ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021294 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Mellanvårdsformer för yngre psykospatienter Den psykiatriska verksamheten i har förändrat inriktning. Från att tidigare ha haft sin tyngdpunkt på sluten vård vid mentalsjukhus har olika öppna vårdformer alltmer kommit i fokus. Orsakerna härtill är bl. a. att man funnit att långvarig sjukhusvistelse ofta leder till hospitalisering, dvs. att sjukhusvistelsen passiviserar patienten så att hon/han till slut blir ur stånd att klara sig själv. Denna ovälkomna effekt kan bli väl så hindrande för patientens tillfrisknande som den psykiska sjukdomen i sig. På mentalsjukhus vårdas 70-åringar som insjuknade i ungdomsåren och som vårdats där kontinuerligt . I många fall har den ursprungliga psykiska sjukdomen avklingat, men på grund av hospitaliseringen behöver patienten ändå fortsatt vård. Genom en utbyggd psykiatrisk öppenvård söker man undvika sjukhusinläggning och därmed riskerna för hospitalisering. Av de patienter som vårdas inom mentalsjukhusens slutna vård består en stor del - i vissa upptagningsområden - av patienter med psykosdiagnos. Dessa patienter utgör en stor resurskrävande grupp. Prognosen för deras tillfrisknande är dålig om de måste kvarstanna inom sluten vård på mentalsjukhus. Erfarenheterna av öppenvård, s. k. poliklinisk behandling, av denna patientgrupp är inte heller särskilt goda. Psykospatienter förmår i de flesta fall inte uppfylla de krav som behandling i öppen vård ställer. En orsak härtill är att den psykiska störningen medför grava brister i patienternas verklighetsförankring, dvs. de saknar förmåga att ta sig till mottagningen, hålla tider etc. I stället för såväl poliklinisk behandling som traditionell sluten vård efterlyser behandlingspersonal alltmer s. k. mellanvårdsformer för framför allt de yngre patienterna med psykosdiagnos. Det finns ett stort behov av små behandlingshem utanför sjukhusmiljön med möjlighet till nära, engagerad personalkontakt och intensiv social träning. Forskningsrapporter från bl. a. visar på positiva resultat av sådan verksamhet. En satsning på mellanvårdsformer skulle ge yngre psykospatienter ökade möjligheter att tillfriskna och helt eller delvis klara sig själva. Behandlingshem av nämnda slag skulle av patienterna kunna upplevas som mindre skrämmande än stora sjukhuskomplex. För samhället skulle kostnadsbesparingen kunna bli betydande. Sluten sjukhusvård är en dyrbar vårdform. Att vi på våra mentalsjukhus år omhändertar patienter vars enda egentliga sjukdom beror på långvarig sjukhusvistelse är ett stort misslyckande, såväl mänskligt som ekonomiskt. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om mellanvårdsformer för yngre psykospatienter. () PER ()
mot · G5021299 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1299 tillkallade 1977 en särskild utredare för översyn av yrkesinspektionens distriktsindelning. överlämnades betänkandet distriktsindelning. Utredningen föreslår bl. a. en delning av de distrikt som omfattar två län. Det innebär att , som ingår i , skulle bilda ett eget distrikt. Detta överensstämmer med av fackliga och socialdemokratiska organisationer framförda önskemål. Utredningen pekar på behovet av samarbete inom länen vilket kan belysas av följande: Det kan också innebära ett effektivare resursutnyttjande inom statsförvaltningen om ett ökat samarbete mellan olika myndigheter kommer till stånd. För yrkesinspektionens del skulle t. ex. ett närmare samarbete med länsstyrelserna vad gäller tillsynen enligt lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor bidra till att samhällets kontroll inom det fältet stärks. Det skulle sannolikt också vara möjligt för