mot · G5022243 · 1982-03-23 00:00:00 — Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket (prop. 1981/82:143) En plan för alkoholkonsumtionens minskning, är något ytterst betydelsefullt. Om en alkoholpolitik skall kunna fungera i ett mer långsiktigt perspektiv så är en preciserad målsättning för hur snabbt alkoholkonsumtionen skall sjunka helt nödvändig. För en klart angiven målsättning och en bestämd vilja att uppfylla den bör man kunna vinna ett brett stöd. En bred uppslutning bakom målet för alkoholpolitiken är nödvändig om de enskilda åtgärder som är erforderliga skall kunna bli framgångsrika. har alkoholpolitikens målsättningar varit så oklart formulerade och kunskaperna om skadornas verkliga omfattning så bristfälliga att de enskilda åtgärderna ibland verkat hänga i luften. Därför har de kunnat misstänkliggöras av dem som är motståndare till en aktiv alkoholpolitik. En preciserad målsättning för hur snabbt konsumtionen skall sjunka är också nödvändig för att man skall kunna avgöra om politiken är på väg att lyckas eller om ytterligare åtgärder blir nödvändiga. En sådan målsättning kan inte bara gälla den registrerade försäljningen. Den måste avse den verkliga totalkonsumtionen, för det är den som påverkar människors hälsa och bestämmer omfattningen av alkoholskadorna. Eftersom den verkliga totalkonsumtionen inte kan beräknas exakt utan endast uppskattas med något så när stor säkerhet får det accepteras att målformuleringen innehåller en ungefärlig konsumtionssiffra. (Det bör dock bli en uppgift för att utarbeta ett underlag för en bättre uppskattning av den icke registrerade konsumtionen än den som finns tillgänglig.) När målet skall fastställas måste det bli en avvägning, dels när det gäller vad som krävs för att få nykterhetsläget under kontroll, dels när det gäller vad som är möjligt att uppnå . Vi har stannat för att som målsättning föreslå att den verkliga totalkonsumtionen skall minskas med en tredjedel på ett årtionde efter det att fastställt målsättningen (dvs. Det innebär en årlig minskning med i genomsnitt . Jämför man med vad som redan har hänt efter 1976 så kan det här målet inte anses orealistiskt, förutsatt att man verkligen går in för att nå fram till det: Den årliga minskningen av den registrerade förbrukningen var nämligen i genomsnitt ca 3,. Den föreslagna målsättningen innebär att den verkliga konsumtionsnivån nå gon gång skall ha sjunkit till storleksordningen ren alkohol per invånare . Den siffran ligger ganska nära förbrukningen under t. ex. åren 19521954 och 19581960. (Konsumtionen kommer dock att vara fördelad på fler alkoholkonsumenter än .) Den här nivån, som man skulle kunna uppnå om ett årtionde, bör givetvis inte ses som något slutmål. Men blir den verklighet, kommer alkoholskadorna med säkerhet att successivt minska kraftigt. Målsättningen skall också innefatta att en del särskilt skadlig alkoholförbrukning bör minska ännu snabbare än konsumtionen som helhet. Detta gäller särskilt tonåringarnas alkoholbruk. Alkoholpolitiken bör alltså utformas så att åldersgränserna verkligen fungerar så som de är tänkta att fungera. Det bör också påpekas att politiken inte skall inriktas på att nå en minskning av totalförbrukningen genom att den registrerade konsumtionen sjunker mer än den icke registrerade ökar. En befintlig del av alkoholpolitiken som behöver förbättras är vården. Denna försvåras nu av att personer har en i praktiken ovillkorlig rätt att handla på Systembolaget. har också den alkoholskadades möjligheter att finansiera missbruket ökat. De långa sjukskrivningarna har blivit vanligare. Förtidspensionering till följd av missbruk har fått förhållandevis stor omfattning. Om man inte håller människor inlåsta är det naturligtvis omöjligt att fullständigt avskärma dem från alkohol. En del av dem som vårdas för sina alkoholproblem kan också antas skaffa sig alkohol på annat sätt om de inte får köpa den på Systembolaget. Man bör ändå inte bortse från att ganska många människor som får (eller skulle behöva) vård för sina alkoholproblem skulle ha stor hjälp av att inte ha inköpsrätt. Detta gäller inte minst dem som brukar kallas dolda missbrukare och som utgör det stora flertalet av de alkoholskadade. Den ovillkorliga inköpsrätten går inte att ha kvar om andra delar av den befintliga alkoholpolitiken skall kunna följas. En effektivt fungerande möjlighet till avstängning från inköp på Systembolaget bör återinföras. Det ger också möjlighet till bättre kontroll av åldersgränsen och skärpta insatser mot langningen. Avstängning skall gälla en bestämd tid och inte kunna återkallas vare sig från samhällets eller från individens sida. Systembolaget skall till skillnad från hur det gick till inte göra några egna bedömningar av om avstängning är motiverad eller inte. Företaget skall verkställa avstängningen då besked om detta i laga ordning inkommer från myndighet, vårdinstitution eller individ. Avstängningen skall möjliggöra vårdformer där en tids avstängning från inköp förenas med läkarvård, samtalsterapi och andra behandlingsmetoder. All samhällets nykterhetsvård kan naturligtvis inte lämnas på villkor av att den som skall ha vården avstår eller fråntas sin inköpsrätt på Systembolaget. Men det är viktigt att möjligheten till sådana former av kontraktsvård öppnas att landsting, kommuner och ideella organisationer kan utveckla nya vårdformer. Avstängning skall också kunna ske på individens egen begäran. Människor som inser att de håller på att förlora kontrollen över sitt alkoholbruk får då en möjlighet att själva kanske på uppmaning av sina närmaste anhöriga ta ett radikalt steg för att få ordning på sin situation. Möjligheten att själv stänga av sig från inköp ger också utrymme för informella former av kontraktsvård. Läkaren och patienten kan komma överens om att en längre tids behandling skall ske under förutsättning av att den som tar emot vården avstår från inköpsrätten. Avstängning skall även kunna ske sedan någon intagits för vård enligt den nya lagen om vård av missbrukare. Det handlar här om personer som fullständigt tappat kontrollen över drickandet. Avstängningen kan föra vården mera meningsfull. Avstängning skall vidare kunna ske på begäran av domstol eller av kriminalvårdsmyndighet, då föreskrift om detta kopplats till beslut om skyddstillsyn eller villkorlig frigivning. Avstängning bör också kunna ske av personer som döms för langning eller för alkoholbetingade brott såsom rattfylleri. En legitimationskontroll som upprätthåller dessa regler bör införas, och den innebär då en skärpt kontroll av den gällande ådersgränsen. Formerna för de här föreslagna åtgärderna bör skyndsamt utredas, det bör dock förutsättas att man undviker spärrlistesystemet med den utformning av avstängningsmöjligheten som tidigare tillämpats. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att ger regeringen till känna vad som ovan anförts om målet för alkoholpolitiken, 2. att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om avstängning från inköp hos Systembolaget, i enlighet med vad som ovan anförts.