mot · G5021556 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1556 genomgår nu en snabb omvandling från högenergi- till lågenergisamhälle. Stora insatser har gjorts för att åstadkomma energibesparingar och effektivare energianvändning. För staten har den snabba omvandlingen ställt stora krav på att det kapital som står till förfogande för energisparprogrammets genomförande måste ges effektiv användning. För att uppnå åsyftad verkan med mycket knappa resurser har statens energisparbidrag i första hand gått till insatser som visat samhällsekonomisk lönsamhet men där man saknat kunskap om åtgärdernas effekt eller privatekonomisk lönsamhet. Åtgärder som visat såväl samhällsekonomisk som privatekonomisk lönsamhet har i sig motiverat genomförande och har därför inte varit bidragsberättigat i samma utsträckning. Åtgärder som varken var samhälls- eller privatekonomiskt lönsamma har i princip inte erhållit samhällets stöd. Den av staten bedrivna bidragspolitiken har visat sig mycket framgångsrik då den främjat utveckling av nya produkter och processer med minskad energianvändning som följd. Det kan också konstateras att många av de energisparinsatser som gjorts endast varit lönsamma för samhället under det att spareffekten varit så dålig att de inte förmått förränta engagerat kapital, än mindre ge utrymme för att återbetalning kan ske. Detta aktualiserar nu att samhället lägger om sin energipolitik så att produkter som inte är tillräckligt lönsamma inte ges en bättre konkurrensförmåga än de bra produkter som i sig visar god lönsamhet. Genom opartisk testning och utprovning finns möjlighet att gallra bort många mindre bra produkter, men då det visat sig råda kraftig eftersläpning i denna verksamhet med årslånga köer är det svårt för samhället att föreskriva att produkter exempelvis skall typgodkännas för att berättiga till förmånliga statliga lån. Många produkter skulle oförskyllt drabbas och företag tvingas lägga ned. Exempelvis föreskrivs att värmeåtervinningsaggregat för ventilationens frånluft skall ha temperaturverkningsgrad för att berättiga till statliga lån. Den totala verkningsgraden för dessa aggregat är ofta så låg som då myndigheterna använder sig av mätmetoder vilka kan manipuleras av mindre nogräknade tillverkare. finns värmeåtervinningsaggregat som uppvisar total verkningsgrad vilka spar mångdubbelt så mycket energi som de med låg verkningsgrad. energisparlånesystem premierar tillverkning av undermåliga produkter, och staten medverkar på så sätt till att försvåra genomförandet av de egna målsättningarna. Staten bör mot denna bakgrund snabbt utreda vilka energisparåtgärder, som med hänsyn till dagens energipriser och kommande skäliga prishöjningar ger konsumenten lönsamhet i dennes energisparande. Åtgärdernas investeringskostnader bör med marknadsmässig ränta (f. n. ) vara återbetalda . Energisparstöd och lån bör därefter helt flyttas över till dylika åtgärder så att energisparinvesteringarna möjliggör att det av uppställda sparmålet kan uppfyllas. Beträffande tekniska lösningar bör en differentiering av sparstödet och energisparlån begränsas till att endast utgå med hänsyn till påvisad verkningsgrad. En högre verkningsgrad skall berättiga till högre sparstöd eller energisparlån. De energisparåtgärder och -produkter som endast har marginell spareffekt, där kostnaderna inte blir återbetalda på marknadsmässiga villkor eller längre beroende på investeringens funktionstid, bör i byggnormerna klassificeras som en normal åtgärd vid bostadsbyggandet och inte berättiga till särskilt energisparlån eller energisparstöd. Detta gäller t. ex. k-värden, täthetsprov osv. God energianvändning främjas av effektiva produkter och en bred satsning på dessa produkter bör nu ske när produkterna tagits fram. Det skall särskilt märkas att export av svenska energiprodukter kräver att dessa uppfyller högt ställda krav och kan uppvisa lönsamhet även utan statligt energisparstöd eller förmånliga energisparlån. Kostnadsfördyringen i förhållande till uppnådd energibesparing måste i dylika fall beaktas i högre grad än . Bevisbördan för storleken och lönsamheten i energibesparande investeringar bör åvila producenten och den lånesökande konsumenten. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar uttala sig för att energisparstöd och energisparlån skall differentieras med hänsyn till påvisad verkningsgrad och spareffekt i avsikt att rensa ut undermåliga produkter och lösningar för att säkerställa genomförandet av antagna energisparmål.