ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G502375 · 1982-01-19 00:00:00 — Ökad rättssäkerhet i lagstiftningen I det politiska arbetet och inom förvaltningarna talas det numera om ekonomisk brottslighet. Begreppet är mycket vittomspännande och ger utrymme för stor godtycklighet i tolkningen. Detta har medfört att praktiskt taget allt som i den ena eller den andra aspekten kan anses vara moraliskt diskutabelt i den ekonomiska verksamheten betraktas som brottsligt. För att ekonomiska verksamheter strider mot god etik och affärsmoral innebär inte detta att de behöver vara brottsliga i lagens mening. Regeringsformen säger mycket klart att den offentliga makten skall utövas under gällande lagar, följaktligen kan ekonomisk brottslighet klassas som förmögenhetsbrott och i den egenskapen har samhället möjlighet att ingripa och tillse att gällande lagar följs vid överträdelse. Om ofoget att bruka tänjbara begrepp som ekonomisk brottslighet sprider sig bland lagstiftarna kommer landets rättssäkerhet att vara i fara. Därför måste detta stävjas så att lagstiftningsarbetet kan ske under former som tillgodoser medborgarnas intresse. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger till känna att begrepp som medger godtycklig tolkning i officiella skrivelser och myndigheternas arbete konsekvent skall ersättas med så exakta tolkningar som praktiskt är möjligt för att rättssäkerheten i pågående lagstiftningsarbete bättre skall kunna tillgodoses, 2. att hos regeringen anhåller om förslag i syfte att begränsa användningen av uttryck som ger utrymme för godtycklighet och försvårar ett ordnat lagstiftningsarbete.
mot · G502377 · 1982-01-19 00:00:00 — och Sekretesskydd för register över vapeninnehav, m. m. Tillstånd för enskild person att inneha skjutvapen meddelas av polismyndighet i enlighet med bestämmelser i vapenlagen och vapenkungörelsen. Polisen för kortregister över de personer som erhållit tillstånd att inneha vapen. Dessa register läggs upp lokalt, ett i varje polisdistrikt. Polisen har tidigare begärt anslag för att överföra kortregistren till ett centralt databaserat vapenregister. Denna begäran har emellertid blivit avslagen. Inom hemvärnet förs kortregister över de vapen som innehas av hemvärnspersonal. Det finns ännu inte något centralt register över hemvärnsvapen med uppgifter täckande hela landet. Vid varje fo-stab finns ett kartotek över de hemvärnsmän som innehar vapen inom försvarsområdet i fråga. Arbete med datorisering av dessa register har påbörjats. Det beräknas bli klart först om ett par . Ett centralt datasystem finns över tjänstetidsutrustningen, dvs. innefattande uppgifter också om lånen av tjänstetidsvapen. Utöver tjänstetidsvapen och hemvärnsvapen lånar försvarsmakten ut också vapen för andra ändamål, t. ex. skyttevapen för deltagande i skyttetävlingar, tjänstebruksvapen för förvaring på arbetsplats och kuppvapen till personer som inte är berättigade att inneha tjänstetidsvapen. Något centralt register över dessa vapenlån finns inte. Register förs här av respektive materielredovisande myndighet. Uppgifterna i samtliga ovannämnda register, polisens tillståndshandlingar och försvarsmaktens lånehandlingar över tjänstetids- och hemvärnsvapen är offentliga handlingar. Registern är på så sätt öppna. Sammanställningar av uppgifter ur försvarsmaktens register sekretessbeläggs dock av försvarshänsyn. Det är således möjligt för vem som helst att i stor omfattning ta del av vilka som i hemmet förvarar vapen. Mot bakgrund av den oroväckande omfattningen av vapenstölder här i vårt land framstår denna ordning som otillfredsställande. Vidare är det värdefullt för polisen att känna till vilka personer som innehar skjutvapen. Detta gäller inte minst när ett ingripande skall göras mot någon. Viss information kan fås genom polisens eget vapenregister. När det gäller militära vapen ges emellertid inte denna möjlighet till kontroll. En utväg skulle kunna vara att man inom försvarsmakten bygger upp ett centralt system för registrering av personer som har lånat vapen från militär myndighet och att polismyndigheten får tillgång till dessa uppgifter. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i vapenlagen och sekretesslagen att register över enskildas vapeninnehav sekretessbeläggs, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lokal polismyndighets tillgång till uppgifter om enskildas innehav av militära vapen inom distriktet.
