bet · G601LU5 · 1982-12-31 00:00:00 — 1982/83:5 u-uV':''':-':' om efterlevandeskydd föV Vissa invatndräre 1 motion 1981/82:930 aViKe,(|sti.Swartz (fp) yrkas att som sin mening ger regeringen till känna ya,d.imotionen anförts om regler för efterlevandeskydd för vissa invandrare,, .,i . Motionärentar upp problem som.kap uppstå när en till invandrad man, somhar mer än en hustru, aylider, : i U: ,; :: ;,. :: ,: . Utskottet har inhämtat remissyttranden över motionen frånsocialstvrel-sen, , statens jriyandrarverk, Södertäljetingsrätt, och familjelagssakkunniga (Ju 1970:52), I motionen anförs inledningsvis attdet i finns många invandrare från olika länder och kulturer. Blanddessa finns, framhåller motionären, ett mindre antal män sorri har mer än enhiistru, något som kan ha varit helt lagligt i det land invandraren komrtierfrån. Motionären erinrar om att den svenska lagstiftningenbygger på engifte och att vi i från denna utgångspunkt har byggt uppett trygghetssystem för efterlevande hustru. Denna trygghet bör enligtmotionären också alla gifta invandrarkvinnor få del ay, 1 motionen pekas på att även arvskiften kan bliproblematiska då det är fråga om mer än en efterlevande maka. Även om det baragäller ett fåtal kvinnor bör, menar motionären, regeringen se över frågorna såatt klara bestämmelser erhålls. Svensk familjerättslig lagstiftningbygger på det monogama äktenskapet. Ett förbud mot tvegifte hartaits.in, i 2kap, 4 § giftermålsbalkeh, där det stadgas att den som är gift inte får ingånytt äktenskap. Ett bestående äktenskap utgör ett indispensabeltäktenskapshinder, dvs. någon möjlighet till dispens finns inte. Om,någon trotsförbudet har ingått flera äktenskap framgår av 11 kap. 5 § attvar och en av parterna har rätt till äktenskapsskillnad utan föregående:betänketid. Talan om äktenskapsskillnad vid tvegifte kan enligtsamma paragrafockså föras av åklagaren, dock inte beträffande det först ingångna äktenskapet.Någon skyldighet för åklagaren att föra talan om äktenskapsskillnad föreliggernumera - i motsats LU1982/83:5 2 till tidigare - inte. Då lagen på denna punkt ändrades medverkan fr. ö. m. uttalades bl, a, att man inte kan uteslutaatt äktenskap. undantagsvis kan accepteras av samhället trots att det ingåtts istrid möt förbudet mot tvegifte. Detta kunde vara fallet då.make först varitgift utomlands och sedan ingått äktenskap i , varvid båda paiterfelaktigt utgått från att det första äktenskapet enligt svensk lag varit attarise som upplöst (prop, 1973:32, LU 1973:20, rskr 1973:256), I ett speciellt fall innehållergiftermålsbalken bestämmelser vid tvegifte. I 13 kap, 13 b § föreskrivs ätt omtvegifte föreligger och den omgifte dör så skall rätt till ersättning, pensioneller annan ekonomisk förmån, soni är tillagd efterlevande make, ansestillkomma maken i första giftet, om inte annat framgår av omständigheterna.Regeln går tillbaka tilt lag om äktenskaps ingående och upplösning.Den rnotiverades med att den var nödvändig för att förebygga den konflikt sömkunde uppstå om såväl maken i det förra som maken i det senare äktenskapet varefterlevande. Enligt 7 kap, 1 § kan den som är gift och somingår nytt äktenskap dömas för tvegifte till böter eller fängelse i högst tvåår. Detsamma gäller den som är ogift och som ingår äktenskap med någon somredan är gift, I lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förrnynderskap regleras bl, a.internationellt-'priväträttsIiga frågor rörande äktenskaps ingående. Om någonvill ingå äktenskap inför svensk myndighet skall rätten att göra det enligthuvudregeln i 1 kap. 1 § prövas enligt lagen i den stat där vederbörande ärmedborgare. Även om rätlen att ingå äktenskap skall prövas enligt främmande laggäller enligt 1 kap, 3 § att den som har varit gift får ingå nytt äktenskapendaitt Om det förra äktenskapet har blivit upplöst genom beslut som skallgälla här i riket eller den andra maken har avlidit. Den som redan är gift kansåluiida inte ingå nytt äktenskap inför svensk myndighet. -11 