bet · G601JuU19 · 1982-12-31 00:00:00 — Om det beslutas att allmän Om det beslutas att allmän rättshjälp skall upphöra enligt and- rättshjälpskall upphöra enligt and ra stycket, skall kostnaderna för rastycket, skall kostnaderna för rättshjälpen betalas av statsverket. rättshjälpenbetalas av staten. Det Det får dock beslutas att kostna- fårdock beslutas att kostnaderna derna helt eller delvis skall bäras av helteller delvis skall bäras av den den som haft rättshjälp, om det fö- somhaft rättshjälp, om det förelig- religger särskilda skäl. ger särskilda skäl. Beslut i fråga om upphörande avallmän rättshjälp meddelas, om den rättsliga angelägenheten är anhängig viddomstol, av domstolen och i annat fall av rättshjälpsnämnden. Sådant beslut fårockså meddelas i samband med prövning av besvär enligt 49 §. Annan rättshjälp åt misstänkt i Annan rättshjälp åt misstänkt i brottmål än som avses i 35 § bevil- brottmål än som avses i 35 § bevil jas tilltalad, om hans beräknade jas tilltalad, om hans beräknade årsinkomst ej överstiger ett gräns- årsinkomst ej överstiger femtiotu- belopp som motsvarar sen kronor, det basbelopp som anges i 6 § förs ta stycket. Vid prövning enligt första stycketäger 6 S andra och tredje styckena motsvarande tillämpning. Är det uppenbart att sökanden själv kan svara för dekostnader som ersätts genom rättshjälpen, får dock rättshjälp ej beviljas. Rådgivning sker mot en avgift Rådgivning sker mot en avgift av sommotsvarar en halv procent av åttiofemkronor för varje påbörjad detbasbelopp som anges i 6 § förs- tidsperiodom . la stycketför varje påbörjad tidspe- giften får sättas ned så att den ej riod om 15minuter. Avgiften för överstiger det maximibelopp för « Senaste lydelse 1981 :.i. JuU 1982/83:19 Den som har meddelat rådgivning har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för de kostnader för tolk och för översättning som uppdraget har krävt. Ersättningen fastställs av rättshjälpsnämnd. Beviljas allmän rättshjälp efter rådgivning, skall kostnaden för rådgivningen anses som en kostnad för den allmänna rättshjälpen. Erläggande av rådgivningsavgift skall anses som betalning på rättshjälpsavgift. rådgivningen jämnas till närmast lägre tiotal kronor.Avgiften får nedsättas så att den ej överstiger det maximibelopp förrättshjälpsavgiften som skulle ha fastställts om allmän rättshjälp hadebeviljats. För vad som nedsatts utgår ersättning av allmänna medel till densom meddelat rådgivning. rättshjälpsavgiften som skulle' ha fastställts om allmänrättshjälp hade beviljats. För vad som har satts ned utgår ersättning av allmännamedel till den som har meddelat rådgivningen. Denna lag träder i kraft den . Äldre bestämmelser gäller alltjämt i rättshjälpsärendendär allmän rättshjälp har sökts före lagens ikraftträdande. De nyabestämmelserna i 33 § skall dock tillämpas även i äldre ärenden, om beslut somavses i 31 § inte har meddelats i ärendet. JuU1982/83:19 13 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 31 kap. I§ skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Dömes i mål, vari åklagare för talan, den tilltalade förbrottet, skall han till statsverket återgälda vad enligt rättens beslut avallmänna medel utgått för hans inställelse vid rätten under förundersökningen,till vittne eller sakkunnig eller eljest för bevisning under förundersökningeneller i rättegången samt i ersättning till försvarare så ock statsverketskostnad för hans hämtande till rätten. Den tilltalade vare dock ejersättningsskyldig för kostnad, som icke skäligen varit påkallad förutredningen, eller för kostnad, som vållats genom vårdslöshet ellerförsummelse av annan än den tilltalade, hans ombud eller av honom utseddförsvarare. Han vare ej heller i annat fall än som sägs i 4 § första stycketskyldig att betala mera än som motsvarar det för honom gällande maximibeloppetför rättshjälpsavgifi vid allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429). Vad den tilltalade enligt första stycket skall återgäldafår jämkas eller eftergivas, om skäl härtill föreligger med hänsyn till dentilltalades brottslighet eller hans personliga och ekonomiska förhållanden. Om det belopp som den tilltalade Om det belopp som den tilltalade skuWe hava att eTnätta ej överstiger skulle vara skyldig att ersätta un- maximibeloppet enligt 12 § första derstiger en viss av regeringen jäst- stycket första meningen rätts- ställd gräns, skall ersättningsskyl- hjälpslagen, skall kostnaden stan- digliet inte åläggas, na å statsverket. