mot · G60259 · 1982-11-22 00:00:00 — och närradiofrågor (prop. 1982/83:52) Den försöksverksamhet med närradio som pågått har gett otvetydiga besked om att det inom det ideella föreningslivet finns ett mycket stort intresse för den form av lokala radiosändningar som närradion representerar. Dessa positiva erfarenheter ledde till att beslutade att närradioverksamheten från skulle kunna bedrivas i fastare former och successivt byggas ut över hela landet, under tillsyn av en permanent statlig myndighet, närradionämnden. Därvid skulle inga andra hinder resas än de som betingades av begränsningar i och närradionämndens tekniska och administrativa resurser. Som redovisas i regeringens proposition 1982/83:52 om vissa närradiofrågor har närradiokommittén gett klartecken för närradiosändningar enligt den nya lagstiftning som gäller från på 18 orter utöver de orter som omfattades av försöksverksamheten och där verksamheten nu bedrivs enligt de nya reglerna. Det bör uppmärksammas att man inom föreningslivet på långt flera orter än de som fått klartecken för närradiosändningar har gjort långtgående förberedelser genom att bilda lokala närradioföreningar och påbörja arbetet med att upprätta förslag till sändningsscheman. Sålunda har till närradiokommitténs kansli inkommit intresseanmälningar och ansökningar om tillstånd att sända närradio från 35 orter utöver de 34 där närradiosändningar nu pågår eller klartecken har givits för sådana sändningar utan att de ännu hunnit påbörjas. Från sida har meddelats att en utbyggnad i den takt som motiveras av nu föreliggande intresseanmälningar och ansökningar om tillstånd att börja sända närradio inte utgör någon påfrestning på verkets investeringsresurser eller tekniska kapacitet. Till följd av den långtgående lokala samordning av planeringen som förekommer på de olika orterna bedöms också närradiokommitténs kansliresurser vara tillräckliga för att ansökningar från de orter där man önskar påbörja närradiosändningar skall kunna behandlas utan oskäliga dröjsmål. Mot bakgrund av beslut är det naturligt att man inom det ideella föreningslivet nu räknar med att kunna börja sända närradio i takt med att de lokala förberedelserna av. Statsrådet försäkrade så sent som i att inga ovidkommande hinder skulle resas för utbyggnad av närradion. Han yttrade vid samma tillfälle att närradions framtid avgörs av de människor och grupper som arbetar med den, inte av riksdagsbeslut och organisationsstrukturer. Samma deklaration återfinns i den nu föreliggande propositionen. Propositionen ger emellertid i övrigt ett intryck av att regeringen har en annan uppfattning om den fortsatta utbyggnaden av närradion. Det är därför angeläget att klargör att utbyggnaden skall styras av den lokala planeringen och att tillstånd att sända närradio skall ges i den takt som möjliggörs av resurser för investering i sändare och av närradiomyndighetens administrativa resurser. Regeringen hänvisar i propositionen till att viss förtur vid tillståndsgivningen enligt beslut skall kunna ges till mindre tätorter och glesbygd samt att verksamheten i övrigt skall bedrivas så att erfarenheter kan vinnas från alternativa former av föreningsradio. Det är enligt vår mening angeläget att så sker, liksom att erfarenheterna fortlöpande tas till vara av de föreningssändningar i LRAB:sregi som kan komma att genomföras. Varken de i propositionen åberopade uttalandena i närradiopropositionen eller beslut i anledning av denna kan dock rimligtvis anföras till stöd för uppfattningen att den fortsatta utbyggnaden skall begränsas till orter där tillkomsten av närradio bidrar till att verksamheten får ett mer varierat innehåll än . Tillkomsten av närradioverksamhet i mindre tätorter och glesbygd samt försök med andra former av föreningsradio - t. ex. fortsatta försök med allemansradio i LRAB:s regi - behöver inte och bör enligt vår mening inte få hindra att närradioverksamhet startas på de orter där man inom det ideella föreningslivet förberett sådan verksamhet och bara väntar på att tillstånd skall beviljas. Det skulle vara ett hårt slag mot det ideella föreningslivet och leda till stor besvikelse, om närradiomyndighetens naturliga uppgift att pröva och utvärdera olika former av föreningsradio togs till intäkt för att förhindra eller väsentligt försena närradiostarten på de många orter där förberedelserna är långt komna. Föredraganden ansluter sig i propositionen till uppfattningen att närradioverksamheten, inkl. den tillståndsgivande myndighetens verksamhet, skall bekostas av de sändande sammanslutningarna själva. En förutsättning för att detta skall vara möjligt inom en inte alltför avlägsen framtid är att inga ovidkommande hinder reses för en sådan utbyggnad av närradion att kostnaderna för närradiomyndighetens verksamhet kan fördelas på ett betydligt större antal sammanslutningar än de som redan har fått sändningstillstånd eller kan