mot · G5021994 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1994 m. fl. En grundläggande utgångspunkt för den socialdemokratiska bostadspolitiken har varit att genom satsningar på nyproduktion av lägenheter avskaffa nöd och brist inom boendet. Tillgång till en egen bostad till rimliga kostnader har varit och måste även framledes vara en social rättighet som skall omfatta samtliga medborgare oavsett tillgång på ekonomiska resurser och social status. För att kunna upprätthålla denna målsättning och möjliggöra underhåll, sanering och komplettering av det befintliga bostadsbeståndet krävs en väl fungerande byggnads- och materialindustri. Detta gäller inte enbart tillgång på kvalificerad arbetskraft i såväl material- som byggleden utan även tillräcklig kapacitet i materialindustrin för att i konkurrens kunna möta en framtida efterfrågan utan ökad import av byggmaterial. I och med att miljonprogrammet genomförts hade bostadsbristen i landet, så när som på några få kommuner, byggts bort. 1 vissa kommuner böljade t. o. m. lediga lägenheter att uppträda. Det gällde framför allt på orter med en vikande arbetsmarknad. Dessutom var de lediga lägenheterna i allmänhet koncentrerade till vissa, ofta miljö- och servicemässigt mindre utvecklade, relativt nybyggda bostadsområden. Genom insatser från samhällets sida kunde dock en del av den ekonomiska belastning som de lediga lägenheterna innebar för vissa företag reduceras genom införande av lån för utebliven hyra 1980. (Förordning 1976:260; ändrad 1979:226.) Denna s.k. hyresförlustlångivning har emellertid avskaffats i och med utgången av . (Förordning 1981:190.) har möjligheterna till bostadsmiljöförbättrande åtgärder försämrats. senare hälft har bostadsbyggandet i stort sett legat på den, i förhållande till byggandet , mycket låga nivån på ca 55 000 lägenheter i medeltal . Det var endast under Koreakrisen som bostadsbyggandet var lägre. Nedgången i bostadsbyggandet förklaras i huvudsak av att produktionen av lägenheter med hyres- och bostadsrätt i flerfamiljshus kraftigt minskat. Men även antalet färdigställda småhus har sjunkit under de två första borgerliga regeringarnas tid. färdigställdes sålunda i medeltal ca 46000 småhus . Motsvarande siffra för perioden 1979 var något mer än 40000. 1 1981/82. Det låga bostadsbyggandet har även uppmärksammats av regeringarna i samband med presentationen av de senaste årens budget för verksamhetsområde. I budgetproposition 1978/79 slår sålunda den dåvarande biträdande bostadsministern fast att för att det långsiktiga bostadsbehovet skall kunna tillgodoses bör nyproduktionen ökas ytterligare. Med hänsyn till den osäkerhet som gäller för flera av de faktorer som bestämmer behovet av bostäder - hushållsbildningen, avgång av lägenheter, den inrikes omflyttningen, immigrationen etc. är det dock inte möjligt att mera exakt ange vilken nivå som är behövlig. Riktmärket bör dock vara att öka produktionen till en nivå av ca 65000 lägenheter . 1 budgetproposition 1979/80 hyser bostadsministern fortfarande oro för att bostadsbyggandet ligger på en för låg nivå. Bostadsministern slår nämligen fast att även om den nedåtgående kurvan har vänt, ger bostadsbyggandets omfattning anledning till viss oro. I stället för att precisera en nivå på bostadsbyggandet inför bostadsministern ett nytt mått på bostadsbyggandets omfattning, nämligen en nybyggnadsram för det statligt belånade bostadsbyggandet. Enligt denna ram skall utrymme finnas för beslut om bostadslån för ca 60000 lägenheter. I budgetproposition 1980/81 visar bostadsministem inte längre samma oro för det låga bostadsbyggandet utan framhåller i stället osäkerheten, när det gäller hur det framtida utbyggnadsbehovet skall bestämmas, som det byggpolitiska problemet. Hon understryker därför att det är möjligt att mer exakt ange hur många bostäder som behöver byggas . Trots detta finns tydligen behov av att ändå precisera sig i en siffra om bostadsbyggandets omfattning. Utgångspunkten för denna precisering har blivit