bet · G601NU42 · 1982-12-31 00:00:00 — Tvärtom föreligger en uppenbar risk för att det geografisktutökade skyddet inte kommer svensk produktion till godo utan gynnar producenterinom EG- och EFTA-länderna samt , vilkas kostnadsläge är fördelaktigareän svenska tillverkares. Den eventuella effekt som kan uppnås med ettglobalsystem står enligt kollegiet inte i rimlig proportion fill dethandelspolitiska pris som riskerar att få betala, framför allt i formav åtgärder mot svensk export inom andra varuområden. I studien redovisas bl. a. att importen från länder medvilka har begränsningsarrangemang (se s. 15) har minskat i volym (ton)till NU1982/83:42 14 Dessa länders andel av totalimporten har nedgått ,medan övriga länder visar ökning, alh enligt följande tabell (procent): Begränsningsländer Övriga länder (utan begränsningar)varav: - EG, EFTA och - andra länder - 6,8 + 6,8 + 3,7 + 3,1 Ett globalsystem skulle omfatta"begränsnmgsländer" och "andra länder". Dessa länderssamlade andel av importen har minskat med 3,7procentenheter medan andelen för EG, EFTA och har ökat i motsvarandemån. förlängning (MFA III) undertecknade i augusti1982 avtal om förlängning av det internationella textilavtalet, det s. k.multifiberavtalet (MFA III). Avtalet gäller t. o. m. ochomfattar medlemsstaterna i EG och ytterligare över 30 länder. Vid undertecknandet gjorde en reservation avinnebörd att hänsyn. skall tas till den svenska texfiHndustrins bekymmersammaläge, I reservationen förutsätts att deltagande i MFA III kommer attleda till tillfredsställande bilaterala avtal. är uppbyggt som en uppförandekod, somanger hur restriktioner inom den internationella textilhandeln får införas ochbibehållas och kan betraktas som en ram för bilateralabegränsningsarrangemang. Avtalets syfte är att möjliggöra en fortsattliberalisering och expansion av världens textilhandel under förutsättning attutvecklingen sker i ordnade former utan allvarliga störningar på enskildamarknader. Enligt avtalet får överenskommelser om begränsningar av handeln medtekovaror ingås om marknadsstörning eller risk för marknadsstörning föreligger.Exportlandet skall därvid tillförsäkras en viss årlig ökning - i normala fallminst - av den begränsade exportnivån. I mulfifiberavtalet finns en speciell s. k. nordiskklausul, enligt vilken särskild hänsyn skall tas fill importländer med småmarknader, en exceptionellt hög importnivå och en i motsvarande mån låg inhemskproduktion, i syfte att undvika skada på deras nödvändiga minimiproduktion avtextilier. Det ursprungliga multifiberavtalet (MFA I) löpte . Efter en omförhandling förlängdes avtalet i något förändradform (MFA II). Denmest betydande skillnaden mellan de NU1982/83:42 15 bägge avtalen var att det senare möjliggjorde genombilaterala förhandlingar "gemensamt överenskomna skäliga avsteg frånavtalet". De viktigaste avstegen kom i praktiken att bli nedskärningar avvissa exportländers etablerade begränsningskontingenter. Genom den nordiskaklausulen lyckades under MFA I och MFA II uppnå gradvis minskade årliga ökningar avbegränsningsnivåerna. Under MFA II uppgickde till och i vissa fall t. o. m. lägre. Under MFA II uppnåddes också reduktioner ibegränsningsnivåerna gentemot de viktigaste av de länder med vilka harbegränsningsavtal. Bland nya inslag i MFA III kan noteras följande: - De länder somhar den största exporten har förklarat sig beredda att med större förståelse sepå de svårigheter deras tekoexport kan orsaka och bidra till att finnaömsesidigt godtagbara lösningar på problem föranledda av de storabegränsningskontingenterna. Vissa möjligheter finns således att nåöverenskommelser om nedskärningar av tekoexporten från de dominerandetekoexportörerna. - När en kvotunder inte utnyttjas skall detta kunna påverka storleken avkommande nivå. - En nedgång ikonsumtionen av tekovaror erkänns som en faktor som inverkar på bedömningen avom marknadsstörning föreligger eller inte. - Bestämmelserhar införts som förutsätter samarbete mellan import- och exportländer