ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G5021810 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1810 Förbättring av läkarnas utbildning i reumatoiogiska sjukdomar m. m. I grundutbildningen av läkare ingår reumatologi som ett kortare avsnitt inom ämnet medicin och omfattar utbildning från någon dag , beroende på utbildningsort. Utbildningen är alltså ingalunda enhetlig. Vid kontakt med de medicinska fakulteternas linjenämndssekreterare har uppgivits att det i kursplanerna ej anges exakt hur många timmar teoretisk undervisning och hur många dagar praktisk tjänstgöring som skall ägnas åt reumatologi. F. n. pågår inom ett utredningsarbete i syfte att få fram ett sektorsprogram för vårdsektorn rörelseorganens sjukdomar. Arbetet omfattar planering från både medicinska och sociala synpunkter. Med tanke på att de reumatoiogiska sjukdomarna har ökat betydligt i omfattning är det av vikt att allmänläkarnas utbildning i reumatologi ses över, så att den blir anpassad till de krav som måste ställas. Bristsituationen i vad gäller resurser för reumatikervården torde f. n. vara svårast inom primärvården, den s. k. bassjukvården. Denna måste därför tillföras erforderliga resurser och kunnande på reumatologiområdet. De läkare som tjänstgör vid vårdcentralerna och läkarstationerna har bristfälliga kunskaper om de reumatiska sjukdomarna och om reumatikervården. Detta är ett vitalt utbildningsproblem, som måste lösas . När man gör övervägningar om reumatikervården, bör man överväga vad som kan göras för att förbättra utbildningen i andra närliggande sjukdomar och skador. Det gäller främst: 1. de s. k. nötnings- och förslitningslederna, 2. rygg- och nackproblemen och 3. mjukdelsreumatism (muskelfästesinflammationer, hälsenebesvär m. m.). Ett mycket stort antal personer lider av sådana sjukdomar och skador. Enligt en undersökning vid Lunds universitets nationalekonomiska institution beräknades dessa sjukdomar vålla samhället ekonomiska kostnader på ca . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att uttalar att man vid läkarnas grundutbildning bör beakta nödvändigheten av en förbättring av utbildningen i reumatoiogiska och närbesläktade sjukdomar.
mot · G5021815 · 1982-01-26 00:00:00 — m. fl. Oförmågan att läsa är ett av de allvarligaste hindren för ekonomisk, politisk, social och individuell utveckling. Detta har framhållits av , som också pekar på oförmågan att läsa som ett hot mot den internationella förståelsen och freden. I räknar man med att 700 barn i skolåldern inom en befolkning på 100 000 invånare drabbas av läs- och skrivsvårigheter. I vårt land, med hög teknisk utveckling och ett komplicerat samhälle, är läs- och skrivsvårigheter ett särskilt allvarligt handikapp. Forskare har också visat att det finns samband mellan lässvårigheter och emotionella problem. Många faktorer kan ligga bakom läs- och skrivsvårigheter. Det behövs ett brett program av åtgärder för att komma till rätta med problemet. Dit hör tidig och god information till föräldrarna. I många skolor lämnas föräldrarna till barn med läs- och skrivsvårigheter helt i sticket. De får varken information om problemets natur eller hjälp att veta vad de kan göra för att stödja sitt barn. I stället borde föräldrarna betraktas som en av de viktigaste tillgångarna när det gäller att komma till rätta med läs- och skrivsvårigheterna. och Skola har vid upprepade tillfällen framfört förslag om utredning av frågan om läs- och skrivsvårigheter. har dessa inte lett till några påtagliga resultat. Vi föreslår att genom en framställning till regeringen begär åtgärder i frågan. Detta bör kunna ske antingen genom en särskild utredning eller genom uppdrag till . Åtgärderna bör dels innefatta att utarbeta ett program för åtgärder mot läs- och skrivsvårigheter, dels att utan dröjsmål få fram information till föräldrarna, både en allmän information till alla föräldrar och en mer djupgående sådan till dem som har barn med läsoch skrivsvårigheter. Strävan bör vara att hjälpa föräldrarna att stödja sina barn i deras utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ett program mot läs- och skrivsvårigheter och information till föräldrarna om läs- och skrivsvårigheter. () ()
