mot · G5021578 · 1982-01-26 00:00:00 — Därför bör en allmän civilrättslig regel införas av innebörd att den som förvärvar en näringsverksamhet, utan att förvärva den juridiska person verksamheten eventuellt bedrivs i, även skall ha att svara för de eventuella förpliktelser mot det allmänna som den juridiska personen eller den tidigare näringsidkaren häftar för. Detta under förutsättning att det allmänna inte kan få ut sin fordran av överlåtaren. Stora summor förs legalt och illegalt ut ur landet . Sätten är många. Vi berör dock inte hela detta komplex i denna motion utan återkommer i annat sammanhang med detta. Med det finns ändock anledning att ta upp ett par speciella områden för behandling. Den ena är möjligheten till mantalsskrivning utomlands. Att falskeligen mantalsskriva sig utomlands är en vanlig väg för skatteflykt. Detta sätt till skatteflykt är vanligen förekommande trots att det finns några fall som rönt stora rubriker i tidningarna därför att de stoppats. Lagstiftningen är på detta område inte klar, utan alltför stor bedömning av tillämpligheten hos domstolarna tycks finnas. Därför föreslår vpk skärpning av lagen så att denna väg till skatteflykt täpps igen för gott. Det andra området som i detta sammanhang inte får dröja är frågan om valutakontrollen. Denna måste också skärpas för att stoppa valutautflödet och bekämpa valutabrott. En skärpt lagstiftning och bättre samverkan mellan olika myndigheter har av fullmäktige i angetts som möjliga vägar. En skärpt kontroll vid tillståndsgivningen till valutautförsel o. d. bör också vidtas. Den översyn som görs av valutakommittén borde forceras och slutföras. Flera förslag har framförts i men avslagits med anledning av att denna kommitté fortfarande arbetar. En sådan fördröjning som sker på detta omnråde tack vare detta får inte accepteras. I detta sammanhang finns det anledning att påminna om det förslag som kommit från BRÅ i PM 1980:4 Informationsutbyte mellan myndigheter. De synpunkter som där framkommer bör i hög utsträckning genomföras. Inom familjelagstiftningen finns flera exempel på möjligheter för makar att uppnå fördelar som sedan kan utnyttjas som led i ekonomisk brottslighet. Mannen äger samtliga tillgångar i äktenskapet, där giftorätt råder. Makarna förordar genom äktenskapsförord att hustruns egendom skall vara enskild. Därefter ansöker makarna gemensamt om boskillnad. Vid den efterföljande bodelningen utgör endast mannens egendom giftorättsgods. Hustrun erhåller i anledning härav hälften av mannens behållna egendom. Därefter förordnar makarna i äktenskapsförord nr 2 att mannens egendom ånyo skall utgöra giftorättsgods. Förfarandet med boskillnad upprepas ånyo, varvid mannens tillgångar reduceras med hälften. När förfarandet upprepats tillräckligt har mannens samtliga tillgångar utan några som helst beskattningseffekter överförts på hustrun. Endast de möjligheter som lagstiftningen ger makarna har utnyttjats. Detta förfarande kan självfallet utnyttjas i samband med att ett företag systematiskt drivs närmare konkurs, eftersom det personliga betalningsansvar som den maken som äger och driver bolaget ådrar sig endast stannar som en icke indrivningsbar post i kronofogdemyndighetens datorer. Resultatet vid utmätningsförsök blir ju endast det att den andre maken är laglig ägare till all egendom i äktenskapet. Någon iakttagbar nedgång i makarnas levnadsstandard brukar inte följa. Förfaranden av detta slag visar på brister i den nuvarande lagstiftningen. Åtskilliga regler om äktenskapsförord m. m. är givna i intresse att skydda utomstående för försök till att inom äktenskapet föra undan egendom från den skuldsatte maken till den andre. Dessa regler är exempelvis krav på registrering av äktenskapsförord. Det visar sig emellertid att detta inte är tillräckligt. som det i och för sig finns ett berättigat behov av att fastslå makarnas ekonomiska oberoende av varandra måste möjligheten att komma åt förfaranden liknande det som ovan beskrivits utredas. Om detta kan ske genom en generalklausul inom utsökningsrätten eller genom särskilda bestämmelser om bulvanskap, får en sådan utredning visa. Inom