kap, 7 § sägs bl.a. att äktenskap som har ingåtts utom enligt främmande lag ansesgiltigt tll formen här i landet, om det är giltigt i den stat där det ingicks.Vidare stadgas att även i annat fall skall äktenskap som ingåtts utomlandsanses giltigt till formen i , om det är giltigt i den eller de staterdär makarna var medborgare. Det kan här framhållas att polygama äktenskap; somiilvandrade utländska medborgare giltigt har ingått i ett land därlagstiftnihgeh tillåter sådana, är gällande också i . Socialförsäkringsförmåner som kan utgå till änka äränkepehsion enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring ochefterlevandelivränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Änkepensionutgår i form av folkpension och tilläggspension (ATP). Änkepension från folkpensioneringen kan utgå inte baratill änka utan också till kvinna som stadigvarande sammanbodde med den avlidnevid dödsfallet, om de tidigare varit gifta med varandra eller hade eller Hadehaft LU1982/83:5 3 Rätt till änkepension föreligger i sådanafall dock bara om både kvinnan och mannen var ogifta. För att utländskmedborgare skall få rätt till folkpension krävs att vederbörande är bosatt iSverige, Det ställs också krav på viss minsta bosättningstid här i landet.Genom konventioner som har ingått med andra länder kan dock utländskamedborgare vara mer eller mindre jämställda med svenska. Änkepensionfrån tilläggspensioneringen kan utgå bara till änka. Efterlevandelivränta enligt lagen om arbetsskadeförsäkringkan utgå bl. a. till änka. Med änka jämställs under vissa förutsättningarkvinna som stadigvarande sammanbodde med den avlidne vid dödsfallet. Ettvillkor är liksom vid motsvarande bestämmelser inom folkpensioneringen attkvinnan och den avlidne var ogifta, Efterlevandelivränta kan också utgå tillförutvarande hustru som är berättigad till underhållsbidrag vid dödsfallet. Vissa utredningar m. m. Familjelagssakkunniga har i sittbetänkande (SOU 1981:85) Äktenskapsbalk bl. a. föreslagit att den ovan nämndabestämmelsen i 13 kap. 13 b § om prioritet för make i detförsta giftet vid tvegifte skall upphävas. I betänkandet framhålls attbestämmelsen tar sikte på en ytterst ovanlig situation. De sakkunniga anförvidare (s. 352): Härtill kommer att den i paragrafenangivna principen ingalunda framstår som självklar. Avgörande för om den andramaken i något av äktenskapen skall ha företräde bör i stället vara syftet medden ekonomiska förmån som det är fråga om och de bestämmelser som närmarereglerar förmånen. Dessa kan fästa vikt vid den avlidnes vilja (se t. ex. 11kap. 1 § och 105 § försäkringsavtalslagen 1927:77) och det beror dåpå en tolkning vem som skall anses vara den berättigade. I andra fall kan detavgörande vara att dödsfallet vållat förlust av underhåll (se t. ex. 5 kap. 2 §skadeståndslagen 1972:207 och principerna för änkepension i 8 kap. 1-3 §§ lagenom allmän försäkring 1962:381) och det är då inte alltid uteslutet att båda kanvara berättigade. En möjlighet kunde vara att i behållaendast ett stadgande om den ordning i vilken bodelning skall ske med deefterlevande i vardera äktenskapet (jämför 3 kap. 10 § i vårt förslag tilländring i ). Vi har dock ansett behovet därav vara så ringa att viinte heller har velat framlägga ett sådant förslag. Förslagen i familjelagssakkunnigasbetänkande är föremål för beredning i . Familjelagssakkunniga ämnar i sitt fortsatta utredningsarbetebehandla frågor om internationella förmögenhetsrättsliga spörsmål medanknytning till äktenskapet och frågor om internationell arvsrätt. Frågan om skall ansluta sig till 7976 årsHaagkonveniion om ingående och erkännande av äktenskap övervägs ijustitiedepartementet. Konventionen innehåller bl, a. en bestämmelse om att ettäktenskap, som 1* 1982/83. LU1982/83:5 4 giltigt har ingåtts enligt lagen i den stat där äktenskapetingåtts; skall betraktas som giltigt i alla stater som omfattas avkonventionen. En konventionsstat kan emellertid vägra att erkänna ettäktenskaps giltighet om en av