mot · G502378 · 1982-01-20 00:00:00 — En rationell statlig kassahållning är viktig för att minska statens upplåningsbehov. De förändrade reglerna för utbetalning av skattemedel till kommunerna och inbetalning av arbetsgivaravgifter är ett exempel på vad som kan göras. De i årets budget redovisade ändringarna av utbetalningsrutinerna av olika slag är ett annat. Det är, som framhålls i budgetpropositionen, angeläget att minska statens räntekostnader. är i enlighet med en bestämmelse ålagd att prioritera postverket och postgirot när det gäller betalningsförmedling. När det gäller möjligheterna att effektivisera och rationalisera i statsförvaltningen kan det inte bortses från att detta är en allvarlig hämsko, vilken också får negativa ekonomiska följder för förvaltningen av statens medel. Ett exempel är rutinerna för utbetalning av studiemedel där studenterna krävde att få studiemedel insatta direkt på bankkonto. har tillstyrkt denna framställan och funnit den rationell. Någon förändring har emellertid inte skett. För att förbättra statens kassahållning och minimera räntekostnaderna bör därför en förutsättningslös genomgång göras över rutinerna och reglerna för olika myndigheters betalningsrutiner. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om statens kassahållning.
mot · G502379 · 1982-01-20 00:00:00 — m. fl. Beaktande av samhällets sårbarhet vid offentlig upphandling Stark kyla och rikligt snöfall skapade stora svårigheter för trafiken, särskilt den spårbundna. Förändringarna inom SJ har gått ut på att ersätta människor med alltmer avancerade tekniska system för att begränsa kostnadsökningarna. Automatiska system kan göra arbetet bekvämare och kan öka säkerheten, men de blir mer sårbara än system som litar till människan. De kan aldrig ersätta människans förmåga att improvisera i oväntade situationer eller hennes vilja att ta ansvar och satsa extra energi och uppoffring i en kris. Det är inte bara SJ som rationaliserat bort människor. Hela strukturomvandlingen sedan har gått ut på att spara på arbetskraft. Det är stor risk att kunskaper och handlag går förlorade som både ger yrkesstolthet och trygghet. Människan blir alltmer utlämnad åt tekniska system som hon inte förstår eller behärskar. Vårt samhälle blir farligt sårbart. Varje teknisk förändring är naturligtvis inte av ondo och all kunskap är inte viktig att behålla. Ingen sörjer över att vi inte kan göra upp eld med flinta längre. Det är inte önskvärt att bevara monotona arbeten som drivits fram genom Taylor-systemets doktrin att handens och hjärnans arbete skall skiljas åt. Men när vi väljer system måste vi ta med fler aspekter än kortsiktig lönsamhet. Det är viktigt att vi rationaliserar med klokhet. En stor del av upphandlingen i landet svarar kommuner, landsting och staten för. Det offentliga upphandlingsreglementet brukar ofta åberopas när man mot allt förnuft handlar upp det kortsiktigt billigaste. Det finns emellertid ingenting i reglementet som förbjuder t. ex. en kommun att se till det som är långsiktigt bäst för kommunen när man väljer leverantör. bör skapa klarhet i detta förhållande genom ett uttalande, där det slås fast att det offentliga upphandlingsreglementet inte hindrar upphandlaren att väga in aspekter som t. ex. miljö- och klimatanpassning, leveranssäkerhet, närhet till service, liksom ett större samhällsansvar för att önskvärd kompetens bevaras i landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att det offentliga upphandlingsreglementet inte bör hindra en långsiktigt klok upphandling i enlighet med vad som framförts i motionen. () ()