mot · G5021816 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1816 m. fl. Avslag på förslaget att inrätta ytterligare högskoleenheter I budgetproposition 1981/82:100, bil. 12 s. 367, har vi motionärer med förvåning konstaterat att statliga högskoleenheter skall inrättas i och . För högskoleutbildningen finns nu på dessa orter interimistiska styrelser, och vi kan inte finna något skäl till varför detta förslag presenteras . I uppföljningskommitténs direktiv begärs en förutsättningslös prövning av högskolans institutionella organisation som den administrativa verksamheten skall förbilligas. Kommitténs arbete beräknas vara avslutat . Eftersom kommitténs förslag beräknas framläggas under detta torde regeringen avvakta kommitténs arbete, och det förefaller oss vidare mindre sannolikt att och har uppnått den organisatoriska styrka och det studerandeantal att de f. n. bör få bilda självständiga högskoleenheter. Vi yrkar därför avslag på förslaget att högskolan i inrättas och högskolan i . Mot bakgrund av det anförda hemställs att avslår förslaget att inrätta högskolan i och högskolan i . HANS NYHAGE (m) () () () () () () () () () (m) () () PER STENMARCK (m) G. () i
mot · G5021817 · 1982-01-26 00:00:00 — 1981/82 1817-1824 Motion 1981/82:1817 m. fl. Planeringsramarna för lokala linjer inom högskolan I budgetpropositionen, 1981/82:100 bil. 12 s. 460-462, föreslår föredragande statsrådet en ökning av planeringsramarna för lokala linjer med sammanlagt 500 nybörjarplatser. 150 av dessa platser skulle tillkomma genom omfördelning av resurser inom avslaget. Statsrådet anför vidare: Jag har under avsnittet vissa gemensamma frågor strukit under angelägenheten av att en intensifierad planering för lokala linjer kommer till stånd. Det åligger regionstyrelserna att i samband med medelsanvisningarna noggrant pröva frågan om linjerna motsvarar de krav som kan ställas på dem från utgångspunkten att de skall ge ungdomar yrkesinriktad utbildning och svara mot ett behov på arbetsmarknaden, inte minst i regionen. Jag är medveten om att det kan vara svårt att på den korta tid som står till buds planera nya lokala linjer som kan starta . Jag räknar därför med att de medel jag har beräknat för lokala linjer alternativt skall få disponeras för enstaka kurser som syftar till att ge ungdomar kortare yrkesinriktad utbildning. Vi motionärer anser att ökningen av 500 nybörjarplatser på lokala linjer inte bör genomföras av flera skäl. Statsrådets krav att de lokala linjerna skall noggrant prövas i olika avseenden som utbildningens kvalitet och arbetsmarknadens behov finner vi riktigt, men vi anser att en ytterligare ökning utifrån dessa synpunkter knappast är motiverad. Resultatet kan bli illa genomtänkta linjer med allför liten anknytning till arbetsmarknadens behov. Den tid som står till förfogande av planeringar av linjerna är också enligt vår uppfattning för kort och det kan ytterligare bidra till en kvalitetsförsämring av det slutgiltiga utbildningsresultatet. Regeringen bör i stället noga följa utvecklingen för de lokala linjerna, och de besparingar vi motionärer föreslår i förhållande till budgetpropositionen bör i stället användas till att höja utbildningens kvalitet i högskolan, som inom förändrade resursramar får ta emot ett större antal studerande. De föreslagna platserna på lokala linjer bör därför överföras till allmänna linjer för vilka efterfrågan på arbetsmarknaden är väl dokumenterad och där man har bättre kontroll på utbildningens kvalitet. De linjer som framför allt bör komma i fråga finns på den tekniska sektorn och utbildningssektorn för administration, ekonomiska och sociala yrken med undantag av ekonomlinjen. Den alternativa användningen av medlen för enstaka kurser som syftar till att ge ungdomar kortare yrkesinriktad utbildning kan vi motionärer ansluta oss till. 1 1981/82. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökningen av planeringsramarna för lokala linjer med 500 platser. HANS NYHAGE (m) G. () i () () () () PER STENMARCK (m) ()