yrkesinspektionen och länsstyrelsernas naturvårdsenheter att samutnyttja vissa laboratorieresurser. Om den yrkesmedicinska verksamheten utformas så att även den får en länsvis indelning är detta ytterligare ett skäl för att yrkesinspektionen inte bara i princip utan också i praktiken bör ha en indelning som följer länsindelningen. Utredningen var ute till remiss i slutet på 1979 och början på 1980. och tillstyrker utredningens förslag att skall bilda ett eget distrikt. Vidare framhåller att det är viktigt att den på i planerade yrkesmedicinska kliniken kommer till stånd. Sedan detta remissyttrande skrevs har den yrkesmedicinska kliniken vid i startat och uppbyggnaden av de laboratorieresurser som utredningen pekar på pågår. har tillstyrkt utredningens förslag och har därjämte pekat på att man bör decentralisera nyttillkommande statlig verksamhet. anser att man bör överväga att förlägga distriktskontoret till med hänsyn till att där finns arbetsmarknadsproblem samt en liten statlig sektor. Endast ett par av landets regionala centra har en så liten statlig sektor som , vilket beror på utflyttning av statlig förvaltning. placering mitt i länet har betydelse för resavstånden. Många andra synpunkter har givetvis framförts när det gäller önskvärdheten av att bildar ett eget distrikt. Sedan utredningen lagts och remisserna lämnats har ingenting gjorts från Missnöjet är stort över den passivitet som visas i denna fråga. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att regeringen möjligt lämnar förslag angående yrkesinspektionens distriktsindelning.
mot · G5021304 · 1982-01-25 00:00:00 — Höjt bidrag till av Föräldraföreningarna mot Narkotika Av de organisationer sorn får afislag under budget J 8 till stöd om hjälp åt narkotikamissbrukare samt till viss vård av dessa är av Föräldraföreningarna mot Narkotika en av de främsta. Medlemmarna har personlig erfarenhet av ungdomars spolierade framtid och av de lidanden som föräldrar, syskon och övriga anhöriga utsätts för. De känner också av egen bitter erfarenhet till svårigheterna att få hjälp av socialvården och myndigheter över huvud taget. De kampanjer mot missbruk som genomförs i landet har säkert ett värde, men syftet blir förfelat om inte resurser finns att ta hand om dem som väckts till insikt om att de måste söka hjälp. Så är tyvärr ofta fallet. Socialvården räcker inte till och här inte heller adekvata hjälpmedel. Föräldraföreningarna som är i stark utveckling har Uppmärksammat detta och är beredda att intensifiera sitt arbete och därvid också att följa upp kampanjerna. Trots engagemang och stora frivilliga insatser räcker inte det nuvarande anslaget. Nya föreningar bildas efter hand (bl. a. i och ), vilket för med sig resor, kursverksamhet m. m. i större Omfattning . Vi anser därför det angeläget att får ett förhöjt bidrag när medlen under J 8. Bidrag till organisationer m. m. fördelas. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att uttalar att vid fördelningen av anslaget : J 8 andelen för av Föräldraföreningarna mot Narkotika uppräknas så att förbundet får en relativt större andel av det samlade anslaget . () ()
mot · G5021305 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1305 m. fl. Förtur till barnomsorgsplats för arbetssökande förälder Arbetsförmedlarna och de lokala och centrala A-kasseredogörarna i fackliga organisationer ställs ofta inför problemet att arbetssökande inte kan ta erbjudet arbete eller utbildning på grund av att barnet inte erhållit plats inom den kommunala barnomsorgen. Detta förhållande drabbar både de föräldrar som efter lagstadgad föräldraledighet återgår i arbete och de föräldrar som blir permitterade och uppsagda från sina arbeten. Om föräldrar saknar barntillsyn och på