bet · G601SfU14 · 1982-12-31 00:00:00 — Har någon genom oriktiga uppgiftereller genom underlåtenhet att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldigheteller på annat sätt förorsakat att ersättning utgått obehörigen eller med förhögt belopp, eller har någon eljest obehörigen eller med för högt beloppuppburit ersättning och har han skäligen bort inse detta, skall återbetalningske av vad som för mycket utbetalats, om inte i särskilt fall anledningföreligger att helt eller delvis efterge återbetalningsskyldigheten. Har återbetalningsskyldighet ålagts någon enligt förstastycket, får vid senare utbetalning till honom i avräkning på vad som förmycket utgått innehållas ett skäligt belopp. Avdrag på tilläggspension får ävengöras för obetald egenavgift för tilläggspension, om enligt 11 kap. 6 § förstastycket pensionspoäng som svarar mot avgiften tillgodoräknats den försäkradeför det år som avgiften avser oavsett att avgiften inte erlagts. SfU1982/83:14 40 Propositionens förslag Utskottets förslag Avdrag på en ersättning enligt Avdrag på en ersättning enligt denna lagfår vidare göras om någon denna lag får vidare göras om någon av enallmän försäkringskassa eller av en allmänförsäkringskassa har en försäkringsdomstol har ålagts ålagts återbetalningsskyldighet för återbetalningsskyldighetför en er- en ersättning som har utgetts på sättningsom har utgetts på grund av grund av enannan författning, en annan författning. dels antar lagförslaget i övrigt, dock med den ändringenatt tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till , 10. attriksdagen beträffande det i propositionen framlagda förslaget till Lag omändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring dels antar6 kap. 1 och 7 §§ med följande såsom Utskottets förslag betecknade lydelse: Propositionens förslag Utskottets förslag Är någon som har rätt till livränta enligt 4 eller 5 kap.samtidigt berättigad till folkpension eller tilläggspension i form avförtidspension eller familjepension enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring med anledning av den inkomstförlust som har föranlett livräntan,utgår livräntan endast i den mån den överstiger pensionen. Utgårdelpension tiW någon som är Hardelpension utgått till någon berättigadtill livränta enligt 4 kap. som tillerkänns livränta enhgt 4 kap. skaU livräntan utgå endast i den mån och avser livräntan samma inkomst- den överstiger pensionen om pensio- förlust som delpensionen, får livränta rien och livräntan avser samma för förfluten tid utges endast i den inkomstförlust. mån den överstiger den delpension Livränta enligt 5 kap. till änka eller kvinna som avses i5 kap. 6 § utgår från och med den månad under vilken hon fyller 65 är endast iden mån hon ej har rätt till folkpension i form av ålderspension ochtilläggspension i form av änkepension med belopp som motsvarar en livränta somär beräknad på av livränteunderlaget enligt 5 kap. 2 §. Bestämmelsernai 4 kap. 4 § tredje stycket har därvid motsvarande tillämpning. Första stycket gäller även i fråga om pension som enligtutländskt system för social trygghet utgår med anledning av arbetsskadan. Om den försäkrade till följd av underlåten avgiftsbetalningej har tillgodoräknats pensionspoäng enligt 11 kap. 6 § lagen om allmänförsäkring för år efter det då arbetsskadan bar inträffat, skall vidtillämpning av denna paragraf och 4 kap. 4 § hänsyn tas till dentilläggspension som skulle ha utgått om avgift hade erlagts. SfU1982/83:14 41 Propositionens förslag Utskottets förslag Bestämmelserna i 10 kap. 4 §, 16 Bestämmelserna i 10 kap. 4 §, 16 kap. 11 §,77 kap. 1 § och 20 kap. kap. 11 § och 20 kap. 3-7 §§ lagen 3-7 §§ lagen (1962:381) om allmän (1962:381) om allmän försäkring om försäkring om sammanträffande av förmåner som sammanträffar, in- förmåner, indragning och nedsatt- dragning och nedsättning av ersätt ning av ersättning i vissa fall, återbe- ning i vissa