt sjuka att de bör komma in i långtidssjukvården. Andra åldringar kan leva isolerade från mänskliga kontakter och av det skälet önska bo på ett ålderdomshem. Utifrån många äldres vårdbehov representerar ålderdomshemmen en lämplig vårdform. I budgetpropositionen aviserar regeringen att man har för avsikt att göra en översyn av statsbidragsreglerna m. m. för att åstadkomma bästa möjliga vård och omsorg inom ramen för bästa möjliga resursutnyttjande av vårdinsatserna för de äldre. Därvid bör, framhåller regeringen, bl. a. belysas konsekvenserna av olikheterna i det statliga stödet till och ålderdomshem. Enligt vår mening är det angeläget att samhällets stöd till kommunernas äldreomsorg blir mer neutralt mellan olika vårdformer. är byggande av ålderdomshem missgynnat ekonomiskt, och detta har ofta varit styrande för kommunernas planering. Samma regler bör därför gälla för statsbidrag oavsett omsorgsform. För att täcka de ökade kostnader som den föreslagna ändringen av statsbidragsreglerna kan medföra föreslås en omfördelning inom det totala stödet till kommunernas äldreomsorg. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till likvärdigt ekonomiskt stöd för kommunala ålderdomshem och enligt motionens riktlinjer.
mot · G502347 · 1982-01-18 00:00:00 — m. fl. Översyn av avtalet mellan staten och Trots kraftiga protester från ortsbefolkningen - namnlistor, regeringsuppvaktningar, uttalanden av enskilda, kommun och landsting i dagspress och radio - firades Apoteksbolagets jubileum bl. a. med nedläggning av det 110-åriga i . Apotekslokalen röjdes och apotekschefen sades upp för avflyttning . vistas i kommun, där ligger, drygt 12 000 fritidsboende och ett stort antal turister. , när isen varken bär eller brister, är tillgången utan dröjsmål till apotek understundom ett måste för att kunna rädda liv och hälsa. , där f. ö. antalet pensionärer är högre än kommungenomsnittet, består av 921 personer. Hela södra delen av milsvida skärgård med fast boende och övriga tillkommer dessutom. finns inget apotek för tätast befolkade kustlandskap mellan och . När isen varken bär eller brister har den sjuke från öarna att ta sig in till doktorn i och att därefter resa till i Handen för att få sin medicin, vilket innebär, att han/hon är åter i först i mörker. Antingen har han/hon att hyra in sig i eller hyra helikopter. Kostnaden blir i båda fallen avsevärd. Det är förståeligt att nedläggningsbeslutet väckte en ren folkstorm i hela södra delen av . Huvudskälet till Apoteksbolagets nedläggningsbeslut var den bristande lönsamheten. Förlusten 1980 har angivits till . och bolagets totala vinst till 8 milj. kr. Apoteksbolagets verksamhet regleras dels genom lagen (1970:205) om detaljhandel med läkemedel och dels genom ett avtal om Apoteksbolagets verksamhet som träffades mellan staten och Apoteksbolaget. Enligt 3 § lagen om detaljhandel med läkemedel sägs: Konungen bestämmer av vem och på vilka villkor detaljhandel med läkemedel får drivas. Enligt 5 § i avtalet mellan staten och om Apoteksbolagets verksamhet sägs bl. a.: Bolaget bestämmer i vilken utsträckning apotek och andra försäljningsställen för läkemedel skall finnas och var de skall vara belägna Vid avvägning av försäljningsställenas utformning och placering skall bolaget eftersträva en god service till allmänheten och sjukvårdens organ som hänsyn tas till kravet på att läkemedelskostnaderna hålls på en försvarlig nivå. Det synes angeläget med en översyn av avtalet mellan staten och Apoteksbolaget, varvid klara hänsyn tas till sociala, medicinska och regionalpolitiska skäl vid nedläggningar av apotek från Apoteksbolagets sida. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av avtalet mellan staten och av i enlighet med motionens syfte. () ()
mot · G502348 · 1982-01-19 00:00:00 — Det finns undersökningar som visar hur pojkar i tonåren oftare än flickor saknar förtrolig kontakt med någon vuxen, med vilken de kan prata om känslomässiga problem och funderingar kring sex och samlevnad. Flickor har oftare ett sådant förhållande till någon av föräldrarna och har på ett annat sätt tillgång till samhällets resurser i form av preventivmedelsrådgivningsmottagningar, ungdomsmottagningar och liknande som i mycket större utsträckning besöks av flickor än av pojkar. Pojkar är därmed i större utsträckning utlämnade till myter och sexuella vrångbilder från herrtidningar, pornografi och tuffa kamratmiljöer. I brytningsåldern mellan tonårsliv och vuxentillvaro gör pojkarna sin värnplikt. Värnpliktstjänstgöringen sammanfaller för många med uppbrott från hemmet, övergången skola-arbetsliv och fullgörs kanske på långt avstånd från hemorten. I många fall har den värnpliktige mer eller mindre stabil relation till flickvän, har ibland redan barn eller på