bet · G601JoU30 · 1982-12-31 00:00:00 — dels den del av utskottets yttrandesom på s. 59 börjar med "Utskottet delar" och på s. 60 slutar med"i naturvårdslagen" bort ha följande lydelse: Utskottetdelar---- (lika med utskottet)- skall prövas. dikningsföretagbör dessutom påpekas att gällande VL, till skillnad från föreliggandelagförslag, inte innehåller någon regel om hänsynstagande till allmänna intressen.Enligt utskottets mening får den nya vattenlagen anses ge tillfredsställandemöjligheter att inom ramen för den allsidiga prövning som förslaget syftar tillkontrollera markavvattningsföretagen från bl. a. naturvårdssynpunkt. Attinrätta ytterligare ett prövningssystem vid sidan av det vattenrättsligastrider f. ö. mot de synpunkter utskottet anfört i det föregående om vikten avett enhetligt och rationellt prövningssystem. Utskottet avstyrker såledesmotion 1981/82:1921 yrkande 13. dels utskottets hemställan under 8 bort ha följandelydelse: 8. beträffande markavvattning ochnaturvårdsintressen att avslår motion 1981/82:1921 yrkande 13, Ersättningsfrihet för det allmänna vid omprövning (mom.13) dels den del av utskottets yttrandesom på s. 50 börjar med "Utskottet får" och på s. 51 slutar med"ur lagtexten" bort ha följande lydelse: Utskottet får-- (lika med utskottet)-- plan- ochbyggnadslagstift ningen. I propositionen har inte närmare berörts huruvida deinskränkningar som kan bli aktuella vid omprövning enligt 11 §övergångsbestämmelserna är att hänföra till s. k. användningsreglering ellertill åtgärder av expropriativ natur. Det hade enligt utskottets mening varitvärdefullt med ett klargörande i detta avseende. Utskottet anser sig dock idetta läge inte böra föreslå ändringar i lagförslaget som skulle rubbaförutsättningarna för hela det i propositionen förordade omprövningssystemet.Ett så långtgående ingrepp i JoU 1982/83:30 90 företagens rättssäkerhet som bifall till motion1981/82:2501 skulle innebära kan utskottet dock inte acceptera. Det får ansessom ett minimikrav från rättssäkerhetssynpunkt att de företag som inte varitunderkastade vare sig kungsådre- eller nyprövningsbestämmelserna erhåller fullersättning för produktionsförlust vid en omprövning som gagnar allmännaintressen. Utskottet avstyrker därför motion 1981/82:2501 i nu aktuell del. dels utskottets hemställan under 13 bort ha följande lydelse: 13. beträffande vissersättningsfrihet för del allmänna vid omprövning till förmån förkvalificerade allmänna intressen att med bifall till regeringensförslag och med avslag på motion 1981/82:2501 yrkande 2 antar 12 § förslagettill lag om införande av vattenlagen, Övergångsbestämmelser för äldre avgifter (mom. 14) dels den del av utskottets yttrandesom på s. 76 börjar med "Utskottet är" och på s. 79 slutar med"december månad" bort ha följande lydelse; Utskottet är medvetet om att de i propositionen föreslagnaövergångsreglerna för äldre avgifter kan leda till att avgiftsmedlen förloraren del av sitt realvärde om inflationen fortskrider som . Detta faktumutgör dock enligt utskottets mening inte anledning att ändra regeringensförslag i nu berörda delar. Skälen för utskottets ställningstagande ärföljande. De avgifter som utgår enligt 2 kap. 10 § och 4 kap. 14 §VL har fastställts genom vattendomar som meddelats och vunnit laga kraft föreden nya vattenlagens ikraftträdande. Dessa domar innehåller bl. a. uttryckligaföreskrifter om avgiftsperiodens längd och vilket årligt belopp som skallerläggas . års ändringar i regeringsformen(RF) har den principen ansetts gälla att ny lag inte bör ges tillämpning pårättsförhållande som uppkommit före den nya lagens ikraftträdande. Endast tungtvägande sociala hänsyn har ansetts utgöra anledning till avsteg härifrån (sebl, a. KU 1974:60). På förmögenhetsrättens område har stor vikt fästs vid denenskildes möjligheter att vid en rättshandlings ingående kunna överblickakonsekvenserna av rättshandlingen. 