att ett riktmärke för planeringen t. v. bör vara ett påbörjande av ca 55 000 lägenheter . Från att ha slagit fast ett nyproduktionsbehov på 65 000 lägenheter har bostadsministern över en nybyggnadsram på 60000 lägenheter hamnat på att riktmärket för planeringen t. v. skall vara 55000 lägenheter. I årets budgetproposition finns inte ens ett riktmärke för det framtida bostadsbyggandet, annat än att det är angeläget med en någorlunda jämn nyproduktion av bostäder som är anpassad till den långsiktiga efterfrågan. I stället framhåller hon, som mått på en aktiv bostadspolitik, de åtgärder som vidtagits av statsmakterna för att stimulera bostadsbyggandet. Mot bakgrund av den ovan redovisade till intet förpliktigande sifferexercisen böljade bostadsbyggandet på allvar att rasa . Igångsättningen sjönk sedan böljan av under 50000-nivån. Antalet färdigställda lägenheter stannade på drygt 51000 lägenheter. Denna dramatiska nedgång i bostadsbyggandet har ytterligare accen Det är skäl att förmoda att påböljandet inte ens når upp till 44000 lägenheter, medan färdigställandet stannar vid ca 45000. Med utgångspunkt från de prognoser som gjorts av kommer antalet påbörjade lägenheter att fortsätta att sjunka . Nedgången av den planerade långivningen har beräknats till i storleksordningen när det gäller flerfamiljshuslägenheter och vad beträffar gruppbyggda småhus. Med utgångspunkt från dessa beräkningar kan igångsättningen för uppskattas till i storleksordningen 3500037000 lägenheter, varav ca 15000 i flerfamiljshus och drygt 20000 i småhus. När det gäller småhusproduktion skulle detta i stort sett betyda en halvering med borgerliga regeringar. För att finna ett motsvarande lågt småhusbyggande måste man gå . Av en av gjord sammanställning av de kommunala bostadsförsöijningsprogrammen 1981 -1985 (statistik/utredningar/information, nr 1981:32) framgår att antalet i programmen planerat påbörjande av lägenheter successivt har sjunkit . För den senaste programomgången 1981-1985 redovisas en 11-procentig minskning i förhållande till närmast föregående programomgång. Antalet lägenheter i flerfamiljshus ligger i stort sett på samma nivå, medan småhusproduktionen fortsätter att sjunka och t. o. m. understiga det planerade påbörjandet av lägenheter i flerfamiljshus. Den kraftiga nedgången i det planerade påböijandet indikerar på en ytterligare nedrustning av den kommunala planberedskapen med risk för en fortsatt nedgång av bostadsbyggandet även åren närmast . Dessutom kan den minskade planberedskapen i hög grad försvåra och i vissa fall omöjliggöra en nödvändig ökning av nyproduktionen av bostäder. Nedskärningen av bostadsbyggandet sker i en situation då de totala bygginvesteringarna när det gäller såväl reparationer och ombyggnader som övriga hus, industrier samt vägar och anläggningar sjunker. Vi står därför inför hotet av en drastisk nedrustning av stora delar av byggnadssektorn. Denna för byggnadsverksamheten delvis nya situation kommer att medföra mycket allvarliga problem, inte minst när det gäller sysselsättningen inom byggmaterial- och byggnadsindustrin. Redan innevarande vinter kommer t. ex. av byggnadsarbetarna att vara arbetslösa, som mer än var fjärde träindustriarbetare kommer att vara permitterad eller utan arbete. kan den pågående nedrustningen av byggsektorn ytterligare försvåra ett nödvändigt ökat kommunalt bostadsbyggande utan uppenbara risker för monopolisering av byggmaterialindustrin, inflationsdrivande kostnadsutveckling och ökad import av byggnadsmaterial. med nedgången i bostadsbyggandet har produktionskostnaderna och inflyttningshyran i nyproducerade bostäder tillåtits stiga kraf1 1981/82. Så exempelvis har produktionskostnaderna per m2 i flerfamiljshus ökat räknat från till och uppgår till storleksordningen /m2. (Rådet för belånings- och värderingsfrågor, .) Resultatet av denna utveckling har blivit att de nybyggda lägenheterna alltmer anpassas till de betalningsstarkas efterfrågan på mer exklusivt boende. De bostadslösa kan i