mot · G502977 · 1982-01-22 00:00:00 — m. fl. kommunisterna har konsekvent hävdat vikten av att radiooch TV-verksamheten garanteras en i förhållande till statsmakter och intressegrupper stark och oberoende ställning. Endast då garanteras den integritet som är nödvändig för att radio/TV skall kunna uppfylla sitt ansvar mot allmänheten och bedriva en självständig och kritisk granskande verksamhet. Radio- och TV-bolagen skall stå i allmänhetens tjänst och tillhör samhällets viktigaste kulturförmedlande instrument. Verksamheten kan ej heller ses skild från mediautvecklingen i övrigt. Regeringarna, oavsett sammansättning, har visat en påfallande undfallenhet för den revolutionering av mediautvecklingen som ägt rum under loppet av . kommunisterna vill därvid erinra om vad vi framhöll , där vi i en motion till framhöll bia. a. följande: Nordsatfrågan och debatten om det internationella nyhetsflödet visar tydligt att samhällets beredskap inför teknologiska förändringar är låg på informations- och kommunikationsområdet. Det innebär bl. a. att samhällsintressen och sociala behov sällan eller aldrig kommer i förgrunden när nya kommunikationstekniker och informationssystem utvecklas. Det kan som exempel nämnas att multinationella företag - den helt dominerande företagsformen på området - redan hunnit långt i projekteringen av de teknologier som framemot mitten av skall ut på marknaden för hemelektronik, en marknad som då beräknas ha mättats när det gäller kapitalvaror som t. ex. videobandspelare. Det är knappast någon överdrift att påstå at den här accelererande teknologiutvecklingen får genomgripande konsekvenser för olika samhällsinstitutioner och att demokratins grundvillkor påverkas. Det är tyvärr lika lätt att också konstatera att man vet mycket litet om hur det framväxande s. k. informationsflödet egentligen ser ut när det gäller sådant som den sociala fördelningen av kunskaper, tillgången till relevant information inom olika grupper och kontrollen över informationsflöden och innehållet i dem. Vår okunnighet är särskilt stor när det gäller vad utvecklingen inneburit ur ett långsiktigt tidsperspektiv, t. e.x under en generation. Att det i det avancerade informationssamhället skapats nya former av relativ ofärd, tae. ex. i form av gapande kunskapsklyftor, är ett allvarligt tecken bland många. Det finns också tendenser till ökad selektivitet i och reglering av informationsförmedlingen som en följd av informations explosionen och kanske av den pågående sammansmältningen av dator- och kommunikationstekniker. Utredningar och forskningsinsatser på området har i mycket varit koncentrerade till specifika massmedier och informationstekniker och ofta till ekonomiska, organisatoriska, tekniska och rättsliga aspekter, något som inneburit att det bredare samhällsperspektivet alltför lätt gått förlorat. Det har givetvis också hämmat den nödvändiga debatten och, har man anledning befara, samhällets planeringsberedskap. Det ligger nära till hands att här göra en jämförelse med den oväntat snabba robotiseringen inom industrin. Skall den omtalade amerikaniseringen av televisionen följas av 'japanisering (bl. a. just robotisering) av mänsklig och social kommunikation? Alternativet är naturligtvis att man så långt möjligt ser till att det sociala ansvar som från början väglett t. ex. verksamhet och reell yttrandefrihet och fri opinionsbildning inte urholkas av en fortsatt och okontrollerad revolutionering av kommunikationsteknologin. Hur det skall ske är en politisk fråga, där det på det hela taget saknas ett relevant diskussionsunderlag. Det underlag som behövs är inte så mycket omfattande datainsamlingar och tekniska specialistutredningar som diskuterande, breda analyser, som på basis huvudsakligen av existerande material och statistik ger en uppfattning om hittillsvarande utveckling och alternativa framtider. En sådan utredning skulle komplettera utredningar som gjorts tidigare eller nu arbetar med frågor kring speciella tekniker. Det är också viktigt, om den skall fungera som diskussionsunderlag, att den redovisar