mot · G602128 · 1982-11-19 00:00:00 — Motion 1982/83:128 m. fl. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. 1982/83:55) av borgerliga regeringar som är till ända vreds politiken successivt allt längre åt höger. Alltmer uttalat böljade de borgerliga partierna att rasera viktiga sociala erövringar för folkflertalet. Dessa åtgärder påstods vara ekonomiska nödvändigheter. Men deras effekt var att fördjupa den ekonomiska krisen och i ökad omfattning låta krisens bördor bäras av de mest utsatta grupperna. De borgerliga sade sig genomföra nedskärningar i den offentliga sektorn, men de angrep mest transfereringarna via denna sektor och därigenom de ekonomiskt svagastes konsumtion. De borgerliga partierna genomdrev försämringar för pensionärer och andra grupper med basbeloppsanknutna inkomster, genom att holka ur beräkningsgrunden för basbelopp. De drev igenom beslut om att införa karensdagar och försämra ersättningsnivåerna inom sjukförsäkringen, vilket främst skulle slå mot arbetarklassen. De genomdrev försämringar i arbetslöshetsförsäkringen. De försämrade statens bidrag till den kommunala barnomsorgen. Denna borgerliga politik mötte berättigad och hård kritik inom hela arbetarrörelsen och andra folkorganisationer. De båda arbetarpartierna, SAP och vpk, bekämpade dessa försämringar innan de genomfördes och lovade i valrörelsen, var för sig, att de båda partierna skulle verka för att en eventuell ny majoritet i skulle undanröja och upphäva dessa försämringar. I proposition 1982/83:55 framställer regeringen bl. a. förslag som i huvudsak innebär ett uppfyllande av de löften de båda arbetarpartierna var för sig har gjort. Vi hälsar förslagen i propositionen i dessa delar med tillfredsställelse. Regeringen förordar i propositionen olika insatser för att stödja barnfamiljerna. Vi delar här regeringens bedömning att barnfamiljerna i många fall har en pressad situation. Den ekonomiska krisen, de sex åren av borgerlig politik och den nya regeringens första åtgärd att devalvera kronan har medfört detta. De av regeringen framlagda förslagen går också här i rätt riktning. Vi har dock avvikande meningar på ett par punkter. Regeringen föreslår en kraftig uppräkning av det s. k. flerbarnstillägget. Båda arbetarpartierna har varit kritiska till denna konstruktion. Även om det finns vissa skäl i den aktuella situationen, med de starkt fördyrade levnadskostnaderna, som talar för en lösning som regeringen förordar, finns det starka principiella betänkligheter mot detta tillägg och en ökning av det. Systemet innebär en premiering av stora familjer och utgör en stimulans till att kvinnorna skall stanna hemma i stället för att kräva sin rätt till arbete och barnomsorgsplatser. De medel som används till en ökning av flerbarnstillägget bör i stället användas till en ytterligare ökning av det allmänna barnbidraget. Regeringen föreslår att 230 milj. kr. skall användas till ökade livsmedelssubventioner. Mot bakgrund av devalveringen, de aviserade jordbruksavtalen och förslaget om en allmän höjning av mervärdeskatten är denna summa mångfaldigt för liten. Kampen mot de stigande livsmedelspriserna kommer att bli en huvudfråga framöver. kan dessa komma att stiga med . Detta är ett avgörande skäl mot en allmän momshöjning och måste finnas med i en kommande bedömning av livsmedelssubventionernas storlek. När det gäller övriga förslag som regeringen förordar för att förbättra villkoren för utsatta grupper vill vi framhäva följande. Pensionssystemets nuvarande uppbyggnad innebär att en ökad inflation medför större klyftor mellan pensionärerna. Förslagen i propositionen undanröjer inte dessa effekter utan medverkar till ökade orättvisor i pensionssystemet. Medan en folkpensionär som enbart har folkpension och pensionstillskott får en pensionsökning på . , får den som har full ATP en ca så stor ökning. De över 