mot · G5022263 · 1982-03-24 00:00:00 — 1981/82 2263-2266 Motion 1981/82:2263 Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) I proposition 1981/82:102 säger försvarskommitté: De frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet är ett nödvändigt komplement till plikttjänstgöringen. Frivilliga åtaganden är av avgörande betydelse, inte minst med avseende på insatsberedskapen. Frivilligorganisationernas verksamhet är en så viktig del av vårt totalförsvar att den bör erhålla stöd från alla berörda myndigheter. Så bör exempelvis medverkan i frivilligorganisationernas utbildning inte uppfattas som en uppgift enbart för det militära försvaret och arbetsmarknadsverket. Det bör vidare övervägas att utnyttja frivillig personal för flera uppgifter inom de civila delarna av totalförsvaret. Förmånssystemet för frivilligtjänstgöring bör ses över i avsikt att skapa balans mellan olika kategorier av frivilliga. Det bör även skapas bättre förutsättningar för kvinnor att delta i frivillig utbildning samt att avtalsbinda sig för tjänstgöring i krig. Likaledes bör möjligheterna för anställda att få ledigt för att genomgå frivillig utbildning utan att förlora arbetsinkomst förbättras. Försvarsministern delar kommitténs uppfattning och uttrycker sig på följande sätt: Jag delar kommitténs syn på betydelsen av frivillig personal och de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet. Det frivilliga engagemanget är enligt min mening ett uttryck för den starka förankring försvarstanken har hos befolkningen. Jag delar försvarskommitténs uppfattning att förmånssystem, ledighetsregler samt möjligheterna för kvinnor att erhålla utbildning och uppgifter bör ses över. Det torde få ankomma på regeringen att närmare fastställa formerna m. m. för en sådan översyn. Vad gäller en eventuell utvidgning av områden för den frivilligt tjänstgörande personalens utnyttjande i krigsorganisationen delar jag kommitténs uppfattning. Det bör ankomma på både myndigheter och organisationer att ta initiativ i denna riktning. Bestämmelser om ekonomiska förmåner till frivillig personal finns i FFS 1977:10. Dessa grundar sig på regeringsproposition /77:49. Nuvarande förmånsbestämmelser är i sin tur en vidareutveckling av bestämmelser . De brister i rättvise- och administreringshänseende som konstaterades av UFV 1975 kunde endast delvis åtgärdas. Med tanke på fortlöpande förändringar i olika avseenden är försvarskommitténs rekommendationer om en översyn av förmåns- och ledighetsbestämmelser ett viktigt och från frivilligorganisationernas sida välkommet initiativ. 1 1981/82.3 sami. och statstjänstemännens tre huvudorganisationer kom överens om bl. a. vissa ändringar i det allmänna avlöningsavtalet (AST). Överenskommelsen innehåller bl. a. följande punkt: Vid tjänstledighet för frivillig utbildning som fordras för att vinna eller behålla kompetens för befattning i totalförsvaret, utgår lön med B-avdrag av ett och samma kalenderår. (19 § A punkt 2). Ovanstående tillämpas fr. o. m. Motsvarande möjlighet att få tjänstledighet för frivillig utbildning med B-avdrag finns inte för kommunalt anställda. I förhandlingarna framfördes kravet av såväl KTK som /SR-K, men det gav inget resultat. Frivilligförsvarets betydelse ökar. Det är av stor vikt att medlemmarna bereds tillfälle delta i utbildningen. Likhet bör råda mellan statligt och kommunalt anställda. Den enskildes möjlighet att delta i kurser under veckoarbetstid är beroende av bl. a. den ekonomiska ersättning som utgår. De skillnader som här finns mellan olika kategorier upplevs som orättvisa. Ersättningen borde vara lika oavsett vilken kungörelse som ytterst styr verksamheten. Olikheterna i förmånssystemen leder till negativa jämförelser som menligt kan påverka en organisations möjlighet att behålla avtalspersonal. Den positiva uppfattning som präglar statsmakternas syn på frivillig försvarsverksamhet borde komma till uttryck när det gäller att jämställa förmåner för frivilliga. Aktuellt i sammanhanget är också en förenkling av administreringen av förmånssystemet. Till följd av det stora antal frivilliga som genomför ett mycket stort antal kurser och övningar blir hanteringen av utbetalningar och kontroller omfattande och därmed kostnadskrävande. Även smärre justeringar i denna hantering skulle innebära avsevärda lättnader. Förutom de ekonomiska ersättningarna spelar också möjligheterna att få ledighet en stor roll. Under en följd av år har FOS arbetat för att kommunalt anställda skulle få rätt till ledighet med samma villkor som statligt anställda, något som inte lyckats. har motioner väckts i om A-personals rätt till ledighet vid KFÖ (krigsförbandsövning). En sådan ledighet skulle inte omfatta så många kvinnor att detta kan anses innebära något allvarligt avbräck för arbetsgivarna. Rekryteringen av frivillig personal till totalförsvaret anses av flera skäl ha stora värden och innebär också att statsmakterna inte behöver tillgripa fler eller mer omfattande pliktlagar. Det totala behovet av personal är detsamma oavsett om denna tillförs på pliktens eller frivillighetens väg. Förmåner av olika slag bör naturligtvis inte vara sämre för frivilliga! Av 100 000 frivilliga (framräknat av VK 66) som behövs i totalförsvaret beräknas antalet kvinnor till ca 80 000. Stora förändringar har skett beträffande antalet kvinnor med yrkesarbete. Allt fler ianspråktas efter hand för uppgifter i totalförsvaret. Försvarsministern uttalar, vilket redan tidigare citerats, som sin mening: Jag delar försvarskommitténs uppfattning att förmånssystem, ledighetsregler samt möjligheterna för kvinnor att erhålla utbildning och uppgifter bör ses över. Det torde få ankomma på regeringen att närmare fastställa formerna m. m. för en sådan översyn. Det är angeläget att denna översyn kommer till stånd möjligt och att de i motionen framförda synpunkterna då beaktas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en översyn av frivilligpersonalens förmånssystem kommer till stånd och att därvid i motionen framförda synpunkter beaktas. 1* 1981/82.3 sami.