makarna redan var gift vid tiden för äktenskapet.En förutsättning är att konventionsstatens egen lagstiftning innehåller sådanaregler. Staten kan dock inte vägra att erkänna ett äktenskap om detta harblivit giltigt genom att det tidigare äktenskapet har upplösts. Enkonventionsstat kan vägra att erkänna ett äktenskaps giltighet om ett sådanterkännande är oförenligt med statens principer (ordre public). Bestämmelsen äravsedd att tillämpas restriktivt. Vid de överläggningar som föregickutformningen av konventionstexten sades bl. a, att en vägran att erkännapolygama äktenskap kan prövas enligt ordre public-bestämmelsen, (A 1980:04) skall enligt sinadirektiv bl, a, överväga den fortsatta inriktningen av åtgärder för invandrareoch minoriteter i i anslutning till de riktlinjer för invandringen somriksdagen antog . De nämnda riktlinjerna avser målen jämlikhet,valfrihet och samverkan. Valfrihetsmålet, vars syfte är att ge alla människor iSverige som vill tillhöra en etnisk eller språklig minoritet möjligheter tillkulturell identitet och till att bibehålla och utveckla sitt språk ochkulturarv, bör enligt direktiven preciseras, I direktiven framhålls attvalfrihetsmålet emellertid inte får tolkas som ett godtagande av sådanavärderingar som starkt avviker från den grundsyn som kommer till uttryck i vårlagstiftning rörande t, ex. jämställdhet mellan kvinnor och män eller barnsrättigheter. Kommittén skall vidare ge förslag till allmänna riktlinjer förtillståndsgivningen beträffande invandrare - bl, a, i fråga om familjebegreppet- och kan därvid allsidigt överväga olika frågor som sammanhänger medregleringen av invandringen till , Kommittén är enligt direktivenoförhindrad att efter hand pröva olika frågor med anknytning till invandraresoch etniska minoriteters sociala, arbetsmarknads-, utbildnings-, kulturella ochreligiösa situation. Här kan slutligen nämnas att pensionskommittén i sittslutbetänkande (SOU 1981:61) Familjepension lagt fram förslag om bl. a. enomfattande reformering av efterlevandepensioneringen inom den allmännaförsäkringen och av efterlevandeskyddet inom arbetsskadeförsäkringen. Förslagenär föremål för beredning i . anser att deaktuella familjerättsliga problemen lämpligen bör behandlas avinvandrarpolitiska kommittén. och statens invandrarverklägger i sina yttranden fram förslag om hur frågan om efterlevandeskyddet kanlösas. Familjelagssakkunniga menar att det är osäkert om en utredning avaktuella frågor skulle kunna resultera i "klara bestämmelser ". Detär enligt familjelagssakkunnigas yttrande emellertid tänkbart att frågorna kanbehöva utredas om det blir en mera LU1982/83:5 5 omfattande invandring av personer som har flera hustrur,och uppger att man saknar erfarenhetav problemen. erinrar i sittyttrande om att det finns ett mindre antal invandrade män i vilka harmer än en hustru. menar att det från försäkringssynpunktmöjligen kan vara så att endast smärre förändringar skulle behöva göras för attefterlevandeskyddet även skulle omfatta kvinnor med vilka mannen varit lagligtgift . Enligt mening berör emellertid motionenen fråga av större omfattning än efterlevandeskyddet. Eftersom vår lagstiftningbygger på engifte kan, anför , sannolikt andra problem ocksåuppkomma i vårt land. Det borde därför undersökas vilka dessa andra frågor äroch hur de skall lösas på bästa sätt. Barnen bör enligt inte glömmas bort idetta sammanhang. Från arvsrättslig synpunkt har det visserligen ingenbetydelse för barnet om fadern är gift med flera kvinnor eftersom barnen harfull arvsrätt efter såväl modern och anförvanter på mödernet som efter fadernoch anförvanter på fädernet. Däremot, framhåller , kan detkanske vara främmande för ett barn som fått en viss uppfattning om hur enfamilj "normalt" lever i att hans/hennes far lever ihop medflera kvinnor . Andra frågor inom detta problemkomplex är enligt yttrandett. ex, rätten till bidragsförskott, hustrurnas legala registrering, policyn förbeviljandet av uppehålls- och arbetstillstånd för