bet · G601JoU34 · 1982-12-31 00:00:00 — lagen(1982:242) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark omfattar inte dessametoder. Det är enligt jordbruksministern angeläget att förbudet enligt dengällande lagen utvidgas till att omfatta även dessa metoder. Hanföreslår därför att I 8 i nuvarande förbudslag ändras i enlighet härmed. Imotionerna 2303 (fp) och 2326 (c) yrkas avslag på förslaget om ny lag omspridning av bekämpningsmedel och på förslaget om ändring av nu gällande lag. Imotion 2324 (m) yrkas avslag på förslaget till ny lag och bifall till ett imotionen framlagt lagförslag som överensstämmer med alternativ 2 i förslagetfrån kommittén om användning av kemiska medel i jord- och skogsbruket (Ds Jo1980: 11). Detta alternativ innebär en delege-ring avbeslutsfattandet rörande kemisk lövslybekämpning till lokal nivå på sådant sättatt kommunerna, inom ramen för sin fysiska planering, fastställer vilkaområden som är känsliga från miljövårds- och friluftslivssynpunkt. Inom sådanaområden har kommunerna möjlighet att förbjuda besprutning. Alternativet innebärockså att skogsvårdsstyrelserna kan vägra tillstånd till besprutning på objektdär lövslybekämpning lämpligen kan ske. Imotion 2328 (m) yrkas ett tillägg till 2 8 andra stycket i regeringenslagförslag som innebär att ett medgivande av undantag skall kunna förenas medde villkor som behövs för både naturmiljön "och rennäringen". Enligtyrkande 2 i samma motion bör ett handlingsprogram för rennäringen avvaktasinnan ställning tas till avverkning i de Qällnära områdena. Vidare hemställs omett riksdagsuttalande att sameby bör ha besvärsrätt över beslut avskogsvårdsstyrelse/om besprutning. 1 motion 2303 (yrkande 4)yrkas på motsvarande tillägg om hänsyn till rennäringen till nu gällande lagsåvitt avser dispensprövningen enligt 2 8 första punkten. Imotion 2331 (vpk) framläggs ett lagförslag som innebär totalförbud motspridning av bekämpningsmedel över skogsmark. I andra hand yrkas ett tilläggtill 2 8 lagförslaget med samma innebörd som enligt motion 2328 ovan. Imotion 2332 (m) yrkas att metoder som innebär att enskilda trädstammarbehandlas med bekämpningsmedel (s.k. fickning m.m.) även i fortsättningenskall vara undantagna från lagens tillämpningsområde. Utskottet ansluter sig till de i propositionenredovisade synpunkterna rörande nackdelarna med den nu gällande lagen omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark. a. måste understrykas attlagstiftningen inte ger kommunerna ett tillräckligt starkt inflytande överbekämpningsmedlens användning i skogsbruket. De vittgående dispensmöjlighetersom lagen inrymmer leder lätt till godtyckliga bedömningar. Som jordbruksministernanfört har den nu gällande lagstiftningen sådana brister att den måsteomarbetas. Utskottet instämmer i vad som i propositionen anförts JoU1982/83:34 22 om de principiella utgångspunkterna för en ny lag om skogsbesprutning,vilka i korthet redovisats ovan. En av de viktigaste utgångspunkterna iförslaget är att kommunerna ges rätt att bestämma inom vilka områdenskogsbesprutning skall vara helt förbjuden. Utskottet tillstyrker regeringenslagförslag och avstyrker motionerna 2303, 2324, 2326 och 2331 i motsvarandedelar. När det gäller fickning och andra selektivabekämpningsmedel anser utskottet liksom jordbruksministern att det generellaförbudet mot spridning av bekämpningsmedel, främst av arbetarskyddsskäl, böromfatta även sådana metoder. Det kan tilläggas att forskning pågår påförevarande område och att det torde finnas visst utrymme för utveckling avmetoder som kan accepteras frän nu berörda utgångspunkter. Med det anfördaavstyrker utskottet även motion 2332. Vad därefter beträffar motionärernas krav omhänsynstagande till rennäringen i olika avseenden får utskottet anföraföljande. Enligt nu gällande lag om spridning avlövslybekämpningsmedel handhar dispensprövningen. Anvisningar förlagens tillämpning har utfärdats av (SNV RR 1983: 2).Anvisningarna omfattar bl. a. riktlinjer för länsstyrelsernas bedömning