för attkomma fill rätta med fusk och illegal handel. - De nordiskaländerna har i MFA III uppnått en viss förstärkning av den tidigare nämndanordiska klausulen. - Småleverantörsländer, nya exportländer och bomullsproducerande länder har fått enförstärkt ställning i MFA III. Sedan åtskilliga år begränsaslågprisländernas tekoexport till . Avtal om begränsning av exporten tillSverige av tekovaror (främst kläder) finns f. n. med , ,, , , , , , , ,, , , Sri Länka, och . Flertalet avavtalen har slutits inom ramen för mulfifiberavtalet. Detta avtal förutsätteratt administrationen av restriktionerna skall ligga hos de exporterandeländerna. De bilaterala avtal som har slutits med länder vilka inte haranslutit sig till multifiberavtalet löper i de flesta fall ochomfattar tekovaror som bedöms som känsliga. Vidare begränsas även tekoimporten frånstatshandelsländerna, antingen genom särskilda överenskommelser inom ramen förbilaterala avtal eller, i några fall, genom ensidig begränsning från svensksida. Restrikfioner gäller också för importen från . UtveckUngen avtekoimporten från alla NU1982/83:42 16 länder utanför EG utom och EFTA-länderna (exkl.Portugal) bevakas fortlöpande av kommerskollegium. Det s. k. hemtagningssystemet innebär i korthet följande. Enligt tullagen (1973:670) skall varor som förs in ilandet förtullas. Grundprincipen är att man inte får förfoga över införda varorinnan detta har skett. Den som anger en vara fill förtullning skall lämnatulldeklarafion för varan till . En importör som har regelbunden importverksamhet kan bliregistrerad som hemtagare och därigenom få rätt att ta hand om och i allmänhetäven förfoga över sina importvaror redan innan de har förtullats. När detgäller en del varor som är föremål för importrestriktioner får hemtagning skeendast om vissa särskilda villkor har uppfyllts. Detta gäller bl. a. varor sommed hänsyn till allmän hälsovård eller säkerhet har omgärdats med importrestriktioner.En annan, i detta sammanhang mer aktuell, begränsning är förfogandeförbud förvissa varor som är föremål för importrestriktioner av handels-ellernäringspolitiska skäl, dvs. a. flertalet textilvaror från länder utanför EGoch EFTA. Förfogandeförbudet innebär att hemtagaren måste förvara de hemtagnavarorna i oförändrat skick till dess föreskrivna införselvillkor har uppfylltsoch tullmyndighet meddelat att hinder för vidare förfogande över varorna inteföreligger. När en hemtagare vill ta hand om en vara, skall han själveller genom ombud lämna en hemtagningsanmälan till tullanstalt eller tilltullupplag som har erhållit generaltullstyrelsens medgivande att mottaga sådananmälan. I samband med att anmälan lämnas är hemtagaren i vissa fall skyldigatt styrka att gällande införselvillkor (licenser m. är uppfyllda och lämnavissa uppgifter för stafistiskt ändamål. Hemtagaren behöver inte lämna någontulldeklaration i samband med att varorna utlämnas till honom, utan detta görsi efterhand. Fördelarna för hemtagarna framför andra importörer ärsålunda bl. a. att varorna kan disponeras tidigare och att längre fid kan tas ianspråk för färdigställande av erforderliga tulldeklarationer. Tullverketskontroll över hemtagare utövas genom inspektionsbesök och bokföringsgranskning.Missbruk av hemtagningsrätten kan leda till att denna rätt dras in. AB Eiser är moderbolag iEiserkoncernen och helägt dotterbolag till . I Eiserkoncernen ingår 18 rörelsedrivande dotterföretag,varav tolv produktions- och försäljningsenheter och sex rena marknads- ochförsäljningsenheter. Bland de förra märks , , Eiser NU 1982/83:42 17 TrikåAB, AB Strumpfabrik, , , . Verksamheten inom koncernen omfattar försäljning ochtillverkning av bl. a. sport- och fritidsplagg, trikåplagg, tungherrkonfektion, klänningar, skydds- och arbetskläder, strumpor, garner,kostymtyger och specialväv. År1982 var medelantalet anställda i koncernen ca 3 800 personer. Av dessa var ca2 900 anställda i och ca 900 anställda i företag i , ,, och . Av de anställda i utlandet arbetade iFinland. Produkfionen