mer än en hustru och vilkainternationella återverkningar svenska bestämmelser har eller kan få. delar den av motionären framfördauppfattningen att invandringen till medfört bl, a, familjerättsligaproblem som är otillfredsställande lösta. Hithörande frågor synes enligtsocialstyrelsen lämpligen böra behandlas av den av regeringen tillsattainvandrarpolitiska kommittén. , som begränsar sitt yttrande tillfrågor som berör verkets ämbetsområde, anför att innebörden av begreppet änkainte är definierad när det gäller änkepension enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring (AFL) och efterlevandelivränta enligt lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring (LAF). Inte heller är det uttryckligen angett attänkepension eller livränta till änka eller därmed jämställd kvinna endast kanbeviljas en efterlevande kvinna. Mot bakgrund av den svenska äktenskapslagstiftningenoch nivån på förmånerna torde det dock enligt inte havarit avsett att änkepension skall kunna utges till mer än en efterlevandekvinna. Livränta från arbetsskadeförsäkringen kan dock utgå i vart fall tillsåväl änka (motsvarande) som till tidigare hustru till den avlidne, emellertid en särskild konkurrensregel som innebär att livräntornareduceras proportionellt. Summan av livräntorna får inte överstiga maximallivränta till änka. Riksförsäkringsverketanser att det är osäkert om frågan om rätt till LU1982/83:5 6 änkepension enligt AFL eller livränta enligt LAF varitföremål för prövning i det fall den avlidne vid dödsfallet - enligtlagstiftningen i det land som reglerade hans äktenskapliga status - var giftmed flera kvinnor. nämner i yttrandet att i det förslagtill konvention mellan och om social trygghet som f. n. ärunder behandling föreskrivs att om någon som enligt sitt civilstånd vid sindöd efterlämnar mer än en änka skall änkepension som utges med stöd avkonventionen fördelas lika och en gång för alla mellan förmånstagarna. Enligt kan en generell lösning påifrågavarande problem tänkas vara att följa konventionsförslagets principer. Enannan möjUghet är, menar , att varje kvinnas rätt bedöms självständigtmen att förmånerna reduceras enligt de principer som gäller enligt LAF. Densenare metoden kan vara att föredra, bl. a. mot bakgrund av att rätten till ochstorleken av förmånen i viss omfattning är beroende av villkor som kvinnansålder m. m. uppger att man inte vet hur mångafall av månggifte som finns i men ;itt det troligen rör sig omett mindre antal fall. Flyktinginvandringen till kan enligtinvandrarverket leda till att nya fall aktualiseras. Enligt praxis beviljasemellertid inte tillstånd för mer än en hustru då anknytning till en man, somhar tillstånd att vistas här, åberopas som skäl för att få komma hit. Enligt invandrarverkets uppfattning bör frågan omefterlevandeskydd vid fall av månggifte lösas. Tre alternativ står, såvittinvandrarverket kan bedöma, till buds: 1, Samtliga hustrur som är legaltgifta med samma man vid dennes frånfälle delar på de efterlevandeförmåner,såväl från folkpensionering som från ATP, som skulle ha utgått till endast enmaka i normala fall, 2, Endast en av makarna får rätt tillefterlevandeförmåner. Här hänvisas till bestämmelsen i 13 kap, 13 b §giftermålsbalken, 3, Samtliga legala makar som var giftamed den avlidne vid dennes frånfälle får rätt till fullständigaefterlevandeförmåner var och en självständigt. förordar en lösning enligt det sistaalternativet. De kvinnor som det här är fråga om, torde enligt verket oftastvara lågutbildade och i stort behov av samhällsstöd då maken avlider. Ett braefterlevandeskydd är därför, framhåller verket, viktigt. Rättviseskäl talarockså för att alla kvinnor behandlas lika. uppger att man varken vidbouppteckningsenheten eller vid verksamheten i övrigt har kommit i kontakt medproblem av det slag som motionen behandlar, trots att kommun har ettmycket stort antal invandrare från olika länder och kulturer. Södertäljetingsrätt kan därför inte uttala sig om huruvida särskild