den grunden inte kan ta det arbete eller utbildning som erbjuds blir man i regel avstängd från rätten till arbetslöshetskassan. Tillämpningen av lagstiftning om arbetslöshetsförsäkringen och KAS är baserad på principen att rätt till ersättning förutsätter att sökanden står till arbetsmarknadens förfogande. I princip skall den sökande vara beredd att ta anvisat lämpligt arbete. Eftersom kommunerna tillämpar olika regler, behandlas de arbetssökande mycket olika från kommun till kommun. Nuvarande bristsituation inom den kommunala barnomsorgen gör att föräldrarna vid arbetslöshet ofta drabbas dubbelt. Men förlorar sitt barns daghemsplats. Därefter är man förhindrad att ta erbjudet arbete på grund av att barnomsorgen inte är ordnad. Till följd av detta går man även miste om arbetslöshetsersättningen. Det är nödvändigt att bryta denna onda cirkel. Den förälder som är ofrivilligt arbetslös och fortlöpande är anmäld som arbetssökande skall ha rätt till förtur eller där det så är möjligt behålla sin barnomsorgsplats. Även med tanke på barnets bästa kan det vara bättre att vistas i sin invanda barnomsorgsmiljö. har i remissyttrande till utredningen om allmän arbetslöshetsförsäkring påtalat dessa orättvisor som arbetslösa föräldrar drabbas av. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar begära att regeringen i samarbete med utarbetar regler som innebär att arbetssökande förälder lämnas förtur till barnomsorg eller där så är möjligt får behålla daghemsplatsen. G. () () () () ()
mot · G5021306 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1306 Förbud mot användning av amalgam m. m. varnade en ansedd tysk professor i biokemi för följderna av kvicksilverutfällning från tandlagning, men hans varning togs tydligen inte på allvar av tandvårdsexperterna. har tandläkarprofessorn i bedrivit en forskning som visar att praktiskt taget varje människa med amalgamfyllningar erhåller kvicksilverutfällningar i sina kroppsvävnader. Docent vid i hävdar i en nyligen framlagd rapport att vi står inför en förgiftningskatastrof. Statsrådet har i förklarat att svensk tandvård har ett mycket högt internationellt anseende. för odontologisk materialprovning i studerar sambandet mellan material och vävnader och svenska har fortlöpande kontakter med institutet. kommer larmrapporter från olika delar av landet där människor upplever sin situation efter tandarbeten som rena sjukdomstillstånd. De är upprörda över att icke bli tagna på allvar och över den kallsinnighet myndigheter och vissa tandläkare enligt deras mening visar. En ideell förening kallad har bildats och uppvisar ett ständigt ökande medlemsantal. Det går något av en folkstorm över landet i kampen mot den orala galvanismen. Man kräver att få en giftfri tandvård. Det hävdas att kvicksilvret i våra amalgamfyllningar delvis utlöses som kvicksilverjoner under inverkan av den elektriska spänning som uppstår i munhålan och att dessa giftiga joner praktiskt taget injiceras i kroppsvävnaderna och i blodet. Det hävdas från olika håll att amalgamlagningar borde stoppas, i varje fall på barn. Jag anser att det är hög tid att här berörda frågor tas upp till allvarlig prövning av statsmakterna. Det är en miljöfråga som berör de flesta människor i vårt land. En utvärdering av redan föreliggande forskning i och utomlands bör genomföras, och dessutom måste objektiva prov och undersökningar företas för att utröna skadeverkningarna. Vidare bör ansträngningarna för att få fram likvärdigt giftfritt tandfyllningsmaterial intensifieras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hemställa hos regeringen att snara åtgärder vidtas för att förhindra befarade kvicksilverförgiftningar och andra skadeverkningar i samband med tandlagningar.