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1979:242. JuU1982/83:19 14 I motion 1982/83:167 av AllanEkström m. fl. (m) hemställs att avslår propositionen i vad den avserfrågan om ökad progressivitet rörande rättshjälpsavgiften och om upphörandet avdenna avgifts anknytning till basbeloppet. I mofion 1982/83:1077 av (vpk) och JörnSvensson (vpk) hemställs, såvitt nu är i fråga, att uttalar sig fören "", innebärande att barn, genom ändring irättshjälpslagen, får möjlighet att driva mål av allmänt intresse utan attdärför drabbas av stora kostnader, och hemställer hos regeringen om förslaghärom (yrkande 1). I motion 1982/83:1207 av Fihp (ni) hemställsatt hos regeringen begär förslag om sådana ändringar irättshjälpslagen att näringsidkare ges förbättrad möjlighet att få rättshjälpockså i angelägenheter som berör hans näringsverksamhet. Rättshjälpslagen (1972:429) skiljermellan fyra olika slag av rättshjälp, nämligen allmän rättshjälp, rättshjälp åtmisstänkt i brottmål, rättshjälp genom offentligt biträde och rådgivning. Deförslag om ändringar i rättshjälpslagen som behandlas i detta betänkande gällerhuvudsakligen allmän rättshjälp och i viss män även rådgivning. Reglerna omdessa former av rättshjälp innebär i korthet följande. Allmän rättshjälp lämnas i princip i varje rättshgangelägenhet där det föreligger behov av sådant bistånd, om inte rättshjälpskall lämnas i annan form. Därvid är det utan betydelse om angelägenheten skallprövas av domstol eller av någon annan myndighet eller om det är fråga om enangelägenhet som inte handläggs vid någon myndighet. Huvudregeln har dock flerabegränsningar. Bland dem märks främst att allmän rättshjälp inte får lämnas omden rättssökandes beräknade årsinkomst överstiger ett gränsbelopp som motsvararåtta gånger basbeloppet för (regeln ändrad senast genom SFS1982:1132). Enligt den gällande regleringen beräknadesgränsbeloppet med utgångspunkt i det basbelopp som gällde året innan rättshjälpbegärdes. , när rättshjälps-reformen trädde i kraft, vargränsbeloppet . Beloppet ökas omden som söker rättshjälp har underhållsskyldighet mot annan. Vidare tas hänsyntill förmögenhet, skulder och andra särskilda omständigheter. En annanbegränsning är att rättshjälp inte får beviljas i vissa slag av ärenden, t. ex.för upprättande av självdeklarafion, äktenskapsförord eller testamente. Den sombeviljas allmän rättshjälp skall JuU1982/83:19 15 bidra fill kostnaderna i ärendet genom att betala enrättshjälpsavgift, beräknad efter hans betalningsförmåga. I princip betalarstaten återstoden av den rättssökandes kostnader i ärendet. Den viktigasteersättningsgilla kostnaden är kostnaden för biträde. Allmän rättshjälp täckerinte den skyldighet att ersätta en motparts rättegångskostnader som domstol kanålägga enhgt bl. 18 kap. 1 § . Rättshjälpsformen rådgivning omfattar rådgivning ochdärmed jämförlig åtgärd i rättsliga angelägenheter under högst en fimme.Rådgivning är öppen för alla oavsett inkomst och meddelas av advokater ellerbiträdande jurister på advokatbyråer. Den sker mot en rådgivningsavgift somberäknas med utgångspunkt i basbeloppet. Avgiften kan sättas ned. Statenbetalar kostnaderna för rådgivningen till den del de inte täcks av avgifterna. För handläggning av vissa ärenden om rättshjälp finnsrättshjälpsnämnder. Statens kostnader för rättshjälpen m. m. Rättshjälpssystemet, som tillkom år1973, har t. o. m. byggts ut i etapper. /82 var statenskostnader för rättshjälpen i det närmaste 230 milj. kr. För innevarandebudgetår har anvisat 170 milj. kr. 