mot · G502207 · 1982-01-12 00:00:00 — , är några vanliga uttryck för produkterna från växten Cannabis Sativa. De fantasieggande skivkonvoluten beskriver ofta på ett tydligt och omisskännligt sätt vad skivan handlar om. Flera intervjuer i massmedia med olika artister hjälper därutöver till att föra ut budskapet och motiven varför drogen är väsentlig. Andra aspekter i frågan som dragits fram i debatten är att stora musikevenemang där vissa musikgrupper eller enskilda artister framträder kan ge upphov till flumfester. Detta t. ex. enligt en artikel i - Drogmissbruk tvingar oss tacka nej till storstjärnor. I artikeln berättas att ledning tackat nej till ett framträdande på av PeterTosh. Av drogpolitiska skäl, förklarar artistchefen . Artikeln fortsätter så här: Polisen har sagt att vi ska undvika destruktiva artister. Tosh representerar en drogkultur, även om det finns kulturella skäl till hans marijuanabruk. Det kan bli en flumfest av en konsert med en artist av Tosh typ, menar polisen. Grönan har också tackat nej till och . Ovan har talats om risker för att vissa musikevenemang kan utvecklas till flumfester inom publiken. I material sammanställt av Norrmalmspolisens fackliga sektion Vd 1 beskrivs ett fall där musikerna själva krävde att före varje föreställning få en viss mängd narkotika! I sin skrivelse till regeringen anför Norrmalmspolisen bl. a. följande: timade något mycket anmärkningsvärt i musikvärlden En i stationerad reggaegrupp föreslog ett kontrakt med en svensk arrangör vilken accepterade villkoren. Tio framträdanden var bokade . Gruppen krävde i sitt kontrakt att arrangören skulle tillhandahålla 3 OZ of MAKA (85,cannabis) före varje föreställning. Till gruppen närstående personer förklarar att det ingår i deras livsstil att bruka (missbruka) cannabis. Helt följdriktigt är titeln på deras tredje LP i knuten till . På grund av en observant ombudsman vid , avd. 1, stoppades gruppens framträdanden. I debatterna om droger och musik har åsikter också uttalats som går ännu längre vad gäller de skadeverkningar som vissa musikgenrer i sig skulle kunna ge upphov till. Som exempel följer här ett utdrag ur en artikel i och Narkotika om Ungdomarna på 'maria. (Nr 4/1981). Vårdarna /på ungdomsavdelning/ berättar att man har bestämt att ingen får ha med sig egna kassettband till bandspelaren. förklarar hur det är. De säger att det finns ett mycket starkt samband mellan droger och musik, att vissa låtar kan riva upp minnen och åstadkomma ett sug efter knark. En kvinnlig vårdare säger att också hon undrade i början men att hon nu ändrat uppfattning. För dessa ungdomar betyder musiken någonting annat än för andra. Den är för dem i de flesta fall förknippad med drogmissbruket. Dessutom kan de intagna fly in i musiken när man försöker prata med dem, tillägger hon. Den regionala och lokala utvecklingen För att söka belysa vilka problem som kan uppkomma på det kommunala planet, har vi valt att redovisa situationen i två av landets regioner, nämligen och . Situationen där är intressant mot bakgrunden av länens speciella struktur i motsats till utpräglade storstadsmiljöer. Narkotikapolisen i har i en offentlig utredning (DsS 1978:2) redovisat sin kännedom om narkotikamissbruket. hade företagits ca 125 förundersökningar som gällt personer som varit misstänkta för narkotikabrottslighet. Hade polisen haft som målsättning att nå alla dem som använder narkotika beräknas antalet anträffade missbrukare ha kunnat stiga till omkring 500 personer. beräknar polisen att antalet missbrukare i stigit till mellan 700 och 800 personer. När det gäller antalet ungdomar som antas ha prövat narkotika, anses uppgivna antal sannolikt uppgå till tre eller fyra gånger så många. Narkotikapolisen har haft intensiv spaning på narkotikamarknaden i länet, och i anslutning till utredningen har en lång kedja som sträcker sig från tvärs över hela till och till kartlagts. Via smugglades enligt vad som framkom i utredningen över cannabisharts från och spreds ut