fall, återbetalningsskyl- talningsskyldighet, preskription, ut- dighet, preskription, utmätningsför- mätningsförbud och rätt till skade- bud och rätt till skadestånd har stånd tillämpas även i fråga om motsvarande tillämpning i fråga om ersättning från arbetsskadeförsäk- ersättning från arbetsskadeförsäk ringen, ringen. Vad som sägs i 17 kap. 1 § lagen om allmän försäkringtillämpas även i fråga om ersättning från arbetsskadeförsäkringen. dels antar lagförslaget i övrigt, dock med den ändringenatt tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till , 11. att med anledning avpropositionen och motion 1982/83:42 yrkande 2 i motsvarande del beträffande det i propositionen framlagda förslaget till Lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag delsavslår förslaget till ändrad lydelse av 12 § med den ändring i ingressen somföranleds härav, dels antarlagförslaget i övrigt, dock med den ändringen att tidpunkten förikraftträdandet bestäms till , 12. att med anledning avpropositionen i motsvarande del och motion 1982/83:42 yrkande 2 i motsvarande del beträffande det i propositionen framlagda förslaget till Lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott delsavslår förslaget till ändrad lydelse av 13 § med den ändring i ingressen somföranleds härav, , dels antar22 § med följande såsom Utskottets förslag betecknade lydelse: Propositionens förslag Utskottets förslag 22 § Bestämmelserna i 17 kap. 1 § och Bestämmelsernai 17 kap. 1 för- 20 kap. 10-13 §§ lagen (1962:381) 5ta5fyctooch20kap. 10-13 §§ lagen om allmän försäkring om samman- (1962:381)om allmän försäkring om träffande av förmåner, ändring av sammanträffandeav förmåner, änd- beslut samt talan mot allmän försäk- ringav beslut samt talan mot allmän ringskassas och försäkringsrätts be- försäkringskassasoch försäkrings slut har motsvarande tillämpning i rättsbeslut har motsvarande tillämp- SfU 1982/83:14 42 ärendeenligt denna lag. ning i ärende enligt denna lag. Beslutav allmän försäkringskassa eller försäkringsrätt länder till omedelbarefterrättelse, om ej annorlunda förordnas. delsantar lagförslaget i övrigt, dock med den ändringen att tidpunkten förikraftträdandet bestäms till , 13. att antar det ipropositionen framlagda förslaget till Lag om ändring i lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring dels med den ändringen att37 § erhåller följande såsom Utskottets förslag betecknade lydelse: 37 § Beträffande minskning av vissa Beträffande minskning av vissa ersättningar med utgiven dagpen- ersättningar med utgiven dagpen ning gäller föreskrifterna i 17 kap. ning gäller föreskrifterna i 17 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän för- 1 § lagen (1962:381) om allmän för säkring och 6 kap. 7 § lagen säkring och 6 kap. 7 § andra stycket (1976:380) om arbetsskadeförsäk- lagen (1976:380) om arbetsskadeför- ring. delsmed den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till , 14. att beträffande det i propositionenframlagda förslaget tUl Lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd dels antar 38 § medföljande såsom Utskottets förslag betecknade lydelse: Beträffande minskning avvissa Beträffande minskning av vissa ersättningar med utgivenersättning ersättningar med utgiven ersättning enligt denna lag gällerförskrifterna i enligt denna lag gäller föreskrifterna 17 kap. 1 § lagen (1962:381) om i 17 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och 6kap. 7 § allmän försäkring och 6 kap. 7 § lagen (1976:380) omarbetsskadeför- andra stycket lagen (1976:380) om delsantar lagförslaget i övrigt, dock med den ändringen att tidpunkten förikraftträdandet bestäms tiU , 15. att antar följandeav utskottet framlagt SfU 1982/83:14 43 Lag om ändring i lagen(1979:84) om delpensionsförsäkring Härigenomföreskrivs att 23 § lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall ha nedanangivna lydelse: 23 § Bestämmelserna i 16 kap. 12 § och Bestämmelserna i 16 kap. 12 §,77 20 kap. 5, 6 och 8 §§lagen (1962: kap. 1 § och 20 kap. 5, 6 och 