mot · G5021504 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1504 m. fl. En översyn av jämställdhetslagen Jämställdhetsfrågorna har fått en allt större roll i samhällsdebatten . Insaster har gjorts på olika områden för att förbättra jämställdheten mellan kvinnor och män. Ett huvudmål har varit att förändra invanda och slentrianmässiga attityder och vanföreställningar om skillnader mellan kvinnor och män. Det har bl. a. gällt att inskärpa jämställdhetsprincipen och att med hänsyn härtill tydligt göra klart att vissa förfaranden inte är tillåtna. Ett viktigt led i detta arbete utgjorde tillkomsten av jämställdhetslagen som varit i kraft . Lagen innehåller regler om förbud mot könsdiskriminering. Det innebär bl. a. att en arbetsgivare inte får missgynna en arbetssökande på grund av hans eller hennes kön. Den bärande tanken är att den som söker en anställning skall ha rätt att vid jämförelse med andra bli bedömd efter sina meriter och kvalifikationer utan att avseende fästs vid könstillhörighet. En arbetsgivare som bryter mot könsdiskrimineringsförbudet kan dömas till att betala skadestånd till den missgynnade för den kränkning som har begåtts. Påföljden har den dubbla uppgiften att dels avhålla från överträdelser av diskrimineringsförbudet, dels att ge den som diskrimineras ersättning för den skada som tillfogats. Skadeståndet skall dock enligt lagens förarbeten hållas på en måttlig nivå. Alltför drastiska ekonomiska följder för den som felat har ansetts kunna motverka lagens uppgift som ett led i opinionsbildningen i jämställdshetsfrågorna. Det ansågs således vid lagens tillkomst att ett allmänt skadestånd var en rimlig och lämplig sanktion för brott mot diskrimineringsförbudet. Det skulle också skapa förutsättningar för en någorlunda enhetlig praxis vid bestämmande av skadeståndsbeloppets storlek. Vid skadeståndsmätningen skall man utgå från det allmänna skadestånd som i praxis förekommer i föreningsrätts- och anställningsmål. Meningen är således inte att full ekonomisk ersättning skall utgå motsvarande den förlust som den diskriminerade åsamkats på grund av missad chans. Enligt lagens förarbeten kan det allmänna skadeståndet dock tjäna som viss upprättelse för den diskriminerade. De första diskrimineringsmålen har just avslutats i arbetsdomstolen. Två kommuner dömdes för att ha gjort sig skyldiga till könsdiskriminering genom att anställa en man framför en kvinna. Domstolen ansåg att för att lagen skulle få avsedd genomslagskraft borde redan från början ett tämligen högt allmänt skadestånd utdömas. Arbetsdomstolen bestämde i båda målen skadeståndet till . De båda domsluten är en påtaglig framgång för jämställdhetsarbetet. Lagen ger ett skydd mot diskriminering vid t. ex. anställning. Arbetsgivare måste ha mycket starka skäl för att inte anställa den bäst meriterade. För de två kvinnor som med sådant berömvärt kurage orkat med att fullfölja en process av detta slag har framgången dock inte varit odelad. De har trots allt inte fått de arbeten som de sökt och varit mest meriterade för. Ett utdömt skadestånd motsvarande omkring två månadslöner är naturligtvis inte full kompensation för denna förlust. Arbetsgivarna har också fått en fingervisning om den ungefärliga kostnaden för att slippa en sökande av misshagligt kön. I vissa fall kan det kanske vara lockande att betala detta pris. Av vad som sagts framgår det att jämställdhetslagen med sin nuvarande utformning inte är ett stöd för en missgynnad arbetssökande när det gäller själva tillsättningen. Arbetsgivarens felbedömning kan inte rättas till i efterhand av domstolen på så sätt att den som med orätt har förbigåtts till slut får arbetet. Trots att lagen endast fungerat är det därför dags att överväga förändring av lagen på denna punkt. Den som har diskriminerats av en arbetsgivare vid anställning skall således inte enbart kunna räkna med ett visst skadestånd utan också att anställningen omprövas så att den missgynnade får tillgång till arbetet. Ett förslag i den riktningen bör således utarbetas av regeringen och redovisas för . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär en översyn av jämställdshetslagen i syfte att begränsa arbetsgivarnas möjligheter att genom skadestånd betala bort misshaglig personal. () () () (s) ()