mot · G5021818 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1818 m. fl. Enligt 7 § högskolelagen (1977:218) skall utbildningen inom högskolan planeras med hänsyn till samhällets behov av utbildade och individernas behov och önskemål. Utredningen (U1975:14) om studiedokumentation och statistik för högskolan har bl. a. därför lagt fram förslag till förbättringar av prognosverksamheten i sitt betänkande (SOU 1979:80). Förslaget har mottagits positivt av remissinstanserna. Speciellt viktig är givetvis planerings- och prognosverksamheten när det gäller långa och dyrbara utbildningar såsom läkarutbildningen. Det årliga intaget av medicine studerande har ökat kraftigt. togs 304 studerande in, 431 och 1970 956. Fr. o. m. 1972/73 har intaget varit 1 026 . utbildas av varje födelseårgång till läkare, vilket leder till en läkartäthet av 1 på 100 invånare, långt mer än alla rekommendationer och önskemål. Antalet läkare har därför ökat starkt , från 10 1970 till nära 20 1980. föreligger emellertid svårigheter att tillgodose behovet av läkare, särskilt inom vissa geografiska områden och inom vissa spcialiteter, såsom allmänläkarvård, långvårdsmedicin och psykiatri. Med nuvarande utbildningskapacitet kommer antalet läkare att öka till ca 26 000 och ökningen kommer därefter att fortsätta. Privata undersökningar visar på ett överskott av 4 000 läkare . Förändringar av läkarnas arbetstider och arbetsförhållanden kommer naturligtvis att påverka antalet läkare, men eftersom en minskning av antalet utbildningsplatser ger full effekt först , dvs. utbildningstiden för en allmänläkare eller specialist, bör beslut fattas om en ytterligare minskad läkarutbildning. Det kan inte vara rimligt att överutbilda antalet läkare i eftersom utbildningen kostar . per färdig läkare. Den av regeringen föreslagna minskningen av utbildningskapaciteten med 90 platser är ett steg i rätt riktning men eftersom överskottet förmodligen blir stort anser moderata samlingspartiet att en ytterligare minskning med 90 platser är nödvändig. De därigenom frigjorda resurserna bör användas till att förstärka kvaliteten på de utbildningslinjer inom framför allt den tekniska sektorn, vilka från och med /83 får ta emot ytterligare studerande inom ramen för i stort sett oförändrade resurser. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar minska antagningen till läkarlinjen med ytterligare 90 platser samt att därvid frigjorda resurser används som kvalitetsförstärkning för de allmänna utbildningslinjerna inom sektorn utbildning för tekniska yrken. HANS NYHAGE (m) () () () () () () () () () (m) () () PER STENMARCK (m) G. () ()
mot · G5021819 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1819 m. fl. Uppskov med inrättande av den föreslagna rehabiliteringslinjen vid högskolan I proposition 1981/82:100 föreslås att en allmän utbildningslinje, rehabiliteringslinjen, med inriktningar mot sjukgymnastik och arbetsterapi inrättas . Förslaget innebär även att påbyggnadslinjer om 20 poäng inrättas för den del av rehabiliteringslinjen som har inriktning mot arbetsterapi. För linjens inriktning mot sjukgymnastik föreslås inga påbyggnadslinjer. Däremot finns förslag om försöksvis anordnande av fördjupningskurser om 20 poäng inom karaktärsämnena arbetsterapi resp. sjukgymnastik fr. o. m. /84. Utredningsunderlag angående rehabiliteringslinjens innehåll saknas. Föredragande medger detta själv i propositionen (bil. 12 s. 422): Enligt min mening föreligger inte tillräckligt underlag för att ta ställning till avvägningen mellan gemensamt och yrkesspecifikt innehåll i