mot · G5021697 · 1982-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1697 Reformering av taxeringsväsendets organisation Taxeringsväsendet är en såväl för samhället som den enskilde utomordentligt viktig verksamhet. En effektiv och snabbt arbetande organisation ger samhället de beräknade inkomsterna och förhindrar brott mot gällande skattelagar. Att uppnå en sådan rättvisa är även för den enskilde av stor betydelse, viktigare ju högre skattetrycket är. berörs den enskilde mer än av kanske någon annan offentlig verksamhet på ett mycket direkt sätt av hur systemet administrativt fungerar. Detta är ett minst lika viktigt skäl för att man måste ställa höga krav på taxeringsväsendet. har en hel del reformer beslutats och delvis genomförts. Härigenom har betydande rationaliseringsvinster uppnåtts. a. har den stora balansen av besvär i högre instans kraftigt nedbringats. har man dock tyvärr anledning konstatera att i stället en större balans på lägre nivå inom länsskatterätterna uppstått. Det kan dröja innan beslut där tas. För den enskilde är detta mycket allvarligt. Det innebär nämligen normalt att han tvingas betala in den av taxeringsnämnden åsätta skatten och att han sedan måste vänta på att återfå det belopp som en utförligare undersökning eventuellt kan berättiga honom till. Även på detta område pågår f. n. en viss översyn inom det s. k. (Översyn av besvärsenheternas organisation m. m.). Den första rapport som härvid framkommit innehåller flera beaktansvärda förslag men arbetet måste fortsättas och intensifieras. En central riktpunkt skall vara att i görligaste mån undvika att ärendena lyfts upp på domstolsnivå. Man bör därför liksom i inom själva taxeringsväsendet söka finna former för att den beskattade och taxeringsmyndigheten gemensamt skall kunna komma till rätta med uppkommande problem. Detta kan exempelvis ske genom att en del tjänstemän uteslutande får till uppgift att medverka vid lösandet av besvärliga tvistefrågor. Man kan också tänka sig tillskapandet avnågon sorts skatteombudsman som under vissa förhållanden skall stå till allmänhetens förfogande. Detta är så mycket naturligare som märkligt nog taxeringsväsendet är det enda statliga område som inte omfattas av något tjänsterättsligt ansvar än och där JO:s myndighet begränsar sig till rent formella brister i taxeringsförfarandet. Till taxeringsväsendet är på olika nivåer knutna nämndemän. De som arbetar på högre nivå är säkerligen av stort värde då de representerar sakkunskap på skilda områden. I de vanliga taxeringsnämnderna gäller detta i betydligt mindre utsträckning de skatterättsliga aspekterna. Det tidigare kravet på att de skall ha godtagbara kunskaper har nedtonats till bör. Kravet på att nämndemän i olika sammanhang skall finnas har motiverats med allmänt demokratiska synpunkter, dvs. främst kanske med att de skall skydda den enskilde mot godtycke och vidare att de genom sin personkännedom skall kunna ge handläggningen en mer allsidig prägel. Sådana synpunkter kan kanske framföras när det gäller brottmål i de allmänna domstolarna. I taxeringsnämnderna är problemen dock av ett väsentligen annorlunda slag. Det argument som framförts, nämligen att de kan vara taxeringsnämnden behjälpliga, exempelvis med iakttagelser om en viss person synes leva över sina deklarerade inkomster, synes ganska svagt. I en taxeringsnämnd gäller det uteslutande en saklig tillämpning av en mycket komplicerad skattelagstiftning och i mycket ringa mån icke-juridiska faktorer. (I den mån sådana existerar inom skatteväsendet är det f. ö. ändå väsentligen tjänstemän som avgör dem.) Det kan vidare sägas att på en mängd andra områden inom samhällslivet fattas beslut som betydligt mer har en personlig prägel, då de fattas av enbart tjänstemän, t. ex. inom försäkringskassor av olika slag, de tidigare bosättningslånen etc. Den personkännedom som sägs vara så värdefull hos nämndemän har genom utvecklingen av vårt samhälle blivit allt mindre framträdande. Det tidigare bondesamhället eller glesbygdssamhället har i allt större omfattning ersatts av storkommuner där de personliga relationerna blir alltmer uttunnade. För storstäderna har argumentet ingen som helst bärkraft. Där skulle då endast återstå tanken på att de förtroendevalda på något sätt skulle representera det allmännas intresse eller möjligen deklaranternas mot en mäktig byråkrati. Inte heller denna synpunkt torde hålla. Å andra sidan innebär taxeringsnämnderna ett inte obetydligt merarbete för de ordinarie handläggarna, som skulle kunna komma till bättre användning. Vad de ekonomiska aspekterna angår finns ingen samlad statistik på kommunernas utgifter för de förtroendevalda i landets över 3 000 taxeringsnämnder. Jag har därför nöjt mig med att få fram kostnaderna för del. Dessa uppgår till omkring 3 milj. kr. och då dessa utgifter grovt räknat torde uppgå till av de totala kostnaderna skulle dessa vara drygt 40 milj. kr. Ett avskaffande av de förtroendevalda i de vanliga taxeringsnämnderna skulle sålunda innebära en besparing för kommunerna på omkring denna summa. Under hänvisning till vad som framförts ovan hemställer jag att hos regeringen anhåller att vad som anförts i motionen beaktas vid det fortsatta reformeringsarbetet av taxeringsväsendets organisation.