allmänhet inte komma i fråga. Detta gäller inte minst unga människor. En sådan ändrad inriktning på nyproduktionen kan komma att medföra behov av ett betydligt lägre antal nybyggda lägenheter än vad som skulle behövas för att tillgodose de bostadslösas behov. Priset och inte det sociala behovet kommer vid en sådan marknadsanpassning av bostadsförsöijningen nämligen att reglera antalet lägenheter som kommer att byggas. Den sjunkande betalningsförmågan i kombination med de ökade kostnaderna i nyproduktioner har medfört att lediga lägenheter åter börjat uppträda och t. o. m. öka i ett stort antal kommuner. Det är framför allt de kommunalägda allmännyttiga företagen, som ofta har haft lediga lägenheter, som drabbas hårdast. Men problemet med lediga lägenheter förekommer även vid kooperativ bostadsförvaltning. Resultatet har blivit, sedan hyresförlustlånen avskaffats, att inte enbart de boende i företagen utan även kommunerna och kooperativa företag centralt belastats med alltmer ökande kostnader för de lediga lägenheterna. Detta har i hög grad hämmat företagens möjlighet att investera i produktion av nya lägenheter. Dessutom har kostnaderna för de tomma lägenheterna medfört att kommunerna, för att klara de allmännyttiga bostadsföretagens ekonomi, kan komma att bli tvingade till ökad utdebitering. Denna från en mer övergripande bostadssocial synpunkt helt oacceptabla utveckling måste angripas. Vi kräver därför en omedelbar kartläggning av de ekonomiska konsekvenserna, inkl. effekterna av skatteutjämningsbidraget, av de lediga lägenheterna. Detta skall ske tillsammans med berörda kommuner, och . Målsättningen för kartläggningen måste vara att förslag om hur de ekonomiska problemen i samband med lediga lägenheter skall angripas presenteras . Den ovan beskrivna marknadsanpassningen av bostadsförsöijningen har möjliggjorts av att de borgerliga regeringarna i väsentliga delar har genomfört den moderata bostadspolitiken. Det gäller bl. a. avskaffande av markoch tomträttslånen, urholkning av konkurrensförhållandena inkl. markvillkoret till förmån för markägare och producentintressen samt avskaffande av den mer strikta kontrollen av produktionskostnaderna vid statlig belåning. Till detta kommer dessutom att bostadsbidragen successivt har försämrats och att räntebidragen håller på att avvecklas enligt moderat modell. Såväl ränte- som bostadsbidragen finns emellertid inte behandlade i regeringens budgetförslag, utan till dessa områden ämnar bostadsministern återkomma i en aviserad besparingsproposition senare i vår. Eftersom ränte- och bostadsbidragen ekonomiskt svarar för en mycket väsentlig del av budgeten för verksamhetsområde kan det nu framlagda budgetförslaget endast betraktas som en delbudget. Detta försvårar i hög grad våra möjligheter till en mer övergripande behandling av det bostadspolitiska området. Den nu pågående nedrustningen av bostadsbyggandet måste dock angripas. Det gäller inte längre att i första hand öka byggnadsverksamheten, utan målet måste i stället vara att söka stoppa den nedgång i nyproduktionen på storleksordningen 7000 lägenheter som vi står inför under innevarande år. Om ingenting sker kommer stora delar av den nuvarande produktionsapparaten att slås ut. Arbetslösheten kommande vinter kommer att stiga inom byggandets alla områden till en nivå som saknar motsvarighet sedan . Dessutom kommer bostadslösheten för vanliga människor att åter vara en realitet. För att stoppa nedgången i bostadsbyggandet och därmed motverka bostads- och arbetslöshet krävs att hyrorna i nyproducerade hyres- och bostadsrättslägenheter i flerfamiljshus kraftigt sänks genom en temporär hyresrabattering som en hyresgaranti i ny produktion införs. Vidare måste dels de nuvarande reglerna för de tidsbegränsade ombyggnadsbidragen och reparationslånen förlängas till att gälla och , dels nya regler utarbetas i syfte att mer permanent lösa de ekonomiska problemen i samband med det framtida behovet av underhåll och reparationer. Dessutom måste gynnsammare