de båda inriktningarna. Trots detta föreslås linjen inrättas! Förslaget om rehabiliteringslinjen stöder sig på 1981:11. Rapporten redovisar endast en utredning av arbetsterapeututbildningen. Ett inrättande av rehabiliteringslinjen innebär en omfattande förändring av utbildningen till sjukgymnast. Enligt vår uppfattning bör ett beslut om inrättandet av linjen uppskjutas till dess tillräckligt beslutsunderlag finns framtaget om linjens innehåll och konsekvenser för yrkesfunktionen. Med stöd av det anförda hemställs 1. att avslår förslaget om inrättande av rehabiliteringslinjen , 2. att hos regeringen begär nytt förslag grundat på erforderlig utredning om rehabiliteringslinjens innehåll. () HANS NYHAGE (m) () () () () G. () i
mot · G5021820 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:1820 m. fl. Inrättande av en professur i religionspedagogik Religionsundervisningen utgör en viktig del bland skolans orienteringsämnen. Vi delar den allmänna synen att denna undervisning skall vara integrerad men anser att ämnet måste få rimlig tid till sitt förfogande. Detta har vi hävdat i tidigare motioner i ämnet. Vi ställer oss också i stort bakom den lösning som tidigare beslutat i detta hänseende. En lika viktig fråga är emellertid den pedagogik som utvecklas kring ämnet. Religionsämnet är liksom samhällsorienteringen värdeladdat. Det kräver såväl goda kunskaper av lärarna som fantasi och inlevelse. Ämnet kan annars bli ointressant. För att ämnet religionsundervisning skall kunna utvecklas i denna riktning krävs att det finns basresurser vid de teologiska universiteten. UHÄ har också begärt att det inrättas en professur i ämnet religionspedagogik. Ämnesområdet religionspedagogik omfattar det sätt på vilket religiösa traditioner förmedlas inom samhället i familj, skola, kyrkor och samfund, politiska och ideella föreningar samt fria gruppbildningar. Det behandlar också den religionsvetenskapliga undervisningens konsekvenser för personlighetsutveckling och religiös mognad, kommunikation och påverkan i ett pluralistiskt samhälle. Det är i det moderna samhället viktigt att människor erhåller goda religiösa kunskaper. Inte bara i utan överallt i världen märks ett allt större intresse för religiösa frågeställningar. Sambandet mellan religion och politik spelar på många håll en avsevärd roll. Frågan om religionsundervisningen har varit upp i en interpellationsdebatt i (). Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar inrätta en professur i religionspedagogik. () () () ()
mot · G5021821 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1821 m. fl. Statsbidraget till , m. m. Regeringen har i sin proposition 1981/82:100 bil. 12 hemställt att Viebäcks folkhögskola, som anordnar extern utbildning under , skall bli självständig folkhögskola fr. o. m. . föreslår emellertid regeringen att statsbidraget till Viebäck och moderskolan skall beräknas efter helt annorlunda grunder än vad som gäller för alla övriga folkhögskolor. Viebäck och skall i själva verket räknas som en skola i statsbidragshänseende. Därmed är den ekonomiska situationen densamma som . Någon ekonomisk vinst för de båda skolorna har icke skett. Vi finner detta otillfredsställande och föreslår att statsbidraget till de båda skolorna beräknas efter de grunder som gäller för andra folkhögskolor och att båda blir, som regeringen föreslår, fristående. Vi finner flera skäl tala för att Viebäck blir självständig folkhögskola och att fullt statsbidrag utgår. Skolan övertogs av den nuvarande huvudmannen sedan den tidigare av ekonomiska skäl tvingats lägga ned verksamheten. Det måste ur alla synpunkter anses positivt att skolan sålunda kunde fortsätta utan avbrott. I ingångsskedet har den nuvarande huvudmannen fått satsa åtskilligt kapital. Skolan sysselsätter omkring 45 personer. I en bygd med låg sysselsättningsgrad är detta en viktig faktor vid bedömningen av samhällets ansvar. Regeringen föreslog redan i förra