i var utspridd på 14 olika kommuner, främst (drygt 1 300 anställda) och (drygt 500 anställda). Avföljande tabell framgår Eiserkoncernens resultatutveckling under perioden1978-1982 samt budgeterade värden för (milj. Varav till kunder i utlan- Avkastning på totalt redovi- Nedläggningskostnadema för avvecklade enheteruppgick fill 56 milj. kr. Ibörjan av har MBL-förhandlingar inletts beträffande dels en avvecklingav Karlskronafabriken inom , dels en samordning avstrumpverksamheten till ett företag, AB Strumpfabrik, dels en samordningav trikåverksamheten i och till ett företag, Eiser Trikå i MalmöAB. har vid ett sammanträde angivit vissa ekonomiskaramar som skall gälla för Eiser. Statsföretag kommer attge Eiser ett kapitaltillskott av ca 275 milj. kr. Eisergruppen skall därefterinte längre visa förlust. Några ytterligare tillskott för förlusttäckning kaninte påräknas. Ytterligare förutsättningar som genom regerings- ochriksdagsbeslut har angetts för Statsföretagsgruppen och därmed för Eiser är attverksamheten skall drivas med sikte på lönsamhet och med affärsmässigabedömningar som grund för besluten. Detta kan innebära försäljningar av olikaföretag eller verksamhetsgrenar inom koncernen. Eisersdotterbolag skall enligt beslut av intelängre ingå i Eisergruppefrutan bli ett dotterbolag direkt under Statsföretag. 2Riksdagen 1982/83. NU1982/83:42 18 har årligenpå regeringens initiativ fått ta ställning till förslag om åtgärder förtekoindustrin. Stöd av en rad olika slag har satts in i syfte att hejdatillbakagången inom branschen och skapa förutsättningar för en positivutveckling. De årliga kostnaderna för sådana stödåtgärder har stigit till ennivå av 400-450 milj. kr. Försörjningsberedskapspoliriska överväganden spelaren viktig roll vid utformningen av tekopolitiken. De har bl. a. motiverat införandetav beredskapslån som skall medverka till att oundgänglig produktionskapacitetkan upprätthållas inom landet. Den stödform som drar de största kostnadernatillhör det arbetsmarknadspolitiska området. Det är det s. k. äldrestödet, somotvivelaktigt i hög grad har bidragit till att dämpa sysselsättningsminskningeninom tekoindustrin och därmed också har regionalpolitisk betydelse. Deindustripolitiska stödåtgärderna tar sikte särskilt på införande av ny teknikinom branschen och på marknadsföringen av dess produkter. Vid sidan av stödåtgärderna innefattar den statligatekopolitiken också handelspolitiska åtgärder inom ramen för detinternationella regelsystem som har anslutit sig till. Enligt en lagsom antogs får regeringen befogenhet att föreskrivaom ursprungsmärkning av kläder som tillhandahålls yrkesmässigt. Som ägare - via - till Eiserkoncernensvarar staten själv för en betydande andel av tekoproduktionen i landet. Deförluster som Eiser har redovisat under en följd av år får också räknas tillsumman av de finansiella insatser som staten har gjort i tekoindustrin. Med den proposition som föreligger syftar regeringentill en omläggning av tekopolitiken. Denna skall inte i samma utsträckning somhittills ha karaktären av en generell subventionspolitik utan i ställetinriktas på vad som är utvecklingsbart inom branschen. Det gäller, sägerindustriministern, att stimulera företagen till åtgärder som stärkerkonkurrenskraften. För att en sådan politik skall bli framgångsrik anses detnödvändigt att de statliga insatserna fastställs för . Deriktlinjer som regeringen nu föreslår avser vad beträffar ekonomiskastödåtgärder i allmänhet en treårsperiod. I anslutning till en rad motioner,som i flertalet fall är starkt kritiska mot propositionen, granskar utskottetregeringens förslag till industripolitiska och handelspolitiska åtgärder.Utskottet tar också upp de förslag som avser försörjningsberedskapen på teko-och läderskoområdena. Härvidlag finns ett yttrande från försvarsutskottet, somhar överlämnat ärendet i dessa delar till näringsutskottet. Dearbetsmarknadspolitiska frågorna behandlas av arbetsmarknadsutskottet i ettsärskilt betänkande (AU 