700000 pensionärer som bara har folkpension och helt eller del av pensionstillskott tål icke ytterligare standardsänkningar. I en framtida behandling av pensionärernas situation måste deras läge särskilt beaktas. Även om vi nu godtar regeringens förslag står vi fast vid vad vi tidigare framfört, att det nuvarande ATP-systemet måste ses över ur fördelningspolitisk synpunkt. Alla pensionärer måste ha en ekonomiskt trygg ålderdom. Regeringsförslaget uppfyller inte helt ett återställande av värdesäkringen av pensionerna. Detta är en allvarlig brist. Ett fullt återställande borde ha inneburit att revideringen av pensionerna icke bara skall ske årsvis utan varje gång konsumentprisernas ökning varit större än . Till ett sådant fullvärdigare indexskydd av pensionerna finns anledning att återkomma. Propositionens förslag att tidigare gällande statsbidrag till kommunernas barnomsorg skall vara kvar är att stoppa ett steg i fel riktning. Ett nytt statsbidragssystem är under utarbetande inom . När detta system presenteras finns anledning att på nytt pröva frågan. Vår principiella ståndpunkt är att KAS och arbetslöshetsunderstödet bör ha samma lägsta nivå. Regeringens förslag innebär att lägsta nivån i KAS skall vara . och i A-kassorna . Dessa nivåer ligger något under vad vi tidigare krävt och strider mot den princip om samma lägsta nivå som vi förordar. Vi motsätter oss dock inte nu regeringsförslagen, men anser att frågan bör prövas på nytt under arbetet med statsbudgeten /84. Däremot är vi inte ense med regeringen om att slopa KAS för ungdomar . Även om antalet ungdomsarbetsplatser byggs ut, vet vi att det i flera kommuner ändå finns betydande svårigheter att ordna sådana platser. Besparingen inom KAS-systemet är mycket ringa men för vissa familjer med ungdomar i de berörda åldrarna kan åtgärden få stor betydelse. Regeringen förordar att dess förslag till åtgärder på det sociala området skall motsvaras av höjda inkomster för staten. Detta är i nuvarande läge en riktig utgångspunkt. Regeringen beräknar att dess förslag sammantaget för statsbudgeten och socialförsäkringssektorn ökar utgifterna med ca . Vi hävdar för vår del att denna siffra är för hög. För det första tycks kostnaderna för sjukförsäkringen allmänt minska till följd av minskad sjukfrånvaro. Men viktigare i sammanhanget är att upphävandet av beslutet om karensdagar - som aldrig trätt i kraft inte utgör någon kostnad. Dessutom understryker regeringen själv i propositionen att av den påstådda karensdagskostnaden eller ca 1500 milj. kr. kommer att täckas med arbetsgivaravgifter och avgifter från egna företagare. Det innebär att den egentliga utgiftsökningen begränsar sig till 5,9 miljarder. Regeringen vill finansiera sina förslag genom att höja mervärdeskatten och genom en förändring av arbetsgivaravgiften för sjukförsäkringen och arbetsmarknadsavgiften. Vidare får staten ökade skatteinkomster som följd av uppräkningen av pensioner, sjukersättning och arbetslöshetsunderstöd. Regeringen hävdar att dess förslag till höjd moms kommer att ge , dess förslag om ändrade arbetsgivaravgifter kommer att ge och de ökade skatteinkomsterna ger i inkomstökning för statskassa och socialförsäkringssektor. Det synes oss som om regeringsförslaget innebär en överfinansiering på . Vi har inget att erinra mot förslagen till ändrade arbetsgivaravgifter eller mot de beräkningar av ökade skatteinkomster regeringen gjort. Däremot avvisar vi förslaget till en allmän höjning av mervärdeskatten. Detta förslag måste kritiseras såväl från fördelningspolitisk som från allmän ekonomisk-politisk synpunkt. De senaste årens ekonomiska utveckling i vårt land har inneburit en stark nedpressning av folkflertalets reala inkomster och av den privata konsumtionen. Den genomförda devalveringen har ytterligare accentuerat denna utveckling. Aviserade mycket omfattande