reglering av de imotionen berörda frågorna är påkallad. anför att de frågor som berörs imotionen inte har varit aktuella på tingsrättens tvistemålsavdelningar. LU1982/83:5 7 byrån i , som kontaktats i frågan, hade någonerfarenhet att redovisa. anser sig därför sakna underlagför att bedöma behovet av närmare reglering. Familjelagssakkunniga anför att behandlingen av polygamaäktenskap i liksom i andra länder vars lagstiftning bygger på monogamiaktualiserar en lång rad rättsliga problem av vilka dock endast några berörs imotionen. Enligt familjelagssakkunniga bör en utgångspunkt för bedömningen avpolygama äktenskap tas i utformningen av våra egna interna äktenskapliga bestämmelserom tvegifte, I yttrandet anges att bestämmelserna i 2 kap, 4 § och 11kap, 5 § med oförändrat innehåll har influtit ifamiljelagssakkunnigas förslag till äktenskapsbalk (SOU 1981:85). Principenatt tvegiftessitua-tionen skall upphävas och garantierna härför genomåklagarens möjlighet att föra talan om äktenskapsskillnad kvarstår således iförslaget. Av ovannämnda bestämmelser följer, påpekarfamiljelagssakkunniga, att två äktenskap kan bestå intill dess ettdera upplösesgenom äktenskapsskillnad eller dödsfall. Bägge förbindelserna ger upphov tilläktenskapliga rättsverkningar, framhåller familjelagssakkunniga. Ingen avförbindelserna är "mer äktenskap" än den andra. Familjelagssakkunnigaanför att en tvegiftessituation kan uppkomma utan att makarna är medvetna omdet. En sådan situation föreligger när den andra maken i det första äktenskapetblivit dödförklarad men är i livet. Det kan också vara så att enmake felaktigt tror sig ha genomgått en äktenskapsskillnadsprocedur i ett landmed bristfällig folkbokföring och därefter gifter sig på nytt. Även i Sverigehänder det, framhåller familjelagssakkunniga, att personer som endast erhållithemskillnad tror att de är frånskilda. Enligt familjelagssakkunniga ger sålunda redan vår internalagstiftning om tvegifte upphov till frågor hur man skall förfara vidtillämpning av lagstiftning som utgår från att äktenskapet är en monogamförbindelse. Familjelagssakkunniga menar att olägenheterna härav dock är små,eftersom tvegifte är något synnerligen ovanligt. 1 yttrandet påpekas attfamiljelagssakkunniga föreslagit att bestämmelsen i 13 kap. 13 b §giftermålsbalken skall upphävas, Familjelagssakkunniga anför att motionen tar sikte på falldär invandring sker från länder vilkas rättsordning tillåter polygami. Då depolygama äktenskap som ingåtts i ett sådant land gäller här finns det enligtfamiljelagssakkunniga inte någon anledning att ställa sig mer avvisande tillsådana äktenskap, som är helt lagliga i det land där de ingåtts, än tilltvegiftesfallen i , där ett senare äktenskap ingåtts i strid mot ettindispensabelt äktenskapshinder. Ett polygamt äktenskap ger sålunda upphov tilläktenskapliga rättsverkningar. När sådana rättsverkningar i skallbedömas enligt svensk lag eller någon utländsk rättsordning som bygger påmonogami, framtvingas enligt yttrandet ibland en anpassning av reglerna. Dettagäller exempelvis om make tillerkänns rätt till arv. LU 1982/83:5 8 sådananpassning kan man enligt familjelagssakkunnigas uppfattning inte prioriteraden första förbindelsen framför andra. En sådan lösning skulle vara godtyckligoch leda till orättvisor, menar familjelagssakkunniga. Det naturliga i fråga omarv är därför att efterlevande makar får dela på den del av egendomen som skalltillfalla make, anser att nu gällande lag inte förhindraren sådan lösning. Det anmärks att prioriteringen av det första äktenskapet i 13kap. 13 b § grundar sig på att senare äktenskap ingåtts istrid mot ett äktenskapshinder. Denna förutsättning brister i de nudiskuterade fallen, framhåller familjelagssakkunniga. Bestämmelsen ger enligtyttrandet f. ö. utrymme för att beakta förhållandena i det enskilda fallet. Påmotsvarande sätt bör frågan om pension kunna lösas. När det gäller änkepensionenligt lagen om allmän försäkring är det dock tänkbart att lagen skall