mot · G5022287 · 1982-03-24 00:00:00 — Motion 1981/82:2287 m. fl. Vissa filmfrågor m. m. 1981/82: lil) Den statliga filmpolitiken har varit föremål för en översyn inom . För att ge denna översyn en bredare förankring, sedermera med särskild inriktning på sådana filmfrågor som aktualiseras i anslutning till att filmavtal löper ut, tillsattes en parlamentarisk beredning. I samband därmed yrkade vpk, som inte beretts plats i beredningen, att filmpolitiken inför 1980-talet borde inordnas under de kulturpolitiska mål fastställt och därmed frigöras från hittillsvarande starka kommersiella bindningar. avslog 1979 detta yrkande med hänvisning till att dessa mål har giltighet även för statens insatser på filmområdet och något särskilt uttalande därför inte var påkallat. Vad beträffar den framtida filmpolitiken utgick utskottet från att statens möjlighet att med större kraft hävda de kulturpolitiska målsättningarna skulle komma att övervägas ingående i det då förestående beredningsarbetet. Året därpå betonade utskottet att det inte kan råda något tvivel om att de kulturpolitiska målen skall gälla som en viktig utgångspunkt för alla statliga insatser på filmområdet, både sådana som övervägs i det aktuella beredningsarbetet och andra. Dessa uttalanden har uppenbarligen på avgörande punkter inte vunnit gehör hos utbildningsministern att döma av den proposition om vissa filmfrågor som regeringen nu lagt fram. Den synes dessutom, vilket är anmärkningsvärt, obemärkt ha passerat förbi den parlamentariska beredningen. Utbildningsministern konstaterar beträffande de filmpolitiska åtgärderna, mer i förbigående och utan ifrågasättande, att organisatoriska och finansiella frågor har ofta lösts på ett annat sätt än inom det övriga kulturområdet, vilket sammanhänger med de annorlunda förhållandena inom filmsektorn. För att de i propositionen föreslagna åtgärderna skall kunna genomföras krävs följdaktligen att marknadskrafterna får hälja inte bara fritt utan även framgångsrikt - ett i sanning annorlunda sätt att utöva kulturpolitik. Det återfinns i propositionen inte en rad som ifrågasätter det ändamålsenliga filmavtal, inte ett ord om hur kommersialismens negativa verkningar inom filmområdet skall motverkas. Förutom avtalet med film- och videobranschen förutsätts propositionen också en ekonomisk insats från . Detta sker utan en antydan om på vilka grunder en sådan insats är befogad. Så vävs näringsoch kulturpolitik, film- och TV-politik samman till en hållningslös mediapolitik på marknadskrafternas villkor! Mot 1981/82:2287 Det finns anledning att anta att lika litet som filmbranschen genom filmavtal tog ett kulturpolitiskt ansvar kommer film- och videobranschen genom det nya avtalet att göra det. Mot bakgrund av att det nya avtalet dessutom vilar på ännu osäkrare ekonomisk grund än det gamla talar i stället mycket för att staten kan tvingas ta det kulturpolitiska och därmed ekonomiska ansvar som regeringen nu avsäger sig. Regeringens förslag att minska bidragsgivningen om intäkterna av den föreslagna kassettskatten minskar är ett tecken på detta bristande kulturpolitiska ansvar. I det nya avtalet förstärks roll som centralt organ för filmen genom att uppgifter som tidigare åvilade departementet förs över till stiftelsen och stiftelsen ges ökade resurser. Men genom avtalet förstärks därmed också marknadskrafternas inflytande på den förda politiken. egen produktion skall omfatta såväl film för biografvisning som filmer som med avseende på format och ämnesinnehåll i första hand är avsedda att distribueras på annat sätt. uppgift skall vara att främja återväxten bland filmarna och slå vakt om genrer som har särskilt svårt att fortleva på marknadens villkor. Möjlighet skall även finnas att besluta om bidrag till en eller flera filmverkstäder och att avsätta medel för förhöjda produktionsgarantier för särskilt värdefulla filmer. Det belopp som enligt det nya avtalet ställs till förfogande för dessa ändamål är dock lägre än enligt det gamla och helt otillräckligt. Dubbelt så mycket avsätts i stället för produktionsgarantier till utomstående producenter. Till skillnad från institutets egen produktion görs här en uppdelning i biografexploaterad långfilm och icke biografexploaterad kortfilm, varav av medlen går till långfilm. Med tanke på att det t. o. m. inom den i övrigt så konservativa filmbranschen visat sig möjligt att på biograf exploatera filmer också av kortare längd måste det berättigade i en fortsatt uppdelning i långfilm och kortfilm ifrågasättas. Genom att riskmarginalen minskas skall branschen än en gång, i vad som synes vara en fåfäng förhoppning, stimuleras till att producera kvalitetsfilm, trots att denna produktion upphörde för ett tiotal år sedan och branschens insatser i stort begränsas till traditionell underhållning som , Sällskapsresan och Tuppen. har tidigare uttalat sig om det angelägna i att upprätthålla och helst utöka filmproduktion i den form och under de villkor filmverkstäder kan erbjuda. Utbildningsministerns skrivning beträffande film- och videoverkstäder ter sig mot denna bakgrund alltför svag och uppdelningen av stödet på dels institutets egen produktion, dels visningsnämnden något ogenomtänkt. Med tanke på den utformning som det nya avtalet fått kan det ifrågasättas om är rätt huvudman för denna verksamhet. Med hänvisning till den vikt som i propositionen läggs vid att utrymme finns för konstnärligt sökande och för experiment med uttrycksmedel och innehåll är det belopp som reserveras för projektbidrag hos konstnärsnämnden obegripligt lågt. Mot 1981/82:2287 De fria teater- och musikgrupperna har på ett genomgripande sätt medverkat