1982/83:29). Den del av propositionen som gällertullverkets resurser behandlas av skatteutskottet (SkU 1982/83:42). Denstatliga tekoproduktionen inom berörs inte särskilt ipropositionen men väl i ett par NU 1982/83:42 19 motioner.Näringsutskottet ägnar i detta betänkande ett avslutande avsnitt åt Eisersförhållanden. Måloch riktmärke för tekopolitiken Såsom närmare redovisas i propositionen (s. 7) harriksdagen vid tidigare tillfällen på vissa sätt angivit mål och riktmärke förtekopolifiken. Som riktmärke gäller nu att produktionsvolym böruppnås. Detta innebär att en inte obetydlig produktionsökning skalleftersträvas. var produktionsvolymen nämligen lägre än år 1978.Som ett långsiktigt mål har uppställts att den svenska tekoindustrin skallsvara för eller mer av den totala fillförseln av tekovaror. Inte hellerdetta krav är uppfyllt. Den svenska tekoindustrins nuvarande marknadsandelar påhemmamarknaden beräknas enligt propositionen till för textilprodukter ochca för kläder. Vid en bedömning från försörjningsberedskapssynpunkt måstegivetvis beaktas att den svenska tekoproduktionen till en del är inriktad påexport. Totalt motsvarar den sålunda av den inhemska fillförseln. Ipropositionen slås fast att tekopolitiken även i fortsättningen skall baseraspå riktmärket om 1978 års produktionsvolym och målet om en svensk marknadsandelför tekovaror på hemmamarknaden om eller mer. Den i proposifionenföreslagna tekopolitiken bör, hävdas det, tillsammans med devalveringenseffekter skapa förutsättningar för en vändning i utvecklingen som resulterar ien ökning av produktionsvolymen och en förbättring av självförsörjningsgradenmed sikte på 30-procentsmålet. Preciseringenav tekopolitikens mål behandlas i motioner från moderata samlingspartiet,och kommunisterna och dessutom i ensocialdemokratisk motion från allmänna motionstiden. Imofion 1982/83:2286 (fp) sägs i detta ämne att det nu är dags att undvikasiffermässiga preciseringar av branschens storlek om vilkas bristandetrovärdighet alla är medvetna. Staten kan inte, uttalar motionärerna, oavsettkostnaderna medverka till att upprätthålla en given produktionsnivå. Detorealistiska i att ange kvantifierade produktionsmål för tekobranschen betonasockså i motion 1982/83:2285 (m). I båda mofionerna understryks att det centralamålet för tekopolitiken bör vara att för tekoindustrin likaväl som för annanindustriell verksamhet skapa så gynnsamma förutsättningar att expansiva ocheffektiva företag kan utvecklas. Ävenvänsterpartiet kommunisterna hävdar i sin motion 1982/83:2290 att desiffermässiga preciseringarna i proposifionen är orealistiska. I motionenföreslås i stället att bestämda kvalitetskrav skall anges för tekovaror och atten särskild arbetsgrupp skall tillsättas, bestående av dels specialister påteknik och material, dels representanter för de anställda. Gruppen skall prövaoch utveckla idéer och förslag inom tekoområdet. De mål som anges i motion1982/83:1495 (s) överensstämmer med vad som NU 1982/83:42 - 20 Utskottetdelar regeringens uppfattning att statsmakterna fortsättningsvis bör ha sammariktmärke och mål för tekopolifiken som . Flera av de stödåtgärder somhar vidtagits är sådana som bör kunna få påtagliga verkningar på längre- sikt.De produktions- och tillförselsiffror som de pessimistiska uttalandena ommöjligheterna till måluppfyllelse baseras på hänför sig till tiden föredevalveringen . En förbättrad konkurrenskraft och därmed en ökadproduktionsvolym ter sig nu som ett realistiskt framtidsperspektiv förtekoindustrin. En sänkning av den uttalade ambitionsnivån skulle enligt utskottetsmening minska trovärdigheten hos statens satsningar på tekoindustrin ochsålunda motverka syftet med dessa. Utskottet avstyrker följaktligen motionerna1982/83:2285 (m) och 1982/ 83:2286 (fp) i de delar som berör tekopolitikensmål. Atttekoindustrins mål skulle, såsom föreslås i motion 1982/83:2290 (vpk),uttryckas i form av kvalitetskrav på tekoproduktionen, finner utskottet intevara ett gångbart alternativ fill de