mot · G502381 · 1982-01-19 00:00:00 — Motion 1981/82:381 Kommunalekonomiska effekter av centrala beslut I en tilltagande svår ekonomisk samhällssituation har alltsedan 1972 överenskommelser träffats mellan statsmakterna och kommunförbunden angående den kommunala verksamhetsvolymens storlek. I enahanda syfte föreslogs också budgetproposition åtgärder för att begränsa det finansiella utrymmet i kommunsektorn. I en särskild kommunalekonomisk proposition föreslog regeringen och beslutade sedan om reduktioner av specialdestinerade statsbidrag till kommunsektorn. förlängdes tiden för genomförandet av skatteutjämningsreformens andra steg. Överläggningar förekom med kommunförbunden i samband med kompletteringsproposition. Trots all uppmärksamhet, riktad mot kommunerna och deras ekonomi och volymexpansion, har åtskilliga skattehöjningar skett . statsbudgetförslag tillfördes sålunda ytterligare restriktioner, vartill en särskild proposition behandlade just de kommunalekonomiska frågorna. Det uppsatta målet, att kommunerna skulle hålla sig inom enprocentsramen, kunde ej infrias, även om särskilt primärkommunerna gjort vällovliga ansträngningar att hålla volymexpansionen nere. Totalt hamnade de och landstingen snarare mellan 1,5 och . Regering, utskott och riksdag har parallellt med berörda insatser påtalat hur viktigt det är att övervältringar av kostnader på kommunerna undviks och att centrala beslut ej får innebära kostnadsdrivande effekter på dessas verksamhet. Ett steg i rätt riktning därvidlag är den översyn av centrala normer och standards, som beslutats och påbörjats. Den tillsatta statkommun-gruppen undersöker också hur man kan lätta på statlig detaljreglering av verksamhet. I årets föreliggande budgetproposition redovisas konkreta besparingsåtgärder , varvid det finansiella utrymmet i kommunsektorn ytterligare begränsas. Dels berörs på nytt specialdestinerade statsbidrag, motsvarande nära 600 milj. kr., dels aviseras därutöver ett behov av indragningar, omfattande ca . Trots alla dessa ansträngningar tycks det alltjämt föreligga svårigheter i enskilda - icke alltid uttalat ekonomiska - beslutsärenden att överblicka de yttersta konsekvenserna i kommunalekonomiskt hänseende, då många beslut visar sig ha dolda effekter. Det är därför önskvärt att även dessa redovisas, varför varje proposition som föranleder någon som helst - direkt eller indirekt - effekt på den kommunala ekonomin i fortsättningen bör innehålla såväl en kompletterande konsekvensbeskrivning som en kostnadsanalys i vad avser kommunalekonomiska effekter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att propositioner som medför kommunala kostnadsökningar i något hänseende redovisar detta i form av konsekvensbeskrivning och kostnadsanalys.
mot · G502382 · 1982-01-20 00:00:00 — och Förändring av vinbeskattningen Alkoholbeskattningen har till övervägande del en nykterhetspolitisk målsättning. Genom prisinstrumentet vill man påverka konsumtionen och indirekt minska alkoholberoendet och alkoholskadorna. Men som beskattningen nu är utformad, styr prisinstrumentet inte enbart konsumtionen från alkoholstarka till alkoholsvaga drycker. Inte minst när det gäller viner, styr beskattningen också konsumtionen från bättre till enklare vinsorter. Det beror på att skatten på vin tas ut på tre