mot · G5021055 · 1982-01-25 00:00:00 — Motion 1981/82:1055 Åtgärder mot arbetslösheten i norra Arbetsmarknadsläget i Norduppland förvärras alltmer. Regeringen står i stort sett handfallen inför problemen i regionen precis som när det gäller landet i övrigt. Därmed är det också sagt att Nordupplands problem inte går att lösa enbart genom regionala och lokal insatser. Det är i första hand nationella problem, som i sin tur påverkas av internationella beslut, framför allt av multinationella bolag utanför statsledningarnas kontroll. Men om det inte finns någon vilja hos den nationella regeringen att motverka och påverka utvecklingen i en för landet och dess olika regioner positiv riktning, blir verkningarna katastrofala. Detta är vad som händer i f. n. och de praktiska konsekvenserna för kommuner och enskilda i Norduppland är bara en logisk följd av regeringens passivitet. Det finns möjligheter att bryta de värsta symtomen på denna utveckling. På det nationella planet kan vettiga beslut också vända den i en positiv riktning. Norduppland lider nu och kommer snart att lida än mer av de felaktiga beslut på det energipolitiska området som utbyggnaden av kärnkraft innebar. skall räkningarna betalas, till att börja med genom att den jättearbetsplats, som Forsmark utgjort, inte längre behöver det folk som dragits dit. Om de miljarder som den utbyggnaden kostat i stället lagts på en differentierad och spridd produktion av alternativa energiproduktionskällor i Norduppland, så skulle läget vara betydligt bättre. Men det är inte för sent att fatta de riktiga och viktiga besluten i den riktningen. Det kräver ett omtänkande och en vilja till snabba beslut, och effekterna kommer att bli stora. Vpk har krävt att det s. k. skall tas upp igen och genomföras. Förslaget, som innebär att ett oljelager i bergrum sprängs ut i , kombinerat med ett industriområde, byggt på de sålunda utsprängda massorna, är industri- och energipolitiskt framsynt och ekonomiskt lönande. Projektet stoppades av folkpartiregeringen med motiveringen att militära myndigheter motsatt sig det. Som vpk tidigare påpekat kan ett sådant argument inte godtas. Liknande argument från överbefälhavaren och försvarsstaben när det gällde kärnkraftsbygget i Forsmark godtogs inte heller. Det är andra skäl som ligger bakom. Borgerliga regeringar av skiftande slag är inte intresserade av att öka statens andel av de svenska beredskapslagren av olja. De föredrar att låta privata bolag sköta om denna för folkförsörjningen viktiga syssla. När privata intressen inte längre var intresserade av att utnyttja det planerade bergrummet i föll därför hela tanken. Det nya argumentet har varit att på grund av minskande oljeförbrukningen inte behöver lagra olja i samma omfattning som . Nivån har bantats från 9,6 till . Det kan accepteras, men huvuddelen, också av denna mindre kvantitet, lagras av privata bolag i vanliga cisterner. Erfarenheterna , t. ex. från 1978-79, visar också att bolagen i en krissituation inte tvekade att utnyttja beredskapslagren som sin egen buffert och också gjorde stora vinster på hanteringen. var de statliga oljelagren hos olika bolag långtifrån fyllda. Enligt uppgift från ÖEF (Överstyrelsen för ekonomiskt försvar) innehöll de då ca av de stipulerade 6,5. Detta mål skall vara uppnått 1983/84 men ÖEF bedömer möjligheterna att klara denna målsättning som små. Det finns således alla skäl att staten bygger ut sina egna oljelagringsmöjligheter i bergrum. Ett ytterligare argument är säkerheten vid krigshandlingar. Det är svårt att tänka sig något sårbarare än oljecisterner, vilket också all erfarenhet visar. finns det inte några bergrum för olja på ostkusten norr om . Flargshamn är lämpligt på grund av goda hamnförhållanden, närheten till stora förbrukningsområden och goda väg- och järnvägsförbindelser. Det är också möjligt att utnyttja en förbättrad hamnkapacitet på annat sätt, t. ex. kolimport som måste bli ett komplement i energiförsörjningen . Dessutom är exporthamn för malmen i , en verksamhet som också måste räddas. Ett annat område som rör energin är användningen av naturgas. Introduktionen av den i har fördröjts till nackdel för svensk energiförsörjning. har projektet kommit i gång i . Planer på anslutning till de norska gasfälten i norr finns och en förhandsprojektering av en gasledning från norr till söder i är beslutad. Den kan då anslutas till och en sammanbindning med det europeiska gasnätet erhålles. Detta är bra, men för de östra delarna av är möjligheterna till import av sovjetisk gas av än större intresse. De stora gasfyndigheterna i som gjorts skall nu exploateras, och stort intresse har visats i med i spetsen. Den stora gasledningen dit kommer att ge västtysk industri order och arbete . För del finns stora möjligheter att ansluta sig till det sovjetiska gasnätet via . Ledningar finns redan framdragna till västra och en anslutning över till den norduppländska kusten är fullt möjlig. Effekten för regionen och för hela östra kan inte