bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Härav följer enligt kommissionen atten utbåtskränkning av svenskt inre vatten är att folkrättsligt betrakta sommycket grov och därmed i särskilt hög grad oacceptabel. I fråga om tillgripande av vapenmakt är bestämmelserna iden gamla och den nya förordningen desamma. Vapenmakt som föregås av varningfår tillgripas om det är nödvändigt. Då särskilda förhållanden kräver det fårenligt ÖB:s bestämmande vapenmakt utan föregående varning tillgripas. , hade bl. a. i uppdrag attöverväga om ytterligare ändringar av bestämmelserna för ingripande motkränkningar borde göras. I skrivelse till försvarsministern den 7 februari 1983framlade kommissionen ett förslag vars primära innebörd är att den vapenmaktsom försvarsmakten äger tillgripa mot en utländsk ubåt, som påträffas iundervattensläge inom svenskt inre vatten, skall tillgripas utan föregåendevarning. För ingripande med vapenmakt utan föregående varning krävs i dettafall således ej längre ÖB:s medgivande. Kommissionen motiverar denna förändring bl. a. med attubåtskränkningar i inre vatten får anses vara exceptionellt grova och försvenskt vidkommande fullständigt oacceptabla. Till yttermera visso torde enligtkommissionen utan vidare kunna fastslås att en främmande ubåt knappast kanmanövrera sig in på svenskt inre vatten av misstag. Dess befälhavare ochuppdragsgivare torde inte genom varning behöva upplysas om ubåtens otillåtnaläge och uppdrag. I praktiken torde en varning främst vara ägnad att underlättaundanmanövrar och sålunda direkt motverka syftet att tvinga upp ubåten tillytan för vidare åtgärder. Regeringen har genom beslut godkäntkommissionens förslag och utfärdat förordning (1983:110) om ändring iIKFN-förordning-en. I kommissionens betänkande säger sig kommissionen för sindel utgå ifrån att de nya reglerna - enligt den modell som f. ö. i storttillämpades redan under Hårsfjärdenincidenten - så snart praktiskt möjligttillämpas vid eventuella incidenter före förordningens formella ikraftträdandeden . I ett uttalande , som närmare redovisasnedan, framhöll statsministern att den redan hade möjlighetatt beordra militären att sänka en främmande utbåt i svenskt vatten. Den somöverväger en kränkning av svenskt territorium borde enligt statsministern ta KU1982/83:30 20 med i beräkningen att regeringen skulle kommaatt använda sig av denna möjlighet. Kommissionen har övervägt huruvida innebörden av dettauttalande av statsministern borde återspeglas i IKFN-förordningen i form av enregel om att regeringen har möjlighet att besluta om åtgärder som går utöverförordningens bestämmelser. Ett motiv för en sådan ändring skulle kunna varadet allmänt önskvärda i att uppnå största möjliga klarhet inför omvärlden omSveriges beslutsamhet att icke tolerera fortsatta ubåtskränkningar liksomstörsta möjliga överensstämmelse mellan konstitutionella möjligheter ochgällande normalbestämmelser. Kommissionen har emellertid stannat för att inteföreslå en sådan regel, eftersom regeringen redan enligt regeringsformen harmöjlighet att- oavsett reglerna i IKFN - besluta om vilka åtgärder som skallvidtas i ett enskilt fall. En ändring av IKFN skulle i och för sig kunnamotiveras med att den tjänar till upplysning om detta förhållande. Kommissionenanser emellertid att det är tillräckligt att regeringen på förekommen anledningredan klargjort för omvärlden att regeringen har möjlighet att som svar påallvarliga kränkningar besluta tillgripa bekämpande vapeninsats, att regeringeni framtiden inte kommer att tveka att fatta ett sådant beslut om den bedömerdet nödvändigt och att ansvaret för följderna åvilar den främmande makt sombeordrat kränkningen. Den följande framställningen, som ihuvudsak bygger på ambassadör redovisning inför utskottet (se bilaga7), avser endast regeringens befattning med ubåtsincidenten under oktober 1982.Redovisningen omfattar således inte regeringens reaktion och de därpå följandehändelserna. meddelade ÖBstatssekreteraren i försvarsdepartementet att