tolkasså att samtliga änkor skall ha full pension. Familjelagssakkunnigauppger att man har påbörjat ett utredningsarbete om internationellaförmögenhetsrättsliga frågor med anknytning till äktenskapet och ominternationell arvsrätt. Uppgiften är enligt yttrandet omfattande och svår. Depolygama äktenskapen utgör i detta sammanhang ett mindre problem,Familjelagssakkunniga vill därför inte ställa i utsikt att man kommer att taupp särbestämmelser om dessa äktenskap i ett kommande lagförslag. Uppkommandeproblem får då i första hand lösas i rättspraxis. Som framhållits tidigare iyttrandet är det enligt familjelagssakkunniga fullt möjligt att med gällanderätt som grund komma till rimliga resultat på denna väg. Närdet gäller myndigheters tillämpning av olika bestämmelser vid polygamaäktenskap är det enligt familjelagssakkunniga möjligt att det behövs vissinformation om att polygama äktenskap ingångna i länder där detta är tillåtetgäller här och att tillämpningen av olika lagar måste anpassas till situationenpå ett praktiskt sätt. Familjelagssakkunniga ställer sig avvisande till införandeav bestämmelser om polygami inom delar av sociallagstiftningen. Det anförs attden svenska lagstiftningen bygger på monogami och att bestämmelser om polygamaförbindelser bör undvikas om det inte föreligger ett uttalat socialt behov avlagstiftning. Familjelagssakkunniga har - även om man saknar närmare kunskapom förekomsten av polygama förbindelser i - svårt att tro att dennaförutsättning är uppfylld. I yttrandet pekas också på vissa svårigheter. De imotionen diskuterade fallen av polygami måste, om man skall införa uttryckligalagregler, skiljas från de fall då äktenskap ingås i strid mottvegiftesförbudet. Bägge fallen kräver enligt yttrandet en nyanserad bedömningmed hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet och den berörda lagstiftningenssyfte. Det kan också, framhåller familjelagssakkunniga, förekomma mellanformer.Det kan tänkas att en utländsk medborgare som haft hemvist härreser tillbaka till sitt hemland, ingår en polygam förbindelse och sedanåtervänder till . Detta kan inträffa även sedan han blivit svensk LU1982/83:5 9 Det kan också inträffa att han i sitt hemlandgenomgår en skilsmässa under former som vi inte kan godta i ochdärefter gifter om sig. Ett utredande av hithörande frågor skulle enligtfamiljelagssakkunniga förmodligen kräva ett betydande arbete med högst osäkrautsikter till att man; därigenom skulle kunna få "klarabestämmelser". Om vi får en mer omfattande invandring avpersoner som har flera hustrur anser familjelagssakkunniga dock att det ärtänkbart att frågan behöver utredas. Det lär då, menar familjelagssakkunniga,få ske från en bredare utgångspunkt än som förutsätts i motionen. I betänkandet behandlar utskotteten motion vari tas upp frågor om efterlevandeskyddet i fall då en invandrad manvid sin död efterlämnar mer än en hustru. Enligt motionen bör bestämmelserutformas för att materiellt trygga dessa efterlevande hustrur och lösa problemmed t. ex. arvskiften. I svensk lagstiftning finns ett förbud mot tvegifte, dvs.den som är gift får inte ingå nytt äktenskap (2 kap. 4 § ). Omnågon trots förbudet har ingått flera äktenskap, har var och en av parternarätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Också åklagaren kan idessa fall föra talan om äktenskapsskillnad, dock inte beträffande det förstingångna äktenskapet. En särskild bestämmelse finns för det fall då tvegifteföreligger och den omgifte dör, efterlämnande således flera makar. Då skallrätt till ersättning, pension eller annan ekonomisk förmån, som är tillagdefterlevande make, anses tillkomma maken i det första äktenskapet, om inteannat framgår av omständigheterna (13 kap. 13 b § ). Den somredan är gift och som ingår nytt äktenskap, liksom den som är ogift och somingår äktenskap med någon som redan är gift, kan enligt (7 kap. 1§) dömas för tvegifte till böter eller fängelse i högst . Bestämmelserna i gäller endast äktenskapsom ingås i .