mot · G5021593 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1593 m. fl. Inom informationen och opinionsbildningen om alkohol finns flera av alkoholpolitikens viktigaste byggstenar. Syftet är att minska bruket - genom ändrade attityder - liksom att minska risken för missbruk genom upplysning om t. ex. symtomen på begynnade alkoholberoende. Informationsverksamheten är viktig. Informationsinsatser och de ideella krafternas opinionsbildning kan begränsa alkoholsedens inflytande i umgängeslivet. Men informationen kan inte ersätta andra delar av alkoholpolitiken såsom beskattning, reglering av försäljning eller vårdinsatser. Den är ett nödvändigt komplement till de andra insatserna. En realistisk syn på informationen som ett av flera viktiga inslag i en samordnad alkoholpolitik är ingenting nytt. alkoholpolitiska riksdagsbeslut bygger på en sådan grundsyn. Enligt detta riksdagsbeslut skall folkrörelserna ges resurser att svara för den övervägande delen av alkohol- och narkotikaupplysningen. Innehållet i informationen skall riktas inte bara mot missbruket utan man måste också understryka den fara för skador som ligger i bruket av alkohol. Därvid skall betonas vikten av helnykterhet under uppväxtåren, i arbetslivet och i trafiken. Informationen skall skapa förståelse för de regler och restriktioner som finns inom alkohollagstiftningen. Den bör inte riktas bara till ungdomen utan även till de vuxna. underströk särskilt att informationen skulle inriktas på att förändra och begränsa det traditionella bruket av alkohol. Dessa riktlinjer är fortfarande hållbara som grund för informationsverksamheten. Felet ligger inte beslut utan i att detta bara delvis har fullföljts. Bland det som uträttats märks t. ex. den kampanj som folkpartiregeringen tog initiativ till 1979. Den gällde langning och kallades aktion mot alkoholfaran. Kampanjen har fått sin fortsättning med en inriktning mot drogkultur i allmänhet. För att förstå vikten av alkoholinformationen måste man också förstå omfattningen av alkoholskadorna. De flesta människor har nog en mer eller mindre vag uppfattning om att alkoholskadorna är stora och att de har ökat. Men insikten om hur ofantliga de är och hur snabbt situationen förvärrats har inte trängt igenom. Tvärtom har svenska folket och dess förtroendevalda länge vägrat att se sanningen i vitögat. Kunskap finns att få för den som lägger ned litet arbete på att skaffa sig Den är däremot inte alls så lätt tillgänglig som när det gäller andra stora samhällsfrågor. Tillgången på sifferuppgifter är bäst när det gäller de medicinska skadorna. Försöker man leva sig in i hur mycket mänskligt elände som döljer sig bakom de siffrorna kan man ana vidden av de mänskliga tragedierna och den sociala misären. Vanlig statistik saknas i stort sett på det här området. Många viktiga uppgifter har en osäkerhetsmarginal som inte skulle tolereras om det handlade om någon annan viktig fråga, t. ex. arbetslösheten. Man kan ändå få en ganska klar bild av hur det står till och vad som är på väg att hända. Bedömningen av antalet alkoholister är beroende av hur man avgränsar? olika grader av alkoholskador. har uppskattat antalet alkoholister till mellan 200 000 och 300 000, dvs. 3,5-5,av befolkningen . Med hjälp av en statistisk beräkningsmetod uppskattade kommuns alkoholutredning (1979) att knappt 50 000 män och 2 000-7 000 kvinnor i kommunen (dvs. av kommunens befolkning ) drack alkohol motsvarande starksprit per dag, alltså sådana mängder att det med säkerhet leder till sjukdom och/eller för tidig död. Samma beräkningsmetod gav för hela landet resultatet 350 000 personer, dvs. av hela befolkningen . Socialmedicinska studier har gjorts som visar på verkningarna av konsumtionen under den senare delen av motbokstiden och tiden för mellanölet. Enligt Lundbyundersökningen (alla män som 1947 bodde i ett litet område i ) skulle både 1957 och 1972 av den vuxna manliga befolkningen ha haft alkoholproblem. I fann man 1955 och 1968 att av männen kunde bedömas