målformuleringar i kvanfitativa termer somhittills har tillämpats. Enligt utskottets mening är det inom ramen för ensocialt inriktad marknadsekonomi främst en uppgift för konsumenterna själva att- med bistånd av de myndigheter som handhar konsumentfrågor -skapa ochupprätthålla efterfrågan på sådana produkter som bäst gagnar dem vad gällerurval och kvalitet. Utskottet avstyrker därför motion 1982/83:2290 (vpk) i häraktuell del. Engrundtanke i årets finansplan (prop. 1982/83:100 bil. 1 s. 24) är att statenskall inta en mera restriktiv hållning när det gäller stöd till branscher ikris. Ett långsiktigt beslut bör, sägs det i finansplanen, fattas beträffandede statliga stödinsatserna inom tekoområdet. Tyngdpunkten i stödet tilltekoindustrin bör förskjutas från generellt stöd till mer selektivt stöd. Måletbör därvid vara en gradvis neddragning av det totala stödets omfattning. Denomläggning av tekopolitiken som föreslås i proposition 1982/83:130 grundas pådessa principer. Den syftar till att ytterligare stärka tekobranschenskonkurrenskraft för att därmed öka produktionsvolymen och höjahemmamarknadsandelen. Stödprofilen ändras enligt propositionen genom en kraftigsatsning på effektivitetsfrämjande och marknadsstödjande åtgärder, så attdessa utgör mer än hälften av stödet. I proposifionen understryks att denföreslagna tekopolitiken för att bli framgångsrik måste bygga på en långsiktigplanering och därför läggas fast för . Statensindustripolitiska stöd fill tekoindustrin handhas till större delen av statensindustriverk. Det omfattar branschfrämjande åtgärder, särskildastrukturgarantier samt rationaliseringslån till konfektionsindustrin. Förbranschfrämjande åtgärder föreslår regeringen en betydande resursökning för dekommande tre budgetåi-en. Under innevarande budgetår står 43 milj. kr. tillbuds för detta ändamål. Anslaget för /84 beräknas till ca 56,2milj. kr., vartill kommer ca 4,3 milj. kr. för administration m. m., vilketbelopp ingår i anslaget till statens industriverk (prop. NU 1982/83:42 21 1982/83:113,NU 1982/83:39). Härigenom skall ytteriigare medel kunna ges för exportfrämjandeåtgärder. Vidare planeras en kraftig ökning av stödet till marknadsföring avsvenska tekoprodukter på hemmamarknaden och ökade insatser i fråga omproduktutveckling och design. Verksamhetenmed särskilda strukturgarantier för tekoindustrin föreslås fortsätta /84 med en oförändrad ram av 259,5 milj. kr. men utan dennuvarande möjligheten till räntebefrielse. Vidareföreslås fortsatt verksamhet med lån till rationaliseringsinvesteringar inomkonfektionsindustrin. När det är fråga om hemtagning av utlandstillverkning,som efter devalveringen bedöms kunna drivas i , föreslås lån kunna gesäven vid investeringar som ökar kapaciteten. Enrad motioner behandlar valet mellan generella och selektiva stödformer.Användningen av selektiva medel i industripoUtiken kritiseras skarpt.Motionärerna menar att stödprofilen i tekopolifiken bör ändras i riktning motgenerella stödåtgärder. I mofionerna 1982/83:2285 (m) och 1982/83:2288 (m)framhålls särskilt att de statUga insatserna måste vara så utformade att enkonkurrens på lika villkor kan upprätthållas mellan företagen i branschen. Frånsina utgångspunkter yrkar motionärerna på avsevärda minskningar av deanslagsbelopp som regeringen har förordat. Anslaget fill branschfrämjandeåtgärder sänks enligt motionerna 1982/83:2251 (c) och 1982/83:2286 (fp) till ennivå som ligger 10 milj. kr. under den regeringen har angivit; beloppet blirsålunda ca 46,2 milj. kr. Enligt motion 1982/83:2285 (m) begränsas detta anslagtill 20 milj. kr., vilket i förhållande till regeringens förslag innebär ennivåsänkning med drygt 36 milj. kr. Det av regeringen begärda beloppet för låntill rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin, 20 milj. kr.,föreslås i den förstnämnda motionen bli reducerat till 18 milj. kr. Enligt debåda senare motionerna halveras det till 10 milj. kr. Ytterligare föreslås imotion 1982/83:2285 (m) att de särskilda strukturgarantierna