olika sätt. Den s. k. grundavgiften är densamma för alla viner av jämförbar alkoholstyrka; f. n. för lättviner och . Till den kommer den s. k. procentskatten, som är av butikspriset. Ovanpå detta kommer slutligen momsen, som också är procentuell till priset. Både procentskatten och momsen får till effekt att prisskillnaderna mellan vinerna i inköpsledet mångdubblas. Således är det inte alkoholstyrkan utan kvaliteten som beskattas. För en flaska vin som i butiken kostar . är skatten inklusive moms . För ett vin i medelprisklass - ca . - ligger skatten . För ett hundrakronorsvin, slutligen, är skattesumman ca . Procentbeskattningen medför nackdelar av olika slag. Ur nykterhetspolitisk synvinkel är det otillfredsställande att de enklare vinsorterna alltmer används i rent berusningssyfte, inte minst bland ungdomar. Den lindriga skatten och därmed det låga försäljningspriset är den självklara orsaken. De bättre vinerna har å andra sidan blivit alltmer oåtkomliga för en normal inkomsttagare, som inte i första hand köper vin för att berusa sig. På restaurangerna blir skillnaderna ännu mer accentuerade. Genom den procentuella beskattningen av vinerna har man infört en indirekt lyxbeskattning. Det enklaste sättet att få en ändring till stånd, så att vin beskattas efter sin alkoholstyrka och inte efter sin kvalitet, är att slopa procentskatten och i stället höja grundavgiften. På likartat sätt är f. ö. beskattningen utformad i flera andra länder, bl. a. i och . Det skulle betyda att priserna höjs för de enklare vinerna, vilket är positivt från nykterhetspolitisk synpunkt, och att de sänks för de bästa vinerna, vilket förmodligen helt saknar nykterhetspolitisk betydelse. 1981/82:382 16 Med hänvisning till vad som anförts i motionen yrkar vi att hos regeringen hemställer om en översyn av lagen om dryckesskatt såvitt gäller beskattningen av vin. () ()
mot · G502384 · 1982-01-19 00:00:00 — Samhörigheten med en bygd eller ett närområde är viktig för en människa. Det är angeläget att en sådan utvecklas och inte i onödan avbryts. Våra kommuner består normalt av många församlingar. Dels har församlingar förts samman genom kommunreformerna, dels är de större tätortsområdena uppdelade på äldre eller nybildade församlingar. När en person flyttar över sin församlingsgräns, skall han normalt också byta församling. Vid längre flyttningar är det naturligt. Vid flyttningar mellan församlingsområden inom samma kommun kan tvånget att byta församlingstillhörighet ofta förefalla att i onödan bryta en gammal gemenskap av stort värde för människar. Särskilt kan det gälla äldre människor, som tvingas byta bostad i samband med att de drar sig tillbaka från en verksamhet eller att deras familjs bryts upp. För dem skulle det kunna vara en tillgång att behålla gemenskapen med den socken eller församling, där de verkat under större delen av sitt liv. Det ger dem inte bara möjlighet att fortsätta i ett församlingsarbete. Det ger dem också naturligare en fortsatt kontakt med andra sociala aktiviteter, som har församlingen som bas. Under hänvisning till det anförda hemställs 1. att anhåller att regeringen utreder möjligheterna att ändra gällande lagstiftning så, att en person, som flyttar mellan församlingar inom samma kommun, kan få behålla medlemsskapet i sin gamla församling, om han så önskar, 2. att anhåller att regeringen förelägger förslag till de förändringar i gällande lagstiftning som utredningen kan föranleda.
