mot · G5022283 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2283 m. fl. Säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) Varje nations motståndskraft är beroende av att det råder bred enighet bland medborgarna om att nationen är värd att bevara. Detta gäller oavsett vitt skilda uppfattningar om samhällssystemets utformning. De åtgärder som vidtas av statsmakterna i säkerhets- och försvarspolitiska frågor måste vara tillförlitliga och skapa förtroende för den förda politiken. 1 har deklarationen om alliansfrihet i fred och neutralitet i krig en bred, folklig förankring. Men den motsvaras inte på ett trovärdigt sätt av den faktiska utvecklingen. De svenska statsledningarna under har långtifrån utnyttjat de möjligheter som funnits till att stärka samhället och därigenom öka motståndskraften. har utvecklats på de privata vinstintressenas villkor, vilket inneburit en snedvridning i användningen av de tillgängliga resurserna. Det gäller såväl utnyttjandet av naturrikedomar som näringspolitik och befolkningsfördelning. Utlandsberoendet har ökat, och det har skett ensidigt med marknadsekonomierna i den industrialiserade världen. Utbytet med planekonomierna och tredje världen har stagnerat och i vissa fall t. o. m. minskat. Förmågan att försöija befolkningen med livsviktiga varor och tjänster vid en avspärrning eller en krigssituation har drastiskt försämrats och är på en del områden helt omöjliggjord. Skyddet av befolkningen mot verkningarna av dagens vapensystem är långtifrån tillräckligt och garanterar inte ens någon säkerhet vid stridshandlingar utanför territorium. Den bistra slutsats som måste dras är att nationella självständighet har minskat, dess säkerhetspolitiska läge försämrats och förmågan att skydda och försöija befolkningen, både i freds- och krigstid, gått ned. Denna utveckling har inte skett slumpmässigt. Det finns stora och inflytelserika grupper inom den svenska borgerligheten som aldrig accepterat alliansfriheten och neutralitetsbegreppet. De har sin bas och sina främsta förespråkare inom den yttersta högern och representeras av i första hand. De ser, och har alltid med gillande sett, att knyts närmare till och på alla områden. De har ständigt arbetat för att föra in vårt land i EG och NATO. De upplever det inte som en fara för den nationella självständigheten att ekonomiskt, han delspolitiskt och industri- och försvarspolitiskt blir alltmera beroende av dessa allianser. Det är därför till viss del en skönmålning av det svenska totalförsvaret och den påstådda stora enigheten bakom det begreppet, som ges i totalförsvarspropositionens inledande avsnitt. Det sägs att internationella bindningar, vilka gör det omöjligt för oss att iaktta neutralitet, inte kan accepteras. Vidare att anskaffningen av för försvaret väsentlig materiel inte får ske på så sätt att kommer i beroendeställning till andra länder. Totalförsvaret måste inge respekt och förtroende såväl i omvärlden som hos det svenska folket, säger statsministern i sitt översiktliga anförande. Men verkligheten, när det gäller alla dessa tre frågeställningar, är tyvärr en annan. Vi har redan internationella bindningar som måste betraktas som oacceptabla. Vi har skaffat väsentlig försvarsmateriel, som gjort oss beroende, särskilt på flyg- och radarsidan. Den fortgående snedvridningen av balansen i det svenska totalförsvaret inger inte respekt och förtroende. Totalförsvarsbegreppet är viktigt och framhåller på ett bra sätt att den nationella säkerhets- och försvarspolitiken måste bygga på hela samhället. Men i debatten om våra försvarsansträngningar och när det gäller konkreta beslut, som i den nu aktuella försvarspropositionen, blir det det militära försvaret som röner det största intresset och får de största anslagen. De fyra områden som räknas till det civila försvaret kommer i skymundan och får endast ett fåtal procent av resurserna jämfört med den militära sektorn. Det svenska samhällets sårbarhet har ökat