det fanns mycket säkraindikationer på att en främmande ubåt befann sig långt inne på svenskt vatten iett skyddsområde vid . Avspärrningsåtgärder och andra insatser hadevidtagits. Statssekreteraren underrättade genast statsministern och senareförsvarsministern som befann sig på . Via biträdandekabinettssekreteraren informerades utrikesministern. Under lördag-söndag fick försvarsdepartementet fortsattinformation från försvarsstaben om det militära läget. Mot bakgrund av bl. a.de åtgärder som regeringen hade vidtagit i samband med incidenten i Gåsefjärdengjordes ett utkast till regeringsbeslut för den händelse ubåten skulle kommaupp till ytan. kontaktadeförsvarsministern den tillträdande försvarsministern för attinformera honom om ubåtsjakten och föreslå ett möte i om ubåtsaffärenoch om KU1982/83:30 21 frågor i samband med skiftet på försvarsministerposten.Detta möte kom att äga rum . informeradesstatssekreteraren i försvarsdepartementet av ÖB med anledning av att man fåttnya indikationer i . sammanträffade försvarsministernoch statssekreteraren med ÖB, försvarsstabschefen och chefen för ubåtsanalysgruppenför en grundUg genomgång. Statsministern underrättades om vad som avhandlatsvid mötet. Han fick även direkt från ÖB information om de ökade och skärptainsatser som hade vidtagits. efter öppnande på eftermiddagensamlades stats-, utrikes-, försvars- och justitieministrarna samt ,och . Föredragande var ÖB och försvarsstabschefen.Även statssekreteraren i försvarsdepartementet och biträdande kabinettssekreterarenvar närvarande. Det rådde enighet vid mötet om allvaret i den inträffadekränkningen och att åtgärder som kunde leda till skador på ubåten krävdes föratt tvinga upp ubåten till ytan. Man var också ense om att ubåten t. v. bordekvarhållas om den tvingades upp till ytan. I likhet med vad som skedde med ubåt137 skulle en undersökning göras av omständigheterna kring kränkningen. hade statsministern och ÖBkontakt med varandra varvid ÖB anmälde att han skulle komma att använda utlagdaminor i ubåtsjakten. Statsministern förklarade sig inte ha något emot detta.Olof informerades senare om detta samtal. meddelade ÖBstatssekreteraren i försvarsdepartementet att ett utbrytningsförsök hade sketti . I samband därmed hade minor utlösts. Stats- ochförsvarsministrarna orienterades om händelsen. Den nye försvarsministern tillträdde sintjänst . Han kom till försvarsdepartementet påeftermiddagen och hade ett möte med ÖB, försvarsstabschefen ochtjänstemän på försvarsdepartementet. åkte försvarsministerntillsammans med den nye statssekreteraren och försvarsstabschefen ut tillHårsfjärden och fick på platsen en orientering om situationen. Tiden efter hölls försvarsdepartementetinformerat om utvecklingen. Särskild omsorg ägnades åt sambandet mellannyckelpersonerna i sammanhanget. Vid regeringssammanträde tillsattes enkommission med uppdrag att undersöka ubåtskränkningarna. Kommissionen som komatt kallas fick som ordförande förre utrikesministernSven . Ledamöter av kommissionen blev riksdagsledamoten (), f. d. landshövdingen samt riksdagsledamöterna () och (). gjorde statsministern ett uttalande variinledningsvis framhölls att militären "med så stor säkerhet som ärmöjlig" hade fastställt KU1982/83:30 22 framhölls att militären "med så stor säkerhet som ärmöjlig" hade fastställt att en eller flera främmande ubåtar kränkt svensktterritorium under den gångna månaden. Enligt statsministerns uppfattning hadebetydande insatser gjorts från försvarsmaktens sida för att få upp ubåten tillytan. Denna uppgift betecknades av statsministern som utomordentUgt svår. Hanframhöll därför som regeringens uppfattning att det inte fanns anledning attrikta kritik mot försvaret för att man inte lyckats få upp den främmandeubåten. Statsministern framhöll vidare att ubåtsskyddskommissionenskulle se över bestämmelserna för ubåtsjakt. Han påpekade emellertid att densvenska regeringen redan hade möjlighet att beordra militären att sänka enfrämmande ubåt i svenskt vatten. Den som