1981/82:100 bilaga 5, JuU46, rskr 274). Vid medelsberäkningen beaktades dels att vissa redan beslutadeändringar i rättshjälpslagen beräknades medföra besparingar på drygt 20 milj.kr. 1981/82:28, JuU 19, rskr 105), dels att regeringen avsåg att läggafram ytterligare förslag som syftade till att minska belastningen pårättshjälpsanslaget med ca 50 milj. kr. ; besparingseffekten av deaviserade förslagen beräknades för /83 bli 25 milj. kr. Här kanockså nämnas att beslutat om ändringar irättshjälpslagen som beräknades ge besparingar på 16 milj. kr. (prop.1980/81:20 bilaga 1, JuU 17, rskr 65). Pågående utredningsarbete m. m. En kommitté, rättshjälpskommittén(Ju 1982:01, kommittéberättelsen 1983 del II s. 54), tillkallades för att seöver rättshjälpssystemet. Ett uppdrag för kommittén är att undersöka vilkaförändringar i rättshjälpslagstiftningen som kan göras för att öka effektivitetenoch åstadkomma besparingar. Den grundläggande målsättningen förrättshjälpssystemet - nämligen att den enskilde skall ha möjlighet atttillvarata sina rättsliga intressen oberoende av sin ekonomiska situation - fårenhgt direktiven inte förloras ur sikte vid översynsarbetet. När det gällerallmän rättshjälp anges i direktiven att en huvuduppgift för kommittén bör varaatt överväga ytterligare begränsningar av tillämpningsområdet. Kommittén har ifebruari 1983 lagt fram ett delbetänkande inom området för rättshjälp åtmisstänkt i brottmål (Ds Ju 1983:2) Rätten fill offenflig JuU1982/83:19 16 Kommittén beräknas avge ett slutbetänkande ibörjan av . Till grund för de i förevarande proposition framlagdalagförslagen ligger promemorian (Ds Ju 1982:2) Rättshjälpskostnaderna, somupprättats inom . Det var förslagen i den promemorian som åsyfta'des när vidmedelsanvisningen för innevarande budgetår beaktades även vissa, då endastaviserade, förslag till besparingar. De förslag som läggs fram i propositionen grundar sig påpromemorian och remissyttrandena över den. Propositionen innehåller förslagtill ändringar i rättshjälpslagen och . I fråga om denenskildes avgifter för allmän rättshjälp föreslås att en tilläggsavgift införssom en rörlig del av hans bidrag till rättshjälpskostnaderna. Tilläggsavgiftenskall utgå i ärenden som är mer omfattande än genomsnittet och beräknas påbiträdets arbetsersättning. Avgiften föreslås bli maximerad för varjerättssökande i förhållande till hans rättshjälpsavgift, och det skall finnasmöjlighet att sätta ned avgiften helt eller delvis. Vidare föreslås atträttshjälpssystemets anknytning till basbeloppet upphör och ersätts med enskala för avgifterna, bestående av fasta penningbelopp vid olika inkomstlägenoch procentuella påslag mellan dessa. föreslås att avgifterna höjs i de högreinkomstlägena och att den högstainkomstgränsen för rätt att erhålla rättshjälp sänks. När det gäller rättshjälp vid bodelning föreslås attmöjligheten att förordna biträde enligt rättshjälpslagen avskaffas. Rättshjälpskall däremot även fortsättningsvis kunna avse skiftesman i sådana ärenden. I propositionen föreslås vidare för ägare till fastighetereller byggnader att rätten till allmän rättshjälp skall gälla endast subsidiärti förhållande till rättsskyddsförsäkring när det gäller rättsligaangelägenheter som avser fastigheten eller byggnaden; rättshjälp skall enligtförslaget inte få beviljas i sådana angelägenheter om den rättssökande hareller borde ha haft en rättsskyddsförsäkring. Ett annat förslag innebär en förenkling av reglerna omfördelning av ersättning för rättshjälpskostnader mellan staten och den somhaft rättshjälp. Vidare föreslås en ändring i fråga om den nedre gränsen föråterbetalningsskyldighet i vissa fall. Det föreslås vidare att skiftesmän jämställs med biträdeni fråga om rätt till retroaktiv ersättning enligt rättshjälpslagen. Slutligen upptar propositionen ett förslag om att tolk-och översättningskostnader i samband med rådgivning skall kunna betalas avallmänna medel inte bara som f. n. vid allmänna advokatbyråer utan också videnskilda JuU1982/83:19 17 