mot · G5021309 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1309 Livsförlängande åtgärder m. m. I utredningen om livets slutskede diskuteras den ofta motionsledes framförda tanken, att en medborgares tidigare dokumenterade vilja att vid grava irreversibla sjukdomstillstånd avstå från livsuppehållande insatser, skall respekteras. Utredningen anser att ett sådant dödstestamente skall väga tungt men anser det inte kunna vara juridiskt bindande. Dock tillägger man: Även om man numera ser på läkarens plikt att rädda liv på ett mera nyanserat sätt än tidigare, kvarstår dock faktum att det är oklart hur utslaget skulle bli om typfall skulle rättsligt prövas. Tveklöst vore det en styrka för patienten och läkaren om man kunde åberopa ett auktoritativt myndighetsuttalande om att sådan dokumenterad och styrkt viljeyttring skall respekteras om inte särskilda skäl talar däremot. I vart fall finns alla skäl att hörsamma rekommendation att närmare utreda giltigheten av sjukas skriftliga deklaration mot livsförlängande åtgärder. Därmed finge man också tillfälle att närmare undersöka den angränsande frågan, rätten till dödshjälp i svåra sjukdomslägen. Den höga självmordsfrekvensen, enligt försäkringsbolaget över 5 000 fall 1980, finns det naturligt alla skäl att på allt sätt söka häva. De flesta av dessa suicider kan också med målmedvetna åtgärder förhindras enär orsakerna inte sällan är att söka i andra människors hänsynslöshet eller likgiltighet. Men det förefaller inhumant att en patient - som regel i livets slutskede - skall behöva underkasta sig ett ohyggligt lidande före hädanfärden i fall där smärtstillande medel inte kan hjälpa. Syftet med de s. k. dödstestamentena är att dessa skall kunna tala för patienten, när denne förlorat förmågan att kommunicera med omgivningen. Men i det anförda fallet avses den som vid fullt medvetande och förstånd begär att få lämna livet därför att lidandet blivit övermäktigt. Härmed avses ingen genväg i sjukvården. Allt skall naturligtvis göras för att patienternas hälsa skall återvända, men även sjukvården har sin gräns. Att förskjuta döendet genom att förlänga lidandet är varken hedersamt eller humant. Det enda en människa vid slutet riktigt säkert äger är den egna kroppen. När denna enbart blivit en outhärdlig börda torde det tillhöra de mänskliga rättigheterna att bli befriad från densamma. Patienten och självfallet ingen annan skall ha bestämmanderätten vid ett sådant tillfälle. Men i dagens situation är det samhället, sjukvårdsmyndigheten, som i dylikt fall tvingar patienten mot hans vilja att bära bördan av skoningslöst lidande och meningslöst liv. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om utredning i enlighet med rekommendation vad gäller sjukas skriftliga deklaration mot livsförlängande åtgärder och i samband därmed av frågan om dödshjälp i grava irreversibla sjukdomslägen.
mot · G5021310 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1310 Förenklad handläggning av socialbidragsärenden, m. m. Vid riksdagsbehandlingen av socialtjänstpropositionen (prop. 1979/80:1) diskuterades vilka åtgärder som behövde vidtas för att undvika alltför stora skillnader beträffande socialbidragets storlek i olika kommuner. förutsatte att i samråd med kommunförbundet skulle utforma sina allmänna råd så att de motverkade stora skillnader i normnivåerna. anger nu i sina allmänna råd att man uppfattat detta som ett krav. Man avstår dock utan närmare motivering från att utfärda något som helst råd om socialbidragets storlek. Det får enligt ankomma på de enskilda kommunerna att söka anpassa sina socialbidragsnormer så att de står i överensstämmelse med socialutskottets uttalande. Det är anmärkningsvärt att en myndighet på detta sätt inte följer riksdagsuttalanden. I samband med denna fråga diskuterades också en förenklad handläggning av socialbidragsärenden. Försöksverksamhet har visat att det finns möjiighet till förenklingar och att man därigenom i större utsträckning kan använda socialarbetarna i det förebyggande arbetet samt till kvalificerat behandlingsarbete. har inte heller i detta fall utfärdat några allmänna råd eller rekommendationer. Det finns därför enligt vår mening skäl att klargör sin inställning i dessa frågor. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att som sin mening uttalar att , i samråd med , kontinuerligt bör utfärda allmänna råd beträffande socialbidragets storlek, 2. att som sin mening uttalar att bör utfärda allmänna råd om förenklad handläggning av socialbidragsärenden.