av omspridning skall få ske över område där renskötsel bedrivs. I sådana fall skallsärskild hänsyn tas till om spridningen kan ske utan skada för hälsa och miljö.För att skydda rennäringens intressen bör därför - såvida inte samtyckeföreligger mellan samebyn och skogsägaren - inhämta lantbruksnämndensoch samebyns synpunkter beträffande behandlingens betydelse frånrennäringssynpunkt. Av specialmotiveringen i proposition 145 (s. 29-30)framgår att de föreskrifter som behövs i anslutning till den nya lagen i förstahand skall regleras med stöd av lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor.Det finns därför enligt jordbruksministern inte anledning att i lagen särskiltange rennäringens intressen. 1 sammanhanget framhålls att skogsvårdsstyrelsensprövning av dispensärenden förutsätts ske med beaktande av bl. a. de särskildaföreskrifter som utfärdats till skydd för rennäringens intressen.Skogsstyrelsen har, framhålls det, utfärdat allmänna råd om skogsbruketshänsynstagande till rennäringen (SKSFS 1982: 2). Vidare bör enligtpropositionen produktkontroilnämnden, på motsvarande sätt som har gällt t. o.m. utgången av , med stöd av kungörelsen (1973:334) om hälso- ochmiljöfarliga varor meddela de ytterligare föreskrifter om spridning avbekämpningsmedel som behövs för att tillgodose rennäringens intressen. Av dessa uttalanden framgår enligt utskottets mening medönskvärd tydlighet att hänsyn skall tas till rennäringens intressen vidtillämpningen av den nya lagen om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark.I likhet med jordbruksministern anser utskottet det inte nödvändigt att dettaanges direkt i lagtexten. Motionerna 2328 yrkande I och 2331 yrkande 2 avstyrkssåledes. JoU1982/83:34 23 Beträffande besvärsrätten i sambandmed eller dispensprövning får utskottetframhålla att denna fråga får bedömas enligt allmänna förvaltningsrättsligaprinciper. 1 fråga om samebys besvärsrätt torde således gälla att den samebysom berörs av beslutet har rätt att föra talan mot beslutet. Någon generellbesvärsrätt för angivna rättssubjekt kan däremot inte anses föreligga. Med detanförda föreslår utskottet att motion 2328 yrkande 2 i motsvarande del lämnasutan vidare åtgärd. I sistnämnda motionsyrkande tas även upp frågan omavverkning i de fjällnära områdena. Enligt motionen bör ett handlingsprogramför rennäringen avvaktas innan ställning tas till frågan om avverkning inomsådana områden. Utskottet har tidigare, vid behandlingen av vissa frågorrörande skogsavverkningen ovanför skogsodlingsgränsen, fäst uppmärksamheten påatt en särskild samrädsgrupp för skogsbrukets hänsynstagande till rennäringenutarbetat en samrådsmodell som innebär att storskogsbruket inomrenskötselområdet förutom planerade avverkningar även anmäler skogsvårdsåtgärdertill resp. skogsvårdsstyrelse, som i sin tur sammanställer uppgifterna ochdistribuerar dem till resp. sameby. På grundval härav sker sedan samråd mellanskogsägarna och samebyarna. Vidare har hänvisats till av skogsstyrelsenutarbetade allmänna råd för skogsbrukets hänsynstagande till rennäringen (seovan). Enligt vad utskottet erfarit har den nyssnämndasamrådsgruppens mandatperiod löpt ut vid årsskiftet 1982-1983.Lantbruksstyrelsen har i en framställning till föreslagit attdet i stället bildas en referensgrupp under huvudmannaskap,med i huvudsak samma sammansättning. I en skrivelse till utskottet frånSvenska samernas riksförbund (SSR) har påpekats att någon samrådsgrupp förangivna frågor till följd av lantbruksstyrelsens beslut inte längre existerar.Det organ som både regering och riksdag fäst stort avseende vid har såledesgenom styrelsens ställningstagande tagits bort. Utskottet anser det för sin del angeläget att en fortsattpositiv utveckling sker i fråga om kontakterna mellan rennäringen ochskogsnäringen. Det bör i första hand ankomma på de berörda myndigheterna att isamråd med rennäringens representanter ta ställning till under vilka former detfortsatta samarbetet bör ske. Utskottet förutsätter att man