ökningar av såväl hyror som matpriser kommer än mer att skärpa läget. En viktig del i de senaste årens ekonomiska kris har varit den sviktande hemmamarknaden. En stor del av vårt lands produktiva kapacitet - ja, faktiskt större delen - är inriktad på denna marknad. begränsning av denna kommer att försvåra en förbättring av det allmänna ekonomiska läget. Det står i motsättning till kampen mot arbetslösheten. Fördelningspolitiskt slår också mervärdeskatten relativt hårdare mot de sämst ställda enär de använder en större andel av sina inkomster till konsumtion av momsbelagda varor. Folk med högre inkomster har högre sparande, kan köpa aktier eller placerar större andel än lågavlönade av sin konsumtion utomlands osv., vilket gör att momsen drabbar dem relativt sett lindrigare. I synnerhet gäller detta mervärdeskatten på livsmedel och andra nödvändighetsvaror. För att dessa fördelningspolitiskt orättfärdiga följder av mervärdeskatten skall motverkas bör momsen differentieras. Ett ytterligare skäl härför är den allvarliga utvecklingen av livsmedelspriserna. Inriktningen på en differentiering av momsen måste vara att momsen på livsmedel sänks och slopas, att momsen icke höjs från nuvarande nivå på vissa andra oumbärliga varor medan momsen kan höjas på mer umbärliga varor och lyxvaror. En differentiering av mervärdeskatten kräver en viss förberedelsetid. bör därför nu ta ett principbeslut om en differentiering av mervärdeskatten. Denna bör vara möjlig att genomföra från . Intill dess bör inte mervärdeskatten ändras. Vi yrkar därför avslag på regeringens förslag till allmän höjning av mervärdeskatten. I stället för genom en höjning av mervärdeskatten bör de sociala åtgärderna - om vilka vi är eniga med regeringen - finansieras enligt följande. Skärpt skatt på stora förmögenheter arv och gåvor. Regeringen förordar i annan proposition en viss sådan skärpning. Vi menar att man kan gå längre på den vägen. Den relativt begränsade skärpningen av förmögenhetsskatten regeringen förordar kan fördubblas. Arvs- och gåvoskatten bör ytterligare höjas för de största arven och gåvorna. Detta ger en statsinkomstökning på minst 300 miljoner. Regeringen förordar en viss begränsning av skatte- och aktiefondssparandet. Länge var båda arbetarpartierna eniga om att dessa sparfonder borde slopas fullt ut. Vi förordar ett sådant fullt slopande av dessa sparformer, vilket ger en förstärkning av statskassan med ytterligare ca 800 milj. kr. Företag och enskilda har med nuvarande regler att göra avdrag för representation. En vanlig anställd har ingen avdragsrätt vare sig för att hon/han ibland kan bjuda bekanta på restaurant eller för att ge dem presenter. Men en begränsad krets, oftast redan mycket välbeställda medborgare, kan kalla samma sak representation och via sitt företag se till att det blir avdragsgilla kostnader. Vi har också en omvittnad tendens att det s. k. plastkortsätandet breder ut sig. Omfattningen av representationen beräknades av företagsskatteberedningen att 1976 ha uppgått till minst 700 milj. kr. Även om det företagits vissa ändringar - bl. a. så att utgifter för vin och sprit icke längre är avdragsgilla torde densamma utgöra mer än . Gränserna för kostnaderna har icke förändrats. Ett slopande av representationsavdraget skulle således innebära en förstärkning av statens inkomster på mer än 500 milj. kr. Valet mellan en fördyring av folkflertalets nödvändiga konsumtion och företagens och överklassens representation är utifrån vår fördelningspolitiska inställning självklart. Vi förordar därför att avdragsrätten för representation avskaffas. En särskild skatt bör införas på företagens investeringar utomlands. Utvecklingen av företagens investeringar har entydigt gått i den riktningen att investeringarna i minskat eller legat lågt medan satsningarna på verksamhet i andra länder ökat. En skatt på