mot · G5021311 · 1982-01-20 00:00:00 — Motion 1981/82:1311 Höjning av anslaget till verksamhet omfattar centrala områden som människans biologi och naturmiljö samt kunskapen om växt- och djurvärlden, ting som i vårt land väcker ett levande intresse. Museets resurser har dock varit otillräckliga. Som ett drastiskt exempel kan anges att den instruktiva systematiska insektssamlingen i utställningshallarna alltjämt är försedd med etiketter med gammalstavning. Biologiska och geologiska utställningar finns på skilda håll, i skolor, mindre museer, s. k. naturrum. Men kvaliteten lämnar ofta mycket övrigt att önska. Den av och gemensamt drivna vid turiststation är exempelvis, ehuru öppnad, ganska ytlig och opedagogisk. borde ges förutsättningar att vara vägledande och inspirerande, inte framstå som musealt i negativ mening. I årets budgetproposition sker en nedskärning av anslag motsvarande ungefär halva det s. k. huvudförslaget. Detta är en olycklig utveckling. Museet bör därför tillföras ytterligare . genom en överföring av medel från anslaget Riksutställningar med motsvarande belopp. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att till anvisar ett med . förhöjt belopp att täckas genom en överföring av medel från anslaget Riksutställningar med motsvarande belopp.
mot · G5021315 · 1982-01-22 00:00:00 — Motion 1981/82:1315 m. fl. I budgetpropositionen föreslås att inrättas . Beträffande lokaliseringen kommer det att ske beslut i särskild ordning. Enligt riktlinjerna för regionalpolitiken skall nytillkommande statlig verksamhet lokaliseringsprövas med avseende på en förläggning utanför . Decentraliseringsdelegationen har vid dessa bedömningar fått en väsentlig funktion. omlokaliseringar som skett i två etapper har i stor utsträckning gynnat de stora orterna. Trots starka sakskäl och enträget arbete har och inte kommit i fråga för någon lokalisering. Länet har en decentraliserad uppbyggnad av länsförvaltningen. Det fyller väl de krav på inomregional balans som ställts från statsmakternas sida för en utlokalisering. svarar klart mot de krav som kan ställas för lokalisering av statlig verksamhet, goda kommunikationer och låga lokalkostnader för att nämna några faktorer. Därtill bör även regionalpolitiska riktlinjer och arbetsmarknadsproblem tala för en lokalisering till . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att rekrationsrådet lokaliseras till . () ()
mot · G5021316 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1316 sändningar via radio och TV är av stor betydelse i nödsituationer, vid beredskap och i krig. försvarskommitté har sålunda påvisat denna betydelse och särskilt framhållit att verksamheten vid överraskande inlett anfall bör ägnas stor uppmärksamhet. Med utgångspunkt i ovanstående är det anmärkningsvärt att förutsättningar att fungera i fredslokalerna på vid nödsituationer i fred som drabbar företaget samt vid beredskap och krig är mindre tillfredsställande. Under 1960- och 1970-taien har emellertid ej anordnats någon form av skyddsrum för personal eller skyddade produktionsplatser. F. n. planeras utbyggnad i på . Det är angeläget att i anslutning till den förestående utbyggnaden radio och TV ges möjligheter att fungera bättre i de olika situationer som ovan skisserat. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av att behovet av skyddsrum och skyddade produktionsplatser särskilt beaktas i den fortsatta planeringen i fråga om byggnadsarbeten för verksamhet i .