kommer att finnaformer för ett fortsatt effektivt samrådsförfarande utan något särskiltinitiativ från sida. Med det anförda föreslår utskottet att motion 2328 yrkande2 i nu berörd del lämnas utan vidare åtgärd. JoU 1982/83:34 24 Anslagtill och skogsvårdsstyrelserna m.m. Regeringens förslag om anslagsanvisning under D I.Skogsstyrelsen och D 2. Skogsvårdsstyrelserna (prop. 1982/83; 100 bil. 1982/ 83:145 s. 31) tillstyrks av utskottet. Under D 3. Skogsvårdsstyrelserna:Myndighetsuppgifter föreslås i proposition 145 (s. 32) en uppräkning med 10milj. av det i budgetpropositionen föreslagna anslaget. Sammanlagt skulleanslaget därmed uppgå till . Uppräkningen motiveras med att detomedelbara behovet av ett aktivare skogsbruk som förordats i proposition 145kräver ett ökat engagemang för skogsvårdsstyrelserna i form av information samtrådgivning och tillsyn i direkt kontakt med skogsägarna. Mot bakgrund häravföreslås att skogsvårdsstyrelserna tillförs medel för ytterligare ca 7000tjänstgöringsdagar utöver vad som tidigare beräknats. Utskottet,som i det föregående biträtt regeringens förslag om insatser för ett aktivareskogsbruk m. m., tillstyrker förslaget om anslagsanvisning tillskogsvårdsstyrelsema. Den under allmänna motionstiden väckta motionen 1470(vpk), vari yrkas en höjning av anslaget med 15 milj. kr., blir därmed tillstor del tillgodosedd, vilket också framhållits i motion 2330. Likaså avstyrkerutskottet de följdmotioner motion 2303 yrkande 5 och motion 2324 yrkande 4 -vari yrkas avslag på den i proposition 145 förordade anslagshöjningen. Skogsvårdsstyrelserna: Frö- och plantverksamhet har utskottet funnit detlämpligt att behandla några motioner som tar upp frågor som berörskogsvårdsorganisationens plantskolor och handläggning avskogsplantproduktionen. Itvå motioner framställs yrkanden att vissa nedläggningshotade skogsplantskolorbör bibehållas. Enligt motion 643 är det angeläget att plantpro-duktionen isödra inriktas mot den större volym plantor som enligt skogsutredningenerfordras . Motionärerna anser att Furuby plantskola iJönköpings län bör behållas att byggas ut. I motion 1468 framhålls attbetydande investeringar gjorts vid plantskolan i under de senasteåren. Där finns även en fröklänga med stor kapacitet. Enligt motionären bör enplantskola finnas kvar i södra . Riksdagenbeslöt att omorganisera skogsvårdsstyrelserna (prop. 1980/81:136, JoU1980/81:25, rskr 1980/81:295). Beslutet innebar bl.a. en betoning avskogsstyrelsen och skogsvårdsstyrelserna som en samlad skogsvårdsorganisationmed gemensamt mål. I fråga om frö- och plant-verksamheten gavs den statligaskogsvårdsorganisationen som sådan och inte de enskilda skogsvårdsstyrelsernatill uppgift att, i den utsträckning det behövs med hänsyn till andraproducenters produktion, tillgodose skogsbrukets behov av skogsodlingsmaterial avsådant slag som behövs JoU 1982/83:34 25 föratt riktlinjerna för skogspolitiken skall kunna följas. Enligt de i sammanhangetbeslutade riktlinjerna bör plantproduktionsverksamheten vara självbärande. Utskottetfår med anledning av de nu behandlade motionerna anföra att överväganden pågårinom skogsvårdsorganisationen om en strukturplan för skogsplantskolorna. Idenna plan förutses en viss koncentration av verksamheten. Med anledning av ettlikartat motionsyrkande framhöll utskottet vid förra årets budgetbehandling attdet kan bli nödvändigt att driva vissa plantskolor än vad somförutsattes i den strukturplan som då arbetade med. Utskottetförutsatte att vikten att undvika kapitalförstöring beaktas vid strukturplanensgenomförande. Ansvaret härför låg emellertid på . bedömning borde motionen icke föranleda någon ytterligare åtgärdfrån sida. Detta blev också beslut. Utskottetfinner icke skäl att nu avvika från den bedömning som redovisades i fjol.Motionerna avstyrks således. Detförhållandet att både producerar skogsplantor och kontrollerarplantproduktionen uppmärksammas i motion 1442. Motionärerna ifrågasätter omden dubbelroll spelar inom området medger en fri