mot · G502387 · 1982-01-19 00:00:00 — m. fl. Ökade möjligheter för näringslivet att bidra till kulturlivets finansiering har framträdande företrädare för det svenska näringslivet uttalat sin beredvillighet att bidra till finansiering av olika kulturändamål. De ogynnsamma skattereglerna för sådana bidrag är dock en ofta anförd anledning till att sådant stöd från näringslivets sida varit sällsynt. Kulturområdet kommer liksom andra samhällsområden att drabbas av de besparingar som är nödvändiga för att realisera den strama ekonomiska politik som statsmakterna beslutat. Det torde emellertid stå klart att marginalerna inom kulturområdet är exceptionellt små. Inom musikområdet är t. ex. gageutvecklingen sådan att de framstående svenska symfoniorkestrarna redan nu har mycket svårt att engagera de internationella gästartister som är nödvändiga för att upprätthålla en oförändrat hög konstnärlig nivå. En skattelättnad för bidrag till kulturella institutioner skulle i någon mån kunna kompensera uteblivna insatser från samhällets sida. Skattelättnader vid stöd till ideella organisationer har tidigare övervägts men avvisats med hänsyn till vissa principiella betänkligheter. Vi delar uppfattningen att sådana betänkligheter kan anföras mot en generell avdragsrätt för gåvor till alla typer av s. k. ideella organisationer. Vi vill därför föreslå en femårig försöksverksamhet med ett 70-procentigt avdrag av det belopp som enskilda och företag ger till sådana institutioner och organisationer inom kulturområdet som åtnjuter stöd från samhällets sida. Härigenom garanteras att avdragsrätt begränsas att gälla bidrag till organisationer och institutioner vilka driver en verksamhet som samhället ansett stå i överensstämmelse med kulturpolitikens mål. Det kan anses rimligt att inte hela bidraget berättigar till skatteavdrag, varför vi föreslår att avdraget begränsas till av bidraget. Efter den femåriga försöksperioden bör detta avdragssystem utvärderas. bör hos regeringen hemställa om att ett förslag med den nämnda inriktningen föreläggs . Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag till reformerat avdragssystem för enskilda gåvor till kulturlivets finansiering i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G502388 · 1982-01-19 00:00:00 — Åtgärder för att bekämpa brott mot uppbördslagen, m. m. har ett nytt uppbördssystem tagits i drift och har uppbördsenheten vid länsstyrelserna fått en ny organisation. Bemanningen i den nya organisationen grundar sig dels på ett datorstöd vilket ännu inte fungerar tillfredsställande och dels på att ambitionen inom uppbördsområdet skulle höjas. I samband med bemanningen satsade statsmakterna på en ökad andel kvalificerad personal för att åstadkomma en bättre kontroll och åtalsverksamhet mot den växande ekonomiska brottsligheten. Vissa lagändringar skulle kunna effektivisera verksamheten 1. Civiltalan för företrädaransvar, 48 a mervärdeskattelagen (ML), 77 a uppbördslagen (UBL) och 30 a arbetsgivarlagen (Avgl). I samband med åtal för obetalda källskatter 81 § UBL driver åklagaren företrädaransvarstalan mot bolags företrädare enligt 77 a UBL. Parallellt med detta stämmer samma företrädare för obetalda mervärdeskatter 48 a § ML och betalda arbetsgivaravgifter 30 a AvgL. Dubbla processer ger dålig processekonomi och tidsförluster. En sammanföring av processen i de fall fler medelslag är restförda torde ge goda resultat. Ändring av 81 § UBL bör göras till att omfatta även mervärdeskatt och arbetsgivaravgifter så att åklagarna i länet vid de ca 2 000 åtal/år som sker för obetald källskatt kan föra process även för obetalda mervärdeskatter och arbetsgivaravgifter. Det saknas en mekanism som stoppar dem som systematiskt utnyttjar systemet och aldrig har för avsikt att erlägga den innehållna källskatten. 81 § UBL har följande lydelse: Arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighet att inbetala skatt som innehållits för annan dömes till böter eller, om gärningen rör betydande belopp eller annan försvårande omständighet föreligger, till fängelse i högst . I ringa fall dömes ej till ansvar enligt första stycket. Enligt tingsrätts praxis kan frihetsstraff komma i fråga först när innehållna skatter överstiger . Av de ca 2 000 åtal som lämnas till åklagaren utgör återfallsbrott. De återkommande betalningsbrotten åstadkommer stort merarbete hos lokala skattemyndigheter - granskningsrapporter, - åtal och betalningsbevakning, polis/åklagare - polisutredningar och åtal, domstolen - åtal. anser att genom en skärpning av straffskalan vid återkommande betalningsbrott kan uppnås - minskade krediter till oseriös verksamhet, - minskad arbetsbelastning hos ovan nämnda myndigheter, - bättre respekt för uppbördssystemet, - lika konkurrens mellan företag i tider med kreditåtstramning. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås 1. att beslutar att ändra 81 § uppbördslagen så att process för obetalda mervärdeskatter och arbetsgivaravgifter kan ske med processerna om obetalda källskatter, 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag om skärpning av straffskalan för återkommande betalningsbrott i fråga om källskatt.
