ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502824 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Den svenska möbelindustrin bör ges möjlighet att få ökad avsättning för sina produkter. Statens industriverks utredning, Svensk möbelindustri inför 1980-talet, gör antagandet att möbelindustrin första hälft kommer att minska i volym. Exportmarknaden kommer också att vara vikande. Anledningarna till att möbelindustrin inte expanderar är sjunkande reallöner och stagnation i byggandet. Efterfrågan på möbler i offentlig miljö har också minskat beroende på statens och kommuners besparingar. Vad som också är ägnat att allvarligt oroa är att importen av utländska möbler väntas öka. Till detta bidrar att utvecklingen i detaljhandeln går mot ökade marknadsandelar för varuhuskedjor och fackhandelskedjor som försäljer den största andelen av importerade möbler. Det är angeläget att stimulera svensk industri och få allmänheten att i större utsträckning köpa svenska varor. Som ren konsumentupplysning borde ursprungsmärkning på möbler vara obligatorisk så att kunderna själva kunde förvissa sig i vilket land en viss möbel var tillverkad. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om ursprungsmärkning av möbler. () () () ()
mot · G502825 · 1982-01-21 00:00:00 — Utvärdering av förbudet mot reklam för alkoholdrycker har alkoholkonsumtionen genomgått en intressant förändring och minskat markant. Denna minskning är väl dokumenterad och har rönt ett stort internationellt intresse. Den totala alkoholkonsumetionens samband med alkoholskadornas utveckling är väl säkerställd, även om det dessvärre förhåller sig så att skadorna inte läks lika snabbt som alkoholkonsumtionen minskar. Denna gynnsamma utveckling måste förstärkas och åtgärder sättas in på olika samhällsområden för att ytterligare minska konsumtionen, då det utan överdrift fortfarande med fog kan påstås att alkoholen är ett av vårt lands största sociala problem. har vi haft ett förbud mot annonsering och utomhusreklam för alkoholdrycker, klass II undantaget. Lagstiftningen har säkerligen bidragit till att avglorifiera alkoholen, även om den nuvarande lagstiftningens utformning måste betraktas som tämligen vag. En av lagens brister är självklar, nämligen att det inte finns någon straffsats för överträdelser, utan dessa beivras genom i form av vitesföreläggande. har en rad företag överträtt gällande bestämmelser, allt i den uppenbara avsikten att stimulera till ökad alkoholkonsumtion. De stora ekonomiska intressen som finns i alkoholhanteringen kommer sannolikt alltid att pröva nya vägar för att uppnå en maximal vinst, trots att dessa står i motsats till samhällets uttalade alkoholpolitiska målsättning. Marknadsföringsåtgärderna har flyttat in på andra områden, och metoderna har blivit alltmer sofistikerade. Det borde nu vara dags att utvärdera de totala effekterna av hur reklamförbudet verkat, vilka brister som finns och vilka positiva resultat som kan avläsas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att en utvärdering av lagstiftningen om reklamförbud mot alkoholdrycker genomförs. () ()
mot · G502826 · 1982-01-22 00:00:00 — och ningen i glesbygd För att små samhällen skall kunna leva vidare fordras att invånarna har tillgång till grundläggande servicefunktioner som skola, butik, post och hälsovård. Drivmedelsförsörj ningen i glesbygd är också en mycket viktig fråga. Avstånden mellan bostaden och skilda serviceinrättningar, t. ex. bensinförsäljningsställe, är viktig för konsumentens hela situation. Dessa avstånd har ofta en avgörande betydelse för hur hushållen tvingas fördela sina ekonomiska och tidsmässiga resurser. Av flera anledningar är det angeläget att drivmedelsdepåer finns tillgängliga så nära förbrukarna som möjligt. Det tar tid att behöva köra extra långt för att tanka sitt fordon, och det blir också en särskild kostnad för glesbygdsbon. Denna kostnad märks så mycket mera som drivmedelspriserna stiger. Från handelns sida centralt och lokalt från bensinmacksinnehavare uttalas farhågor för den prispolitik bensinbolagen tillämpar. a. har påståtts att handlare tvingas betala samma pris