resultat av analyser gjorda från olika utgångspunkter. Därigenom skulle en bättre samhällelig och politisk beredskap på det här området erhållas inför 1980-talet. Informationssamhället behöver en informationspolitik baserad på demokratiska värderingar - inte informationssystem som skräddarsytts för det multinationella kapitalets behov. Vpk krävde i anslutning härtill en utredning med syfte att klargöra hur de faktiska informationsflödena förändras i samband med teknologiska förändringar och samhällsutvecklingen i övrigt samt konsekvenserna för demokratin. En sådan utredning skulle enligt vår mening arbeta skyndsamt. Det svar vi då erhöll innebar att det redan fanns så många utredningar och att vår oro för det framväxande elektroniska vardagsrummet var obefogad. kan vi börja skönja konsekvenserna av regeringarnas underlåtenhet att söka påverka utvecklingen. Det elektroniska smörgåsbordet i form av satellit-TV, tele-X, kabel-TV, när-TV, betal-TV, video, bildskivor och annat erbjuder ett allt större sortiment, huvudsakligen dominerat av ett fåtal multinationella bolag. Regeringen uppmärksammar i årets budgetproposition äntligen utvecklingen. Utbildningsministern framhåller att den tekniska utvecklingen har utlöst en häftig debatt. . . Föredraganden framhåller vidare att man kan inte bortse från att problem kan uppstå. Regeringen föreslår därför att en särskild kommitté tillkallas för att bedöma vilka konsekvenser ianspråk tagandet av de nya teknikerna kan få i olika avseenden. Vpk anser det positivt att så sker även om det borde skett . Vi förutsätter därvid att en sådan kommitté får en parlamentarisk förankring. Kommittén skall enligt regeringen även ses som ett led i förberedelserna inför utgången av nuvarande radioavtal. Vpk anser att den omorganisation den borgerliga regeringen genomdrev 1978 var synnerligen olycklig. Uppsplittringen av radio/TV-verksamheten, de nya riktlinjerna för programinnehållet, inskränkningarna av yttrandefriheten i etermedia och upprättandet av närradio och när-TV har inte bara visat sig leda till en ökad byråkratisering, ökade kostnader m. m., utan också inneburit att SR/TV som samhällelig institution försvagats. Detta i en period då de kommersiella krafterna vuxit sig allt starkare. I det framtida kulturutbudet måste radio/TV tillmätas en väsentlig roll och dess ställning måste stärkas. Programverksamheten får inte som urholkas och försämras utan måste förbättras i skilda avseenden. Moderbolagets ställning bör kraftigt förstärkas för att bättre kunna ansvara för en samlad och samordnad verksamhet inom koncernen. Vpk anser att den nuvarande uppsplittringen på flera bolag måste ses över. En av uppgifterna för den kommitté som regeringen avser tillkalla bör vara att överväga en organisationsform för koncernen som garanterar att radio/TV verkligen kan uppfylla sin roll som ett företag i allmänhetens tjänst. De vinster som därigenom skulle kunna uppnås återkommer vpk till i annan motion. För att söka motverka den marknadsekonomiska gyttja som alltmer får prägla kultur- och mediaområdena krävs vidare en förstärkning av radio/ TV:s resurser. Medborgare, och då främst barnen, måste erbjudas reella alternativ till det växande kommersiella utbudet, inte minst inom videoområdet. Alternativen måste innefatta en inträngande och levande verklighetsskildring och förmedling av svensk och utländsk kultur samt av värderingar vitala för vår demokrati. Det måste ske en kraftig upprustning av den inhemska produktionen av teater och underhållning i etern med de målen i sikte. Också samhälls- och kulturprogrammen i form av reportage, dokumentärer och andra faktainriktade program måste ges ökade resurser till research och genomarbetning, som möjligheterna till övergripande samhällsbevakning och analys stärks. Vidare bör de krav om reprissändning av program som ställts inte minst från skiftarbetande m. fl. fastställde 1978 en rad mål för radio/TV-verksamheten, mål som regeringen ej anser vara möjliga att genomföra med hänsyn till den s. k. ekonomiska krisen. har regeringen emellertid ej tagit