den ekonomiska brottsligheten utnyttjar man allt som oftast bolagskonstruktioner. Dessa döljer den verklige huvudmannen, och de ansvariga inom bolagen byts ofta ut. Det senare bidrar till att försvåra för de utredande myndigheterna i deras försök att få tag i de ansvariga och att nå företagen för delgivning. Beträffande bolagens styrelser bör därför införas regler av innebörd att delgivning alltid kan ske med den som är registrerad som företrädare för ett bolag, om denna inte anmält till bolagsregistret att han ej längre företräder bolaget. Underlåtenhet att anmäla utträde till bolagsregistret bör straffsanktioneras och bör kunna medföra att ställföreträdaren kan åläggas ett solidariskt betalningsansvar jämte bolaget för förpliktelser som uppkommit i bolaget. Vidare bör revisorernas ställning utredas. F. n. utgör revisorn ett av bolaget utsett organ. Frågan om revisor skall utses av myndighet, t. ex. , bör utredas. I aktiebolagslagen bör kraven skärpas på revisorns kunskaper och lämplighet, så att endast av kommerskollegium godkänd eller auktoriserad revisor skall kunna utses. Vidare bör det fastläggas i lag att revisorn har en skyldighet att löpande utföra s. k. förvaltningsrevision av bolaget. I den nuvarande skattelagstiftningen har regler om s. k. fåmansföretag införts. Ofta består ett fåmansföretag av en person som likaväl hade kunnat utöva sin verksamhet direkt, t. ex. åkeriverksamhet. Det kan på goda grunder ifrågasättas om det är lämpligt att den enskilde skall få begränsa sin ansvarighet på detta sätt. Banker och liknande borgenärer brukar ofta kräva kompletterande säkerhet av bolagsmannen själv. Denna möjlighet har varken den enskilde konsumenten eller skattemyndigheterna. Detta förhållande medför att dessa grupper ofta har svårt att göra sin rätt gällande mot den som verkligen svarar för verksamheten. Det är därför befogat att ifrågasätta det lämpliga i att verksamhet tillåts bedrivas på detta sätt. Regler om ansvarsgenombrott och bulvanskap Fåmansföretagen är endast ett exempel på hur mindre nogräknade personer i skydd av sitt bolag kan lura skattemyndigheter och den enskilde konsumenten. Förutsättningarna att nå den verklige huvudmannen är mycket små, främst på grund av utredningssvårigheter. Frågan om ett uttryckligt lagfästande av möjligheten att genom regler om bulvanskap och ansvarsgenombrott komma till rätta med dessa förhållanden måste utredas. Vpk föreslår härmed att bulvanskapet generellt skall kriminaliseras. Det är ett välkänt faktum hos åklagare, poliser, skatte- och kronofogdemyndigheter att institutet används mycket frekvent inom ekonomisk brottslighet. Ofta kan polisen under brottsutredningar konstatera att styrelsemedlemmar etc. i bolag endast är bulvaner för andra personer, vilka inte är möjliga att identifiera. Bulvanen är ofta svår att binda vid svårare brott då han ofta saknat uppsåt, och han är dessutom ofta på obestånd eller saknar utmätningsbara tillgångar. Bulvanskapet har också den konsekvensen att åtgärder såsom förvärvstillstånd, etableringskontroll, näringsförbud, konkurskarantän etc. blir helt verkningslösa. Bulvanskapet som rättsligt institut torde inte ha någon seriös ekonomisk eller juridisk funktion att fylla. Vi anser därför att en generell kriminalisering av bulvanskapet som sådant bör införas. bör solidariskt betalningsansvar införas för bulvanen och dennes huvudman. Skyddet för det bundna kapitalet För att ett aktiebolag skall få registreras krävs att ägaren betalar in . I mindre bolag finns det sedan ett straffsanktionerat skydd mot att ägaren lånar tillbaka pengarna av bolaget. Inget hindrar emellertid att medlen används i verksamheten, t. ex. för att ta ut lön. Om aktiekapitalet förbrukas utan att annan egendom tillförs bolaget är man i princip skyldig att försätta bolaget i likvidation. Annars riskerar ägaren att ådra sig ett personligt betalningsansvar för bolagets skulder. Såväl likvidationsplikten som utkrävandet av ansvar är försummad. Det finns ett behov av att anpassa det minsta godtagbara beloppet för att få inregistrera eller behålla ett aktiebolag till inflationen. Förslagsvis skall