överväger en kränkning av svensktterritorium borde enligt statsministern ta med i beräkningen att regeringenframdeles skulle komma att använda sig av denna möjlighet. Statsministern förklarade sig avslutningsvis varaövertygad om att trovärdigheten i den svenska neutralitetspolitiken inte hademinskat på grund av det inträffade. Utskottets granskning avutbåtskränkningen i avser endast regeringens befattning medhändelsen . , som klarlagthändelseförloppet, har utvärderat de operativa, taktiska och tekniskaerfarenheterna och även formerna för informationsgivningen. Vidare harkomissionen dragit vissa säkerhetspolitiska slutsatser. då ubåtsjaktenpågick på Härsfjärden hölls regeringen - främst företrädd av stats-, utrikes-och försvarsministrarna - fortlöpande underrättad om utvecklingen. En beredskapfanns för de åtgärder som kunde bli aktuella om en ubåt skulle tvingas upp tillytan. Även den tillträdande statsministern och andra medlemmar av den regeringsom tillträdde fick del av den aktuella informationen. Ocksåmoderata samlingspartiet informerades om utvecklingen. Av direkt betydelse förubåtsjakten var statsminister besked till ÖB att haninte hade något att invända mot att utlagda minor kom till användning iubåtsjakten. Även den tillträdande statsministern var införstådd med dennaåtgärd. 1 detta sammanhang finns det också anledning att framhålla att redanföre iibåtskränkningen på , nämligen , hade ÖBförsäkrat sig om att statsministern inte motsatte sig att sjunkbombsfällningskedde närmare främmande ubåtar . Detta rapporterade statsministernvid det utrikesnämndssammant-räde som ägde rum . Någonerinran mot vad statsministern uttalat till ÖB förekom därvid inte. Enligt utskottets uppfattning var avvägningen avansvarsfördelningen mellan regeringen och försvarsmakten under ubåtsincidentennaturlig och KU1982/83:30 23 Självklart bör försvarsmakten bära huvudansvaretför de operativa insatserna under en militär aktion av det slag som ubåtsjakteni utgjorde. Genom de förändringar som företagits i reglerna förförsvarsmaktens ingripande vid kränkningar av vårt territorium under fred ochneutralitet har också försvarsmakten getts ökade befogenheter i dettahänseende. Utskottet vill understryka vikten av att ÖB på det sättsom skedde före och under Hårsfjärdsincidenten inhämtar regeringens syn pååtgärder som vidtas i sammanhang av stor betydelse för den svenska säkerhets-och utrikespolitiken. Utskottet konstaterar också att regeringsformens reglerlämnar utrymme för sådana ingripanden från regeringens sida som angavs istatsministerns uttalande . Utskottets granskning har slutligen gett vid handen attkontakterna mellan regering och riksdagspartierna fungerade väl underubåtsincidenten. Detta var särskilt betydelsefullt mot bakgrund av att ettregeringsskifte inträffade då denna incident ägde rum. Inom utskottet har tagits uppregeringens handläggning av fråga om gränsdragningen mellan och Finlandöver fyren i . 1 samband med godkännandet av en företagengränsbesiktning kom de svenska och finska regeringarna överens om att enfullständig översyn av mellan och skulle göras varttjugofemte år. En sådan översyn gjordes därefter . Nästa översyn skullegöras . Genom beslut förordnade regeringen atten översyn av mellan och skulle göras av en svenskgränskommission gemensamt med en redan tillsatt finsk gränskommission. Förgränsöversynen skulle gälla de bestämmelser som hade föreslagits avlantmäteriverket i en skrivelse tidigare . Härvid anfördes bl. "På skäret Märket i skall riksgränsenförläggas så att detta skär - i enlighet med de upprättadetopografiska beskrivningarna av denna gräns - delas lika mellan länderna. Ifråga om dragning på detta skär observeras även att den ikonventionen angående angivna brytningspunkten nr 16placeras ungefär lika långt från den norra stranden som från den södra." Vid överläggningar mellan och Finlandsutrikesdepartement hade konstaterats att det skulle vara ändamålsenligt att dragränsen på skäret Märket så att den av drivna fyranläggningen