Ändringarna föreslås träda i kraft och iprincip gälla endast i rättshjälpsärenden som anhängiggjorts efter lagensikraftträdande. Förslagensbesparingseffekter beräknas till 25 milj. kr. Med anledning av att besparingarna väntas bli mindre änsom förutsattes vid medelsberäkningen till anslaget Rättshjälpskostnader /83 anförs i propositionen att anslaget kan antas bli belastatmed ca 20 milj. kr. mer än beräknat. Rättshjälpsavgifter m. m. Som har nämnts är den somhar beviljats allmän rättshjälp skyldig att bidra fill kostnaderna förrättshjälpen. Avgiftssystemet har konstruerats som ett system med maximibelopp.Maximibeloppets storlek beräknas svara mot den rättssökandes betalningsförmåga,dvs. vad han högst kan betala. När allmän rättshjälp beviljas skall det ocksåfastställas ett maximibelopp i den rättsliga angelägenheten. Den lägsta rättshjälpsavgiften (grundavgiften) uppgår till2 % av basbeloppet för oktober månad 1981, med avrundning till närmast lägrefiotal kronor, eller . Grundavgiften skall betalas av den som har enårsinkomst motsvarande högst två basbelopp. För rättssökande med årsinkomstöver två men under åtta basbelopp har systemet för avgifter utformats så attmaximibeloppet utgör grundavgiften jämte en viss kvotdel av skillnaden mellanden rättssökandes beräknade årsinkomst och två basbelopp. Avgiften är dockalltid lägst av basbeloppet. Systemet har gjorts progressivt genom attolika kvotdelar har använts för olika inkomstskikt. Sålunda utgörsmaximibeloppet av grundavgiften jämte en tjugofemtedel av den del av denrättssökandes inkomst som överstiger två men inte basbeloppet, entjugondel av den del av inkomsten som överstiger tre men inte fyra gångerbasbeloppet, en femtondel av den del av inkomsten som överstiger fyra men intefem gånger basbeloppet, en tiondel av den del av inkomsten som överstiger femmen inte sex gånger basbeloppet, en femtedel av den del av inkomsten somöverstiger sex men inte sju gånger basbeloppet och hälften av den inkomst somöverstiger sju men inte åtta gånger basbeloppet. Den som har en inkomst somöverstiger åtta gånger basbeloppet får inte allmän rättshjälp. Om den rättssökande i väsentlig omfattning bidrar tillnågon annans underhåll höjs beloppsgränserna med vad som motsvarar ett halvtbasbelopp för varje underhållsberättigad. Förekomsten av störreförmögenhetsinnehav eller tyngande skuldsättning skall beaktas när årsinkomstenberäknas. De belopp som nämns i det följande gäller rättssökande beträffandevilka sådana särskilda omständigheter inte föreligger. JuU1982/83:19 18 Nedsättning av avgiften får ske omdet finns särskilda skäl för det. Beloppet får dock inte understiga avbasbeloppet om det inte är uppenbart att den rättssökande saknar möjlighet attbetala ens detta belopp. Närmare föreskrifter om nedsättning meddelas avdomstolsverket. I propositionen föreslås betydande förändringar iavgiftssystemet. En viktig förändring gäller införandet av entilläggsavgift. Det innebär att den rättssökande skall betala en tilläggsavgiftpå på den del av biträdets arbetsersättning som överstiger 3 000 kr.Procentsatsen föreslås vara enhetlig för att tillämpningen skall bli så enkelsom möjligt. Avgiften skall i varje enskilt fall vara maximerad till ett beloppsom motsvarar fem gånger den rättssökandes maximibelopp. Om den rättssökandesaknar ekonomiska möjligheter att betala tilläggsavgiften föreslås att denskall kunna sättas ned helt eller delvis. Ett syfte med förslaget omtilläggsavgift är att öka de rättssökandes kostnadsmedvetande. Tilläggsavgiften blir enligt vad som anförs ipropositionen mindre kännbar för den som har en hög inkomst än för den som haren låg inkomst. För att motverka denna effekt föreslås atträttshjälpsavgifterna justeras så att progressionen ökar i de högreinkomstlägena. Vad härefter gäller förslaget att rättshjälpssystemetsanknytning till basbeloppet skall upphöra innebär detta följande i fråga omberäkning av rättshjälpsavgifterna. En skala införs med fasta penningbelopp föravgifterna vid olika inkomstnivåer