8 §§ 381) om allmän försäkring om utbe- lagen (1962:381) om allmän försäk- talning till annan än den pensionsbe- ring om utbetalning till annan än den rattigade, preskription, utmätnings- pensionsberättigade, sammanträf- förbud och uppgiftsskyldighet be- fande av förmåner, preskription, träffande den som är omyndigförkla- utmätningsförbud och uppgiftsskyl- rad tillämpas även i fråga om delpen- dighet beträffande den som är omyn- sion. digförklarad tillämpas även i fråga Dennalag träder i kraft . Närvarande:Sven Aspling (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), KarinNordlander (vpk), i (m), () och IngerHestvik (s). (momenten 1, 2, 3, 5 och 6) , , ochSiri Häggmark (aUa m) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s.19 börjar med "Det är" och på s. 31 slutar med "ansesbesvarad." bort har följande lydelse: mening måste riktiinjer för ett samordningsarbete på detsocialpolitiska fältet förankras i en klar socialpolitisk målsättning. SfU1982/83:14 44 mål och principer måste kunna omprövas tid efter annan, dåbehov och förutsättningar förändras. I detta avseende ter sig socialpolitiskautredningens förslag - och än mer dess direktiv - redan i viktiga delarföråldrade. 1 än högre grad gäller detta motion 1982/83:42. Propositionen återröjer - främst i det inledande avsnittet - en viss insikt i vad en ny tid ochnya förutsättningar kräver. Uttalandena i propositionen är dock så allmänthållna och de slutsatser som antyds så vaga att utskottet måste ifrågasätta, omdet är meningsfullt att alls lägga fram en proposition, som sägs syfta tillökad samordning av sociala stödsystem men som ger så ringa vägledning både omden tänkta utformningen av de system som skall samordnas och om hur självasamordningen skall gå till. Det svenska socialatrygghetssystemet - och här rör vi oss med den del därav som faller inomsocialförsäkringsutskottets ansvarsområde - började byggas upp i dåflertalet medborgare hade mycket låga inkomster, svag ekonomi och ringa elleringen motståndskraft mot ekonomiska påfrestningar, även sådana som kante sig helt marginella. gläds vi - eller borde glädjas - åt en privatlevnadsstandard som är bland de allra högsta i världen. Välståndet är ocksåjämnare fördelat än det är eller någonsin varit i något annat land. Däremot ärstaten fattig, djupt skuldsatt och kämpande med ständigt växande underskott.Flertalet svenskar har långt bättre råd än svenska staten att mötaekonomiska påfrestningar som skulle ha inneburithot om ren, brutal fattigdom. Detta innebär självfallet inte att socialförsäkringarnaoch därmed besläktade stödsystem skulle ha blivit överflödiga eller umbärliga.Men det betyder att vi på nytt måste fördomsfritt fråga mot vad vi önskarförsäkra oss, hur långt skyddet skall sträcka sig och i vad mån det kan varamer rationellt att vi tar smärre risker själva, inom ett privatekonomisktutrymme som vidgas om det allmänna kan minska sina anspråk på skatt ochavgifter. Det allra viktigaste trygghetsmomentet i etttrygghetssystem är att systemet står tryggt i sig självt, att vi kan lita påatt alla åtagna förpliktelser kan infrias den dag vi behöver ta dem i anspråk,även om den dagen skulle komma att ligga årtionden framåt i tiden. Vi vet attredan nu alltför många inte hyser den tilliten t. ex. till ett pensionssystemsom konstruerades under helt andra ekonomiska förutsättningar än dem som råderi dag eller kan förmodas komma att råda . Alldeles oavsett om ensådan oro är välgrundad eller ej är det illavarslande att tvivlet alls kanuppstå. 