somligger på den västra delen av skäret skulle komma att ligga på finsktterritorium och att ett motsvarande område på den östra delen av skäret skulletillfalla . RegeringenFälldin III uppdrog genom beslut åt KU1982/83:30 24 den svenska gränskommissionen att vid gränsdragningen påskäret Märket beakta följande principer: Gränsen drasmed utgångspunkt i de geografiska förhållanden som rådde 1810. Från principenatt gränsen skall gå mitt över skäret görs avsteg såtillvida som det område påvästra delen av skäret där fyranläggningen är belägen tillfaller medanett till arealen lika stort område på östra delen av skäret tillfaller . De avsteg frånmittlinjeprincipen som anges under 2 skall inte påverka gränsen närmaststrandlinjen och därmed inte heller gränserna i havet utanför skäret. De svenska och finländskagränskommissionerna genomförde en förrättning för att utstaka denföreslagna nya gränsen. Den svenska gränskommissionen överlämnade i november1982 till regeringen sina förslag till gränsdragning på Märket. På senare tidhar mellan de svenska och finländska sjöfartsverken förts överläggningar ifrågan om lämplig farled i och i samband därmed om uppförande aven ny bottenfast fyr på svenskt territorialhav ett stycke väster om . Desvenska och finländska sjöfartsmyndigheterna är ense om att, när en sådan nyfyr tas i bruk, förlorar fyren sin betydelse och skall släckas. Enligtvad som upplysts från det svenska kan det ifrågasättas omman på svensk sida har anledning att genomföra den planerade gränsdragningen idetta nya läge. Utrikesminister har i ett frågesvar förklarat att det var regeringens avsikt att begärariksdagens godkännande av den ifrågavarande gränsdragningen innan den slutligtfastställs. Utskottet vill understryka vikten av att så sker. Utöver det sagdahar utskottet inte funnit anledning till något särskilt uttalande i frågan. Vapenexport till (DIVAD) Utskottet har till granskning tagitupp fråga om export till av viss vapenutrustning som utvecklats av BoforsAB. Materielen i fråga utgörs av eldrör m. m. som skall ingå i ett framtidarörligt luftvärnssystem benämnt DIVAD - . Utskottet hartagit del av promemorior i ämnet som utarbetats av bl. Svensk försvarsindustris engagemang i har haft blygsamomfattning. uppgick försäljningsvärdet till ca 20milj. kr./år. Beträffande det nu aktuella projektet har utskottet inhämtat attUS 1976 ingick avtal om s. k. licensoption som gav rättighet atttillverka eldrör och ammunition i . Efter långvariga studier beslöt man 1978från amerikansk sida att lägga ut en beställning till av prototyper ochprovmateriel för en summa motsvarande 25 milj. kr. KU1982/83:30 25 bekräftades slutgiltigt genom ett kontraktsom tecknades . Utförseltillstånd har successivt beviljats av regeringen.Under förra året beviljades utförsellicenser till ett värde av ca 90milj. har fortlöpande informerat om DIVAD-affärensutveckling. a. förekom en samlad genomgång av ärendet inför statsministerThorbjörn , utrikesminister , försvarsminister och handelsminister . DIVAD-ärendetbehandlades i utrikesnämnden . I samband med regeringsskiftet informeradekrigsmaterielinspektören utrikesminister samt i januari 1983statsrådet om ärendet. I har information getts dels i samband medhandelsminister svar på fråga 1980/81:412 om vapenexporttill , dels i hans svar på interpellation 1981/82:121och fråga 1981/82:193 om vapenexporten. Vidare hänvisas till statsrådetHellströms svar på fråga 1982/83:293 . Gällande riktlinjer för krigsmaterielexport innebär ikorthet att vid export utanför och neutrala stater i , bör enbedömning göras från fall till fall hur den aktuella exporten förhåller sigtill den svenska utrikes- och neutralitetspolitiken. Bedömningarna styrs av denövergripande principen om restriktivitet. Tillstånd bör exempelvis intebeviljas till stat som befinner sig i väpnad konflikt eller som är inbegripen iinternationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt eller som harinre väpnade oroligheter. Vid tillämpningen av dessa regler bör man i