som han har rätt att ta ut av konsumenten. Bensinhandlare i glesbygd skulle i extrema fall inte ha fått någon kostnadstäckning. I en undersökning som statens pris- och kartellnämnd redovisade fanns dock ej några sådana extremfall. Faktum kvarstår dock att bensinbolagen för en mycket hård prispolitik mot handeln i glesbygd. Man får ta erbjuden öresmarginal eller ställas utan bensin. Det kan redovisas fall då leverans vägrats. Av den tidigare nämnda framgår att vid tiden för undersökningen vissa lanthandlare hade /l=l,. Detta kan inte vara tillfredsställande ersättning för dels egen pump, besiktning, betjäning och kapitalkostnader. Det är en viktig glesbygdsfråga att bevaka att inte agerandet från bensinbolagens sida tvingar till nedläggningar av erforderliga depåer ute i de svenska bygderna. Statliga myndigheter har att föra förhandlingar med oljebolagen om bl. a. priser och beredskapslagring. Vid sådana förhandlingar bör drivmedelsförsörjningen i glesbygd beaktas. Med anledning av vad som anförts i motionen hemställs att uttalar att regeringen bör med skärpt uppmärksamhet följa utvecklingen av drivmedelsförsörjningen i glesbygd.
mot · G502829 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:829 m. fl. Gevärsfaktoriet inom förenade fabriksverken Vid gevärsfaktoriet i utgjordes /80 den totala faktureringen till av militärmateriel och av civil produktion. har detta svängt så att siffrorna är de omvända. Detta ser vi som en positiv utveckling främst med tanke på att kunna upprätthålla sysselsättningen för de anställda i då försvarets efterfrågan på försvarsmateriel minskar. Man bör dock inte förbise att gevärsfaktoriet fortfarande har utvecklingsavdelning och personal med stort kunnande och yrkesskicklighet i vad gäller finkalibriga vapen. FMV har avslutat prov med ett vapen AK5. Vid proven testades ett belgiskt vapen FNC och ett vapen utvecklat vid gevärsfaktoriet AK890. Vilket vapen som än inköps förutsätter vi att vapnet tillverkas i och vid gevärsfaktoriet. Med tanke på den insyn som bör finnas över ett företag, som skall utveckla, tillverka och försälja försvarsmateriel bör så länge vapen för militärt bruk framställs där, gevärsfaktoriet drivas som en enhet inom det affärsdrivande verket förenade fabriksverken Industriministern har i budgetpropositionen 1981/82 bilaga 17 fäst uppmärksamheten på att FFV:s främsta uppgift är att under krav på lönsamhet tillgodose det svenska försvarets efterfrågan på tillverkning och underhåll av försvarsmateriel som FFV har på sitt program. Eftersom försvarets efterfrågan på sådana tjänster minskar kan FFV därför få svårt att upprätthålla nuvarande sysselsättning inom sina enheter. Vi föreslår därför att en översyn företas i vad gäller beslutsgången vid inköp av försvarsmateriel och underhåll med sikte på att maximalt utnyttja kapacitet och kunnande inom de egna enheterna. Med hänvisning till denna motivering hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om gevärsfaktoriets verksamhet inom förenade fabriksverken. (FFV). () () () () () ()
mot · G502832 · 1982-01-21 00:00:00 — Slopande av kravet på näringstillstånd för utländsk medborgare Utländska medborgare får inte driva näring i utan särskilt tillstånd. Utländsk medborgare som är bosatt i och har permanent uppehållstillstånd (bosättningstillstånd) eller är medborgare i , , eller behöver inte sådant tillstånd. Ansökan om näringstillstånd ges in till i det län där verksamheten huvudsakligen är avsedd att drivas. Efter utredning, där hör polis, kronofogde och social centralnämnd, sänds ansökningshandlingarna tillsammans med yttrande till kommerskollegium för beslut. Handläggningen regleras i lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket, kungörelsen (1968:556) om näringstillstånd m. m. och utlänningslagen (1954:193 omtryckt 1978:361). Enligt anvisningar och praxis tillämpas en mycket generös bedömning. De nuvarande reglerna i fråga om medverkan bör kunna slopas då dessa på grund av den liberala tillämpningen inte fyller någon reell funktion. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om slopande av näringstillstånd för utländsk medborgare.