mot · G5021317 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1317 m. fl. Svensk byggnadskultur - från nordligaste och ner till norra - är väsentligen en timmerhuskultur. Ännu präglas landsbygden i stor utsträckning av timmerhus tillkommna . Timmerbebyggelse dominerade också städerna före de senaste decenniernas saneringsvåg. Timmerkulturen är nationella bidrag till europeisk byggnadskultur, oupplösligt förbunden med vår sociala och ekonomiska utveckling under 1 . Trots att timmerbebyggelsen tillhör det värdefullaste vi har i svensk byggnadskultur, är den starkt hotad av förstörelse. Timmerhuset kan stå - men bara om det underhålls med tätt tak och torr grund Men stora delar av timmerbebyggelsen saknar ekonomisk betydelse och underhålls inte. Röta, rivningar, hänsynslösa ombyggnader förintar därför stora värden. Alltför litet görs för att skydda och bevara äldre timmerbyggnader. Vi anser att hotet om en snabb förstörelse måste mötas med omedelbar och konsekvent satsning på denna del av vår byggnadskultur. Det måste vara ett primärt mål för samhällets insatser inom kulturminnesvården att rädde de väsentligaste delarna av timmerbebyggelsen åt eftervärlden. Detta måste vara ett riktmärke vid bidragsgivningen till byggnadsvården och vid samarbetet kring andra stödformer. Alla som företräder kulturminnesvården måste också öka sina insatser för vård och rådgivning i ett utvecklat samarbete med byggnadsnämnder, kulturnämnder och andra med ansvar på området. Endast genom snabba och målmedvetna insatser kan vi ännu rädda de väsentligaste delarna av timmerhuskulturen, vår nationella byggnadskonst. Det utvecklingsarbete som bedrivit har i mycket ringa grad avsett bebyggelse i trä. En ökad utvecklingsverksamhet på detta område skulle underlätta möjligheten att bevara den äldre timmerbebyggelsen, både den som kan ifrågakomma för bidrag och den som kan bevaras helt i enskild regi. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar uttala sig för att i sin bidragsgivning prioriterar timmerhusbebyggelse, 2. att beslutar uttala sig för att utvecklingsarbetet i byggnadsvården i ökad utsträckning ägnas timmerhusen. () () () () () () () () HANS NYHAGE (m) () ()
mot · G5021318 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1318 för döva och hörselskadade I kulturutskottets betänkande 1977/78:24 (Radions och televisionens fortsatta verksamhet) skriver utskottet på sidan 49: Vidare uttalas att det i de kommande avtalen med programföretagen bör markeras att särskild hänsyn skall tas till hörselhandikappade och synskadade samt till språkliga och etniska minoriteter. Fler TV-program bör textsättas för döva och hörselskadade. Det är också enligt propositionen angeläget att programföretagen löser frågan hur man skall nå olika handikappgrupper med programinformation. På s. 52 fortsätter utskottet: Som framgått under närmast föregående punkt i detta betänkande kommer en försöksverksamhet med text-TV att inledas . Om resultatet av denna verksamhet blir sådant att det nya systemet kan komma till full praktisk användning kommer detta att medföra en förbättring i de dövas och hörselskadades möjligheter att ta del av TV-programmen. Av det nu sagda torde framgå att utskottet anser det mycket viktigt att man på olika sätt söker förbättra lyssnar- och tittarsituationen för olika handikappgrupper. Av vad ovan anförts av utskottet framgår bl. a. hur väsentligt man anser frågan om program för döva och hörselskadade vara. Tyvärr måste konstateras att utskottets intentioner ej förverkligats. Som exempel vill jag nämna programpunkten . Denna nyhetssändning skall vara textad och på grund av sin textning vända sig framför allt till ovan nämnda grupper. Alltför ofta upptas denna sändning dock av inslag som ej textats. Detta motiveras med nyhetens absoluta aktualitet och därmed följande brist på tid för textningsförfarande. Såvitt jag kan finna måste detta vara ett felaktigt tillvägagångssätt. De främsta målgrupperna undandras sin utlovade sändningstid. De känner sig lurade på konfekten. Och med rätta! Min uppfattning är att om textning är tidsmässigt omöjlig, bör inslaget få vänta till ordinarie sändningstid eller ingå i extra insatt program. bör i sin helhet utgöras av textade programinslag. I samband med omorganisationen 1978 uttalades att radionämndens initiativgranskning skulle utvidgas. Så har ej kunnat ske, då radionämndens arbete med programanmälningar undergått en väsentlig utökning. har också själv framhållit att antalet initiativärenden minskat betydligt. Detta är också en av anledningarna varför jag i denna form vill aktualisera krav på textning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening uttalar att för textning avsedd programtid används för sitt ändamål.