katastrofalt , och det är att ge en felaktig bild av verkligheten när man, som i propositionen, påstår att det svenska totalförsvaret har en balanserad sammansättning. kommunisterna instämmer i den målsättning för det svenska totalförsvaret som föreslagits av försvarsutredningar och fastställts i riksdagsbeslut, så som den redovisas i propositionen. Ett undantag måste dock göras. Det är bra att den mening i fjärde momentet som talade om att invasionsförsvar skall vara försvarsmaktens viktigaste uppgift har tagits bort. Det rycker undan grunden för en av myterna i den svenska, militära debatten, den om att det militära försvaret skall kunna möta och slå tillbaka ett eller två storanfall. Det hade varit ändå bättre om uttrycket förhindra angriparen att få fast fot på svensk mark också hade tagits bort. Det är underlaget för en annan myt, att det militära försvaret kan skydda landet, hindra att angriparen tränger in och på så sätt bespara befolkningen det direkta krigets fasor. För att målsättningen i övrigt skall kunna uppfyllas och totalförsvaret få den effekt inom skilda områden som förutsätts, måste enligt vpk:s mening väsentliga omfördelningar och förändringar genomföras. För det första måste det ekonomiska försvaret uppmärksammas på ett helt annat sätt än . Ett bättre sätt att uttrycka vad det handlar om är att säga att folkförsörjningen måste förbättras på alla områden. Vpk redovisar i en särskild motion sina synpunkter på den delen av totalförsvaret. När det gäller civilförsvaret är det många års försummelser som måste tas igen. Det framhålls ofta att har världens bästa civilförsvar och att många länder anser det värt att studera och kopiera. Men det säger mer om hur dåligt det är på andra håll än att allt här hemma skulle vara perfekt. Civilförsvarets underordnande roll i förhållande till det militära försvaret måste brytas och dess huvuduppgift, att skydda och rädda liv, framhållas mera på bekostnad av det militära tänkandet om att det framför allt skall öka motståndsviljan. Myten om att en angripare skall kunna hindras från att tränga in i landet eller tvingas till angrepp mot endast militära mål får inte i fortsättningen påverka civilförsvarets planering och verksamhet. Det går inte att garantera något skydd med militära medel, men ett målmedvetet inriktat arbete på ett bättre befolkningsskydd kan åtminstone begränsa skadeverkningarna. Inom övrigt totalförsvar är det framför allt situationen inom sjukvårdsområdet som måste uppmärksammas. har krävt ökad uppmärksamhet och större anslag för detta viktiga område. Men i den nu föreliggande propositionen är regeringen inte villig att ens gå med på de blygsamma förbättringar som den ansvariga myndigheten begärt. Vpk anser det vara ett minimikrav att detta tillgodoses. Årsramen för det militära försvaret föreslås i regeringens proposition till 16610 milj. kr. Med tillägg enligt det nya försvarsprisindex (FPI), beräknas utfallet för första /83 bli 19110 milj. kr. Inget annat område inom statsförvaltningen är garanterat en så gynnsam behandling. Vid programplaneperiodens slut kommer militärutgifterna med dessa förutsättningar att ligga . Dessa höga militärutgifter, som de i försvarskommittén representerade partierna är i stort sett ense om, kommer ändå att medföra stora förändringar i den militära organisationen. Ambitionen att upprätthålla ett stort flygvapen, behålla pansarbrigaderna med sina dyra stridsvagnar och fortfarande ha en övertung stabs- och förvaltningsapparat medför att det fram inte kommer att bli möjligt att bibehålla den allmänna värnpliktens princip, detta naturligtvis under förutsättning att man inte är villig att avsevärt höja militäranslagen. Signalerna i propositionen är tydliga nog. För att få plats med det nya militärplanet måste man boija skära i den fredstida utbildningsorganisationen. Det som sker är bara en början och kommer att följas av betydligt större krav inför nästa femårsperiod. Detta medför allvarliga försämringar