överskattas. Olika lämpliga landningspunkter för en gasledning på har nämnts, bl. a. vid Fågelsundet i . Det har i olika sammanhang spekulerats i hur de stora investeringarna i Forsmark skall kunna utnyttjas, utöver den el-produktion med kärnkraft som sker där. Hetvattenledningen för uppvärmning av och är välkänd. Det projektet blir kanske lyckligtvis inte av. andra uppslag har kommit fram. En del rör tillvaratagandet av den spillvärme som kylvattnet från reaktorerna för ut i havet till ingen nytta. Uppvärmning av fisk-, tomat- och grönsaksodlingar har nämnts i sammanhanget. Det förefaller att vara ett kortsiktigt tänkande som styr sådana idéer. De kan i vart fall inte betecknas som hållbara i ett längre perspektiv. Kärnkraften skall avvecklas och den sista reaktorn stängas . Att då bygga upp någon form av livsmedelsindustri på spillvärme från kärnreaktorer kan inte vara framsynt. Utöver detta tillkommer andra problem. Det medvetande om försämrad livsmedelskvalitet som sprider sig alltmer bland konsumenterna skulle bli till ett stort köpmotstånd mot varor producerade med spillvärme från kärnkraftverk. har också avrått från ett genomförande av dessa projekt. Men tillvaratagande av spillvärme i den svenska energiproduktionen på annat sätt än i kärnkraftverk är en viktig fråga. Och finns det i Norduppland värmekällor av betydligt bättre och varaktigare slag än reaktorerna i Forsmark. I området finns två stora skogsindustrier, nämligen massafabriken i och pappersbruket i . På båda ställena släpps stora mängder spillvärme ut till ingen nytta. Det är också anläggningar som kan beräknas vara i drift långt efter det att kärnkraftverket i Forsmark blivit museum. En satsning på att tillvarata den resursen, både för odling av olika slag och ren värmeproduktion, är viktig och vettig. har nämnts som ett av de områden som är bäst lämpade för utbyggnad av vindkraftverk. Det svenska vindkraftsprogrammet har på grund av kärnkraftssatsningen satts på sparlåga. Andra länder är på väg att ta över initiativet när det gäller produktion av vindkraftsanläggningar. Det är därför av största vikt att det kunnande och de möjligheter som finns i på området kommer till utnyttjande och användning. En utbyggnad av ett par grupper av vindkraftverk, förslagsvis i närheten av Forsmark för att utnyttja ledningsnätet, framstår som en av de lättast genomförbara och mest motiverade satsningar som kan tänkas. Det kommer att behövas elproduktion från många olika källor när kärnkraften skall avvecklas. Vindkraften är och förblir ett av de billigaste och enklaste komplementen i de sammanhangen, både . En av de två kvarvarande järnmalmsgruvorna i Bergslagen finns i . Dess framtid hänger på en skör tråd, just tack vare det multinationella stålkapitalets beslut att banta den europeiska gruv- och stålindustrin och i stället utplundra tredje världen. Men behöver inte ställa upp helt och hållet på den politiken, så som alla de borgerliga regeringarna gjort. Det finns marknader för svensk järnmalm, och det går att sälja Dannemoramalmen i om man är villig att gå utanför EG-marknaden. I är länder som , och stora importörer av järnmalm. Deras behov täcks från olika håll. har varit en stor kund för och är det fortfarande, även om de rådande förhållandena har satt deras ekonomi i kris. Men det kommer inte att vara När deras produktion på olika områden på nytt kommer i gång finns det en stor marknad både för svensk malm och andra produkter. DDR och importerar järnmalm från och från och . Det finns möjligheter att öka exporten av svensk järnmalm till länderna i men det förutsätter naturligtvis ansträngningar på området. innehåller fortfarande stora mängder av högvärdig, brytningsvärdig malm. Det är en kapitalförstöring utan like att som hota att lägga ner gruvan, om den inte visar vad kallar positivt kassaflöde . och hamnen i är en naturlig och effektiv produktionskombination. Den bör inte få läggas ner på det internationella stålkapitalets villkor. Om inte kommersiell brytning f. n. ter sig lönsam, bör anknytas till den verksamhet med forskningsgruvor som startats i den nedlagda gruvan i . Projektet går ut på att förbättra brytningssystem och gruvutrustning anpassad till svenska gruvor. , och flera andra intressenter står bakom projektet. En sådan forskningsbrytning räddar från förfall och gör det möjligt att snabbt ta upp produktionen den dag då svensk järnmalm på nytt röner efterfrågan på världsmarknaden. För det kommer den att göra förr eller . Med hänvisning till det ovan framförda föreslås 1. att beslutar hos regeringen begära förslag om att den planerade utbyggnaden av kommer till stånd, 2. att beslutar hos regeringen begära förslag om utnyttjande av spillvärmen vid skogsindustrierna i och , 3. att beslutar hos regeringen begära förslag om en utbyggnad av vindkraft i anslutning till Forsmarksanläggningen, 4. att beslutar hos regeringen begära förslag om att används som forskningsgruva om den kommersiella brytningen bedöms omöjlig att hålla i gång.