vara missbrukare. En livsrisk på har beräknats med hjälp av de nytillkomna fallen av alkoholism i Lundbyundersökningen . Därmed menas den totala risken för män att under livet utveckla alkoholmissbruk. Siffrorna från tyder på en ännu högre sådan livsrisk. En mycket stor del av dem som i livet använder alkohol i stor omfattning blir alltså missbrukare - åtminstone , för en av förklaringarna till skillnaden mellan livsrisken och andelen med alkoholproblem är att en del av männen lyckades bli fria från missbruket. En annan förklaring till skillnaden är missbrukarnas högre dödlighet. När nu skillnaderna mellan könen och mellan storstäder och småorter utjämnas som totalkonsumtionen är mycket högre än tidigare, kommer andelen alkoholmissbrukare, liksom livsrisken, att stiga. som tidigare gällt för männen kommer att gälla eller överträffas, för hela den vuxna befolkningen. En vanlig gissning är att 5 000-6 000 dödsfall/år skulle bero på alkoholen. Dödlighetsstatistiken är dock inte så utformad att säkra siffror kan erhållas. Alkoholförgiftning, alkoholpsykos, alkoholism och alkoholorsakad skrumplever svarade tillsammans för knappt 1 000 dödsfall . Alkoholen kan också antas vålla hälften av drukningsolyckorna, en tredjedel av dödsoffren i trafiken, knappt hälften av självmorden samt flertalet våldsbrott med dödlig utgång, tillsammans kanske 3 000 dödsfall. Alkoholens betydelse som orsak till en för tidig död är ännu mer påfallande. Exempelvis visade en undersökning av medelålders män i att alkoholen var en betydelsefull dödsorsak för så mycket som hälften av dem som avlidit. Bland nykterhetsvårdsfall 1972 beräknades dödligheten (för dem som var ) till hela 8-10 gånger den normala. Vad detta innebär visas av räkneexemplet att en överdödlighet om 10 gånger gör att av 20-åringar med svåra alkoholproblem når pensionsåldern. Den som i tonåren dricker så mycket att han eller hon blir alkoholist blir alltså sannolikt aldrig gammal. För 1939-1947 visade det sig däremot att nykterhetsvårdsfallens dödlighet endast var obetydligt högre än normalbefolkningens. Jämförelser mellan dessa siffror visar bättre än de flesta andra hur alkoholskadornas karaktär förvärrats. Bland de sjukdomar som vållas av alkohol märks t. ex. leverinflammationer, skrumplever, magkatarr, bukspottkörtelinflammation, epilepsi, vissa nerv- och hjärnskador, muskelskador (bl. a. i hjärtmuskeln), urkalkning av benstommen samt livshotande blödningar i matstrupe och magsäck. Infektionsförsvaret försämras också. Alkoholmissbrukare drabbas oftare än andra av cancer i munhålan, matstrupen, levern och magsäcken. Olycksfallsrisken ökar dramatiskt. En del av de svåra alkoholorsakade sjukdomarna har börjat uppträda redan hos ungdomar . Det gäller t. ex. den ofta dödliga bukspottkörtelinflammationen. Alkoholen har en mycket stor och snabbt ökande betydelse för förekomsten av psykiska besvär och sjukdomar. Detta märks främst genom de svårare missbrukarnas belastning på psykiatriska sjukhus och vårdmottagningar. Hjärnskador är mycket vanliga hos alkoholmissbrukare. Missbruket leder ofta till minskad uthållighet, bristande koncentrationsförmåga, passivitet och personlighetsförändringar, längre fram till minnesförstöringar och intellektuell avtrubbning. Förlust av hjärnsubstans (som ersätts med vätska) har påvisats även hos unga alkoholister. Alkoholframkallade hjärnskador har i en offentlig utredning beskrivits som ett av framtidens stora omvårdnadsproblem (SOU 1981:1). Antalet fosterskador till följd av alkohol kommer sannolikt att öka i långt snabbare takt än alkoholskadorna i allmänhet, eftersom de sammanhänger med det kraftigt ökad alkoholbruket bland tonårsflickor och andra unga kvinnor. En beräkning tyder på att det skulle födas 300-400 alkoholskadade barn, varav 100 med mer allvarliga skador. Bland skadorna märks hämmad tillväxt (såväl före som efter födelsen), en kraftigt ökad risk för vissa missbildningar samt störningar i centrala nervsystemet, med åtföljande nedsättning av den