över hela . Cannabisharts av högsta kvalitet med ett gatupris av /g, eller totalt 1,6 milj. kr. I narkotikautredningen, rörande de 17 personer som varit häktade misstänkta för omfattande narkotikahandel i och där ett 50-tal personer varit inblandade, påpekades att cannabisextraktet, det senaste populära narkotikapreparatet s. k. cannabinol, dominerat marknaden. Cannabisextrakt eller cannabinol är ett koncentrat av cannabisharts. Det är en svart trögflytande olja som utvinnes ur den vanliga cannabishartsen med hjälp av lösningsmedel. Den innehåller upp till tio gånger mer verksamt gift än vanlig cannabisharts. Vid för stora doser kan den vara livshotande. Cannabinolen kan droppas i tobak och rökas vilket är det vanligaste. Den kan också droppas på vanliga cigaretter. I utredningen framkom att missbrukare också hade ätit av cannbinolen genom att den strukits på bröd. Huvuddelen av narkotikan har försålts och marknadsförts i och . Det kunde konstateras att flera av missbrukarna allvarligt skadats av sitt missbruk. har i samarbete med polisen upprättat s. k. kontaktmän mellan polisen och sociala myndigheter för att på ett tidigt stadium, då missbrukarna är motiverade för vård, kunna slussa in dem i de vård- och rehabiliteringsalternativ som finns. Den nya sekretesslagen förhindrar dock ett samarbete mellan polisen och socialförvaltningarna för att bekämpa narkotikamissbruket. Myndigheterna i har underskattat situationen och inte tagit i med hårdhandskarna. De har inte den kontroll över narkotika- och spritmissbruket i länet som erfordras. har länets tingsrätter handlagt ganska få mål rörande narkotikabrott, som mest några tiotal. Vid domstolarna har man visserligen varit medveten om att narkotikamissbruk förekommit i länet, även då narkotikamål ej varit aktuella. Antalet sådana mål har styrts av polisens resurser och insatser. Det råder emellertid ingen tvekan om att domstolarna, mot bakgrunden av narkotikaproblemens storlek i storstadsregionerna, - i den mån de haft anledning reflektera däröver - i viss utsträckning underskattat narkotikamissbrukets omfattning i länet. Narkotikamissbruket i länet förekommer främst i , , , , och . På grund av lokala förhållanden kan givetvis en ofullständig eller felaktig rapportering ha skett i vissa kommuner. Sammanlagt 517 personer anknutna till inrapporterades som narkotikamissbrukare i UNO:s orsaksundersökning. En av UNO:s uppgifter är som tidigare nämnts att kartlägga det s. k. tunga narkotikamissbrukets omfattning. 137 personer föll inom ramen för tungt narkotikamissbruk. Beräkningar som gjordes visade att det totala antalet tunga narkotikamissbrukare anknutna till uppgick till mellan 100 och 175. kom härigenom att ligga på ungefär samma nivå som , och . I dagens läge görs ca 150 ingripanden mot personer som misstänks för narkotikabrott i . Jämfört med andra län, ligger någonstans vid riksgenomsnittet. Men statistiken är osäker. Vi ser bara topparna av isberget, och narkotikapolisens resurser och effektivitet varierar inom landet. Tidning för intervjuade tre vårdare vid kriminalvårdsantalten i . Tidningen redovisar bl. a. följande: På Mariestadsfängelset sitter ett 60-tal intagna . Var fjärde är narkoman. Knappt tio % av dem är dömda för brott mot narkotikastrafflagen enligt en undersökning anstaltsledningen gjorde . - Visst finns det narkotika på anstalten. Det är inget att sticka under stolen med. Enligt vad vi hört så är Mariestadsanstalten en av de bäst förskonade från den tyngre narkotikan. När narkotikan håller på att ta slut eller en ny sändning har kommit in märker vårdarna det på de intagnas beteende. - Vi håller på att förlora flera generationer. Åldrarna på de intagna sjunker alltmer. har de ett missbruk i botten. har narkotikapolisen i samarbete med visitationspatrullen på kriminalvårdsanstalten i gjort ca 25 narkotikabeslag från de intagna samt från personer som haft för avsikt att besöka de intagna. har 40 personer varit föremål för polisutredning misstänkta för