vissaavseenden skilja mellan materiel av utpräglat defensiv karaktär och annankrigsmateriel. Det framförs i riktlinjerna, att de allmänna utrikespolitiskaskälen inte har samma tyngd i fråga om defensiva vapen, t. ex. kustartilleri-och luftvärns-materiel. Även vid prövning av utförseltillstånd för defensivmateriel bör emellertid en totalbedömning göras i den restriktiva anda somgäller i övrigt. I samband med ärendets behandling har förrehandelsministern företrätt inför utskottet och lämnat upplysningar isaken {bilaga 8). Den företagna granskningen har inte gett anledning tillnågot särskilt uttalande från utskottets sida. Utförsel av använt kärnbränsle Utskottet har till granskning tagitupp regeringens beslut om tillstånd dels för statensvattenfallsverk (), dels för (1och 2) att för upparbetning vid Cogémas anläggningar i La Hague i Frankrikeutföra använt kärnbränsle. Ärendet redovisas närmare i en kanslipromemoria{bilaga 9 till detta betänkande). KU1982/83:30 26 Genom de två regeringsbesluten gavstillstånd till utförsel av sammantaget atombränsle som använts ikärnkraftsreaktorerna och . Ansökningar omutförseltillstånd gjordes hos , sommed tillstyrkande överlämnade ärendena till regeringen . Enligt atomenergilagen krävs tillstånd för att föra använtkärnbränsle ur riket: Av handlingarna i ärendet framgår att regeringen vid sinprövning konstaterat att det material som kommer att erhållas vidupparbetningen tillhör vederbörande svensk kärnkraftsproducent och attmaterialet inte får förflyttas från upparbetningsanläggningen utan instruktionfrån () efter samråd medkärnkraftinspektionen. Regeringen har vidare föreskrivit att instruktionerangående förflyttning från upparbetningsanläggningen av det bestråladebränslet eller därav utvunnet uran eller plutonium inte får lämnas utanregeringens tillstånd. I anslutning till att upparbetningskontrakt ingicksmellan Cogéma och SKBF förutsattes att villkoren för innehav, lagring ochanvändning av plutonium vid återskeppning från skulle bli föremål fören särskild överenskommelse mellan de svenska och franska regeringarna. I de nu aktuella regeringsbesluten hänvisas till attenighet nåtts mellan regeringarna om att lAEAskall kontrollera det svenska bränsle som lagras i La Hagueanläggningen ochdet uran eller plutonium som erhålls vid upparbetningen. Den franska regeringenhar i en not formellt bekräftat detta. Utskottets granskning har gett vid handen att kontrollgenom av det använda kärnbränslet har säkerställts. Vid sin granskning iövrigt av regeringsbesluten i fråga finner utskottet att besluten fattats iöverensstämmelse med gällande lagstiftning på området, Utskottet har intefunnit anledning att göra något särskilt uttalande i ärendet. Vissa frågor rörande den statliga affärsverksamheten I en inom utskottets kansliupprättad granskningspromemoria, bilaga 10 A, med underbilagor lämnas enredovisning bl. a. för den ordning som gäller för regeringensstyrelsebefogenheter i statliga bolag och affärsdrivande verk. Som bilaga 10B-G har intagits uppteckningar av utfrågningar som inför utskottet har ägt rummed statsrådet , f. d. statsrådet . Åsling, ordföranden idomänverkets styrelse , departementsrådet , f. d.verkställande direktören i Per och förrestyrelseordföranden i skogsägares (Ncb) . Granskningen har avsett regeringens befattning med frågorrörande ledningen för dels , dels Ncb. Vidare har tagits upp KU1982/83:30 27 domänverkets uppmärksammade s. k. Italienaffärer. Utskottet redogör i det följande för de tre särskildafrågorna och avslutar med överväganden kring de problem som aktualiserats iärendet. . Åsling och Per harinför utskottet redovisat sin syn på skötseln i allmänhet av Statsföretag ABoch de företag som ingår i Statsföretagsgruppen. 