och med procentuella påslag mellan dessa.Den inkomstgräns under vilken endast grundavgift skall betalas sätts vid 35 000kr. Motsvarande gräns enligt gällande bestämmelser är två gånger basbeloppetför , dvs. Grundavgiften, som enligt nuvarande regler är2 % av samma basbelopp (. ), sätts till . Vid årsinkomster somöverstiger . jämte avden del av inkomsten som överstiger . För inkomster mellan 60 000 kr.och . jämte av den del av inkomsten somöverstiger . Om inkomsten överstiger . jämte av den del av inkomsten som överstiger 75 000 kr.I intervallet 90 000 - . jämte av dendel av inkomsten som överstiger , och för inkomster över 105 000 kr.sätts avgiften till . jämte av den del av inkomsten som överstiger105 . Den högsta inkomstgränsen för rätt att erhålla rättshjälp föreslåsbli . F. n. går gränsen vid åtta gånger basbeloppet, dvs. För rättssökande som i väsentlig omfattning bidrar fillannans underhåll föreslås att inkomstgränserna höjs med . för varjeperson till vilken underhåll lämnas. Motsvarande belopp utgör f. n. JuU1982/83:19 19 En jämförelse mellanrättshjälpsavgifternas storlek vid vissa inkomstlagen enligt nu gällande regleroch enligt förslaget visar följande. Avgift enligt gällande regler 30 000 350 340 60 000 1 350 1430 100 000 5 250 4 400 110 000 7 000 6 020 Rättssökande med försörjningsskyldighet mot en person Avgift enligt gällande regler 60 000 990 100 000 3 900 110 000 5 400 Rättssökande med försörjningsskyldighet mot två pei Avgift enligt gällande regler I motion 167 yrkas avslag påförslagen dels såvitt avser ökad progressivitet i rättshjälpsavgifterna, delssåvitt gäller avskaffande av rättshjälpsavgifternas anknytning tillbasbeloppet. Till stöd härför anför motionärerna bl. a. att förslagen stridermot grundsatsen att ingen skall tvingas avstå från att fillvarata sinarättsliga intressen på grund av sin ekonomiska situation. I rådande statsfinansiella läge ärdet enligt utskottets uppfattning nödvändigt att fortsätta ansträngningarna attåstadkomma besparingar inom rättshjälpen. Flertalet av förslagen ipropositionen har fill syfte att minska statens utgifter inomrättshjälpsområdet; inriktningen är att rättshjälpsförmånerna intefår försämras för dem som har svårast att ta till vara sin rätt. Utskottet kanansluta sig till de principer i detta avseende som sålunda ligger bakomförslagen. Vad först gäller förslaget att införa en tilläggsavgiftutöver rättshjälpsavgiften när biträdets ersättning för arbete överstigit enviss gräns vill utskottet framhålla följande synpunkter. Förslaget kan väntasfå en omedelbar JuU1982/83:19 20 besparingseffekt som följer av att statensutgifter.minskar i samma mån som avgifterna stiger. Härtill kommer attförslaget kan väntas få betydelse för att öka de rättssökandeskostnadsmedvetande. Regler som skulle kunna befrämja processekonomiskaöverväganden under rättshjälpsärendets fortgång saknas f. n. inomrättshjälpssystemet. Gällande bestämmelser innebär nämligen att sedanrättshjälpskostnaderna väl har överstigit rättshjälpsavgiften den rättssökandeinte har något eget intresse av att hålla kostnaderna i ärendet nere. Dennasituation är enligt utskottets mening otillfredsställande. Och i ett läge närde resurser som står till buds måste minskas framstår det som en naturligåtgärd att ge de rättssökande anledning att göra processekonomiskaöverväganden. Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet att en tilläggsavgiftinförs i enlighet med förslaget. Utskottet har ingen erinran mot den närmareutformningen av systemet som föreslås. Det är emellertid enligt utskottets mening angeläget atttillämpningen av reglerna om tilläggsavgift följs med uppmärksamhet; så kan detexempelvis vara anledning att, sedan viss erfarenhet har vunnits, undersöka omden enhetliga procentsatsen för tilläggsavgift fungerar väl eller om endifferentierad procentsats skulle vara lämpligare. Utskottet förutsätter atträttshjälpskommittén överväger denna sak i sitt fortsatta arbete. Vad härefter gäller förslaget om en höjning