och med annan statlig långivning likvärdiga ekonomiska förutsättningar tillskapas vid förbättring av boendemiljön. För att ytterligare stimulera byggsysselsättning under kommande vinter 1982-1983 måste en utvidgning av ramen för lån, amorterings- och inventariebidrag samt upprustningsbidrag till allmänna samlingslokaler ske under /83. En temporär hyresrabattering av boendekostnaderna i nyproduktionen av hyres- och bostadsrättslägenheter i flerfamiljshus föreslås bli införd fr. o. m. . Rabatteringen skall sedan gälla för de lägenheter som påbörjas t. o. m. 1984 och svara mot en sänkning av inflyttningskostnaden första året med /m2. Hälften av rabatteringen, dvs. /m2, skall utgå som en generell subventionering av inflyttningskostnaden oavsett var i landet produktionen sker. Resterande /m2 skall kunna utnyttjas till en extra rabattering inom orter med bostadsbrist, t. ex. , samt vid förtätnings- och kompletteringsbebyggelse efter särskild prövning av lånemyndigheten i det enskilda fallet. Hyresrabatten avtrappas sedan successivt . Detta betyder en maximal rabattering för första året på 60, andra året 40 och tredje året /m2. Villkoret för att hyresrabattering skall kunna utgå är att kostnadskontrollen skärps. Detta gäller inte minst den produktionskostnad som läggs till grund för statlig belåning samt det index, s. k. tidskoefficienten, som används för att anpassa beloppen för låneunderlag och pantvärde till den allmänna kostnadsutvecklingen inom byggsektorn. De redan utbetalda hyresrabatterna skall sedan i de enskilda fallen avvecklas med lika årliga belopp. Det betyder att rabatteringen /m2 minskas andra året till /m2, tredje året till /m2 osv. sex vara helt avvecklad. med den temporära hyresrabatteringen införs en statlig hyresgaranti. Denna garanti skall gälla för statligt belånade lägenheter med hyres- och bostadsrätt i flerfamiljshus som påbörjats som hyresrabatteringen gäller. Garantin skall utgå från färdigställandet. Kostnaderna för den temporära hyresrabatteringen och hyresgarantin i nyproduktionen beräknas till ca 40 milj. kr. Statsmakterna har (prop. 1980/81:202, CU 1980/81:41, prop. 1981/82:17, CU 1981/82:2) beslutat om bidrag vid ombyggnad av flerfamiljshus och om lån för vissa reparationer. Åtgärderna är tidsbegränsade. Det kan dock även med de utgångspunkter som regeringen haft - redan nu slås fast att motsvarande åtgärder är motiverade även under nästa budgetår. För att ge incitament till planering av dessa åtgärder bör fatta ett principbeslut om att motsvarande stöd skall lämnas även och . Bidragsbeloppet skall dock höjas . Detta bör ske genom att ger regeringen till känna att förslag om sådant stöd bör föreläggas . De nu gällande reglerna innebär att författningsmässigt undantagits från möjlighet att få ombyggnadsbidrag. är även undantaget från möjligheter att få reparationslån genom att länet genom beslut av efter samråd med inte tilldelats någon beslutsram. Det kan svårligen vidhållas att de arbetsmarknadsmässiga skälen skulle motivera en sådan ordning. I perspektivet av ett fortsatt sjunkande byggande väger också de budgetmässiga skälen mindre tungt. bör därför som sin mening också ange att stimulansåtgärderna för nästa budgetår bör vara tillgängliga även inom . Dessa förslag innebär inte något principiellt avsteg från den i reservation till betänkandet CU 1981/82:2 hävdade meningen att giltighetstiden för nuvarande stöd ytterligare borde ha förlängts. Det är dock mindre meningsfullt med hänsyn till planeringstiden m.m. att i nuvarande tidsperspektiv upprepa detta förslag. Den ovan föreslagna tidsbegränsade åtgärden kan dock inte ses som en lösning på det allvarliga problemet med såväl eftersatt som extraordinärt underhåll som i hög grad präglar stora delar av det befintliga bostadsbeståndet. Det senare gäller inte minst rötskadade fönster och karmar, läckande och fuktskadade tak, söndereroderade balkonger, trasiga avloppssystem, hälsovådliga byggmaterial etc. Några pengar för att möta det eftersatta och