konkurrens påmarknaden. De anser att det finns skäl att se till att producenter vilka utanegen skogsmark producerar plantor inte drabbas av en oförskylldkonkurrensbegränsning framgent. Isamband med det i det föregående omnämnda beslutet om omorganisation avskogsvårdsstyrelserna framhöll utskottet med anledning av en motionatt det är viktigt att det blir en klar gränsdragning mellan skogsstyrelsensmyndighetsfunktion och styrelsens kommersiella verksamhet i frö- ochplantproduktionen. Utskottet förutsatte att utformningen av skogsstyrelsensverksamhet i berörda hänseenden skulle komma att bli sådan att enintressekonflikt mellan de två funktionerna inte skulle behöva uppkomma. Enligtvad utskottet nu inhämtat har också en uppdelning mellan de olika funktionernagjorts inom styrelsen, så att personer utom generaldirektören som verkarinom det ena området icke har infiytande på det andra. Utskottet finner att denuppdelning av verksamheten som sålunda genomförts synes ägnad att i storutsträckning tillgodose syftet med motion 1442. Utskottet finner sig mot denbakgrunden inte böra påkalla någon särskild åtgärd med anledning av motionen. Förslagetom anslagsanvisning under ovan behandlad punkt samt under punkt D 5Skogsvårdsstyrelserna; Investeringar tillstyrks av utskottet. Bidragtill skogsvård m. m. Proposition 145 inleds i denna del med en utförligredovisning av det statliga stödet till skogsvården (s. 35 f.). Enligtjordbruksministern visar redovisningen att det finns all anledning att förenklastödet och göra en utmönstring av vissa stödformer. En första åtgärd bör varaatt slopa JoU1982/83:34 26 samtliga tidsbegränsade stöd. Tidsbegränsade stödsnedvrider planeringen inom skogsbruket, kan ge effekter i felaktig tid ochvållar stort administrativt besvär för skogsvårdsmyndigheten. Genom att manslopar vissa stödformer försvinner dessutom en föråldrad stödområdesgräns. Ensådan förenkling ger även bättre överskådlighet för alla berörda parter.Överlappande stödformer slopas. Därtill kommer att ytterligare ett mål nås,nämligen att så långt det är rimligt minska differentieringen mellan olikaägargrupper. När det gäller klenvirkesstödet hänvisar jordbruksministern tillskogsstyrelsens bedömning att verksamheten nu bör kunna fortgå utan statligtstöd. Av de återstående stödformerna finns det ytterligare tvåsom bör utmönstras. Härmed avses bidragen till täckning av förluster i sambandmed avverkning av glesa skogar och gallring. Det förstnämnda blir i stort settaldrig aktuellt, det senare har utnyttjats i mycket obetydlig omfattning. Slutligen föreslås att bidraget till skogsbruksplanerslopas. Detta bidrag utgör numera en obetydlig stimulans. Därtill kommer attförslaget om skyldighet att inneha skogsbruksplan gör det onödigt att behållaett strikt stimulansmedel för ändamålet. Genom att de översiktiiga skogsinventeringarnautgör underiag för skogsbruksplaner kommer kostnaderna för planerna attindirekt subventioneras. För s.k. naturvärdsinriktade skogsbruksplaner börbidrag dock kunna utgå även i fortsättningen. Sådana bidrag bör belastarambeloppet för de översiktliga inventeringarna. Återstående bidragsformer föreslås bibehållna, med vissaändringar som redovisas närmare i propositionen, s. 38. Sammanfattningsvis innebär regeringens förslag enväsentlig förenkling av det statliga stödet till skogsvård genom en halveringav antalet stödformer och en minskad differentiering mellan olika kategorierav ägargrupper. Utskottet biträder därför regeringens förslag i fråga om detstatliga ekonomiska stödet till skogsvård m. m. och tillstyrker likasåförslaget om anslagsanvisning under förevarande punkt. Härav följer attutskottet avstyrker motion 2329 (c), vari förordas att de tidsbegränsadestödformerna bibehålls ytterligare ett budgetår, t. o. m. /84. Yrkandet i motion 1596 (c) att det s.k. klenvirkesstödetbör avskaffas med utgången av innevarande budgetår är tillgodosett genomförslaget om slopande av tidsbegränsade stödformer, som bl. a. omfattarklenvirkesstödet. Motionen påkallar således ingen ytterligare åtgärd. Under D 7. Stöd till byggande avskogsvägar föreslås i proposition 145 (s. 40-41) bl. a. att bidragsramen förskogsvägbyggnadsföretag i det skogliga stödområdets inre zon ökas med 5 milj.kr. För /84 föreslås en bidragsram omsammanlagt högst 55 milj. kr. för byggande av skogsvägar. Lånegarantiramen börenligt förslaget omfafta 11 milj. kr., och för utbetalningar under anslagetföresläs 50 milj. kr. JoU1982/83:34 27 Enligt motion 2330 kanstorskogsbruket självt bära de kostnader som byggande av skogsvägar innebär. 