utlandsinvesteringar har därför en dubbel effekt. Dels medför den ökade inkomster för staten, dels innebär den en ökad konkurrenskraft för investeringar i . Tekniskt bör skatten vara knuten till utnyttjandet av de tillstånd till utlandsinvesteringar som lämnas av . En 10-procentig utlandsinvesteringsavgift på dessa utnyttjanden skulle ge statskassan en inkomstförstärkning av mellan 500 och 600 milj. kr. I proposition 1982/83:50 förordar regeringen ändrade skatteskalor och ett visst inflationsskydd. Dessa förändringar baserar sig på den skatteöverenskommelse som tidigare det nuvarande regeringspartiet och två av de borgerliga partierna slöt . Vi har för vår del skarpt kritiserat innehållet i denna överenskommelse. Den minskning av marginalskatterna som den innebär främjar främst höginkomsttagarna. I motion till proposition 1982/83:50 framställer vi förslag till annan utformning av skatteskalorna. Våra förslag innebär större skattesänkningar för inkomsttagare med inkomster . än vad regeringen föreslår. Däremot begränsas, i förhållande till regeringsförslaget, kraftigt skattelindringarna för höginkomsttagarna. Vårt förslag kostar mindre än regeringsförslaget. bör dessutom följande ändringar göras i inkomstskatterna. Ett fullt slopande av inflationsskyddet innebär en inkomstförstärkning för staten med ca . Dessa pengar bör användas dels för att bidra till att täcka de sociala åtgärder som förordas i proposition 1982/ 83:55, dels för att ge en inkomstskattelindring genom en skattereduktion för låg- och mellaninkomsttagare. används till det först nämnda ändamålet och 2 miljarder till en begränsning av inkomstskatterna. Vi hälsar med tillfredsställelse regeringens förslag att undanröja och upphäva under den borgerliga regeringsperioden fattade beslut om försämringar på det sociala området. Vi godtar också huvudinriktningen på förbättrat stöd till barnfamiljerna, men anser att de medel som regeringen vill använda till en ökning av flerbarnstillägget i stället bör användas för en ytterligare ökning av det allmänna barnbidraget. Vi anser också att ungdomar mellan även skall kunna komma i åtnjutande av KAS. Vi är motståndare till en allmän höjning av mervärdeskatten. Vi anser att denna bör differentieras bl. a. mot bakgrunden av mycket stora prishöjningar som väntas på livsmedel. Vi yrkar avslag på regeringens förslag att nu höja mervärdeskatten. I stället bör de sociala åtgärderna - utöver regeringens övriga finansierings förslag - finansieras genom: I förhållande till regeringens i prop. 1982/83:50 förordade höjning en ytterligare ökning av förmögenhets-, arvs- och gåvoskatten 300 milj. kr. 2. slopande av aktie- och skattefondssparande 800 milj. kr. 3. slopande av avdragsrätten vid representation 500 milj. kr. 4. särskild skatt på utlandsinvesteringar 550 milj. kr. 5. ändrade skatteskalor i den statliga inkomstskatten , skattereduktioner till låg- och mellaninkomsttagare 1000 milj. kr. Summa 3150 milj. kr. Då de flesta av dessa finansieringsalternativ finns berörda i proposition 1982/83:50 återfinns våra konkreta yrkanden på dessa punkter i den motion vi väckt i anledning av denna proposition. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att beslutar att med godkännande av proposition 1982/ 83:55 i övrigt 1. godkänna vad som i motionen anförs om avslag på ökningen på flerbarnstillägget och ökning av det allmänna barnbidraget, 2. avslå förslaget i propositionen att KAS ej längre skall kunna utgå till ungdomar mellan , 3. avslå förslaget till allmän höjning av mervärdeskatt, 4. godkänna vad som i motionen anförs om en differentierad mervärdeskatt och hos regeringen hemställa om förslag i enlighet därmed, 5. godkänna motionens förslag till finansiering av de i propositio nen föreslagna och i motionen förordade åtgärderna. (vpk) (vpk) HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)