extraordinära underhållet finns i allmänhet inte fonderade hos de olika fastighetsägarna. Detta gäller inte enbart vid allmännyttig hyresrätt utan i lika hög grad vid privat hyresrätt och vid ägda småhus. Även bostadsrättsföreningar måste, med hänsyn till gällande underhållsfondering, ofta låna till underhållet. existerade en temporär lånemöjlighet för att täcka eftersläpningar i det periodiska underhållet. Redan i samband med införandet av dessa s.k. underhållsfonder (prop. 1978/79:63) utlovade bostadsministern att dessa lån skulle ersättas med en långsiktig lösning på frågan hur underhållet skulle finansieras. framlade bostadsministern förslag om förlängning av det statliga lånestödet till underhåll av vissa hyresfastigheter proposition 1980/81:04. Hon inleder propositionen med att slå fast att från såväl samhällsekonomiska som bostadspolitiska utgångspunkter är det angeläget att bostadsbeståndet underhålls och repareras så att dess värde bibehålls. Vidare framhåller hon, i avvaktan på beslut om en långsiktig lösning av frågan om finansiering av underhållet och eftersom det är angeläget från samhällssynpunkt att underhållsverksamheten fortsätter, att underhållslånen även måste utgå . Vid riksdagsbehandlingen hemställde socialdemokraterna (motion 1980/ 81:135) att som sin mening skulle ge regeringen till känna att förslaget om en socialt acceptabel avlösning av underhållslånen borde föreläggas i sådan tid att reglerna skall kunna tillämpas fr. o. m. . Utskottsmajoriteten ansåg att syftet med motionen tillgodosetts utan ett uttalande eftersom regeringen enligt propositionen avsåg att presentera en långsiktig lösning av frågan om finansiering av underhåll vid hyresbostäder. Den situation som vi befinner oss i karakteriseras av att inkomstutvecklingen fortsätter att vara starkt negativ, att hyresnivån i många fall mot bakgrund av de förestående hyreshöjningarna kommer att överstiga betalningsförmågan hos de boende, att risken för en förödande kapitalförstöring inom hyresbeståndet har blivit alltmer överhängande samt att den av bostadsministern utlovade långsiktiga lösningen av frågan om finansiering av underhåll inte föreligger. Mot bakgrund av den ovan gjorda sammanfattningen finnér vi det nödvändigt att lånen förlängs . Med hänsyn till det statsfinansiella läget anser vi dock att statsbudgeten inte kar. belastas med denna långivning. Vi föreslår i stället att en del av det friställda prioriterade kreditutrymme, som kommer att uppstå genom det sjunkande bostadsbyggandet, skall kunna utnyttjas för underhållslån. 1 enlighet med motion 1981/82:46 föreslår vi att lånen skall utgå med högst /m2 bostadslägenhetsyta och år. För att uppnå en bättre anpassning av lånen till underhållsbehovet föreslår vi att lånen skall utgå till de hyresfastigheter som har uppförts med stöd av statliga lån t.o. Med hänsyn till den förmögenhetsomfördelning om ca 200 milj. kr. som regeringen genomförde till förmån för de privata fastighetsägarna i anslutning till upptrappningen av den garanterade räntan 1982 (prop. 1980/81:118) skall underhållslånen endast utgå till det allmännyttiga hyresbeståndet. Kostnaderna för en förlängning av underhållslånen enligt vad som ovan angivits blir, om lånen utnyttjas maximalt, 253 milj. kr. Såväl bidrag vid ombyggnad av flerfamiljshus och lån för vissa reparationer som underhållslån är att betrakta som temporära åtgärder, som måste ersättas med en långsiktig lösning på frågan om hur underhållet och reparationer skall finansieras. I detta sammanhang måste även saneringsverksamheten behandlas. Ett stort antal äldre människor bor i gamla omoderna lägenheter. Antalet pensionärer i sådana lägenheter kommer att öka snabbt . Om vi skall kunna erbjuda dessa en dräglig bostadsstandard måste takten i saneringsverksamheten ökas. För att detta skall vara möjligt kräver vi att regeringen , inte minst genom samordning av olika utredningar och finansieringsalternativ, vidtar åtgärder i syfte att presentera ett underlag till förslag om en