att ha fört in narkotika på Tidaholmsanstalten. har (Rapport 1981:4) belyst narkotikamissbruket och narkotikamissbrukarnas brottslighet i . Det konstateras att fanns totalt 574 för polisen kända narkotikamissbrukare i . Av dessa har 233 personer betecknats som tunga missbrukare, återstående 341 personer har klassificerats som tillhörande gruppen övriga missbrukare. Utgår man ifrån att antalet övriga missbrukare överstiger antalet tunga missbrukare med två till kan gruppen övriga missbrukare skattas till mellan 470 och 700 personer. Det stora flertalet tunga missbrukare var noterade för injektionsmissbruk. Kategorin övriga bestod till övervägande delen av cannabisrökare. De flesta registrerade missbrukare var män. av samtliga missbrukare var mellan 20 och då de antecknades hos polisen för sitt missbruk. Det kunde vidare konstateras att missbruket främst var koncentrerat till de folktätaste polisdistrikten i länet. Det övervägande flertalet missbrukare förekommer i polis- och belastningsregistret (PBR). Det visas också att även om bedrägeri- och tillgreppsbrotten förekommer i stor utsträckning i missbrukarnas brottspanorama så är deras brottsrepertoar ej begränsad till dessa brott. Vidare framgår att brottsbenägenheten är korrelerad med missbruksgraden och att missbrukare uppvisar en väsentligt högre brottsfrekvens. Narkotikamissbruket måste bekämpas målmedvetet och beslutsamt. Den i och utbredda debatten om legalisering av narkotika som cannabis, kokain och heroin kräver förebyggande lagstiftning. Därför måste även svensk lagstiftning skärpas. Generellt sett måste åtgärderna nå missbrukarna på ett tidigare stadium. Den hittillsvarande narkomanvårdspolitiken har icke kommit till rätta med problemen. Med en fastare hållning från statsmakternas sida hade sannolikt många ungdomar kunnat få hjälp mot missbruket och dess följder. Spridningen av narkotikamissbruket hade också hejdats. För att komma till rätta med narkotikamissbruket och den brottslighet som har samband därmed fordras nu samlade samhällsinsatser mot alla grenar av narkotikaproblemet. På kort sikt måste samhällets resurser inriktas på främst följande åtgärder: Gränsbevakningen måste skärpas för att narkotikainförseln till skall kunna stoppas. Slå sönder langarorganisationema. Kriminalisera allt innehav av narkotika. Skapa en narkotikafri kriminalvård. Bygg upp en bättre fungerande narkomanvård inkl. eftervård. På läng sikt måste åtgärder vidtas för en effektiv attitydpåverkan: Föräldrarnas och övriga vuxnas ansvar för det uppväxande släktet måste slås fast. Betydelsen av en god fostran av barn och ungdom i hem och skola måste uppmärksammas mer. Positiv normbildning, grundad på värderingar som har sin grund i en livssyn måste främjas. Intensifierade informations- och utbildningsinsatser i förebyggande syfte. Positiva förebilder måste skapas. Alla tendenser till att förhärliga negativa förebilder skall bekämpas. Vi skall i det följande närmare utveckla dessa åtgärdsförslag: Ökade resurser till polis och kriminalvård Om narkotikapolitiken inte förenas med en fast kriminalpolitik förblir den verkningslös - och tvärtom - om kriminalpolitiken inte får ett intimt stöd av en narkotikapolitik med buffert i form av tillämpad sociallagstiftning, kommer de redan överbefolkade fängelserna att behöva bli ännu fler för att ta sig an offren för en utbredd narkotikamarknad. Utan samordnad politik kommer missbruket att nå sådan omfattning att avkriminalisering av vissa narkotikabrott samt legalisering av vissa narkotiska preparat framstår som en sista oundviklig åtgärd för att i någon mån vidmakthålla respekten för lag och rätt i ett narkotikaöversvämmat samhälle som vill undgå rättssystemets sammanbrott till följd av överbelastning. Erfarenheterna från kriminalvården både när det gäller anstaltsvård och frivård ger vid handen att möjligheterna att rehabilitera narkotikamissbrukare är mycket begränsade och att resultatet av vården trots en ofta engagerad insats av personal