mot · G502837 · 1982-01-19 00:00:00 — 1981/82 837-840 och stöd till kommunala industrilokaler En viktig förutsättning för en positiv utveckling av näringslivet, inte minst den mindre och medelstora företagsamheten, är att det har tillgång till tidsenliga och rationella lokaler. Kommunerna har ett betydande intresse av att lokalfrågorna kan lösas på ett tillfredsställande sätt. F. n. kan kommuner inom stödområdena 4-6 erhålla bidrag vid uppförande av industrilokaler för uthyrning. Även i områden utanför dessa delar av stödområdet finns stora behov av produktionslokaler. I anledning av bl. a. en motion från undertecknad till 1980/riksdag uttalade kan det finnas skäl att bevilja stöd i några ytterligare kommuner som är speciellt utsatta på grund av strukturomvandlingen och som inte uppfyller stödområdesvillkoret. Utskottet tänker främst på kommuner i Bergslagen men även andra kommuner som är särskilt hårt drabbade av strukturomvandlingen bör kunna komma i fråga för stöd. (AU 1980/81:23) Denna uppfattning gavs regeringen till känna. Regeringen har utfärdat en författning i enlighet med beslut. (SFS 1981:685) Där sägs i 13 a §p. 2 om särskilda skäl finns besluta om stöd enligt 12 § första stycket 2 för uppförande av industrilokaler till kommuner utanför stödområdena 4-6, främst i Bergslagen, som särskilt hårt drabbats av strukturomvandlingen i stålindustrin och gruvnäringen. Denna författning har genom sin utformning fått en snävare tillämpning än vad som var avsikten med beslut. Det har visat sig praktiskt omöjligt att få stöd utanför Bergslagen. Detta har t. ex. försämrat möjligheterna i att vidta åtgärder för att motverka effekterna av strukturomvandlingen inom skogsindustrin. Enligt vår mening bör det därför av författningen framgå att även andra kommuner än kommuner i Bergslagen bör kunna komma i fråga för stöd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att av författningen klart skall framgå att kommuner som är särskilt hårt drabbade av strukturomvandlingen bör kunna komma i fråga för stöd till kommunala industrilokaler i enlighet med vad som anförts. () . () 1 1981/82.
mot · G502840 · 1982-01-22 00:00:00 — Ökade möjligheter till deltidsarbete Deltidsarbete passar bäst för allt fler människor och upplevs som en standardökning. Det är så mycket man behöver och vill göra utanför arbetsplatsen, många uppgifter som också är livsviktiga för att samhället skall fungera. Fler deltidsjobb skulle innebära att fler människor fick lönearbete och minska arbetslösheten. Det måste vara bättre att dela på de jobb som finns än att några skall arbeta för mycket och andra inte alls få lön. Det är lättare att utvecklas som människa när man arbetar mångsidigt. Ändå är det svårt att avancera till ansvarsfulla poster för den som inte på heltid, och mer än så, går in för ett enda jobb. En sådan smalspårighet borde inte vara meriterande till högre tjänster. Arbetsgivare brukar föredra att folk arbetar heltid framför deltid. De administrativa kostnaderna stiger ju fler som är anställda; ju fler som skall informeras, desto mer tungrott kan arbetet bli. De direkta kostnaderna för lön och sociala utgifter påverkas däremot inte, bara den lilla avgiften till företagshälsovård. Eftersom det skulle innebära stora fördelar för samhället om deltidsjobb fanns till alla som ville ha det, bör staten underlätta detta. En utredning bör tillsättas som tillsammans med några intresserade privata och offentliga arbetsgivare och anställda lägger fram förslag till hur detta kan ske. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om metoder att skapa fler deltidsarbeten.