när det gäller mobilisering och beredskap. Vidmakthållandet av ett regionalt uppbyggt, territoriellt försvar försvåras, och det kommer att bli mycket svårt, kanske omöjligt, att direkt ta upp försvar över hela tl 1981182. Nr 2283 -2284 Det huvudargument som anförs, att man framåt kan förvänta sig mindre värnpliktskullar är ihåligt. Antalet värnpliktiga har varierat kraftigt under tidigare perioder utan att man för den skull lagt ned och byggt upp fredsförband. Ingen kan med bestämdhet säga hur befolkningsutvecklingen blir . Om dessutom övergår till någon form av totalförsvarsplikt, vilket är fullt tänkbart, och då både kvinnor och män skall ges skilda former av utbildning, kommer behovet av utbildningsanläggningar att bli mycket stort. Argumentet om minskande värnpliktskullar är en efterrationalisering som gjorts för att kunna pressa in utveckling och produktion av ett litet, dåligt militärflygplan i en stor militärbudget, som därigenom ändå blir för liten. Nedskärningarna inom fredsorganisationen får sin följdriktiga effekt också inom krigsorganisationen. Vi har fram till nu haft tjugo infanteribrigader. Tio har moderniserats, ytterligare två föreslås omorganiserade och de kvarvarande åtta blir inte föremål för några åtgärder. Motsvarande förhållanden råder inom lokälforsvarsförbanden. Vpk har ingenting emot att det sker en omorganisation av brigadförbanden. Det är ett av partiets gamla krav att pansarbrigaderna skall avskaffas, moderniseringen av gamla stridsvagnar avbrytas och krigsförbanden i övrigt organiseras i mindre, lättrörliga förband, som är mindre sårbara och mera effektiva i den försvarsstrid som det svenska försvaret skall föra. Det som föreslås är raka motsatsen. Enligt propositionen skall satsa på ett mindre antal stora, högmekaniserade förband. Vad kommer att hända med de krigsförband som man på grund av och satsningen på ett mindre antal elitförband och pansarbrigader inte kan modernisera och/eller omorganisera? Skrivningarna i propositionen är avslöjande: De fältförband som inte kan tilldelas den modernaste materielen och för vilka mycket begränsade ekonomiska medel kan avsättas bör t. v. stå kvar i organisationen och därvid liksom nu utnyttjas främst för i förväg väl planlagda och förberedda försvars- och fördröjningsuppgifter. Om inte betydande belopp för modernisering av dem avsätts i böljan eller förbanden då får överta en tillräcklig mängd materiel från den mer kvalificerade delen av krigsorganisationen, kan förbanden behöva utgå ur organisationen. Beslut om detta behöver enligt min mening inte fattas . Jag bedömer i likhet med försvarskommittén att det är väsentligt för försvaret av vårt territorium att vi disponerar ett stort antal förband så att strid kan tas upp i vaije del av landet mot angrepp från varje håll. Lokalförsvarsförbanden avses härvid främst för försvarsuppgifter vid gränser, hamnar, flygfält och kuststräckor som är av väsentlig betydelse för vårt försvar. Överbefälhavarens planering innebär att antalet lokalförsvarsförband minskar något. Minskningen har enligt min bedömning en godtagbar omfattning. 1981/82:102, s. Detta avsnitt innehåller dubbla budskap och visar också vilka tankegångar man har om det militära försvarets fortsatta utveckling. Uppemot hälften av dessa förbandstyper i krigsorganisationen skall alltså försvinna i Är det någon som tror att ett då i full omfattning utvecklat och i produktion varande JAS-projekt kommer att möjliggöra att några medel överförs till det territoriella försvaret? Man kommer inte att ha råd att utbilda och krigsplacera alla värnpliktiga. Men med en nedbantad fredsorganisation och motsvarande krigsorganisation kommer det inte heller att behövas. Den allmänna värnpliktens idé kan avskaffas och rekryteringen ske frivilligt. När det gäller högutvecklade krigsmaskiner blir det frågan om yrkesmilitärer så som redan nu är fallet inom flygvapnet. Det dubbla budskapet ligger i talet om att vårt stora landområde