det minsta föreskrivna beloppet vid nyregistrering justeras i förhållande till inflationen. Medan revisors yttrande skall krävas för att bolag som tidigare registrerats skall få fortsätta sin verksamhet vid underkapitalisering. Underkapitalisering bör regelmässigt vara en grund för ansvarsgenombrott. Även andra möjligheter att skydda det bundna kapitalet bör övervägas. För förvärv av hyresfastighet ställs vissa krav om lämplighet m. m. Dessa krav samt tillämpningen av detsamma är långt ifrån godtagbara. Lagstiftningen på detta område måste därför skärpas. Den gällande lagens tillämpning innebär ofta att när hyresgästernas organisation och hyresnämnden avstyrkt resp. avslagit rätt till förvärv har köparen ändå fått rätt till förvärv i bostadsdomstolen. Detta har gällt klart olämpliga och försumliga fastighetsägare, som visat sin olämplighet när det gäller att äga och förvalta hyreshus. Den sökande behöver t. ex. inte ännu styrka att han uppfyller tillståndslagens krav, utan som praxis har hyresgästföreningen eller kommunen måst bevisa motsatsen. Vpk har under en rad av år i rest kraven om skärpningar i tillståndslagen så att dessa olämpliga sökande rensas ut från fastighetsmark Det är en närmast asocial linje som regering och de borgerliga partierna intagit när det gäller möjligheterna till att få förvalta och utsuga på andras boende. Exemplen på olämpliga fastighetsägare skulle kunna göras oändliga. Vpk har i motion om bostadspolitiken till årets föreslagit sådana skärpningar. Kontroll vid upphandlingar av tjänster och entreprenader Inom tillämpas en kontroll av de entreprenörer som eventuellt skall anlitas. Kontrollen görs huruvida densamme har fullgjort, eller fullgör, sina skyldigheter gentemot samhället. Detta kontrollförfarande har haft avsedd verkan. Den entreprenör som inte fullgjort sina skyldigheter har ställts utanför av entreprenad. Detta har medfört att många tidigare syndare nu har tvingats till efterrättelse om de i fortsättningen skall kunna räkna med entreprenader åt . Andra kommuner har följt efter denna åtgärd. Vpk kräver att samma förfarande införs för den statliga upphandlingen. Vidare borde detta även införas generellt för all samhällelig upphandling. Ett förslag i denna riktning borde vara möjligt att under innevarande år förelägga . Nya regler för leverans av mervärdeskatt har införts. De mervärdeskattepliktiga har genom detta förfarande erhållit en omotiverad kredit. Dessutom, och det är det allvarligste, har riskerna för samhället väsentligt ökat så att de uppburna mervärdeskatterna inte komnmer att redovisas och inbetalas. Med vetskap om den förhållandevis höga andelen av allmänna medel som inte kommer samhället till del vid konkurser o. d. är det anmärkningsvärt att de frikostiga reglerna kom till stånd. Vpk kräver därför att de tidigare gällande reglerna återinförs. Beträffande den nu gällande mervärdeskattelagstiftningen har den aktuella rättsskandalen avseende avdragsrätten för s. k. fiktiv mervärdeskatt vid handel med guld och ädelstenar samt frimärken etc. gjort det aktuellt att även se över lagstiftningen i skärpande riktning i denna del. Med hänsyn till de omvittnat dåliga kontrollmöjligheterna föreslås att systemet avskaffas. Som tidigare nämnts föreligger behov av resursförstärkningar inom de myndigheter som har att kontrollera att skattelagstiftningen efterföljs. Regeringens besparingsiver som i så många sammanhang är felriktad slår även fel när det gäller resurserna till de lokala skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna. Därför föreslår vpk ökade medel till dessa verksamheter. Vi menar att en sådan förstärkning rimligen borde betala sig själv om. F. n. torde över 8 000 milj. kr. i restskatter icke inbetalats. Denna tendens har kraftigt tilltagit. Delvis beror det på att resurserna inte räcker till, men också på att de verkligt stora tar mycket resurser i anspråk och att lagstiftningen är bristfällig. Det finns skäl att se över prioriteringen av kronofogdemyndigheternas, KFM, verksamhet. Vpk menar att, i likhet med , en prioritering måste ske på så sätt att särskilda resurser sätts in mot det