långsiktig lösning på underhålls- och reparationsproblemet i så god tid att ett upprustningsprogram skall kunna föreläggas . Förutom studier av olika lånefinansieringsformer bör, i enlighet med direktiven till underhållsutredningen, även andra finansieringsförutsättningar kunna prövas. Bidrag till förbättring av boendemiljön Verksamheten med förbättringar av boendemiijön tog genom bostadspolitiska beslut - fart med gynnsamma effekter på den sociala boendemiljön i många bostadsområden. Efterfrågan på medel har successivt ökat. har dock de sociala problemen i bostadsområden med brister tilltagit. Det föreligger således fortfarande ett betydande behov av en ökad satsning på förbättringar av boendemiljön. Det finns dessutom t. ex. i våra storstadsområden ett flertal bostadsområden där det föreligger en uppenbar risk för en alltmer tilltagande bostadssocial och miljömässig nedrustning. Vi har tidigare utvecklat behovet av åtgärder för att komma till rätta med dessa problem i motion 1980/81:1252. Från gäller emellertid vissa spärregler, som förhindrar att åtgärder kan sättas in på bostadsmiljöområdet i förebyggande syfte. Detta gäller särskilt områden som färdigställts . Bidrag kan nämligen enbart utgå för åtgärder i bostadsområden, som redan är drabbade av stora sociala problem och/eller där det råder betydande svårigheter att få avsättning för lägenheterna. Enligt vår mening har dessa regler förhindrat ett förebyggande arbete med boendemiljön, som det rent allmänt försvårat arbetet med bidrags- och lånegivningen. Dessa spärregler måste därför upphävas. För att ytterligare stimulera till miljöförbättrande åtgärder och skapa sysselsättningstillfällen inom byggområdet föreslår vi att de bostadslån som lämnas till miljöförbättrande åtgärder skall utgå med räntebidrag i likhet med vad som gäller för lån till nyproduktion, annan ombyggnad och energibesparande åtgärder. Mot bakgrund av de ökande problemen med brister i boendemiljöer som vi ovan beskrivit och våra förslag om ändringar i bidragsgivningen föreslår vi att till Bidrag till förbättring av boendemiljön för /83 anvisas ett reservationsanslag om 25 milj. kr. utöver vad som anvisas i budgetpropositionen. Vi föreslår vidare att beslut om bidrag till förbättring av boendemiljön under /83 får meddelas intill ett belopp av 90 milj. kr. Det bör slutligen ankomma på regeringen att utfärda de regler som behövs för att långivningen skall uppnå ovan redovisade syften. Regeringen föreslår en ram för anordningsbidrag m.m. samt lån för allmänna samlingslokaler av 30 milj. kr. Den föreslår vidare en ram av 14 milj. kr. Båda ramarna föreslås få överskridas om det behövs av sysselsättningsskäl. har föreslagit ramar för ändamålen av 60 milj. kr. (varav bidrag högst 30 milj. resp. 30 milj. kr. Styrelsen har tidigare även begärt en vidgning av motsvarande ramar för innevarande budgetår, en framställning som regeringen avslagit. 1 propositionen redovisas att man - utöver de stora projekten - räknar med låne- och bidragsanspråk på tillhopa ca 110 milj. kr. för nästa budgetår. Styrelsen framhåller att den begärda ramvidgningen för anordningsbidrag m. m. är oundgängligen nödvändig för att i möjlig mån kunna tillgodose behovet av en någorlunda jämn planering av de mest angelägna projekten. har också (SOU 1981:63) bl. a. förordat en höjning av ramarna för samlingslokalstödet. förslag till ramar är utan tvekan behovsmässigt väl motiverade. Viljan att leda resurser till denna sektor är också starkt förankrad. Det gäller inte minst att tillgodose samlingslokal sbehovet i de större städerna, där objekten blir förhållandevis dyra. Härtill kommer ett starkt intresse för ökad sysselsättning inom den aktuella sektorn. Kostnaderna för detta bör i överblickbar del tillgodoses öppet i statsbudgeten. Fullmakten att öka ramarna av sysselsättningsskäl bör gälla och användas för tillkommande, motiverade anspråk. För detta talar inte endast syftet med budgetregleringen utan även de fördelar i planeringen som därmed vinns.