1de allra flesta fall finns en klar lönsamhet i att bygga skogsvägar i storasammanhängande områden. Enligt motionen finns i detta sammanhang en möjlighetatt spara och prioritera, vilket kan ske genom att bidrag till byggande avskogsvägar utgår endast till det privata skogsbruket. Till följd härav föreslåsatt anslaget minskas till 30 milj, kr. Utskottet får erinra om att det för de skogsägarkategoriersom åsyftas i motionen gäller vissa begränsningar i fråga om rätlen att erhållastatligt stöd till byggande av skogsvägar. Enligt 17 8 förordningen (1979:792)om statligt stöd till skogsbruket får sådant stöd lämnas till staten,förvaltare av kyrklig jord eller juridiska personer endast under förutsättningatt också andra ägare av skogsmark har del i vägföretaget eller att vägen harstor andel främmande trafik. Enligt vad utskottet erfarit innebär nämnda systemvissa fördelar för de skogliga myndigheternas skogsvägsplanering så till vidaatt storskogsbruket, i den mån stöd utgår, kan inordnas i denna planering.Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag under denna punkt ochavstyrker motion 2330, yrkandena 2 och 3. Under D 8. Främjande av skogsvård,föreslås i budgetpropositionen (bil. 11 s. 49) att anslaget till främjande avskogsvård m. m. räknas upp med 3 milj. kr. till sammanlagt 9 milj. kr.Uppräkningen, som enligt propositionen avser anslaget till tillämpadskogsproduktionsforskning, kan finansieras med tillgängligaskogsvårdsavgiftsmedel. Utskottet tillstyrker den satsning påskogsproduktionsforskning som förslaget innebär och avstyrker således motion1459 yrkande 5, vari yrkas att anslaget utgår med 6,5 milj. kr. Under denna rubrik behandlarutskottet bl. a. ett antal under allmänna motionstiden väckta motioner,som tar upp strukturproblemen inom jord- och skogsbruket, hänsyn tillnaturvårdens intressen, utbildnings- och forskningsfrågor m. m. I motionerna 393, 636 och 2156hemställs om åtgärder för att motverka s. k. utboägande och passivt ägande avskogsfastigheter m. m. Enligt motion 636 bör framför allt ägarförhållandena inorra uppmärksammas i pågående utredning. I motion 2156behandlas frågorom fierägan-de av jordbruksfastigheter i allmänhet mot bakgrundav problemen i samband med oskiftade dödsbon m. m. Utskottet erinrar om att två särskilda kommittéer f.n.arbetar med frågor som har nära anknytning till stmkturproblemen. JoU 1982/83:34 28 utredningenför jord- och skogsbruket (Jo 1981:05), beräknas lämna sina förslag underhösten 1983. Utgångspunkten för kommitténs kommande förslag är att markägare avalla kategorier skall göras mer benägna att medverka till stmkturförbättringareller att avyttra sina fastigheter. Kommitténs förslag skall bl. a. syfta tillatt försvåra det passiva ägandet och förhindra att detta ökar. De regelområdensom kommitténs arbete berör är främst fastighetsbildningslagstiftningen,förvärvslagstiftningen och skattelagstiftningen. Därvid övervägs t. ex. hurfastighetsregleringen skall kunna förenklas för att snabbare få en bättrestruktur inom starkt ägosplittrade områden. Vidare undersöks hur denfortlöpande strukturrationaliseringen skall kunna göras mer effektiv genomändringar i jordförvärvslagen och hur denna lag skall kunna utnyttjas för attmotverka ägosplittring och försvåra andelsägande. På skatteområdet övervägs omändringar kan göras för att t. ex. fördyra passivt ägande och ägandet avfastigheter som behövs för strukturrationalisering. En fråga på