bet · G601SfU7 · 1982-12-31 00:00:00 — I motion 1981/82:966 av () föreslåsatt som sin mening ger regeringen tUl känna vad som i motionenanförts om ändrad utbetalning av ersättning till smittbärare. Imotion 1981/82:1266 av () och () hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag till sädana ändringar i lagen (1956:293)om ersättning åt smittbärare att i motionen påtalad överkompensation ochorättvisa ehmineras eller mildras. och Försäkringskasseförbundethar yttrat sig över motionerna. Vidare har länsstyrelsernas organisationsnämndyttrat sig över motion 1981/82:966. Ersättning tiU smittbärare regleras i lagen(1956:293) om ersättning åt smittbärare. Ersättningsreglerna innebär attsmittbärare som på grund av myndighets ingripande underkastas observation,isolering eller på annat sätt inskränkning i arbete för att förebyggasmittspridning kan erhålla ersättning av statsmedel. Ilagen görs en uppdelning mellan tillfälliga smittbärare, som är föremål föringripande under längst , och kroniska smittbärare som ärföremål för ingripande även . beslutar omersättning åt tillfällig smittbärare, medan beslutar om ersättningåt kronisk smittbärare. För tillfällig smittbärare utgår enligt 2 § i nämndalag ersättning dels för inkomstbortfall, dels för resa. Kronisk smittbärare somtillfogats inkomstbortfall eller annan förlust kan enligt 10 § erhållaersättning med skäligt belopp. Frågaom ändrad utbetalning av ersättning till kroniska smittbärare (motion1981/82:966) anför att starka skäl talarför att försäkringskassorna övertar hela administrationen av ersättning tillsmittbärare men att frågan måste utredas bl. a. mot bakgrund av att olikabesvärsregler f. n. gäller. mening skulle en fortsatt administration av smittbärarer-1 1982/83. 11 saml Nr 7 SfU1982/83:7 _ 2 sättningen vid försäkringskassorna innebära en förenkling för smittbärarna, eftersom dessa får endast enmyndighet att vända sig till. Försäkringskassornas organisation ochutbetalningsrutiner är väl lämpade för att överta dessa ärenden. Likartade rutinerför övergäng från en lägre till en högre ersättningsnivå finns redan inomarbetsskadehandläggningen. Någon nämnvärd ökning av arbetsbelastningen blirdet heller inte för försäkringskassorna, eftersom det endast är fråga om ettfåtal fall. delar motionärens uppfattningoch tillstyrker motionen. () tillstyrkermotionen och anför bl. a. följande. Förslag om att handläggningen av ärenden omsmittbärarersättning skaH överföras till försäkringskassorna har tidigareframförts av länsstyrelserna till kommundepartementet i samband med inlämnandeav förslag till rationaliseringar och förenklingar av länsstyrelsernasarbetsuppgifter. Kommundepartementet har också uppmanat att undersökamöjligheterna för genomförande av ett sådant förslag. För bedömning av ärendenas omfattning nämns attlänsstyrelserna utbetalade ersättning till kroniska smittbärare med sammanlagt494 . under /81 och med sammanlagt . /82 t. o. m. . Fråga om när ersättning tiU tillfälliga smittbärare skaHutgå (motion 1981/82:1266) anför i huvudsak följande. Lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare trädde ikraft . Syftet med lagen var att skapa en generell reglering aversättningsrätten vid vissa myndighetsingripanden när förlusten för denenskilde blev så kännbar att det framstod som oskäligt att han skulle bära densjälv. EnHgt förarbetena ansågs sådana ingripanden som innebar avstängning frånarbete på grund av att personer var bärare av smitta av vissa sjukdomarmotivera ersättning. Avsikten torde däremot inte ha varit att ersättning skulleutges då en smittbärare ålades sådana restriktioner som visserligen medfördeviss inskränkning i rörelsefriheten och skärpt hygien men som ändå tillät atthan utförde sitt arbete i normal omfattning. Reglerna för bestämmande av ersättningen anknöts nära tiUsjukförsäkringens motsvarande bestämmelser. Härigenom har man förutom en radadministrativa och samordningsmässiga fördelar uppnått att ersättningenberäknas som för dag-ersättning som i princip blir enhethg och rättvisutan att den behöver knytas till de faktiska förvärvs- och inkomstförhållandenavid tidpunkten för ingripandet. Endast för personer under 16 är förutsätts attsmittbäraren kan visa att han gått miste om arbetsinkomst genom ingripandet.Detta är däremot inte motiverat för personer som är föremål för ingripandeunder t. ex. arbetslöshet. Det är mot den bakgrunden SfU1982/83:7 3 man bör se uttalandena i förarbetena och i dåvaranderiksförsäkringsanstal-tens cirkulär nr 23/1956 om att det för rätt tillersättning inte förutsätts att ingripandet medfört ekonomisk förlust och attsärskild utredning om inkomstbortfallet inte skall göras. Cirkuläret är förövrigt numera till stora delar föråldrat och kommer att upphävas. I det nämnda cirkuläret har framhållits att en smittbärareunder tiden för ingripandet får utföra arbete, om han därigenom inte bryter motföreskrifter, som meddelats i anslutning till beslutet om ingripandet. Dettauttalande motsvaras av att det i proposition 1956:126 anges att en smittbärareunder avstängningstiden ej sällan kan utföra visst arbete för egen räkning.Dessa uttalanden skall självfallet inte tolkas så att ersättning skall kunnautges till den som trots ingripandet kan utföra sitt normala förvärvsarbete ifull utsträckning. Avslutningsvis