mot · G502389 · 1982-01-20 00:00:00 — i och av tvångsmedel vid misstanke om häleribrott Narkotikabrotten är bland de allvarligaste brotten i vårt land, eftersom de slår hänsynslöst mot dagens ungdomar. Genom att lockas in i ett beroende blir missbrukarna sedan själva brottslingar för att skaffa medel till sina inköp av narkotika. Att samhället inser allvaret visar sig i ökade resurser för bekämpning av narkotikabrottsligheten till polis, tull m. m. Straffet för grovt narkotikabrott skärptes till minimistraff. En typ av brott som står narkotikabrotten mycket nära är den grova häleribrottsligheten utan vilken en stor del av de narkotikaberoende inte skulle kunna finansiera sina inköp. har i sitt delbetänkande Hemlig avlyssning (Ds Ju 1981:22) påtalat detta. Man säger att häleribrott utgör ofta en förutsättning för den stora narkotikahandeln i vårt land. Regering och riksdag har också sett sambandet och så sent som skärpt lagen mot häleribrott. Däremot ändrades inte minimistraffet för grovt häleribrott. För att vissa tvångsmedel, t. ex. telefonsavlyssning skall få användas vid förundersökning av brott gäller enligt RB 27 kap. 16 §, att dessa tvångsmedel får användas endast om någon skäligen kan misstänkas för brott, för vilket ej är stadgat lindrigare straff än fängelse . Bevis mot starkt misstänkta hälare skulle gå lättare att skaffa om dessa tvångsmedel kunde användas. Därigenom kunde de som utnyttjar narkomanernas beroende av pengar till narkotikainköp lättare oskadliggöras. Med hänvisning till det anförda hemställs att antar följande såsom Motionärernas förslag betecknade ändring av 9 kap. 6 § tredje stycket i : Är brott som anges i första eller andra stycket grovt, dömes till fängelse, lägst och högst . Är brott som anges i första eller andra stycket grovt, dömes till fängelse, lägst och högst . () ()
mot · G502390 · 1982-01-20 00:00:00 — 1981/82 390-393 och vägar för rekrytering av polismän I samband med den senaste polisreformen (prop. 80/81:13, JuU 80/81:24) företogs stora förändringar i polisutbildningen. gäller dock att endast två rekryteringsvägar finns inom polisväsendet, dels de vanliga polisskolorna, dels den s. k. polischefsutbildningen. För den sistnämnda krävs att jur. kand.-examen har avlagts. De nuvarande formerna för rekrytering av tjänstemän till polisväsendet gör det svårare att upprätthålla den flexibilitet och specialisering hos olika polistjänstemän som är önskvärd i tider när brottsligheten har antagit nya former, med inslag av grov ekonomisk brottslighet, databrottslighet, narkotikabrottslighet m. m. Polisen har ett ökat behov av att ha tjänstemän som kan fullgöra brottsutredande uppgifter, men har ingående kunskaper i ekonomiska, juridiska och tekniska ämnen. polisberedning, som arbetar, bör ges tilläggsdirektiv, och få utreda möjligheterna att inrätta ytterligare en eller ett par rekryteringsvägar, vid sidan av de nuvarande, till tjänst inom polismakten. I vart fall bör inrättas en utbildning, till vilken skall rekryteras personer med företagsekonomisk eller liknande bakgrund. Rekryteringen skall inte sikta till polischefstjänster utan till kvalificerad brottsutredande tjänst. Huruvida det därutöver behöver någon mer tekniskt inriktad rekryteringsväg bör också prövas. Genom dessa nya former för rektyrering av kvalificerad personal bör det vara möjligt att snabbare förstärka polisens utredande funktion när det gäller mer komplicerad brottslighet. Inte minst i de fall där polisen själv eller i samverkan med skattemyndigheterna utreder svåruppklarade ekonomiska transaktioner är detta av stort intresse. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående tilläggsdirektiv till polisberedning. () . () 1 1981/82.