skatteområdetsom särskilt studeras är om skattereglerna för de s.k. gemensamhetsskogarnamotverkar bildandet av sådana. av särskilt intresse i detta sammanhang är kommittén omställföreträdare för dödsbo i vissa fall m.m. (Ju 1977:07). Kommittén haröveriämnat delbetänkandet (SOU 1981:91) Ställföreträdare för fastighetsägare ivissa fall. Betänkandet har remissbehandlats. Vid den fortsatta beredningen avförslaget har det visat sig att kommitténs förslag om att det alltid skallutses ställföreträdare för vissa fastighetsägare skulle medföra alltför högakostnader. En annan lösning på problemet har aktualiserats, nämligen att enställföreträdare förordnas först sedan någon myndighet har begärt det. Vidarehar det framstått som angeläget att överväga om inte ställföreträdaren bör gesstörre befogenheter än vad kommittén har förordat. Särskilt har då pekats påbehovet av att ställföreträdaren får befogenhet att genomföra åtgärder somskogsvårdsstyrelsen har föreskrivit med stöd av skogsvårdslagen. Mot dennabakgmnd har kommittén i tilläggsdirektiv (Dir. 1983; 5) fått uppdragetatt på nytt pröva frågan om ställföreträdare. Dessutom skall kommittén behandlafrågan om avveckling av dödsbons innehav av jordbruksfastigheter. I uppdragetingår att pröva om och hur jordförvärvslagen skall göras tillämplig påtestamentsförvärv, förvärv av andel i dödsbo och förvärv genom arvskifte därtvå eller flera personer tillskiftas jordbmksfastighet. Kommittén skallredovisa sitt arbete före utgången av . Utskottetvill vidare hänvisa till att det i proposition 145 förs en ingående diskussionom problem med anknytning till fastighets- och ägarstmkturen inom skogsbmket(se s. 16-18). Jordbruksministern anför i detta sammanhang bl. a. att det stårhelt klart att ägosplittring, samägande, utboägande och hög medelålder hosskogsägarna blir ett allt större problem. Alla dessa förhållanden hindrar ettaktivt skogsbmk. Små eller splittrade fastigheter bildar för dåligt underlagför ett företagsekonomiskt intressant skogsbruk. JoU 1982/83:34 29 Detalltmer vanliga samägandet av fastigheter hindrar eller fördröjer rationellabeslut och försvårar för myndigheterna att ingripa med råd och anvisningar samtförelägganden. Det blir alltmer vanligt att fastighetsägaren inte bor påfastigheten och att han inte är beroende av någon ekonomisk avkastning frånden. Därigenom finns det inte heller något direkt intresse hos ägaren attbedriva ett aktivt skogsbruk. En stigande medelålder hos skogsägarna betyderökade svårigheter för dem att själva vara aktiva i skogsbruket. Om detdessutom, som fallet varit , råder brist påentreprenadtjänster blir effekten lägre aktivitet. Härtill kommer att enskogsägare som har för avsikt att snart överlåta sin fastighet normalt försökerspara av virkesförrådet till den nye ägaren. Defrågor som de båda kommittéerna behandlar är enligt jordbruksministern mycketviktiga för att få till stånd ett mera aktivt skogsbruk. I avvaktan på attfrågorna blir lösta är det angeläget att skogsbruksåtgärder i samverkanstimuleras. Det kan ske inom ramen för den tillsynsverksamhet och uppdragsverksamhetsom skogsvårdsstyrelserna f.n. bedriver. Det kan också ingå som ett led istorskogsbrukets och skogsägareföreningarnas verksamhet med inköp ochförmedling av virke. Underlag för planering av samverkan kommer successivt frami de översiktliga skogsinventeringarna och skogsbruksplanerna. I dettasammanhang vill jordbruksministern särskilt peka på hur angeläget det är attäldre skogsägare eller andra som inte har praktiska möjligheter att utföraavverkning eller skogsvård erbjuds tjänster av detta slag. Det bör sålundaligga i bl. a. storskogsbrukets intresse att i det hänseendet utnyttja sinaresurser på ett bättre sätt. Utskottetansluter sig till jordbruksministerns här redovisade överväganden angåendestrukturfrågorna inom skogsbruket m. m. De i propositionen gjorda uttalandenaoch den redovisade utredningsverksamheten bör i stor utsträckning kunnatillgodose syftet med motionerna 393, 636 och 2156 yrkande 3.