budgetpropositionen, på förslag, att Viebäck skulle förklaras som självständig.Utbildningsutskottets majoritet förslog emellertid temporärt avslag för att vissa utredningar skulle kunna ske om folkhögskolornas externa verksamhet. godkände utbildningsutskottets förslag och avslog sålunda regeringens förslag. Denna ovannämnda översyn har skett. Utskottets motivering för avslag har därigenom fallit. har också återkommit med sitt förslag att Viebäck skall förklaras som självständig folkhögskola. Den extra kostnad som ett sådant förslag skulle åsamka staten beräknas till . Vi kan inte finna att denna summa kan vara avgörande i en budget på . Det utgående statsbidraget kan bli såväl mindre som högre. Emellertid vill vi peka på en möjlighet till särskild finansiering. Regeringen har föreslagit att 2,5 miljoner skall ställas till SÖ:s förfogande för extra bidrag till de folkhögskolor, som kan påvisa särskild stor differens mellan sökande som antagits och de som verkligen påbörjat studierna. Nya bidragsbestämmelser har införts, och staten beräknas spara ungefär 18 milj. kr., varav sålunda 2,5 miljoner avsätts för vissa ändamål. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa 1. att godkänner regeringens förslag att Viebäck skall bli självständig folkhögskola, 2. att beslutar att fullt statsbidrag skall utgå till enligt folkhögskoleförordningen. () () ()
mot · G5021823 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1823 m. fl. Tidpunkten för inrättande av högskoleenheterna i och Den statliga högskoleutbildningen i har sedan den påbörjades oavbrutet ökat. Ökningstakten skulle troligen varit större om inte osäkerheten om verksamhetens fortsättning funnits beroende på den ekonomiska situationen. Lokalfrågorna har också verkat hämmande och försvårande för verksamheten på grund av dåliga och spridda lokaler. Lokalfrågan har lösts och sker inflyttning i bra och ändamålsenliga sådana. Det är mot denna bakgrund tillfredsställande att utbildningsministern i budgetpropositionen så klart markerar viljan att låta de små högskoleenheterna bestå och utvecklas och att statliga högskoleenheter inrättas i och . I propositionen föreslås att enheten inrättas i och i . Denna rangordning finner vi något underlig när man ser på verksamheten på dessa orter. har innevarande år väsentligt flera årsstudieplatser - på allmänna linjer ca 200 studerande på två linjer medan har ca 45 på en linje. Dessutom har 45 årsstudieplatser på lokal linje, vilket saknar. Totalt har med sina 380 årsstudieplatser något flera elever, större anslagsramar och väsentligt flera anställda. På grund av den stora andelen linjeutbildning i finns redan en organisation som är anpassad till förhållanden inom en etablerad högskoleenhet. Utbildningsministern anför vidare att utbildningsutbudet i och ökat främst i form av enstaka kurser. Detta är beträffande inte korrekt eftersom ökningen av antalet linjestuderande varit mycket betydande och resulterat i att linjestuderande ungdomar klart dominerar över studerande vid enstaka kurser. Av den utbildning som sker i bör särskilt framhållas den s. k. Utvecklingsingenjörslinjen som varit attraktiv för studerande och som uppmärksammats av allmänheten. Dess inriktning stämmer väl överens med vårt framtida behov av högskoleutbildad arbetskraft. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anges beträffande tidpunkten för inrättande av högskoleenheterna i och . () () () () (m) () () () () ()