konstaterar verket sålunda attsmittbärarersättning inte skall utges tUl alla smittbärare som är föremål förett myndighetsingripande. Ersättningsreglerna är inte avsedda att tillämpas vidsådana ingripanden som inte medför inskränkning i smittbärarens möjligheter attutföra sitt förvärvsarbete. framhåller i sitt yttrande bl.a. följande. Av lagen om ersättning åt smittbärare framgår klart att ersättningutgår för inkomstbortfall. Anledningen till att lagen tolkas olika i kassornaär enligt förbundets mening troligen den formulering som finns iriksförsäkringsverkets cirkulär nr 23/1956 och som tillämpas av kassorna,nämligen "Ersättningsreglerna äro emellertid generella och ersättningskall utgå även om förlust i det enskilda fallet icke uppkommer". Motbakgrund av det anförda finner förbundet inte att någon ändring i lagen ärerforderlig. Förbundet förordar däremot en ändring av riksförsäkringsverketscirkulär sä att syftet med motionen blir tillgodosett. Regler om ersättning tillsmittbärare återfinns i lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare.Smittbärarna indelas i två kategorier, tillfälliga smittbärare och kroniskasmittbärare. Tillfälliga smittbärare är enligt lagen sådana som är föremål föringripande under längst och för dessa beslutar försäkringskassanom ersättning. Kroniska smittbärare är de som är föremål för ingripande ävenefter och för dem beslutar om ersättning. I motion 1981/82:966 av föreslås en ändringav lagen så att ersättning till smittbärare alltid utbetalas avförsäkringskassan. Motionären anför att det innebär olägenheter försmittbärarna att vända sig till för att fåfortsatt ersättning. För länsstyrelsernas del är det fråga om ett fåtal ärendenoch de saknar lämpliga utbetalningsrutiner för dessa ärenden. Enligt motionärens mening saknas det motiv för att SfU1982/83:7 4 länsstyrelserna skall handha dessa ärenden och han begärett tillkännagivande i enlighet med vad som anförts. Förslaget i motionen har tiUstyrkts av samtliga deinstanser som yttrat sig över motionen. har anfört attförsäkringskassorna är väl lämpade att överta dessa ärenden och att det inteheller skulle bli fråga om någon nämnvärd ökning av arbetsbelastningen eftersomdet endast är fråga om ett fåtal fall. Enligt verkets mening måste dock fråganutredas bl. a. mot bakgrund av att olika besvärsregler f. n. gäller.Länsstyrelsernas organisationsnämnd () har bl. a. anfört att liknandeförslag tidigare framförts av länsstyrelserna till kommundepartementet och attdepartementet uppmanat att undersöka möjHgheterna för genomförande av ettsådant förslag. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet att motionensförslag innebär såväl förenklingar för smittbärarna som administrativafördelar. Regeringen bör därför skyndsamt framlägga förslag till sådan ändringi lagen om ersättning åt smittbärare som föreslagits i motionen. Enligt 2 § lagen om ersättning åt smittbärare utgårersättning för tillfällig smittbärare dels för inkomstbortfaU, dels för resa.Kronisk smittbärare som tillfogats inkomstbortfall eller annan förlust kanenligt 10 § erhålla ersättning med skäligt belopp. I motion 1981/82:1266 av och för ett fall där en tillfällig smittbärare erhållitsmittbärarersättning trots att han inte haft något inkomstbortfall.Motionärerna anför att lagen om ersättning åt smittbärare kan tolkas ohka vidskilda försäkringskassor beroende på att i sitt cirkulär23/1956 säger att "ersättningsreglerna är generella och att ersättningskall utgå, även om förlust i det enskilda fallet inte uppkommer". Enligtmotionärernas mening skall ersättning normalt inte utgå om inte något inkomstbortfalleller någon merkostnad förekommit, och de begär förslag från regeringen tillsådana ändringar i lagen om ersättning åt smittbärare att den här påtaladeöverkompensationen elimineras eller mildras. Av yttrande, vars huvudsakligainnehåll redovisats i inledningen till detta betänkande, framgår attuttalandena i cirkulär nr 23/1956 inte skall tolkas så att ersättning skallkunna utges till den som trots ingripandet kan utföra sitt förvärvsarbete ifull utsträckning. Vidare framgår att nämnda cirkulär till stora delar ärföråldrat och kommer att upphävas. framhåller i sittyttrande att någon ändring i lagen om ersättning ät smittbärare inte ärerforderlig eftersom där klart framgår att ersättning utgår förinkomstbortfall. Förbundet förordar däremot en ändring avriksförsäkringsverkets cirkulär eftersom den formulering som där finns är dentroliga anledningen till att lagen tolkas olika i olika försäkringskassor. Utskottet finner att någon ändring i lagen om ersättningåt smittbärare inte är erforderlig. Vad gäller tolkningen av ifrågavarandelagbestämmelse SfU1982/83:7 5 förutsätter utskottet att , såsomtillsynsmyndighet, vidtar åtgärder så att de tillämpningssvårigheter somuppenbarligen föreligger vid försäkringskassornas handläggning undanröjs. Meddet anförda får motionen anses vara tillgodosedd. 1. beträffande ändrad utbetalning av ersättning till kroniska smittbärare attriksdagen med bifall till motion 1981/82:966 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 2. beträffande rätt till ersättningtill smittbärare att avslår motion 1981/82:1266. Närvarande: (), (), BörjeNilsson (s), (), (), (), LenaÖhrsvik (s), (), (), (vpk),(), i (m), (), RuneBacklund (c) och ().