1 den fortsatta socialpolitiska utveckHngen är därför den allraviktigaste uppgiften att trimma systemen till dimensioner och kostnader som kanuthålligt bäras, även om samhällsekonomi och statsfinanser aldrig mer blirriktigt vad vi räknade med för 20 är sedan. Närmotionärerna i motion 1982/83:42 skriver att det fortsatta arbetet med SfU 1982/83:14 45 detsocialpolitiska bidragssystemet - utan någon antydan om förändrade behov ochförutsättningar - måste bedrivas från de utgångspunkter som varit avgrundläggande betydelse för den principiella utformningen av den svenskasocialpolitiken, sä är detta uttryck för en förstelnad konservatism som - omden får råda - kan äventyra hela välfärdssystemets bestånd. Därtillkommer att motionärerna bygger stora delar av sitt resonemang på ett par enklatankefel. De gör t. ex. gällande att ett selektivt bidragssystem har mindre"social förändringskraft" än ett generellt försäkringssystem.Sanningen är naturligtvis den rakt motsatta. Ett system som är selektivt i denmeningen att det hjälper dem som behöver hjälp och lämnar alla andra därhän geren större social förändring än en generell försäkring som sprider hjälpen likatill alla och lämnar klyftorna som de var, bara på en högre nivå. Vidaretycks motionärerna tro att selektivitet försvårar samordning, men så är detgivetvis inte heller. Två selektiva system låter sig lika lätt samordnas medvarandra som tvä helt generella, förutsatt endast att de kriterier enligt vUkaselekteringen sker - t. ex. inkomstbegrepp och inkomstgränser - är desamma ibåda systemen. Att anpassa sådan kriterier till varandra är, som framhålls bådeav samordningsutredningen och i propositionen, en huvuduppgift för detkommande socialpolitiska samordningsarbetet. Det finns inte mycket att invända mot deninventering av försäkringsbehov på vilken samordningsutredningen grundar sinmodell till en fyrdelad allmän socialförsäkring. Möjligen kan ifrågasättas omden normalt lönsamma investering som består i välplanerad utbildning ochvidareutbildning verkligen behöver bidragsfinansieras i så stor utsträckningsom utredningen räknar med. Vadman främst saknar i samordningsutredningen är radikala förslag för att kommatill rätta med den kostnadsautomatik som ovHlkoriigen måste brytas omtrygghetssystemen verkligen skall bli trygga för framtiden. Detta problemuppmärksammas däremot i propositionen, även om det bara sker i allmänna ordalagoch utan konkreta förslag. Detblir alldeles nödvändigt att koncentrera försäkringsskyddet till de väsentligabehoven och avstå från att plottra med vad som även i en högst vanhgprivatekonomi egentligen är bagateller. Det finns utrymme för densysselsättning som varit så omtyckt i ; att imotionstider flitigt botanisera efter även de minsta luckor i ersättningsreglernaoch föreslå kompensation för varje inkomstbortfall, även om det bara gäller enenstaka dagsinkomst. Densamordning som måste eftersträvas skall inte bara göra försäkringarnaeffektivare utan också billigare. Snåriga ersättningsregler - föräldraförsäkringenär ett skräckexempel - men säkert också byråkratisk slentrian och 5 1982/83. SfU1982/83:14 46 splittring på många handläggande myndigheter har gett ossen övertung administration, där det inte är svårt att finna exempel päförsäkringsfall där hanteringskostnaden är större än den utbetaldaersättningen. Här måste mycket vara att vinna genom koncentration ochsamordning. I all försäkring är den förstarisken dyrast. De många små ersättningarna och de första delarna av störreersättningsbelopp kostar just genom sin mångtalighet orimligt mycket iförhållande till den betydelse småbeloppen har för den försäkrade. Nästan allahar , genom erfarenheter av privata försäkringar, lärt sig förstå ochacceptera att en väl avvägd självrisk kan göra en försäkring väsentligtbilligare och ändå praktiskt taget lika effektiv som en som ger ersättning frånförsta förlorade kronan. Självrisken är inte mer främmande eller olämplig i enallmän försäkring än i en privat. Men givetvis accepteras den lättare om denförsäkrade klart kan se det ofrånkomhga sambandet mellan förmån och kostnad.Därför finns det, enligt utskottets mening, skäl att överväga förslaget imotion 1982/83:31 av att återinföra en viss egenavgift i denallmänna försäkringen. Samma motion innehåller även andra uppslag som utskottetfinner väl värda att beaktas i det fortsatta utvecklings- ochsamordningsarbetet. I