mot · G60244 · 1982-10-19 00:00:00 — Skatteutjämning i landstingskommun (prop. har med stöd av tidsbegränsad lagstiftning landstingskommun erhållit rätt att lämna bidrag och lån till kommuner inom landstingsområdet i syfte att främja skatteutjämning. I proposition 1982/83:4 föreslås denna möjlighet till inomregional skatteutjämning bli permanentad fr. o. m. Ett av en särskild utredningsman framlagt förslag om att samtliga landstingskommuner skulle ges en motsvarande rätt avvisas i propositionen med hänvisning till de negativa synpunkter på förslaget som framförts av en övervägande remissopinion. Enligt vår mening bör skatteutjämning vara en statlig angelägenhet. En skatteutjämning på flera nivåer försvårar en samlad och enhetlig bedömning. Den tenderar att skärpa det totala skattetrycket. Erfarenheterna av provisorisk och försöksvis anordnad inomregional skatteutjämning inom landstingsregion pekar i denna riktning. Otvivelaktigt föreligger dock för vissa av regionens kommuner så speciella förhållanden och så påtagliga ekonomiska bekymmer, att särskilda åtgärder måste vidtas. påpekar bör det i samband med en översyn av de statliga skatteutjämningsreglerna vara möjligt att beakta de speciella problemen i . framhåller, att synnerligen starka skäl bör föreligga om en speciallagstiftning, som särbehandlar en landstingskommun, skall förekomma. förutsätter att en avveckling av den inomregionala skatteutjämningen bör kunna ske varvid dock alternativa former av inomregionalt samarbete, som icke missgynnar de ekonomiskt svaga kommunerna i länet, får träda i dess ställe. har sammanlagt över 800 milj. kr. utgått i form av bidrag inom ramen för skatteutjämningssystemet. Ambitionsnivån i systemet har höjts bl. a. genom att ett särskilt bidrag införts till kommuner med särskilt hög andel invandrare. beräknas bidragen totalt uppgå till ca 235 milj. kr. motsvarande en utdebitering av per skattekrona. Utredningsmannen konstaterar att systemet icke lett till att skillnaderna i skattesats inom regionen minskat. I sammanhanget kan konstateras, att inte någon kommun som erhållit bidrag har sänkt sin utdebitering. Däremot kan en minskning av skattekraftsskillnaderna noteras , något som talar för en avveckling av systemet med inomregional skatteutjämning. Mot systemet talar dessutom riskerna för en volymexpansion i mottagarkommunerna med utnyttjande av erhållna inomregionala bidrag. Riskerna härför får bedömas som mindre om det inomregionala stödet begränsas till långivning. Ett av de skäl som åberopats mot att utsträcka skatteutjämningssystemet till samtliga landsting har varit risken för att landstingen skull etablera sig som någon sorts överkommun i förhållande till berörda primärkommuner. Den risken föreligger otvivelaktigt, även om de gångna årens erfarenheter från just på denna punkt icke ger direkt stöd för farhågorna. Väsentligt är emellertid att visat en tendens att tänja ut sitt verksamhetsområde och genom skilda bidrag och investeringsinsatser tagit sig an uppgifter som lämpligen bort lösas av envar kommun eller genom interkommunal samverkan mellan berörda primärkommuner. Ett antal synnerligen tveksamma satsningar med näringspolitisk motivering har inneburit icke blott slöseri med skattemedel utan också ett landstingskommunalt agerande i överkommunernas form. Rollen har ytterligare förstärkts av uppgift som regionalplanemyndighet. Denna oroväckande utveckling kan sannolikt komma att förstärkas av en permanentning av systemet med inomregional skatteutjämning. Enligt vår mening bör systemet med skatteutjämning i landstingskommun icke permanentas. Riktpunkten bör tvärtom vara att möjligt avveckla nuvarande specialreglering för . Övergångsvis - och i avvaktan på att de specifika problemen i löses inom ramen för ett reviderat generellt skatteutjämningssystem, i sin helhet finansierat av staten - finner vi det rimligt att landstingskommunens möjlighet att i förekommande fall bevilja lån till särskilt utsatta kommuner bibehålls. Rätten att lämna bidrag bör dock upphöra fr. o. m. . Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författningsförslag. Med stöd av det anförda får vi hemställa 1. att avslår proposition 1982/83:4, 2. att beslutar att nu gällande lag (1977:1094) så till vida förlängs och ändras, att landstingskommun fr. o. m. endast får lämna lån - och ej bidrag - till kommunerna inom landstingskommunen.