mot · G502842 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. har fått ett allt svårare sysselsättningsläge och prognoserna pekar på en starkt ökande arbetslöshet. Från myndigheternas sida krävs en ökande rörlighet bland arbetstagarna. är med den struktur som landskapet har att betrakta som ett arbetsområde. Detta visar sig också på antalet pendlare som är över en kvarts miljon människor - resor inom resp. tätort ej inräknade. Ett väl utbyggt underhållet vägnät är det första villkoret för att underlätta rörligheten för såväl anställda som företag. Det här anförda kräver ett vägnät anpassat till boendeorter och bebyggelseplaner som medger snabba transporter i trafikstråk genom landskapet. Tyvärr finns dessa möjligheter i ringa omfattning. Konstateras kan dock att viss utbyggnad av dessa trafikstråk sker. Än värre är situationen då det gäller medelstora och mindre vägar, speciellt i mellersta och sydöstra . Under en lång följd av år har de båda vägbyggnadsanslag varit i underkant trots vikande sysselsättning. Då har ett av de svåraste sysselsättningslägena i landet bör detta beaktas vid fördelningen av väganslagen till fördel för de båda . Det är därför ett oeftergivligt krav att vägplanering, vägutbyggnad och vägförbättringar i omgående forceras för att skapa ett rundare och därmed öka möjligheterna till rörlighet, utveckling och expansion. En god standard på vägnätet är av väsentlig betydelse för vårt näringsliv och för de många människor som , individuellt eller kollektivt, måste färdas på vägarna. Till en god standard räknar vi också de resurser som krävs för att vidmakthålla denna. Det är därför av vikt att resurser både personellt och maskinellt utnyttjas fullt ut. Den allmänna neddragningen av vägunderhållet är helt förkastlig då dåligt underhållna vägar okar olycksfrekvensen och därmed sjukvårdskostnader m. m., ökar underhållskostnader på fordon och därmed transportkostnader. I rådande arbetsmarknadsläge bör beredskapsmedel i största möjliga utsträckning användas för vägändamål inom de båda . Det är viktigt att sysselsättningsskapande åtgärder genom beredskapsarbete utförs där samhället får ut den största framtidseffekten. Hit hör vägbyggandet. Enligt uppgift utnyttjas beredskapsarbeten i viss omfattning, men detta borde kunna utökas betydligt och då bl. a. på mindre arbetsintensiva arbeten på mindre och medelstora vägar. Det är av vikt att inte bara personal har full sysselsättning utan att friställning av anläggningsarbetare inom den privata sektorn också förhindras genom igångsättning av vägbyggen och vägförbättringsarbeten. Genom en ökad anvisning av beredskapsmedel till vägarbeten av olika slag och därmed skapandet av viktiga och meningsfulla arbeten bör arbetslösheten inom bl. a. denna yrkeskår förhindras, som allmänhetens berättigade krav på bättre vägar och därmed ökad rörlighet tillgodoses. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer att statens vägverk ges i uppdrag att i samverkan med utföra ett ökat antal vägarbeten i med beredskapsmedel i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () P.O. () () () ()
mot · G502843 · 1982-01-22 00:00:00 — Arbetsmarknaden präglas f. n. av ökade svårigheter för arbetslösa att finna arbete. Staten, kommuner, landsting och arbetsmarknadens parter har på olika sätt försökt att medverka till att bereda ungdomarna, som är särskilt utsatta, arbete, praktik eller utbildning. En person som blir arbetslös befinner sig i en mycket besvärlig situation. Forskningsresultat visar att arbetslöshet ofta leder till missbruk och psykosociala problem, som kan leda till en total utslagning från arbetsmarknaden. I en situation med ökande arbetslöshet är det därför viktigt att man försöker finna nya lösningar för att lindra verkningarna av en arbetslöshetsperiod. Ålsta dagfolkhögskola i har kommit med ett förslag om att anordna folkhögskolekurser för arbetslösa. Tanken