för tekoindustrinoch det begärda anslaget fill kostnader för räntebefrielse vid sådana garantierskall slopas. Detta anslag, som har beräknats till 1,5 milj. kr., är avsett atttäcka kostnader för räntebefrielse som beviljas t. o. m. innevarande budgetår. Entill beloppet icke specificerad begränsning av den totala stödsummanförespråkas i motion 1982/83:2288 (m). De selektiva stödåtgärderna bör enligtdenna motion begränsas till att omfatta avskrivningslån för konsulttjänstersom är behövliga i direkt anknytning fill tekoindustrins investeringar samtexportstöd av ungefär samma omfattning som . Imotion 1982/83:1495 (s), som väcktes under allmänna mofionstiden, uttalasönskemål om en översyn av stödformerna enligt de riktlinjer som redovisas ipropositionen. Liksomregeringen anser utskottet att statens insatser på tekoområdet bör få en ändradprofil, som innebär ökad andel effekfivitetsfrämjande och marknadsstödjandeåtgärder. Den allmänna inriktning av stödåtgärderna som föreslås i propositionentillstyrks av utskottet, och de avvikande NU1982/83:42 22 förslagen i motionerna 1982/83:2251 (c), 1982/83:2285 (m),1982/83:2286 (fp) och 1982/83:2288 (m) avstyrks. Regeringens förslag till anslag för branschfrämjandeåtgärder inom tekoindustrin är enligt utskottets mening väl avvägt ochtillstyrks därför. Det är, som industriministern uttalar i propositionen,angeläget att staten bidrar till att stimulera en fortsatt effektivitetsförbättringinom konfektionsindustrin. Likaså är det angeläget med stöd som bidrar tillatt tillverkning som svenska tekoföretag bedriver utomlands kan tas hem.Rationaliseringslånen fill konfektionsindustrin är avsedda för de syften somnu har nämnts. Anslag försådana lån bör anvisas enligt regeringens förslag. Utskottet finner det motiverat att strukturgarantier förtekoindustrin får, såsom regeringen föreslår, utfärdas även under nästabudgetår så länge det kan ske inom den ekonomiska ram som har fastställts fördet nu innevarande budgetåret. Genom att möjligheten att erhålla räntebefrielse slopaskommer en besparing att göras. För täckande av kostnader för räntebefrielse sombeviljas t. o. m. innevarande budgetår enligt den nu gällande förordningen(1981:661) om strukturgarantier, m. m., erfordras emellertid ett anslag /84. Detta anslag bör, såsom regeringen föreslår, föras uppimed1,5 milj. kr. Utskottet avstyrker sålunda motion 1982/83:2285 (m)i här aktuelldel. Med anledning av motionärernas yrkande om avslag på propositionen i desshelhet vill utskottet framhålla att inte kan undandra sig att anvisamedel till täckande av kostnader för sådan räntebefrielse som redan harbeviljats. Prissättningen på tekovaror i detaljhandeln tidigare, senast förraåret (NU 1981/82:50 s. 17), har prissättningen på tekovaror i detaljhandelnägnats uppmärksamhet vid behandUng av frågor av tekopolitiken. Dettaämne har under allmänna motionsfiden tagits upp i mofion 1982/83:1495 (s).Statens pris-och kartellnämnd har, framhåller motionärerna, i en utredningkonstaterat att prissättningen inte är kostnadsanpassad. Regeringen bör, menarde, följa upp denna utredning och vidta de åtgärder som är motiverade. Ämnet berörs även i propositionen. Industriministern villvad gäller prissättningsfrågorna avvakta resultatet av den utveckling som, bl.a. med hjälp av stimulansåtgärder inom ramen för branschprogrammet vid statensindustriverk, på olika sätt pågår mot ökat samarbete mellan tekoföretagen ochhandeln. Han är därför, förklarar han, inte beredd att nu föreslå att frågan omlagstiftning aktualiseras. Utskottet delar uppfattningen att något inifiativ på dettaområde inte är mofiverat f. n. och föreslår följaktligen ingen åtgärd avriksdagen med anledning av motion 1982/83:1495 (s) i nu angiven del. Härvidförutsätter utskottet att regeringen noga följer utvecklingen och är beredd attvidta åtgärder om hittillsvarande initiativ inte inom rimlig tid leder till eni här NU1982/83:42 23 aktuellt avseende godtagbar prissättning på tekovaror idetaljhandelsledet.