fordrar ett stort antal förband. Om man vidhåller detta ligger det ingen logik i att plocka bort stora delar av dessa förband. Vänsterpatiet kommunisterna anser att det svenska totalförsvaret också måste innehålla en så stark och effektiv militär komponent som ekonomiska och tekniska resurser tillåter. Partiet har också under en lång följd av år varit villigt att avsätta mycket stora belopp till det militära försvaret. Detta har skett med krav på omstruktureringar mot en så långt som möjligt nationellt oberoende militärorganisation och ett avbrytande av dyrbara och sårbara satsningar på vapenplattformar som , JAS och olika stridsvagnsmodeller. Partiet har slagit vakt om den allmänna värnplikten och krävt en territoriell organisation med förmåga att ta upp strid över hela landet. När det gäller vapenutvecklingen har vpk tidigare än många andra pläderat för en inhemsk utveckling och produktion av robotvapen inom alla vapenslag. Utvecklingen har där i stora stycken gett oss rätt. En värnpliktsorganisation med välutvecklade moderna robotvapen av olika storlekar och verkan ger större avskräckningseffekt än 250 undermåliga . Prisrelationen för defensiva vapen av detta slag i förhållande till offensiva krigsmaskiner som JAS är också mycket gynnsam och skulle tillåta inhemsk tillverkning i mycket större serier än vad som någonsin kan tänkas när det gäller flygplan. Det skulle också ge underlag för en väsentlig utvidgning av svensk elektronik- och dataindustri. Vpk vidhåller dessa uppfattningar och är därför mycket kritiskt till den allt tydligare utvecklingen mot en helt motsatt organisation. Vpk säger därför nej till JAS. Vpk säger också nej till de föreslagna förbandsindragningarna, utom när det gäller flygflottiljerna. Partiets syn på flygplansfrågan och fredsorganisationen lämnas nedan. Utvecklingen inom marinen har gått från stora dyrbara och sårbara enheter mot små, effektiva och billigare. Det har varit en gynnsam utveckling som gjort det möjligt att anskaffa ett större antal moderna fartyg än vad som varit fallet om förespråkarna för pansarskepp och jagare fått bestämma. Efter den sovjetiska ubåtens kränkning av svenska farvatten kommer det nu höga rop från allehanda upprustare att anslagen måste ökas och marinen få större resurser. Det är riktigt att övervakningen och kontrollen av de svenska farvattnen både på öst- och blivit sämre under . Det är också riktigt att det ständigt förekommer kränkningar både av ubåtar och av andra fartyg. Resurserna för kontroll och övervakning behöver ökas. Det bör i första hand kunna ske genom omfördelningar av de stora anslag som också marinen fortfarande åtnjuter. I andra hand bör omfördelningar inom de stora försvarsanslagen i övrigt medföra en förstärkt beredskap på området. Det som framför allt är uppseendeväckande i sammanhanget är den dåliga beredskap marinen visat upp alldeles i närheten av en stor bas. Om detta är den effekt svenska folket får ut av alla de miljarder som spenderas på det militära försvaret är det illa ställt. Det visar att stora militära anslag inte är tillräckligt för att ge säkerhet i alla lägen. Händelsen i är ett nytt, tydligt bevis för det svenska samhällets ökande sårbarhet. Uttunningen av civila organ och myndigheter och deras resurser i våra skärgårdar går aldrig att ersätta med militär övervakning och militära förband. Myndigheter som lotsverket, och har varit utsatta för hårdhänta rationaliseringar och besparingar. Inte heller kan den kännedom och översikt som en lokal skärgårdsbefolkning besitter ersättas med militär spaning. Den samordning av resurserna som enligt propositionen föreslagits i överbefälhavarens särskilda utredning är inte tillräcklig. Vpk anser att en särskild utredning bör tillsättas som förutsättningslöst undersöker hur övervakning och beredskap skall ordnas, med civila myndigheter, skärgårdsbefolkning och militära förband i våra skärgårdar. Beträffande kostnaderna för det militära försvaret anser vpk