avrättshjälpsavgifterna i högre inkomstlägen motiveras detta i propositionen medatt effekten av en enhetlig procentsats för tilläggsavgiften blirförhållandevis mindre kännbar för en rättssökande med hög inkomst än för enrättssökande med låg inkomst. I motion 167 vänder sig motionärerna mot förslagetom höjda avgifter. De anför att det inkomstbortfall för staten som skulleuppstå om avgifterna inte skärps för högre inkomsttagare bör motverkas genom enprocentuell höjning av samtliga rättshjälpsavgifter. Utskottet vill för sin del framhålla att förslaget omskärpt progression i högre inkomstskikt får ses i belysning av effekterna avatt det införs en tilläggsavgift med enhetlig procentsats somförslaget motiveras av angelägenheten att begränsa statens utgifter förrättshjälpen. Utskottet finner förslaget godtagbart och avstyrkerdärför bifall till motion 167 i den nu berörda delen. Utskottet vill emellertid tillägga att, såsom ocksåuttalas i propositionen, den nya ordningen innebär att i framtidenfår tillfälle att på nytt ta ställning till hur avgiftssystemet skall varautformat mer i detalj. I motion 167 tas vidare upp förslaget att avskaffarättshjälpsavgiftens anknytning till basbeloppet. Motionärerna motsätter sigatt detta samband upphör. De gällande reglerna för beräkning av rättshjälpsavgifterhar visat sig vara förenade med nackdelar. En konsekvens av den nuvarandekonstruktionen, som beskrivs under . m. (s. 17),är att höjningar av basbeloppet medför att rättshjälpsavgifterna minskar ihögre inkomstskikt som de ökar i lägre inkomstskikt. JuU1982/83:19 21 skulle komma att upphöra med det föreslagnaavgiftssystemet. Utskottet, som har uppmärksammat denna konsekvens avden nuvarande ordningen och därvid utgått från att frågan skulle aktualiseras iöversynsarbetet beträffande rättshjälpssystemet (se JuU 1981/82:19 s. 19),ansluter sig fill de förslag om ändrade regler som läggs fram ipropositionen. Utskottet avstyrker följaktligen bifall till mofion 167 i härbehandlad del. Ersättning enligt rättshjälpslagen för motpartsrättegångskostnader I mofion 1077 anförs bl. a. att detfinns anledning att särskilt beakta spörsmålet om barns rättsliga ställning vadgäller mål i domstol; med utgångspunkt i ett särskilt fall - den s. k.Birkagårdsrättegången mellan 14 barn och avseende skadeståndpå grund av miljöfarlig verksamhet - gör motionärerna gällande att det ärrimligt att barn, särskilt i mål av allmänt intresse, inte förhindras att irättegång göra sin sak gällande på grund av risken av att drabbas av skyldighetatt betala motpartens rättegångskostnader. Motionärerna anser atträttshjälpslagen bör ändras i enlighet härmed. Enligt huvudregeln i 18 kap. 1 § (RB)skall part som tappat målet ersätta motparten hans rättegångskostnad, om inteannat är stadgat. Denna regel gäller oavsett om den tappande parten har allmänrättshjälp eller inte. Rättshjälpen omfattar alltså inte det ansvar förmotpartens rättegångskostnader som en domstol kan döma ut med stöd av bl. Den som har haft allmän rättshjälp i en tvist vid domstol och harförlorat målet blir således i princip skyldig att betala den vinnandesrättegångskostnader medan kostnaderna för den egna processföringen helt ellerdelvis betalas av staten. Härav följer också att den som vunnit en rättegångmot någon som haft rättshjälp inte kan vända sig mot staten med sitt krav påersättning för rättegångskostnaderna; denna ersättning får den vinnande försökafå ut hos motparten. Att låta samhällets stöd till ekonomiskt svaga parteromfatta också ansvaret för motparts kostnader var på tal redan medan det äldresystemet för fri rättegång gällde. Frågan berördes i ett betänkande av 1951 årsrättegångskommitté (SOU 1958:40). Kommittén ville dock inte föreslå någon regelom att den som vunnit mot part som haft fri rättegång skulle få någonersättning från staten. Kommitténs uppfattning kritiserades av flera remissinstanser. Under förarbetena fill rättshjälpsreformen behandladesfrågan i departementspromemorian Ju 1970:14. Det uttalades där bl.