mot · G5021826 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1826 Utrustningslistan för gymnasieskolans distributions- och kontorslinje En meningsfull undervisning i yrkesinriktade ämnen kräver en praktisk inriktning. En bristfällig utrustning påverkar allvarligt kvaliteten på denna undervisning och är inte förenlig med modern yrkesutbildning. Den utrustningslista för distributions- och kontorslinjen i gymnasieskolan (DK-linjen) som f. n. utgör underlag för beräkning av statsbidraget upprättades vid linjens start . Från skolorna har man krävt att utrustningslistan för DK-linjen skulle revideras. Den materiel som upptas i nuvarande utrustningslista är otidsenlig. Skolorna begär att mekaniska bokföringsmaskiner ersätts med modern . Vidare kräver man att få anskaffa elektriska skrivmaskiner. Man önskar också att eleverna får möjlighet att träna ord- och textbehandling i skolan. Kontor och butiker kommer att datoriseras i allt snabbare takt. Detta ställer krav på att skolan anskaffar nödvändig ADB-utrustning med tillhörande program för att på ett effektivt sätt kunna träna ADB-rutiner i skolan. har en översyn skett av utrustningslistan för DK-linjen. SÖ har hunnit så långt i arbetet att en preliminär beräkning visar att det nya bidragsunderlaget kommer att uppgå till , varav knappt hälften hänför sig till ADB-utrustning. Det innebär alltså en betydande ökning jämfört med de . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att i de särskilda bestämmelser som aviseras i budgetpropositionen beträffande statsbidraget till nyanskaffning av utrustning för data- och mikrodatorteknik i gymnasieskolan hänsyn tas till distributions- och kontorslinjens särskilda behov.
mot · G5021827 · 1982-01-26 00:00:00 — Det svenska utbildningsväsendet har genomgått många och stora förändringar och fram till . Åsikterna varierar om vi genom dessa har fått ett bättre utbildningsväsende; än vi hade . Denna jämförelse är emellertid vansklig att göra av flera skäl, bl. a. därför att alla ungdomar får skolundervisning tills de blir och de flesta också går i gymnasieskola. var det bara en del av ungdomarna i en årskull som gick i skolan. Kunskapsmängden var mindre än den är . Dagens ungdomar kan mer än 1950-talets, men de kan inte samma saker. De som är verksamma som lärare inom högre utbildning klagar ibland på att de studerande har bristande förkunskaper. Tidningarnas löpsedlar har också kunnat berätta att blivande lärare varken kan skriva eller räkna felfritt. Även om dylika påståenden skulle vara sanna bara för en liten del av alla högskolestuderande, så innebär de bristande kunskaperna stora problem för högskolan. Dess utbildningsresurser kan inte utnyttjas på bästa sätt, om man måste ägna tid åt att reparera brister i de studerandes grundkunskaper. Dåliga kunskaper i engelska gör t. ex. att de studerande på vissa linjer inte klarar av att läsa kurslitteraturen. Även om vi kan hoppas på att det kommer att bli bättre när och gymnasiets inriktning på basfärdigheter börjar ge resultat, så kommer det bara att påverka dem som söker direkt till högskolan efter gymnasiet. De som kommer från yrkeslivet når vi inte på detta sätt. För dem saknas fortfarande garantier för att de skall ha tillräckliga förutsättningar att fullfölja studierna. Därför borde det finnas en miniminivå, t. ex. i sättet att uttrycka sig i tal och skrift, i stavningsförmåga och annat för den som skall bli lärare och i sin yrkesutövning vara ett föredöme för barn och ungdomar. Den som söker till hemspråkslärarutbildning måste först genomgå språktest. Den som klarar testen får konkurrera om platserna. Den som inte har ett fullgott språk, får inte vara med och konkurrera, hur fina meriter han/hon än har. På liknande sätt borde det ordnas intagningsprov även till andra högre utbildningar som ett komplement till betygen och som en garanti för en viss miniminivå av färdigheter hos de studerande. Intagningsprovet skall alltså inte ge meritpoäng men väl sålla ut de obehöriga sökandena. Dessa antagningsprov kunde ordnas av resp. högskola eller linje och de bör givetvis vara olika för olika utbildningar. Lärarna inom en utbildningslinje har säkert inga svårigheter att ange vilka färdigheter och kunskaper som är nödvändiga för just deras utbildning och som alltså bör testas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att begär att regeringen utreder frågan om antagningsprov till högskolan.