att de automatiska utgiftsökningar som garanteras av priskompensationssystemet enligt FPI inte är försvarliga. Att först bevilja ett stort rambelopp penningvärde och därefter tillåta en uppskrivning enligt index för en hel femårsperiod uppmuntrar inte till sparande och utgiftskontroll. Försvaret bör liksom andra verksamheter inom statsförvaltningen få sina äskanden synade och prutade inför varje budgetberedning. Vpk säger därför nej till priskompensation enligt FPI. För /83 kan vpk godta den föreslagna ramen 16610 milj. kr. utan pålägg av priskompensationen 2500 milj. kr. Den militära fredsorganisationen har alltid utmärkts av skråtänkande. Det har medfört att administrations-, förvaltnings- och stabsapparaten i många fall dubblerats eller trefaldigats därför att de skilda vapengrenarna och förvaltningarna inte kunnat tänka sig gemensamma organ. Betydande rationaliseringar och förbättringar har genomförts . Som påpekats från skilda håll har antalet anställda minskat kraftigt. dock ses mot bakgrunden att förvaltnings- och stabsorganisationen svällde ut kraftigt . Det förtjänar också att påpeka att de största och mest genomgripande rationaliseringarna gäller den civila personalen, medan de militära befattningshavarna slipper undan lindrigare. Vpk har i samband med försvarsmaktens ledningsutrednings förslag begärt att de centrala, militära staberna slås samman till en enhet. Det är slöseri att ha en försvarsstab och dessutom bibehålla armé-, marin- och flygstaberna. En uppmjukning och minskning av de strikta gränserna mellan de olika vapengrenarna är både nödvändig och lämplig. Inom området förvaltning och gemensamma myndigheter på central nivå kan också betydande rationaliseringar genomföras. Här finns också mycket att vinna genom sammanslagningar av militära och civila myndigheter. Det finns ingen större anledning att upprätthålla särskilda militära organ för byggnadsverksamhet, sjukvård och annan verksamhet när det inom samma område existerar civila myndigheter. Således kan väsentliga besparingar åstadkommas genom sammanslagning av fortifikationsförvaltningen och , försvarets sjukvårdsstyrelse och samt statskontoret och . Andra sammanslagningar och samordningar är säkert också möjliga att genomföra. Vpk ansluter sig därför till förslaget att en särskild kommitté tillsätts för att se över området och föreslå sådana åtgärder. På den högre regionala nivån föreslås nu en minskning av antalet militärområdesstaber från sex till fem. Detta skiljer sig från beslutet då det ansågs nödvändigt med sex staber. Vpk föreslog då en minskning till fyra staber och en ny militärområdesindelning i enlighet med utredningsförslagets alternativ 4 SV. Detta är fortfarande det bästa förslaget för militärområdesindelningen och det bör genomföras . Det betyder att förutom den nu föreslagna indragningen av Bergslagens milostab i bör också endera Södra milostaben i eller Västra milostaben i dras in och nya milogränser fastställas i anslutning härtill. Landet skulle då bli indelat i Södra, Mellansvenska samt Nedre och Övre militärområden. Det skulle innebära betydande besparingar och en jämnare arbetsfördelning mellan staberna. Vpk säger däremot nej till samtliga förbandsindragningar på lokal nivå, utom när det gäller flygflottiljerna F 13 och F 18. Eftersom förbandsindragningarna tillkommit enbart för att få plats med inom den ekonomiska ramen kan förutsättningarna för förbandsindragningarna inte godtas. Ett förnyat övervägande utan ett dyrbart flygplanssystem skulle ge ett annat resultat. är nu på väg att dras in i ett nytt, stort, militärt flygplansprojekt. , som är det största industriella projektet någonsin i , kommer att ge vårt land 140 nya militärflygplan fram . Kostnaden är beräknad till penningvärde. beräknas ytterligare ca 100 plan levereras så att hela projektet kommer att omfatta 240250 plan. Vad den slutliga kostnaden kommer att bli är omöjligt att bedöma, men med ledning av tidigare erfarenheter från