psykiska prestationsförmågan. Även skador på synförmågan har konstaterats. Riskerna för skador på fostret är inte begränsade till den grupp mödrar som är alkoholister, och alkohol bör därför över huvud taget inte förtäras under graviditeten. Även spontana aborter har i visats kunna bero på alkoholförtäring. Alkoholen svarar för en stor del av sjukvårdskostnaderna. Alkoholmissbrukare ges sjukvård ett stort antal gånger, ofta inte för missbruket utan för åtföljande skador och sjukdomar. Mellan alkoholberoende och t. ex. sjukskrivning på grund av ryggåkomma har ett klart statistiskt samband påvisats. På i beräknas t. ex. för manliga patienter vara direkt alkoholutlöst. av patienterna på akutmottagningarna inkommer alkoholpåverkade. Andelen är högre för män, men också kvällar och veckoslut. Belastningen på den psykiatriska sjukvården har också ökat. Antalet alkoholorsakade vårdtillfällen i den slutna vården hade 12-13dubblats jämfört med . Alkoholmissbruket belastar naturligtvis kommunernas socialtjänst. Men även för t. ex. till pensionärer har alkoholmissbrukare blivit ett problem på sina håll. Alkoholens betydelse för andra former av missbruk Flertalet missbrukare av psykofarmaka tycks vara alkoholmissbrukare från början. Alkoholmissbrukare får ofta sömnmedel och lugnande medel, och dubbelberoende har då uppkommit. Mellanölet grundläde ett berusningsmönster långt ned i de lägre tonåren. Denna flumkultur har till stor det blivit bestående. Det kan antas att den inställning till berusning som därigenom spritt sig i stora ungdomsgrupper bidragit till en tolerant inställning främst mot hasch. Tidigt alkoholmissbruk har därmed ofta blivit en inkörsport först till cannabismissbruk och senare till andra former av narkotikamissbruk. Allvarligast, när det gäller antalet offer, är naturligtvis rattfylleriet. Alkoholens betydelse för våldsbrotten är också välkänd. Barn- och hustrumisshandel beror mycket ofta just på alkoholism. Det kunde påvisas att mellanölets införande gjorde misshandelsbrotten vanligare. När narkotikan nu spelar en större roll än tidigare, främst för egendomsbrotten, skall man komma ihåg tonårsdrickandets roll som inkörsport till narkotikaanvändning. Liksom dödlighetsstatistiken tycks statistiken över förtidspensioneringar och sjukbidrag vara bristfällig och allvarligt underskatta alkoholens roll. En mer noggrann studie (från ) gav vid handeln att var femte man som förtidspensionerades hade alkoholdiagnos och att uppgift om alkoholmissbruk fanns för var tredje. De alkoholskadade har också beskrivits som en betydande grupp inom arbetsvärden. Förtidspensionerade och andra utslagna alkoholmissbrukare är visserligen inte lika ofta som tidigare hänvisade till undermåliga härbärgen eller till ren hemlöshet. Men de har ofta bostadsproblem. I några städer har de samlats i enstaka stadsdelar med låg status och hög hyresgästomsättning. Alkoholmissbruket är ofta svårt störande för kringboende. Detta ökar de mer välanpassade grannarnas benägenhet att flytta. Alkoholen blir därigenom en viktig drivkraft bakom den form av bostadssegregation som uppkommer i de större städernas problemstadsdelar och som i sig själv har sociala skadeverkningar. Alkoholen orsakar ett stort ekonomiskt bortfall genom ökad sjukfrånvaro och sänkt produktivitet, invalidisering och för tidig död, även om några siffror på kostnaderna inte finns tillgängliga. Hur stor del av den möjliga nationalinkomsten som går förlorad är okänt. Statens skatteintäkter från alkoholen, mervärdeskatten oräknad, var 1980 endast ca , dvs. endast en dryg procent av BNP. Att alkoholen går med stor förlust inte bara för samhällsekonomin utan också för statskassan är uppenbart. Alkoholens betydelse för utslagningen från arbetsmarknaden är mycket stor, men svår att beskriva med siffror. En väl fungerande arbetsmarknadspolitik är visserligen ett medel för att minska alkoholskadorna, men de senare är att hot mot arbetsmarknadspolitikens funktionsduglighet. Arbetslöshet förvärrar och