förhållandevis lilla antal gäldenärer som svarar för huvudparten av skuldbeloppet. Enligt en tidigare redovisning svarar av gäldenärerna för av det totala skuldbeloppet. Detta innebär med nuvarande nivå på skuld att dessa av gäldenärerna (alltså de som är skyldiga restskatt) gemensamt har en skuld på ca 6 500 milj. kr. KFM har enligt gällande regler skyldighet att handlägga ärendena efter den ordning de inkommer. Vpk anser att denna regel bör ändras. Först bör det allmänna prioriteras, och bland detta de ovan nämnda större gäldenärerna. En väg att gå är att tillsätta särskilda avdelningar vid de större KFM för just detta ändamål. Dessa skulle då också utrustas med speciella ekonomiska tjänster. En sådan prioritering måste självfallet vara angelägen då det för samhällets del måste vara avsevärt angelägnare att se till att skattefordringarna drivs in än att kontokortsföretagens samhällsskadliga verksamhet understödjes av de exekutiva myndigheterna. I samband med översynen av rutinerna vid KFM har användningen av data-stöd utökats högst avsevärt. De gäldenärer som är aktuella av KFM har ett skydd i den bristande möjligheten för KFM att utnyttja andra databaser i verksamheten. Det är angeläget att se över möjligheterna att utnyttja och samordna olika databaserade informationskällor i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Vpk förordar att kronofogdemyndigheterna ges en utökad resurs med 36 årsarbeten i enlighet med remissvar. Vidare instämmer vi i det krav om utökningar som länsstyrelserna ställt beträffande de lokala skattemyndigheterna. För att bättre kunna fylla upp till den nuvarande lagstiftningens kontrollkrav måste en utökning komma till stånd. RSV förordar 160 nya tjänster emedan länsstyrelserna krävt 154. Vpk föreslår därför att länsstyrelserna för de lokala skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna erhåller ett anslag om tillsammans 40 milj. kr. för ovan angivna tjänster. De satsningar som görs mot den ekonomiska brottsligheten inom det utredande och lagförande området måste betecknas som klart otillräckliga. Stödet till uppbyggnaden av de speciella EKO-rotlarna måste öka. Detsamma gäller för de särskilda narkotikarotlarna. Vidare krävs ett utvidgat samarbete med de lokala skattemyndigheterna, mervärdeskatteenheterna och tillsynsmyndigheterna för konkurserna. Det stöd som utgår till BRÅ bör förstärkas. BRÅ har genom årens lopp visat sig vara ett effektivt utredningsorgan, och dess verksamhet har lett till flera konstruktiva förslag riktade mot den ekonomiska brottsligheten. Tyvärr har den borgerliga regeringen inte visat sig villig att följa dessa förslag i alla delar. Dessutom föranstaltar regeringen om att lägga ner styrgruppens verksamhet. Detta skulle innebära att man försämrar möjligheterna till utredningsverksamhet som riktar sig emot den ekonomiska brottsligheten. Den samordning som justitieministern förordar inom bör rimligen komma till stånd ändå. Detta till trots är det inte främst en samordningsfråga utan närmare en politisk viljeinriktning om man vill göra den ekonomiska brottsligheten svårare. Denna viljeinriktning har de olika borgerliga regeringarna visat sig sakna. Därför är nedläggningen av den effektiva styrgruppen, med undergrupper, totalt sett närmast att betrakta som en minskning av intresset för översynsarbetet mot ekonomisk brottslighet. Vpk föreslår att regeringens förslag till nedskärningar vid BRÅ avvisas. Med hänvisning till det anförda föreslås* 1. att riksdfågen som sin mening ger regeringen till känna, vad som i motionen anförs om att införa straffskärpning för bokföringsbrott o. d., 2. att som sin mening ger regeringen till känna, vad som i motionen anförs om att sammanlägga skattebrotts- och skattemål i domstol för att korta av behandlingstiderna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna, vad som i motionen anförs om att öka stödet till de s. k. EKOrotlarna, * Se även motionerna 1981/82:1579-1584 4. att som sin mening ger regeringen till känna, vad som i motionen anförs om att fortsätta verksamheten vid och undergrupper. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)