mot · G5021244 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1244 m. fl. Den ekonomiska åtstramningen och behovet av sparsamhet berör nära nog alla sektorer inom det svenska samhället. Det har dock markerats från regeringen att de mest utsatta grupperna skall skyddas från nedskärningar. I ekonomiskt kärva tider måste solidariteten mellan olika grupper förstärkas. Denna ambition från regeringens sida framgår bl. a. i biståndsbudgeten. Enprocentsmålet ligger fast och biståndet inriktas i högre grad på insatser för överlevnad. Det är, enligt vår mening, angeläget att det svenska biståndet och vår allmänna u-landspolitik inriktas på att möta världens och dess fattigaste människors mest trängande behov och därmed känns angelägen för det svenska folket även i tider av ekonomiska problem här hemma. Ansvaret är därför stort att biståndet används med största möjliga effektivitet. Regeringen och biståndsmyndigheten måste därför ägna ökad uppmärksamhet åt en noggrann uppföljning, utvärdering och kontroll av biståndet. I budgetpropositionen framhåller regeringen att målet är att bidra till ett effektivare bistånd genom att stödja mottagarlandets egen utvärdering och genom att effektivisera våra egna insatser. Det är också angeläget att till den svenska allmänheten sprida kunskap om biståndets innehåll och effekter. Utvärdering pågår också som ett viktigt led i SIDA:s verksamhet. Förvår del vill vi understryka behovet av en fortlöpande utvärdering och prövning av gjorda svenska biståndsinsatser. I en övergripande biståndspolitisk motion till föregående föreslog bl. a. att det successivt införs en bortre tidsgräns för biståndssamarbetet med våra mottagarländer och att framtida samarbetsavtal knyts till bestämda projekt. Vi vill för vår del upprepa denna mening. är biståndssamarbetet med de flesta mottagarländer inte tidsbundet. Då få av länderna visar tecken på att komma ur sitt biståndsberoende på grund av sin totala fattigdom, kommer vårt stöd lätt att uppfattas som i tiden obegränsat. Det blir svårt för oss att komma ur biståndssamarbetet utan utrikespolitiska komplikationer. Det blir också svårt att genomföra den koncentration till de mest angelägna behovsområdena som enligt vår mening är en nödvändig åtgärd. Ett mottagarland kan också lätt komma i för starkt beroende av svenskt bistånd. Mot bakgrund av vad vi anfört ovan finns det anledning att mycket noggrant pröva utvidgande av gamla avtal och ingående av nya i länder med vilka har samarbetsavtal. I budgetpropositionen aviserar regeringen en sådan utvidgning av biståndet till . I budgetpropositionen konstateras att i takt med att de pågående projekten i slutförs är det möjligt att sänka landramen och ändå ha utrymme för nya insatser. Det framtida biståndet till kommer att inriktas på ett vidare och fördjupat samarbete inom skogsindustri och hälsovård. Nya insatser kommer att planeras inom primärhälsovård, för utbildning i anslutning till tidigare projekt och för rehabilitering av befintlig industri även inom nya områden. Vidare aviseras nya insatser för förbättring av lagring och transporter av bl. a. livsmedel. Det höga svenska biståndsanslaget, för innevarande budgetår 365 milj. kr., har motiverats med de behov som erfordras för att skall kunna fullfölja gjorda åtaganden. Vi delar synsättet att gjorda åtaganden från svensk sida skall fullföljas. Men, i enlighet med vad vi tidigare framhållit, måste det finnas utrymme för omprövning och utvärdering av gjorda insatser i takt med att dessa fullföljs. När det gäller de två stora biståndsprojekten i , pappersprojektet i Bai Bang och de två sjukhusen i och Uong Bi, är dessa nu i huvudsak färdiga. Vad som återstår är inkörning och inlärning. Tiden för detta är svåröverskådlig. Inte minst beror detta på att den teknik som används gör det svårt för landet självt att fullt överta driften så snart som varit önskvärt. Mot bakgrund av detta måste självfallet ta sitt ansvar för att under en övergångstid följa igångsättningen och driften. Regeringen föreslår att biståndet till för kommande budgetår skall uppgå till 345 milj. kr., alltså en sänkning med 20 milj. kr. i förhållande till biståndsramen . Det kan vara svårt att överblicka hur stora finansiella resurser som behövs för detta. Vi anser dock att regeringens föreslagna belopp är en alltför hög nivå. För ett fullföljande av nuvarande åtaganden samt stöd och hjälp med igångsättning och begynnande av drift vid pappersprojektet och sjukhusen synes en ram om 200 milj. kr. vara fullt tillräcklig. Huruvida bistånd därutöver skall utgå, måste enligt vår mening prövas i ett mera övergripande sammanhang där en total bedömning görs av hur svenskt bistånd skall användas efter hand som nuvarande förpliktelser mot olika länder är uppfyllda, så som föreslogs i motion 1980/81:1201. Vi har ingen annan bedömning än den som regeringen redovisar när det gäller den ansträngda ekonomiska situationen i eller de mycket påfrestande livsvillkoren som råder för människorna i . Naturkatastrofer och dåliga skördar har förvärrat situationen. Men det måste klart sägas att interventionen i och den inrikespolitiska situationen har förvärrat vietnamesernas levnadsvillkor. Detta kan dock inte tas till intäkt för nya åtaganden inom landramen. Insatser för att lindra nöden bör kunna göras genom medel ur katastrofanslaget. Vi föreslår därför att del av den av oss föreslagna minskningen av landramen, 145 milj. kr., används som katastrofbistånd. Vi föreslår vidare att också anslagsposten miljö- och markvård kan få del av det frigjorda beloppet, liksom anslagsposten till enskilda organisationers biståndsinsatser. Om bistånd i fortsättningen skall utgå till länder i , är det lämpligt att detta sker genom samordnade regionala projekt. En ökad regionalisering av biståndssamarbetet framfördes av i den tidigare refererade biståndspolitiska motionen till . Vi upprepar härmed detta förslag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att fastställer landramen för /83 till 200 milj. 2. att beslutar att därigenom frigjorda medel, 145 milj. kr., överförs dels till katastrofanslaget, dels till anslaget för miljö- och markvård samt till anslaget för enskilda organisationers biståndsinsatser, 3. att hos regeringen begär att det i samband med nästa års budgetproposition anges en bortre tidsgräns för nuvarande bistånd till , 4. att uttalar att ett därefter fortsatt bistånd till prövas i ett mera övergripande sammanhang där en total bedömning görs av hur svenskt bistånd skall användas och att möjligheterna prövas att genom FN-organ eller på annat sätt göra regionala insatser i . () () () ()