är att arbetslösa skall ges möjlighet att studera som de får ersättning från arbetslöshetskassa. Kursdeltagarna skall stå till arbetsmarknadens förfogande genom att förbinda sig att avbryta studierna så snart ett arbetstillfälle erbjuder sig. Studierna får inte hindra att kontakterna med arbetsförmedlingen fortsätter. En sådan konstruktion har inte visat sig genomförbar eftersom den synes stå i strid med tillämpningsföreskrifterna till lagen om arbetslöshetsförsäkring. Med tanke på den svåra situationen för många arbetslösa, med risk för isolering och utslagning, anser jag att det är angeläget med en sådan ändring av tillämpningen av lagen om arbetslöshetsförsäkring att möjlighet till utbildning öppnas även om den sker på heltid. Med hänsyn till den grundläggande regeln att den försäkrade skall vara oförhindrad att ta anställning skall här på nytt understrykas som oeftergivliga villkor att utbildningsdeltagarna fortsätter att besöka arbetsförmedlingen och avbryter utbildningen om lämpligt arbete erbjuds. Det kan invändas att arbetslösa har möjlighet att få sina utbildningsbehov tillgodosedda genom arbetsmarknadsutbildningen. Självfallet skall den utbildningsvägen tillgripas när detta behövs för att förbättra den arbetslöses ställning på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildning kan emellertid inte vara aktuell av olika skäl, t. ex. därför att den arbetslöse redan har utbildning och erfarenhet inom ett yrke och arbetslöshetstiden bedöms vara övergående. I fall av det slaget kan utbildning i andra former vara ett alternativ. Under alla förhållanden synes det vara rimligt att de arbetslösa får möjlighet att delta i meningsfulla aktiviteter i stället för att hänvisas till påtvungen sysslolöshet de går utan arbete. Att den möjligheten utnyttjas bör inte hindra att ersättning från arbetslöshetskassa utgår om, som ovan sagts, betryggande villkor ställs upp för att tillgodose grundregeln inom försäkringen att de arbetslösa skall vara beredda att återgå i arbete så snart lämplig anställning kan erbjudas. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att ersättning från arbetslöshetskassa bör utgå även i de fall då arbetssökande deltar i utbildning under de förutsättningar som angivits i motionen.
mot · G502844 · 1982-01-21 00:00:00 — m. fl. Ökade möjligheter för arbetshandikappade att tillhöra den reguljära arbetsmarknaden En lång rad åtgärder har vidtagits för att förbättra de handikappades ställning och ekonomiska förutsättningar att leva ett så långt möjligt normalt liv. Inte minst har samhällets strävan varit att på skilda sätt öppna arbetsmarknaden för de handikappade. Lönebidrag är ett viktigt arbetsmarknadspolitiskt instrument för att skapa fler arbetstillfällen för handikappade. För dem som anställs inom kommuner, landsting och företag utgår ett bidrag på av lön och lönebikostnader . Därefter trappas det ned till 50, 50 och för att sedan upphöra. Då en allmännyttig organisation är arbetsgivare utgår ett bidrag på . I statliga myndigheter är bidraget . För gravt handikappade, vilka utplaceras från verkstäder inom Samhällsföretag, kan bidrag utgå . F. n. är utslussningen från Samhällsföretag till den reguljära arbetsmarknaden alltför låg. slussas ut, medan undersökningar visar att vill lämna de skyddade verkstäderna för den reguljära arbetsmarknaden. En utslussning från Samhällsföretagsskyddade verkstäder till den reguljära arbetsmarknaden försvåras av att det samhälleliga stödet då förutsätts kunna upphöra. Den skillnad som f. n. finns beträffande stöd till Samhällsföretag, där stödet är kontinuerligt, och anställning på den reguljära arbetsmarknaden med lönebidrag utgör ett hinder för en riktig och angelägen utveckling. Samhället och den arbetshandikappade har ett gemensamt intresse av att detta hinder kan elimineras. Enligt vår mening finns goda skäl att underlätta övergång från Samhällsföretag till anställning med lönebidrag. Stödformerna bör justeras så att de bättre tillgodoser de handikappades egna önskemål och den övergripande målsättning Samhällsföretag i detta avseende enligt skall arbeta efter. Ett väsentligt förbättrat lönebidragssystem för särskilt svårt handikappade skulle - förutom att underlätta övergång från Samhällsföretag - också kunna användas som ett alternativ till placering där. Det skulle innebära ett mer flexibelt åtgärdssystem än det nuvarande och medföra att fler handikappade kan få arbete inom samma medelsram. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för anställning med lönebidrag i syfte att underlätta arbetshandikappades övergång från Samhällsföretags skyddade verkstäder till den reguljära arbetsmarknaden. () ()
mot · G502845 · 1982-01-21 00:00:00 — Motion 1981/82:845 Ett nytt polishus i Inte heller har medel kunnat anslås i budgeten till det färdigprojekterade polishuset i . Detta har upprört de människor som på ett eller annat sätt är berörda av förhållandena i de nuvarande lokalerna, som är klart dåliga och undermåliga. Dessa har också varit föremål för synnerligen kritiska uttalanden efter en rad inspektioner från olika myndigheters sida. Klagomålen har gällt råttor i vissa utrymmen, dåligt ventilerade arrestlokaler med onormalt låga inomhustemperaturer och motsvarande höga temperaturer . Omhändertagna måste föras till och från lokalerna genom en bostadsfastighets vestibul, vilket uppfattas som integritetskränkande. Dessutom är lokalerna trånga och otidsenliga samt uppdelade på ett flertal ställen. Allt detta är väl känt av hälsovårdsnämnden, yrkesinspektionen, , , och , vilka alla på plats konstaterat och kritiserat lokalförhållandena i polisdistrikt, och behöver därför inte närmare utvecklas. Det går även att läsa härom i tidigare motioner till . Vad som är nytt är att inga kvinnliga poliser kan tjänsteplaceras i de nuvarande polislokalerna i , som således saknar kvinnlig polispersonal f. n. säger , att den myndigheten inte är någon jämställdhetsombudsman, men en kvinnlig polis placeras i kommer man att slå till. Det är de dåliga omklädningsutrymmena som är den direkta orsaken. Klädskåpen är placerade i en tjänstekorridor. Någon annan plats för omklädning finns inte tillgänglig. Polischefen i distriktet påpekar i en tidningsintervju att poliskåren nu är så stor att proportionellt skulle ha flera kvinnliga poliser, men varje gång tjänster fördelas undviker man att placera en kvinna i . På så sätt sopar man problemet under mattan. Detta är således en form av diskriminering av den kvinnliga delen av den svenska poliskåren och strider också mot jämställdhetslagen. har dessutom föreskrivit att tjänstehundarna inte får förvaras i tjänsterummen längre. Därmed kan inte heller hundförare och hundar placeras i polidistrikts nuvarande lokaler. Utöver ovan beskrivna förhållanden tillkommer kommunens krav att få bebygga den för bygget iordningställda och reserverade tomtmarken i , en tomtmark som tagits i anspråk för andra ändamål, om kommunen anat hur länge det skulle dröja innan bygget skulle komma i gång. Slutligen är det sysselsättningsläget i och hela Östgötaregionen som är i ett synnerligen bekymmersamt läge. Totalt är arbetslöshetssiffran i länet f. n. ca 7 000, varav 700 byggnadsarbetare. har siffran för arbetslösa byggnadsarbetare stigit med ett par hundra, och någon ljusning förväntas ej. Då något anslag ej tagits upp under äskanden, återstår inget annat än utnyttjande av anslag för sysselsättningsskapande åtgärder för vilket ovannämnda skäl talar. Även med sin otroligt besvärliga arbetsmarknad bör få del av tillgängliga AMS-medel. Med hänvisning till ovanstående motivering hemställs att beslutar att hos regeringen begära sådan fördelning av anslaget B 4. Sysselsättningsskapande åtgärder inom verksamhetsområde att igångsättning av nytt polishus i kan ske .