moderata motioner till innevarande harföreslagits väsentligt ökade självrisker i sjuk- och tandvårdsförsäkringarna.Dessa motioner behandlas av utskottet i annat sammanhang. Här kan framhållasatt jämförelsevis hårda punktingrepp, som kan bedömas nödvändiga för att i enakut situation begränsa den offentliga utgiftsökningen, i en samordnad allmänsocialförsäkring kan på ett annat sätt integreras i försäkringen i en välavvägd balans mellan behövligt försäkringsskydd och acceptabel kostnad. Utskottet finner det inte meningsfullt att, på grundval avpropositionens skissartade resonemang, ingå på sakbehandling av de olikadelarna i en tänkt allmän socialförsäkring. Utskottet tar därför endast uppnågra avsnitt som aktualiserats i motionsyrkanden. Den nya lagen omarbetsskadeförsäkring, som gäller från , har föranlett enväsentiigt ökad administration av arbetsskadefallen och orimligt längahandläggningstider, vilket skapat problem såväl för försäkringskassorna ochförsäkringsdomstolarna som för de försäkrade. Det är nödvändigt att snabbtkomma till rätta med dessa svårigheter. Utskottet tillstyrker därför, som enprovisorisk lösning, förslaget i motion 1982/83:1266 av och om utsträckning av tiden för samordning av arbetsskadeförsäkringen medsjukförsäkringen från nuvarande till . SfU1982/83:14 47 Arbetsskadeförsäkringen har etthelt annat ursprung och en annan grund än sjukförsäkringen. Den bör närmast sessom en ansvarighetsförsäkring som träder in vid vad som annars skulle vara enskadeståndsskyldighet för arbetsgivaren. I en sådan försäkring är det svårt attmotivera ett inslag av självrisk eller en lägre kompensationsnivå än . Därmed torde det emellertid också bli svårt att någonsinnaturligt inordna arbetsskadeförsäkringen i en allmän socialförsäkring utanbestående särregler och därav följande administrationsproblem. Undersamordningsarbetet bör därför, enligt utskottets mening, övervägas att - somförordas i motion 1982/83:31 - låta arbetsskadeförsäkringen utgå ur denallmänna försäkringen och helt bli en angelägenhet för avtal mellanarbetsmarknadens parter och för den enskilde. I motion 1982/83:1270 av EricHägelmark understryks att sociala och ekonomiska vinster kan göras omförsäkringskassornas resurser för en aktivare rehabilitering och uppföljning avsjukfall ökas. Enligt motionären bör en plan utarbetas för att förenkla ochsamordna samhällets sociala trygghetssystem. Utskottet vill markera sinpositiva inställning till en ökad samordning av rehabiUteringsresurserna ochföreslår att synpunkterna i motionen ges regeringen till känna för beaktande idet fortsatta arbetet på en allmän socialförsäkring. I motion 1982/83:1277 av Lars-ErikLövdén m. fl. aktualiseras det förslag om ett socialförsäkringstiUägg somkomplement till övriga inkomstförsäkringar som lades fram avsoeialutredningen. En sådan reform skulle vara mycket kostnadskrävande och har,enligt utskottets mening, ingen aktualitet i nuvarande pressade budgetläge.Utskottet avstyrker därför motionen. dels att utskottet under momenten 1, 2, 3, 5 och 6 borthemställa 1. beträffandeinriktningen av socialpolitiken attriksdagen med anledning av proposition 1982/83:3 i motsvarande del och medavslag på motion 1982/83:42 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört om inriktningen av socialpolitiken, 2. beträffande samordningsarbetet inom det socialpolitiska bidragssystemet attriksdagen avslår propositionen i motsvarande del, 3. beträffandeen plan för samordning attriksdagen med anledning av motion 1982/83:1270 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om en ökad samordning avrehabihteringsresurser. SfU1982/83:14 48 5. beträffande samordnings tid vidarbetsskada attriksdagen med bifaH till motion 1982/83:1266 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om arbetsskadeförsäkringen, 6. beträffande administration ochfinansiering av det socialpolitis ka bidragssystemet attriksdagen med anledning av motion 1982/83:31 