leder i vissa fall till missbruk. Detta minskar sedan möjligheten att få ny anställning, bl. a. på grund av nedsatt arbetsförmåga och intellektuell passivisering av den arbetssökande. Särskilt allvarlig är denna onda cirkel när det gäller tonårsgrupperna. Redan på högstadiet uppkommer en förödande växelverkan mellan problem i skolan och alkoholmissbruk. Den dåliga skolunderbyggnad som blir följden ger tillsammans med det fortsatta drickandet dåliga förutsättningar på arbetsmarknaden. Missbrukaren bidrar därefter till den höga ungdomsarbetslösheten, vilket i sin tur förmodligen förstärker missbruket. Flickan eller pojken kan ha hunnit många varv i den onda cirkeln innan 20-årsdagen uppnåtts. Samma växelverkan finns mellan alkoholen och de flesta andra sociala problem i vårt samhälle. De dåliga hemförhållanden som blir resultatet av alkoholmissbruk hos någon av föräldrarna (och i ännu högre grad av alkoholmissbruk hos båda föräldrarna, vilket nu håller på att bli vanligare) tycks bidra till att barnen kommer in i de onda cirklar där alkoholmissbruk och andra sociala problem successivt förstärker varandra. Redan att alkoholen spränger så många äktenskap gör att barn far illa. Så snart någon form av sociala problem är för handen förvärras de av alkoholen. Rehalibiterande insatser från olika samhällsorgans sida omintetgörs. De flesta former av socialpolitik försvåras på så sätt. Men dessa onda cirklar är ingenting som bara hör hemma i vissa miljöer. Alkoholismen är spridd i alla inkomstgrupper och alla samhällsklasser. Det är vanligt att alkoholmissbruk förklaras med olika personliga problem, i arbetslivet, i äktenskapet osv. Men även här visar sig alkoholskadorna i den onda cirkeln. Alkoholen blir en flyktväg som leder till passivisering. Denna omöjliggör en lösning av de personliga problemen. Alkoholbruket förvärrar sedan dessa, bruket övergår i missbruk osv. Att alkoholbruket nu börjar i de tidiga tonåren innebär att den onda cirkeln ofta börjar med de naturliga och ofrånkomliga påfrestningar det innebär att bli vuxen. Alkoholen vållar ett ofantligt mänskligt lidande. Den medför också svåra ekonomiska skadeverkningar för samhället, genom t. ex. produktionsbortfall, vårdkostnader och brottslighet. Men de ökande alkoholskadorna håller också på att ge oss ett hårdare samhällsklimat. Inte minst det öppna missbruket på gator och torg underblåser konservativa attityder, både i direkta medmänskliga relationer och när det gäller socialpolitiska värderingar. Detta hotar den människosyn som är grundvalen för hela socialpolitiken. Aggressivitet och ökade fördomar mot missbrukare leder till ökade svårigheter att vinna gehör för tanken på stöd och hjälp till den som behöver samhällets och medmänniskornas bistånd. Centralt för liberalismen är respekten för medmänniskan. Politiken måste så långt möjligt bygga på att man förlitar sig på enskilda individers eget ansvarstagande. Från liberal synpunkt är det därför allvarligt när en växande del av befolkningen genom alkoholmissbruk blir oförmögen att ta ansvar för sin egen tillvaro. Följden blir allt större krav på långtgående samhällsingripanden i människors liv, för att förhindra eller lindra helt oacceptabla sociala missförhålianden. Ett exempel är att det har blivit vanligare att föräldrar fråntas vårdnaden av sina barn. Fosterhemsplacering blir enda möjligheten att ge missbrukares barn en dräglig uppväxtmiljö. Med berusningskulturen och med alkoholberoendet följer passiviseringen. Den är grunden för många av alkoholmissbrukets sociala skadeverkningar. Det gäller inte minst den onda cirkeln alkoholbruk - arbetslöshet alkoholmissbruk, som drabbar många tonåringar. Men passiviseringens allvarliga följder för ett demokratiskt samhälle ligger också i att en växande minoritet av medborgarna inte förmår leva upp till de krav ett öppet samhälle ställer på aktivitet och ansvarstagande. Unga människor som på något sätt kommer på kant med samhället, familjen eller sig själva blir - genom den överallt