fasta på flera av de förslag vpk lagt om uppskjutande av utbyggnaden av regional-TV-verksamheten, särskilda avgifter, inte bara såsom nu aviserats på kassetter, utan på elektroniska apparater m. m. förefaller enligt budgetpropositionen och uttalanden från ledande borgerliga politiker snarare som om regeringen helst skulle se att radions och TV:s verksamhet skall vara självbärande. Vi tänker då inte i första hand på reklamfinansierad TV, också om detta är vad helst vill se, utan även på olika former av sekundärexploatering av program på t. ex. video genom inrättandet av särskilda bolag m. m. Vpk ställer sig positivt till att fler av radio- och TV-programmen i en serviceform kommer allmänheten till godo genom den nya tekniken. Detta förutsätter emellertid att upphovsrättsfrågan löses och att programmen därvid inte utnyttjas i en för upphovsmännen negativ riktning. Att göra verksamheten ekonomiskt beroende av en sekundärexploatering av program på video, innebär stora faror för att kommersiella hänsyn förs in i själva programverksamheten. I sammanhanget förtjänar också att tas upp den oroväckande utveckling som ägt rum och som påpekats tidigare genom den stegvisa utläggningen av centrala servicefunktioner på den allmänna marknaden. En flora av privatkapitalistiska bolag har vuxit upp enbart inriktade på radio/TVfunktioner och vilkas enda syfte är vinstmotivet. Ofta har de dessutom sökt undvika de regler och bestämmelser som gäller för arbetsmarknaden i övrigt. Den av regeringen aviserade kommittén bör slutligen behandla ytterligare en aspekt, nämligen styrelsernas sammansättning. Dessa har på ett olyckligt sätt snävt partipolitiserats. Därtill kommer att sammansättningen av bolagsstämman bör ses över. Många av de folkrörelser som vuxit fram är orepresenterade bland aktieägarna. När det gäller närradion återkommer kommunisterna till denna i samband med den särskilda proposition regeringen avser att lägga . Därvid kommer vi också att ta upp lokalradion och allemansradion. Vpk:s principiella ståndpunkt är att närradion bör avvecklas till förmån för en kraftig förstärkning av lokalradion. Denna har en central uppgift i att nå och ge röst å grupper i samhället som annars sällan kommer till tals. Närradions funktion är den motsatta. Närradion förstärker redan resursstarka gruppers inflytande. För att bidra till en mer demokratisk mediakultur bör därför lokalradion få vidareutveckla sina bandverkstäder och bedriva försöksverksamhet med allemansradio för att därmed ge människor stöd och möjligheter att själva uttrycka sig, som den utvecklar en mer lokalt inriktad journalistik. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att den av regeringen aviserade kommittén för att bedöma den nya teknikens inverkan på mediaområdet bör ges en parlamentarisk förankring med representation från samtliga riksdagspartier, 2. att hos regeringen hemställer att kommitténs direktiv även bör utmynna i förslag om a) att radio/bör ges ett mera övergripande ansvar för verksamheten och utökade funktioner, bl. a. genom att koncerngemensamma organ förläggs dit, b) att omorganisationen av radio/stoppas och att en utvärdering sker i syfte att bättre samordna resurserna vid resp. bolag och att därvid också pröva huruvida sammanslagningar) måste ske eller överväga andra former i enlighet med vad som sägs i motionen om radio/TV som ett företag i allmänhetens tjänst, c) att förhindra utläggningen av centrala funktioner i radio/ TV-bolagen i privata företag, d) att förhindra en kommersialisering av verksamheten bl. a. när det gäller sekundärexploatering av programmen t. ex. genom video. 3. att uttalar att ett avtal för hela koncernen skall slutas mellan staten och SR med riktlinjer som innebär a) att kravet på opartiskhet i programverksamheten skall gälla det totala utbudet, b) att yttrandefriheten i rundradion skall gälla lika för alla, c) att demokratistadgandet bibehåller sin hävdvunna innebörd men med tillämplighet också på jämlikhet mellan könen och andra jämlikhetsfrågor. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)