förutses få det på orter till vilka klartecken för närradiostart redan har givits. Skall under överblickbar framtid nytillkommande närradiosändande sammanslutningar i huvudsak utgöras av föreningar i glesbygd och smärre tätorter, är det lätt att förutse att tillskottet till närradiomyndighetens finansiering genom avgifter från dessa blir endast marginellt, om inte avgifterna skall sättas så högt att de i praktiken kommer att utgöra ett hinder för många föreningar att sända närradio. Också av detta skäl är det angeläget att rätten att sända närradio inte begränsas av ovidkommande hänsyn. Frågan om de sändande sammanslutningarnas avgifter för närradioverk samheten kommer enligt vår mening i ett nytt läge, om verksamheten i enlighet med den av regeringen redovisade uppfattningen fortsättningsvis skall betraktas som försöksverksamhet. En förutsättning för att tidigare beslut om ett avgiftssystem skall ha fortsatt giltighet bör vara att avgifterna avser att täcka de kostnader vid närradiomyndigheten som föranleds av tillståndsgivning och tillsyn av verksamheten. Statlig utredningsverksamhet och därtill knuten försöksverksamhet bör också fortsättningsvis bekostas av statskassan över kommittéanslag, inte av de enskilda sammanslutningar som deltar i försöksverksamheten. I propositionen föreslås att inrättandet av en närradionämnd skall anstå. Detta förslag är enligt vår uppfattning både otillräckligt motiverat och mindre välbetänkt. Motivet för att inte nu fullfölja beslut att från inrätta en närradionämnd anges i propositionen vara att frågan om nämndens arbetsuppgifter och stotlek behöver belysas ytterligare innan beslut fattas örn hur den statliga administratidnen på detta område skall utformas. a. få mera erfarenhet av hrir de lokala närradioföreningama kommer att byggas upp och vilka insatser av betydelse för den centrala administrationens dimensionering och uppgifter som de kan valra beredda att svara för. Också det nybildade närradioförbundets verksamhet anges vara av betydelse för en samlad bedömning av dessa frågor. Det är enligt vår uppfattning av stor vikt att den centrala närradiomyndigheten i så stor utsträckning som möjligt kan samarbeta med de lokala närradioföreningama och deras gemensamma riksorganisation . Det vore däremot-inte lämpligt att vid dimensioneringen av och fastställandet av arbetsuppgifterna för den centrala närradiomyndigheten förutsätta omfattande obetalda insatser av ideella organisationer med väsentligen andra uppgifter än att serva den statliga tillsynsmyndigheten. Det vore enligt vår uppfattning också principiellt betänkligt att annat än övergångsvis anförtro permanenta ståtliga tillsynsuppgifter åt en utredningskommitté sorn har tillsatts för andTa uppgifter. Det förutsattes redan i beslut i anledning av närrädiopropositionen att fortlöpande utvärdering av närradioverksamheten och andra former av föreningsradio skulle ske och att denna från skulle ombesörjas av närradionämriden. bör med hänvisning till ovanstående avslå förslaget till lag om ändring i närradiolagens 2 § och 15 § 1 st. Vid bifall till regeringsförslaget bör ge regeringen till känna att arrangemanget att låta närradiokommittén fungera som central tillsynsmyndighet för närradioverksamheten bör tillämpas ehdast övergångsvis förslagsvis högst upp till . Därefter bör en permanent närradionämnd överta kommitténs uppgifter i detta stycke.- Nämnden bör i enlighet med tidigare beslut även få uppdraget att fortlöpande följa och utvärdera den fortsatta verksamheten. Regeringen föreslår vidare att sådant tillägg skall göras till lagens 15 §, att beslut enligt lagen skall gälla , om inte annat förordnas. Erfarenheterna från närradioverksamheten ger vid handen att en sådan bestämmelse behövs. Vi biträder därför i detta stycke regeringens förslag. för närradionämnden har bl. a. föreslagit att bestämmelser angående avgifter för de sändande sammanslutningarna skall ändras så att sådana avgifter som enligt nu gällande bestämmelser beräknas på utnyttjad sändningstid i stället skall avses tilldelad sändningstid. Ekonomiskt skulle en sådan ändring av bestämmelserna ha endast marginell betydelse både för de sändande sammanslutningarna och för statskassan. Den skulle däremot väsentligt förenkla och underlätta administrationen av avgifterna både inom den centrala närradiomyndigheten och hos de sändande sammanslutningarna. Vi tillstyrker därför en sådan förändring, som bör beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen utser. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs 1. i första hand att avslår i proposition 1982/83:52 framlagt förslag till lag om ändring i närradiolagens 2 § och 15 § 1 st. samt ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grunderna för avgifterna, 2. i andra hand, vid beslut om bifall till propositionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyggnaden av närradioverksamheten.