närvarande berusningkulturen - berövad sina möjligheter att individuellt eller i samverkan förbättra sin egen situation. I stället hamnar de i drogberoendets blandning av oförlöst aggressivitet och passivitet. Alkoholforskarna har fastslagit sambandet mellan den totala alkoholkonsumtionen i ett samhälle och vissa mätbara alkoholskador. Den mycket snabba ökning av många slags alkoholskador som vi nu kan lägga märke till är resultatet av de ändrade alkoholvanorna inte minst , vilka medfört den stora ökningen av totalkonsumtionen . Många alkoholskadors omfattning förändras inte då totalkonsumtionen förändras, utan först efter det en längre eller förflutit. Denna eftersläpning är mindre än tidigare, för svåra alkoholskador utvecklas hos dem som börjat missbruka alkohol redan i tonåren. måste vi vänta oss en fortsatt ökning av många slags alkoholskador, även om totalkonsumtionen nu sjunker. Ökningen av skadorna kan inte vändas till en minskning förrän på något . De liberala idéerna och alkoholpolitiken En stor del av den alkoholpolitiska debatten handlar inte alls om skadornas omfattning: Man försöker i stället vinna politiska poäng genom att försvara olika alkoholtraditioner, eller genom att misstänkliggöra enstaka inslag i alkoholpolitiken. Det är också en lika vanlig som felaktig uppfattning att missbruket bara beror på missbrukarna. Många vägrar att inse det ofrånkomliga sambandet mellan bruk och missbruk. Sådana attityder är ofta förknippade med en aggressiv och oförstående inställning till individer som drabbats av alkoholberoende. Vi är ändå övertygade om att det går att vinna ett mycket brett stöd hos svenska folket för ett allvarligt försök att vända utvecklingen och pressa ned skadornas omfattning. Men det kräver att man är beredd att ta debatter och konflikter med dem som driver missnöjespolitik. Man måste också ställa krav på människors medkänsla och solidaritet med dem som råkar illa ut här i tillvaron. politik grundas på en förening av frihet och rättvisa. I debatten är det vanligt med påståenden som innebär att alkoholpolitiken medför en målkonflikt mellan dessa båda liberalismens grundvärderingar. Det är i och för sig också riktigt att man ibland, när det gäller både informationsverksamhet och restriktioner, måste göra avvägningar mellan vad som av socialpolitiska skäl krävs, och vad som går att acceptera i form av statsingripanden. Men det måste understrykas, att det är för att värna både friheten och rättvisan som vi liberaler är anhängare av en politik som begränsar människors alkoholförbrukning. Alkoholens vanebildande och personlighetsnedbrytande egenskaper gör den till ett av de största hot som över huvud taget finns mot enskilda människors frihet och integritet. Den som blir beroende av alkohol mister en stor del av sin frihet att själv forma sin tillvaro. Blir missbruket allvarligt, går friheten fullständigt förlorad. Det som då följer är social utslagning, grava hjärnskador, en död . Vetskapen om att alkoholen på detta sätt tar ifrån människor deras frihet är naturligtvis förklaringen till att de svenska liberalerna arbetat för en aktiv alkoholpolitik. Alkoholskadorna innebär i realiteten frihetsinskränkningar för enskilda människor som är oerhört mycket mer långtgående än de begränsade ingrepp i form av skatter, försäljningsrestriktioner, informationsinsatser m. m. som alkoholpolitiken innehåller. Att principiellt motsätta sig alkoholrestriktioner av hänsyn till måttlighets förbrukarnas bekvämlighet är inte liberalt. Liberalismen går ut på att människor skall använda sin frihet med hänsynstagande till sina medmänniskor. I det här fallet måste vi alla visa solidaritet med dem som är eller riskerar att bli alkoholskadade. Den svenska liberalismen har alltid varit en reformrörelse. Tanken att samhällsbygget skulle vara avslutat är främmande för vår samhällssyn. Endast den som har skygglappar för verkligheten kan slå sig till ro och finna att allt är väl beställt här i världen. Liberaler eftersträvar att råda