annat sätt sociala krav som måste uppfyllas. Genom nattpermissionen blir gemenskapen inom gruppen splittrad. Osäkerhet och brist på meningsfull fritidssysselsättning samt svårighet att knyta kontakter på nya orter medverkar till de problem med känslomässiga störningar, alkoholmissbruk m. m. som förekommer i samband med de värnpliktigas resor och fritid. Erfarenheterna från samarbete mellan och försvarsstabens personalvårdsenhet där personalvårdspersonal specialutbildats för samlevnadsundervisning har varit positiva, och försöksprojekt med sådan undervisning på militära förband har slagit mycket väl ut. Samtalsgrupper med upplysning kring mentalhygien, sex och samlevnad har tjänat att stärka sammanhållning och solidaritet inom gruppen, medverkat till bättre nykterhet och mer harmonisk fritid för de värnpliktiga. Erfarenheter finns bl. a. från KA 5 i och I 2 i . De preventiva effekterna i vad gäller trygghet och mental hälsa samt kunskaper om samlevnadsproblem med inte bara det motsatta könet utan även inom kamratgruppen av en väl genomförd sådan undervisning på förslagsvis bör ge utdelning inte bara i bättre anpassning under värnplikten utan även f. ö. ge stöd i en för hela livet viktig period av omvälvande förändringar. Enligt min mening bör dessa försöksprojekt följas av en planering i full skala av personalvårdsinsatser av detta slag. För utbildningsinsatser och delar av verksamheten torde det vara adekvat att ta i anspråk en del av de medel som via kommer de militära förbanden till godo i syfte att nedbringa alkoholkonsumtionen och ge upplysning i missbruksfrågorna. En integration i denna verksamhet även av samtals- och undervisningsmoment kring sex- och samlevnadsproblem skulle vara ägnad att sätta missbruksfrågorna i ett vidare sammanhang och kanske också bättre motivera de värnpliktiga till engagemang i undervisningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att hos regeringen begär sådana åtgärder att delar av de medel som ställs till förfogande i alkoholupplysningssyfte används på sätt som angivits i motionen.
mot · G502349 · 1982-01-19 00:00:00 — och för kontroll av konsumtionsvatten Frågan om det centrala myndighetsansvaret för konsumtionsvattenkontrollen har varit föremål för utredning och överväganden i olika sammanhang . har proposition i ämnet väntats, utredningar och remissbehandlingar är klara. I samband med att omgivningshygieniska avdelningen vid 1980 omorganiserades till statens miljömedicinska laboratorium, som sorterar under , utgick man ifrån att laboratoriet inom en inte alltför avlägsen framtid skulle avhändas sina uppgifter som centralt dricksvattenlaboratorium. SML har också planerat sin verksamhet utifrån att dessa uppgifter skulle ha överförts till annan myndighet. Utredningen 76 har föreslagit livsmedelsverket. Vattenlaboratoriets uppgifter är enligt den f. n. ansvariga tillsynsmyndigheten, , bl. a. att noga följa internationell kunskapsutveckling i vad avser hälsorisker relaterade till kemiska och fysikaliska egenskaper hos konsumtionsvatten, att bedriva egen forskningsverksamhet, att genomföra interkalibreringsundersökningar, att svara för praktisk utbildning av vattenundersökare, att föreslå motiverade förändringar i vattenundersökningarna; att följa resultaten av undersökningar av vatten från offentliga vattenverk och enskilda vattentäkter samt att ge myndigheter och organisationer råd i fråga om vattendistribution. Dessa uppgifter kan inte lösas tillfredsställande utan en långsiktigt planerad organisation med tillräcklig kapacitet. F. n. sorterar vattenfrågorna under tre departement och ännu fler myndigheter. Det är angeläget att det mycket blir klart vilken myndighet som skall ha ansvar för vattenfrågorna. har uttalat sig i denna riktning senast . Med anledning av motion 1980/81:303 (m) förutsatte då socialutskottet att - såvida inte ett övergripande förslag i anledning av utredningen hälsoskydd skulle komma att föreläggas regeringen skulle överväga att låta ta ställning till frågan om det centrala myndighetsansvaret för dricksvattenkontrollen genom en särproposition. Oklarheten inverkar starkt menligt på planering, utbildning och resursanvändning inom de nu splittrade enheter som på olika sätt deltar i arbetet med det centrala ansvaret för vattenkontrollen. Eftersom fortfarande ingen proposition med övergripande förslag grundat på hälsovårdsstadgeutredningen eller utredningen 76 har aviserats, är det angeläget att föreläggs den sedan efterfrågade särpropositionen angående det centrala myndighetsansvaret för konsumtionsvattenkontrollen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om omedelbara åtgärder i syfte att undanröja oklarheten beträffande det centrala myndighetsansvaret för konsumtionsvattenkontrollen. () ()