och frivilliga övervakare inte är godtagbart. Ökade resurser i form av personalförstärkning och andra åtgärder inom kriminalvården torde visserligen kunna förbättra behandlingsresultatet. Det framstår likväl som tveksamt om resultatet skulle stå i rimlig proportion till de kostnadsökningar som i så fall blir nödvändiga. Detta ger anledning att betona vikten av att narkotikahanteringen stoppas på ett så tidigt stadium som möjligt. Med tanke på de förfinade metoder narkotikalangarna numera ofta använder och den förslagenhet de visar ställs stora krav på de polismän som deltar i narkotikaspaningen. En väl avvägd förstärkning av narkotikapolisen är enligt vår uppfattning angelägen. Därigenom ökar möjligheterna att framför allt de ungdomar som av nyfikenhet, allmän vilsenhet, tristess eller annan anledning hänger sig åt bruk av narkotika snabbt uppmärksammas och att skyndsamma konsekventa åtgärder kan vidtas beträffande dem. Erfarenhetsmässigt införs den största delen av narkotika till fängelserna genom besök till de intagna. Restriktivare regler måste därför tillämpas för besökande till interner med narkotikabrott i domen eller med pågående narkotikamissbruk och framför allt på de slutna anstalterna. Man bör begränsa penninginnehavet för internerna. men det cirkulerar på anstalterna. Bestämmelserna vad gäller brevskrivning liksom rätten att utnyttja telefonautomater måste skärpas för interner med narkotikabrott i domen eller med pågående narkotikamissbruk. Regelbunden permission bör inte heller medges för intagna i sluten anstalt som använt eller innehaft narkotika. Obligatorisk identitetskontroll av besökare till de intagna bör också införas. Narkotikan styr inte bara internerna på anstalterna utan dessa har möjlighet att kunna fortsätta sin verksamhet inifrån anstalten. Det är därför viktigt att förstärka visitationspatrullerna som faktiskt än så länge endast är på prov. Visitationspatrullerna har visat ett mycket gott resultat inne på anstalterna. Det är ett mycket rimligt krav att första försvarslinjen måste gå genom att stänga ute langarna. Det är ett oeftergivligt krav att kriminalanstalterna skall vara narkotikafria. Den som vårdas på anstalt måste rimligen kunna garanteras att få vård i er, drogfri miljö! När det gäller straffavtjänandet för personer, som dömts för grovt narkotikabrott till fängelse eller mera, måste särskild restriktivitet iakttas i fråga om permissioner och villkorlig frigivning. Det kan ifrågasättas om inte samma restriktivitet bör tillämpas i fråga om alla intagna som dömts för grovt narkotikabrott även om strafftiden är kortare än . Den ekonomiska brottsligheten måste stoppas Narkotikalagstiftningens inriktning möjliggör bekämpning av själva varutransaktionerna, dvs. införsel, produktion, försäljning osv., av själva varan narkotika. Penningtransaktioner för att sköta narkotikahandel bekämpas i den mån dess olaglighet som affärstransaktioner kan bevisas såsom häleri, bedrägeri, skattebrott osv. Trots detta är den delen en lika nödvändig länk i narkotikahandeln som själva varuhanteringen. Straffsatserna på dessa olika brott skiljer sig väsentligt från varandra, vilket leder till en snedvridning av bekämpningsinsatserna mot de lägre nivåerna i narkotikahandeln där själva varuhanteringen sker och bort från de mer kontrollerande nivåerna. Ekonomisk brottslighet i samband med narkotikahandel kan till sin skada på samhället inte jämföras med samma brott inom legal handel. Därför bör ekonomisk brottslighet som kan bindas till narkotikahandel bestraffas lika hårt som langningen av de största förekommande mängderna narkotika. T. ex. bör ett bedrägeribrott som ingår som ett led i handel med narkotika bestraffas lika hårt som den mest förslagne narkotikalangares och inte som andra bedragares brott. Erfarenhetsmässigt är det välkänt att en stor del av den insmugglade narkotikan förs in av personer som tejpar fast narkotikapreparat direkt på kroppen. På samma sätt är känt att narkotikan stoppas upp i