Viggenaffären, torde det vara realistiskt att räkna med kanske i samma penningvärde. Det har blivit allt svårare och dyrbarare för att upprätthålla sitt stora flygvapen och sin militära flygvapenproduktion. Serierna har blivit allt kortare och flygplanens prestanda jämfört med omvärlden har minskat i motsvarande grad. När det gäller JAS har kostnader, storlek och prestanda pressats till det yttersta för att projektet skall kunna rymmas inom den möjliga militärbudgeten. JAS är ett litet plan, hälften så stort som och med en svag motor. Det torde vara underlägset de flesta andra moderna militärflygplan som kan tänkas uppträda under . Men JAS har inte kommit till för att förstärka det svenska, militära försvaret i första hand. I likhet med tidigare svenska militärflygplan, och framför allt de olika förslagen för ersättning av , som det föregåtts av, är dess huvudsyfte att hålla den svenska flygindustrin i gång. Drakenplanen, föregångare, är fortfarande ganska moderna och fullt användbara plan. t. o. m. så bra att de anses kunna användas ett bra tag till. Ändå har de tagits ur produktion, och många har ställts i malpåse för att ge plats åt Viggenplanen. Frågan om JAS, liksom tidigare B3LA och andra varianter som diskuterats , är i praktiken en fråga om flygindustrins framtid. Diskussionerna om JAS har på nytt aktualiserat frågan om övergång till civil produktion. Ty även om skulle genomföras blir antalet sysselsatta med produktion av militära flygplan avsevärt lägre än vad som gällt för . Det är anmärkningsvärt att inte en planering för civilt utnyttjande av flygplansindustrins resurser och alternativ sysselsättning kommit till stånd. Det är möjligt att på en rad områden utnyttja de väldiga tillgångar i form av forskning, teknik och yrkeskunskap som flygplansindustrin representerar. De allvarliga försummelserna i fråga om planering för övergång till civil produktion har skapat ett läge, där tekniskt kunnande håller på att gå förlorat och där hot om arbetslöshet på flera platser ställs som alternativ om inte miljardrullningen till får startas. Vpk har krävt en omstrukturering av den svenska flygplansindustrin. Partiet har sagt nej till och dess olika föreslagna efterföljare. Samma sak gäller nu JAS. Vpk anser att den försvarseffekt som erhålls genom en anskaffning av JAS blir mycket låg i förhållande till den oerhörda kostnad som dessa få plan kommer att dra med sig. Det är också mycket osäkert om det över huvud taget kommer att behövas flygplanssystem för jakt, attack och spaning i samma utsträckning eller av samma art som . Det gäller särskilt attackförmågan där utvecklingen på robotsidan gör att bemannade plan kanske inte kommer att finnas så länge till. Viggenplanen kommer att vara fullt användbara . Det är därför inte nödvändigt och t. o. m. olämpligt att nu binda sig för ett dyrbart vapensystem som JAS. Enligt vpk:s mening skal! det svenska flygvapnet kraftigt bantas ned. Viggensystemet fyller mer än väl upp det behov vi har för gränsövervakning, spaning och avvisande av gränskränkningar . De stora resurser som kan frigöras om inte kommer till stånd bör användas till ett civilt program för den svenska flygindustrin. Den civila flygplansproduktion som redan kommit i gång bör stödjas på allt sätt. Den robotutveckling på alla plan som vpk förordar för det svenska neutralitetsförsvaret underlättar omställningen av konstruktion och produktion inom industrin. Det ger handlingsfrihet när det gäller utformningen av det framtida militära försvaret. Ett ja till JAS får motsatt effekt. Det kommer att låsa den svenska försvarspolitiken för återstoden av och inte ge utrymme för nödvändiga förändringar. Civilförsvaret har inte kunnat utvecklas ens till de blygsamma målsättningar som angavs försvarsbeslut. Många års snålande med civilförsvarsanslagen och en helt oacceptabel nonchalans för skyddsrumsproblemet, särskilt i storstäderna, hade före den tidpunkten allvarligt försämrat civilförsvars verksamheten.