till en förnyelse inom resp. område. Det hade varit intressant att få veta hur man i det nu avslutade filmpolitiska översynsarbetet hade sett på en liknande stödform, som för de fria teater- och musikgrupperna, apterad på filmområdet. Men sådana överväganden saknas. I ändamålen för stiftelsens verksamhet sägs ingenting om de kulturpolitiska målen, t. ex. hur kommersialismens negativa verkningar skall motverkas. Däremot sägs i en inledning till avtalet att företag inom film- och videobranscherna på kommersiellt rimliga villkor skall medverka till att värdefulla filmer får en vid spridning. Vidare understryks i propositionen något naivt att ingenting kan ersätta engagemanget och idealiteten hos många lokala kvalitetsfilmvisare. Det borde dock enligt utbildningsministern vara möjligt att genom lämpligt utformade stödåtgärder på olika sätt underlätta deras arbete. På vilket sätt anges dock ej. När det gäller det närmast ohejdade utbudet av videogram av olika slag betonas aningslöst särskilt föräldrarnas ansvar för vad deras barn och ungdomar får se, att föräldrarna hjälper barnen att välja och sovra i utbudet. En utvidgad granskning av de filmer för barn och ungdom som finns att hyra i videogramform förordas dock. Huvuddelen av de insatser som föreslås för att förändra film- och videoutbudet har det vällovliga syftet att främja spridningen av värdefull film. Kostnaderna för dessa insatser uppgår dock endast till av vad som omsätts på film- och videomarknaden. De kan därmed endast förväntas få marginella effekter på det totala film- och videogramutbudet. Vad som saknas är en övergripande politik, som inbegriper både statliga och kommunala insatser, för att på ett mer genomgripande sätt förändra film- och videogramutbudet och en medveten utbildning från förskola till högskola, som syftar till att sätta in dessa medier i sitt kulturella och sociala sammanhang. I propositionen återfinns inte ens något genomtänkt förslag om ansvarsfördelning när det gäller olika former av mediapedagogiskt utvecklingsarbete, endast några föga förpliktigande hänvisningar till gymnasieutredningen, högskolemyndigheterna resp. UHÄ. Det kan i detta sammanhang noteras att UHÄ i samband med propositionen om barnkultur fick i uppdrag att genomföra en kartläggning av hur barnkultur behandlas inom högskolornas samtliga utbildningslinjer. Kartläggningen har ännu ej påbörjats! En växande tolerans mot inslag av porr och underhållningsvåld i film har kunnat iakttas alltsedan filmavtalets tillkomst . På den nu exploderande videogrammarknaden är inslaget av porr och underhållningsvåld starkt markant och har lett till lagstiftning mot spridning av videovåld, om än delvis förhalad av . Biografbyrån har , i samband med gransk Mot 1981/82:2287 ning av filmer med olika grad av knarkpropagandistiska inslag, efterlyst klarare direktiv från regeringen om censurnormernas tolkning. I propositionen finns dock inga antydningar från utbildningsministern om att med hjälp av en skärpning av tolkningen av censurnormerna försöka motverka dessa uppenbart negativa verkningar av kommersialismen. Tvärtom kryper utbildningsministern bakom formuleringar om hur nödvändig yttrandefriheten är för forskares och konstnärers arbete med att vidga vårt vetande och berika våra erfarenheter. Är det filmer som ner i halsen och Motorsågsmassakern han då tänker på? Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att avvisar vad som i proposition 1981/82:111 anförts om inriktningen av de statliga åtgärderna på film- och videoområdet, 2. att uttalar att de kulturpolitiska mål som tidigare antagit också skall ha giltighet för statens insatser på filmområdet, varmed dessa insatser frigörs från nuvarande kommersiella bindningar, 3. att uttalar sig för en kulturlagstiftning baserad på de kulturpolitiska målen och med ett utjämnande ansvar för att dessa mål också genomförs i kommunerna, 4. att hos regeringen begär en utredning av vilka konsekvenser en momsbeskattning av biografbranschen skulle få och vilka kostnader som skulle vara förenade med att de privatägda biograferna överförs i samhällets ägo, 5. att , under förutsättning att film- och videoavtal godkänns, uttalar att tillgången på medel i bör göras oberoende av intäkter från biograf- och videoavgifter genom att staten för en treårsperiod påtar sig ett utjämnande ekonomiskt ansvar för verksamheten på en nivå av 113,5 milj. kr. 6. att med ändring av proposition 1981/82:111 punkt C 2 Filmstöd anslår ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp av vilket 10 miljoner avser egen produktion av film, 7 miljoner till avseende film- och videoverkstäder, 5 miljoner till avseende verksamhetsbidrag till fria filmare/filmgrupper, 5 miljoner till avseende övertagande av nedläggningshotade biografer och . till konstnärsnämnden avseende projektbidrag till konstnärligt experiment- och utvecklingsarbete, 7. att hos regeringen begär a) att en utredning tillsätts med uppgift dels att göra en samlad översyn av film- och videoutbildningen från förskola till högskola, dels att pröva ansvarsfördelning och behov av mediapedagogiskt utvecklingsarbete, Mot 1981/82:2287 b) att i avvaktan därpå för disposition reserveras 3 milj. kr. för detta ändamål, 8. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att klargöra det önskvärda i att på ett bestämdare sätt ifrågasätter inslag av porr och underhållningsvåld vid sin granskning av Film, 9. att vid ett införande av en särskild skatt på tomkassetter uttalar att en tredjedel av statens inkomster av denna skatt bör användas för åtgärder i enlighet med ovannämnda yrkanden. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)