kroppens håligheter och således icke kan anträffas i samband med kroppsvisitationer. påminde generaltullstyrelsen i en rundskrivelse om den aktuella lagstiftningen, vilken innebär att titta under fötter, armhålor och i håret är att jämställa med kroppsbesiktning. Enligt (RB 23:11) får kroppsvisitation äga rum endast om det förekommer anledning misstänka att narkotika skall anträffas. På samma sätt enligt RB 28:12 får kroppsbesiktning endast utföras efter beslut av åklagare och skall utföras av läkare. Det är viktigt, med tanke på narkotikabrottslighetens konsekvenser för samhälle och enskilda, att tullens effektivitet inte minskar. Tullen måste enligt vår mening kunna kontrollera en misstänkt person. Det är nödvändigt att polis, tull och kustbevakning har moderna hjälpmedel till sitt förfogande. har emellertid tullen fått utökade befogenheter på detta område - men motsvarande befogenheter bör även komma polisen till del. Det är också angeläget med en skärpt uppmärksamhet på problemet med den internationella brottslighetens förgreningar till . Detta gagnar inte minst det stora flertalet utlänningar som är här i legitimt syfte och som genomför värdefulla insatser till den svenska välfärden. Åtgärder måste vidtas för att bättre kunna kontrollera och stoppa den illegala invandringen. Föräldraansvaret måste betonas starkare Ansvaret för barnens uppfostran och utbildning vilar enligt allmänt rättsmedvetande och svensk lagstiftning ytterst på föräldrarna. Hemmets och kärnfamiljens centrala roll måste betonas. Där grundläggs individens värderingar. Samhället måste främja den positiva, fostrande föräldrarollen. Det är viktigt, att föräldrarna kommer med i all planering, där barnen berörs. Samhället måste främja den positiva, fostrande föräldrarna som en resurs, och ställa krav på att föräldrarna tar sitt ansvar. Ingen skall kunna strunta i var tonåringen håller hus. Ensam kan det vara svårt som förälder. Barnen kan säga, att kamraten får vara ute. Då måste föräldrarna agera tillsammans. I organisationer, främst inom Hem och Skola, bör det vara ett huvudmål att sträva efter en god totalmiljö för barnen. Det är angeläget att alla generationsmotsättningar överbryggas. Då fritidsaktiviteter och fester anordnas, bör man eftersträva att barn och föräldrar deltar tillsammans. Om barnen inte själva kan ta ansvar bildar de lätt egna sociala mönster, som kan vara förödande för framtiden. Goda traditioner och värderingar överfördes i bondesamhället från äldre generationer till yngre. Vi måste återuppta det sociala samarbetet igen, så långt detta är möjligt. Stabila föräldrar har större förutsättningar att hjälpa de som har svårigheter. Alla, både föräldrar och barn måste få visa att de behövs och att alla kan göra sin insats. Många av dagens ungdomar har inte från början fått lära sig att ta ansvarför sig själva, för andra, för omvärlden. Framtidstron har naggats allvarligt i kanten, man ser ingen egentlig mening med att satsa på någonting. För att stötta självkänslan kan olika former av drogmissbruk bli den verklighetsflykt som man eftersträvar. Då dagens ungdomar i vårt samhälle känner sig önskade, värdefulla och efterfrågade, när de inser att de kan göra en insats för att förändra både sin egen och andras situation, när ett samhällsansvar blir något som känns riktigt och naturligt - då har vi nått en bra bit i narkotikabekämpningen. Förbudet mot försäljning av illegal narkotika förhindrar regelrätt annonsering och skyltning vid narkotikalangning. Icke desto mindre kan narkotikaorganisationer nå ut med sitt budskap via massmedia genom indirekt marknadsföring. Mycket av den s. k. flumkulturen spelar en aktiv roll som marknadsförare av narkotika. I har t. ex. distribuerats ett postorderhäfte, vari man saluförde de tillbehör som narkotikamissbrukaren behöver. Postorderhäftets illustration bär tydliga spår av flumkuiturpåverkan. Det är framför allt inom ramen för den omfattande s. k. alternativkulturen som rockmusiker, profeter för