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om egenavgifter. (moment 1) , och (allac) anser deb att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 19 med "Det är" och slutar på s. 20 med"olika samordningsåtgärder." bort ha följande lydelse: Utskottet finner det riktigt att det fortsatta successivaförändringsarbetet inom det socialpolitiska bidragssystemet anpassas till deutgångspunkter för besparingsarbetet som antagit. De besparingar somde tidigare regeringarna vidtog var enligt utskottets meninghelt nödvändiga mot bakgrund av det statsfinansiella läget. De var ocksåfördelningspoHtiskt riktiga. Utskottet delar också den i propositionenframförda uppfattningen att det socialpolitiska bidragssystemet bör varauppbyggt så att det kan anpassas till variationer i den ekonomiskautvecklingen. Om besparingsåtgärder måste vidtas i ekonomiskt kärva tider ärdet nödvändigt att systemet ger möjligheter att styra bidragen till dem sombäst behöver dem. Utskottet biträder sålunda den inriktning av den fortsattasocialpolitiken som propositionen gett uttryck för varför yrkande 1 i motion1982/83:42 bör avslås av . Behovet av en bättre samordning för att göra detekonomiska trygghetssystemet enklare, överskådligare och enhetligare harunderstrukits såväl av utredningen, remissinstanserna som i propositionen, ochutskottet kan instämma häri. En samordning är angelägen för att man bättreskall kunna följa systemets effekter i olika avseenden, t. ex. beträffande hurde ekonomiska resurserna kan utnyttjas på bästa sätt. Det väl utbyggdatrygghetssystem som vi har i ställer särskilt stora krav på enkelhetoch överskådlighet. Om en samordning inte sker finns det risk för att systemetinte kan uppfylla de krav som måste ställas, nämligen att stöd skall ges tillden som bäst behöver det. När det gäller de rikthnjer som föreslås i propositionenanförs i motion 1982/83:42 att dessa är allmänt hållna och att konkreta förslagsaknas. Detta måste ses mot bakgrunden av att flera viktiga områden inombidragssystemet f. n. är eller har varit föremål för utredning. Dettabör inte hindra att man redan nu tar ställning till huvudinriktningen avsamordningsarbetet. SfU1982/83:14 49 Erforderliga ställningstaganden i olika detaljfrågor kandärefter göras i den takt som underlag kommer att föreligga. Det är därvidväsentHgt att den helhetssyn på stödbehov och bidragsrätt som densocialpolitiska samordningsutredningen anlagt blir vägledande för pågående ochkommande utredningsarbete på skilda bidragsområden. Hur denna helhetssynkonkret skall kunna slå igenom pä olika bidragsområden utvecklas närmare nedani samband med att utskottet behandlar utredningens förslag till principmodeUför en allmän socialförsäkring och tar ställning till inriktningen av ettkommande samordningsarbete. I anslutning härtiU behandlar utskottet motionermed förslag till olika samordningsåtgärder. dels att utskottet under moment 1 bort hemställa 1. beträffande inriktningen av socialpolitiken attriksdagen med bifall till proposition 1982/83:3 i motsvarande del och medavslag pä motion 1982/83:42 yrkande 1 godkänner den inriktning avsocialpolitiken som förordas i propositionen. , och (allac) anför: I betänkande SfU 1981/82:2 föreslog utskottet med anledning avmotionsyrkanden i frågan en översyn av arbetsskadeförsäkringen för att sökaklargöra om försäkringen kunde ytterligare samordnas eller sammansmälta medsjukförsäkringen. Bland de frågor som kunde väntas bli belysta genom densålunda förordade översynen ingick frågor om samordningstidens längd ochavtalsförsäkringarnas ställning. Med hänsyn till att utskottet förordade enutredning avstyrkte utskottet en motion vari yrkats attsamordningstiden skulle förlängas till fr. o. m. cen . Vi anser fortfarande att det finns skäl göra en översyn avarbetsskadeförsäkringen i vad avser bl. a. samordningstidens längd ochavtalsförsäkringarnas ställning och vi kan i stora delar ställa oss bakom vadutskottsmajoriteten anfört i denna fråga.