1 dessa hänseenden hänvisastill bilagorna 10 E och F till betänkandet. Utfrågningarna har särskilt rörtden planerade försäljningen av och den vidtagnaförändringen i Statsföretags ledning. I dessa hänseenden har bl. a. framgåttföljande. Frågan om en uppdelning av Statsföretag aktualiserades iindustridepartementet . Det ansågs angeläget att flnna formerför en finansiell sanering av Statsföretagsgruppen. Efter ett intensivtutredningsar-beteinom industridepartementet kom industriministern fram till attmest aktuellt skulle vara att från gruppen lyfta ur och AB Statensskogsindustrier (). Därutöver kunde några andra omstruktureringar komma ifråga sorii Statsföretagsgruppen rekonstruerades. Den dåvarande styrelseordförandeni Statsföretag överlämnade vid personligtsammanträffande med industriministern sin avskedsansökan från dels, medomedelbar verkan, ordförandeposten dels sin kandidatur till posten somverkställande direktör i Statsföretag efter Per . Enligt . Åslingframhöll han härvid att var navet omkring vilken verksamheten iStatsföretag cirkulerade eftersom äger , somårligen ger en vinst på omkring 500 milj. kr. . Åsling påpekade enligtvad han uppgivit inför utskottet det orimliga i önskan attavgå utan att ens föra en diskussion om tänkbara alternativ rörandepropositionsarbetet. Han tillade att han ännu inte tagit någon principiellställning - ännu mindre regeringen -till hur Statsföretag skulle"hanteras". Industriministern hade bara anmält sina personligareaktioner på det material som hade presenterats. gick Karl-AxelLinderoth med på att stanna som ordförande till den ordinarie bolagsstämman.Karl-Axel offentliggjorde sitt beslut att avgå i en presskommuniké,vari han som skäl till att han lämnade ordförandeposten uppgav attindustriministern hade för avsikt att lyfta ut och att Statsföretagsutvecklingsmöjligheter därmed skulle spolieras. Parallellt med det arbete som pågick inomindustridepartementet arbetade man inom Statsföretag på ett saneringsförslagsom skulle föreläggas styrelsen . . Åsling fick, enligtvad han uppgivit inför utskottet, genom Per del avdet program för rekonstruktion, som var avsett att föreläggas styrelsen. Dettagick ut på att ett för KU1982/83:30 28 Statsföretagsgruppen tillfredsställande kapitaltillskottskulle vara . Per Skölds rekommendation var dock att 700milj. skulle med omedelbar verkan begäras i en proposition till riksdagenoch att staten därutöver skulle förklara sig beredd att återkomma medytterligare, ej preciserade, medelstillskott . ansåg sig "självfallet inte kunna acceptera detta i rådandesituation". avlät . Åsling en skrivelse tillPer . Skrivelsen, som enligt vad . Åsling uppgivit inför utskottet,tillkommit efter gemensam beredning mellan industri-, budget- ochekonomidepartementen samt med statsministerns vetskap, innehöll förslag tillrekonstruktion, innebärande att lyftes ur Statsföretagsgruppen ochatt Statsföretag i betalning erhöll . Vidare innehöllskrivelsen en uppgift om att skulle rekonstrueras i särskild ordning.Skrivelsen föredrogs för den 11 februari 1982.Kompletterande upplysningar lämnades därvid av departementets representant istyrelsen. Det kan nämnas, att industriministern vid en presskonferens dageninnan offentliggjort innehållet i skrivelsen. Vid styrelsesammanträdetgenomgicks och diskuterades även den framtidsanalys och de förslag somutarbetats inom Statsföretag. Enligt de av Per lämnade uppgifternaställde sig styrelsen, bortsett från departementets representant bakomföretagets förslag. . Åsling fick av styrelsens ställningstagande denuppfattningen att det inte gick att förhandla med den dåvarande ledningen av Statsföretag.Efter meningsyttringar från de socialdemokratiska och moderata partiledningarna,som tydde pä en negativ inställning till hans förslag om , beslöt hani samråd med att skjuta på avgörandet beträffanderekonstruktionen. kallades till extra bolagsstämma där Per ochKarl-Axel lämnade sina styrelseuppdrag och den förre också posten somverkställande direktör. Per efterträddes av . Beträffande tillsättning har inför utskottet uttalat att han i samråd med styrelsen rekryterat KarlErik , i första hand som ordförande, och att den merförhandlingsmässigauppgörelsen med skett i styrelsens regi och lett till hansengagemang som verkställande direktör.