mysteriereligioner m. fl. kunnat förespråka en livsstil där narkotika spelar en större eller mindre roll. Denna indirekta marknadsföring är den synliga delen av narkotikaorganisationernas verksamhet vilket ger dem den breda kontaktyta som är nödvändig för att den illegala narkotikahandeln skall blomstra och accepteras. Öppet förespråkande för narkotika genom att förhärliga missbruket eller förringa dess skadeverkningar måste förbjudas. Den opinion som vill motarbeta en sådan lagstiftning genom att dra igång en gränsdragningsdiskussion mellan vad som är konst, dokumentation eller vetenskap å ena sidan och öppet förhärligande å den andra sidan, måste bemötas. Det borde vara möjligt att skilja ut seriösa konstnärer och deras skildringar av drogupplevelser från regelrätta uppmaningar till missbruk och deltagande i narkotikabaserade livsmönster som förekommer t. ex. på skivomslag. En satsning på att avglamourisera drogkulturen som helhet måste göras. Ökad information parad med en intensiv propaganda är en väg att gå. En jämförelse kan göras med den intensiva anti-rök-kampanj som pågått , och som lett till ett minskat rökande både bland vuxna och bland ungdomar. Det är inte längre tufft att röka - det får inte heller vara tufft att knarka. Det kan inte vara förenligt med samhällets intressen att flera popgrupper och enskilda musiker mer eller mindre öppet kan propagera för narkotika i olika former. Ett exempel härpå är den internationella artisten framträdande i . Ungdomen är därvidlag mycket oskyddad. Idoldyrkan och oförmåga att inse riskerna med att leva som vissa musikanter gör många ungdomar till ett lättfångat byte. Vi måste skapa garantier för att inga former av samhällsstöd får gå till grupper, som i den ena eller andra formen gör reklam för narkotika. Vidare bör inga lokaler, som uppbär anslag från det allmänna, få tillåtas ta emot musiker, som propagerar för eller förhärligar narkotika. Samma sak måste gälla det övriga kulturlivet, som t. ex. bildkonsten. Detta behöver inte innebära någon inskränkning i tryckfriheten, men vi skall i alla sammanhang påpeka vilka enskilda och grupper, som förhärligar narkotika i sitt budskap. Då tvingas de in i en försvarsposition, som blir alltmer ohållbar . Samhället måste självfallet ta hand om dem som drabbas av missbruksskador. Ofta är det alkoholproblemet som är narkotikamissbrukarens inkörsport. I vart fall skjuter vederbörande oftast skulden härpå. De pengar som narkotikabrukaren får från går oftast direkt till nya inköp av narkotika. Vägras man sjukskrivning hos en doktor går man till nästa. sjukskrivningar har missbrukaren eventuellt besökt något av rehabiliteringsalternativen, arbetsvärd eller behandlingshem. , då man uttömt hela den terapeutiska arsenalen utan resultat, är det icke ovanligt att vederbörande förtidspensioneras. Åklagare, domstolar och framför allt sociala centralnämnder vidtar alltför sällan åtgärder mot själva missbruket för att stävja detta medan det är förhållandevis lättbehandlat. Genom en ändrad åtalspraxis kommer åklagaren att reagera även mot mindre innehav av narkotika. De sociala centralnämnderna underlät att vidta åtgärder mot en tredjedel av de narkotikamissbrukare som remitterades till dem från åklagare . Därefter har åtgärder från nämndernas sida av allt att döma blivit mera sällsynta. Lagstiftningen borde därför skärpas i syfte att få nämnderna att ingripa snabbt och kraftfullt mot själva missbruket. De biandmissbrukare som är hemfallna åt alkohol kan omhändertas med stöd av nykterhetsvårdslagen. Denna möjlighet skall försvinna enligt utredningen om Socialtjänst och socialförsäkringstillägg. Vidare kommer, om utredningen får som den vill, möjligheterna att hjälpa narkotikamissbrukarna att försämras. Varning, förmaning och övervakning skall enligt utredningsförslaget avskaffas. Förebyggande åtgärder får enligt utredningen endast användas med missbrukarnas samtycke. Åtgärder får ej kvarstå längre än till dennes 20-årsdag mot nuvarande 23-årsdag.