bot på sociala missförhållanden genom opinionsbildning, ekonomiska framsteg och olika sociala reformer. Denna reformtradition har länge haft ett brett stöd i svensk politik. Men det är dystert att konstatera att det i särklass största sociala problemet, nämligen alkoholfrågan, inte har omfattats av denna socialpolitiska värdegemenskap. Alkoholfrågan har knappast alls uppfattats som en stor politisk fråga, i den meningen att alla partier håller sig med en politik för att lösa problemen. Alkoholdebatten har ofta överlåtits till minoriteter, å ena sidan de organiserade nykteristerna, å andra sidan alkoholtraditionernas försvarare. När många politiker inte tagit alkoholskadorna på allvar, har det naturligtvis skadat människors tilltro till reformpolitiken. Man skall också ha klart för sig att en aktiv alkoholpolitik kan vinna brett förtroende om den bygger på ett samförstånd mellan människor med olika dryckesvanor. Föreställningen att social reformpolitik är verkningslös och att förbättrade sociala förhållanden bara är möjliga om samhällssystemet förändras i grunden är en gammal marxistisk tanke. Inom alkoholpolitiken har en liknande föreställning dröjt sig kvar, vanligen utan något samband med en i övrigt marxistisk åskådning. Just alkoholmissbruket har ansetts omöjligt att begränsa annat än genom att i grund förändra de ekonomiska och sociala förhållanden som har påståtts vara alkoholmissbrukets orsak. Det bör med skärpa påpekas att det fortfarande finns behov av en social reformpolitik. Visst skall vi kämpa mot arbetslöshet, stress i arbetslivet, olämplig kost, brist på motion, farlig trafik, andlig och ideologisk rotlöshet. Det är vanligt att en hel rad samverkande olyckliga omständigheter ligger bakom en människas utveckling mot ett vårdbehov. Det ansvar vi alla vill att samhället skall ta på sig måste självfallet innebära att man tar itu med sådana företeelser och försöker rätta till missförhållandena. Det gäller att bryta den orsakskedja som leder fram till ett vårdfall och personliga tragedier. Men vad som bör stå klart är att varhelst alkoholen kommer in i bilden blir den mycket snart den dominerande skadefaktorn som utlöser ett akut vårdbehov, och som på leder till social utslagning. Det vi kritiserar är de heltäckande symtom teorierna, som går så långt i att förklara alkoholmissbruket med olika bakomliggande omständigheter att föreställningen sprids att alkoholmissbruket egentligen inte går att påverka med alkoholpolitiska medel. Innan välfärdssamhället byggts upp var det inte så konstigt att många människor trodde att alkoholmissbruket var en följd av fattigdomen, de dåliga bostäderna, arbetslösheten och de stora klasskillnaderna. När det gamla samhällets fattigdom, massarbetslöshet, bostadsnöd och klasskillnader i stort sett försvunnit ändrades teorin så att det i stället var välfärdssamhället som var orsaken till alkoholskadorna. var det i stället den uppdrivna arbetstakten, och de tråkiga flerfamiljshusområdena (eller de tråkiga villaområdena) som gjorde att människor missbrukade alkohol. I Fattigsverige var alkoholkonsumtionen ibland hög och ibland mycket lägre allteftersom alkoholpolitik och värderingar förändrades. sagt alla de samhällsförhållanden som har sagts vara alkoholmissbrukets egentliga orsaker har förändrats. Till det som finns kvar i ganska opåverkat skick hör några drag i den svenska alkoholseden. Alkoholförbrukningen har växlat utan något tydligt samband med den ekonomiska utvecklingen. Många politiska riktningar håller sig med egna symtomteorier som skall förklara alkoholmissbruket. Somliga skyller på urbaniseringen och centraliseringspolitiken, på strukturrationaliseringen och de snabba befolkningsomflyttningarna. Någon sanning ligger nog i detta. Men man bör försöka föreställa sig hur alkoholmissbruket vid oförändrad alkoholpolitik skulle ha sett ut i det stagnerande samhälle som hade blivit om urbaniseringen inte kommit till stånd. Andra vill skylla alkoholmissbruket på konkurrenssamhället, dvs.