1 enlighet med dessa principer har dethittills, i samband med höjningar av avgiftslatituderna i VL, ej ens övervägtsatt göra de nya latituderna tillämpliga förrän den i varje enskilt fall löpandeavgiftsperioden gått till ända (se bl. a. tredje lagutskottet 1959:5 s. 20 f.). Ovanstående synpunkter utgör enligt utskottets mening isig tillräcklig anledning att frångå det förslag om uppräkning av äldreavgifter som aktualiserats under utskottsbehandlingen. Ännu tyngre vägermåhända de invändningar häremot som kan grundas på det gällandeförbudet mot retroaktiv skattelagstiftning i RF 2 kap. 10 §. JoU1982/83:30 91 innebär att skatt eller statlig avgift inte får uttagas ividare mån än som följer av föreskrift som gällde när den omständighetinträffade som utlöste skatt-eller avgiftsskyldigheten. I de av utskottet härdiskuterade fallen kan det med fog hävdas att avgiftsskyldigheten för ettvattenföretag inträder antingen i samband med avgiftsbeslutet eller då enligt 2 kap. 10 § 1 mom. första stycket respektive 4 kap.14 § fjärde stycket VL avgiften första gången skall erläggas. I båda fallen ärdet fråga om en omständighet som inträffat före den nya lagens ikraftträdande.Mot bakgrund härav förefaller det i hög grad tveksamt om RF 2 kap. 10 § gerutrymme för ett riksdagsbeslut som leder till avgiftshöjningar under löpandeavgiftsperiod. Den omständigheten att beslutet skulle inverka endast på den delav avgiftsperioden som infaller efter den nya lagens ikraftträdande kanmöjligen - med en mot det allmänna frikostig tolkning - leda till annanbedömning. Oavsett vilken tolkning som kan förordas är det dock enligtutskottets mening uppenbart att en uppräkning av löpande avgifter strider motregeringsformens anda och de överväganden om den enskildes rättstrygghet somlegat till grund för förbudet mot retroaktiv skattelagstiftning. I sammanhangetmåste också understrykas att ett beslut som i praktiken innebär ett upphävandeav rättskraften hos ett mycket stort antal lagakraftvunna domar enligt utskottetsuppfattning skulle utgöra ett flagrant brott mot principen om domstolarnassjälvständighet gentemot den lagstiftande makten. Utskottet har i det föregående i huvudsak godkänt de delarav propositionen som gäller tillståndsbeslutets rättskraft och möjligheten attompröva villkoren för ett vattenrättsligt tillstånd. Förslagen innebär i dennadel bl. a. att det vid omprövning inte skall få föreskrivas sådana nya ellerändrade villkor som medför att ändamålet med företaget inte kan tillgodoseseller att dess förutsättningar rubbas avsevärt (se 15 kap. 10 § lagförslaget).Det måste i detta sammanhang påpekas att ett riksdagsbeslut som leder till enmångdubbling av de i tillståndsbeslutet föreskrivna avgifterna också skullestrida mot principen om tillståndsbeslutets rättskraft. När det gäller de ekonomiska verkningarna av ett beslut omomräkning av äldre avgifter vill utskottet påpeka att det varken ikammarkollegiets yttrande eller i något annat sammanhang har förebringats någonutredning om behovet av en omedelbar och kraftig ökning av inflytandeavgiftsmedel. Härvidlag innebär regeringsförslaget att avgifterna från och medår 1985 kommer att räknas upp successivt efter hand som den i varje särskiltfall gällande avgiftsperioden löper ut. Omräkningen görs med hänsyn tillbasbeloppets utveckling under den senaste avgiftsperioden. Detta innebärsåledes att även de avgiftsmedel som utgår enligt äldre regler successivtkommer att öka senare hälft och framåt. Utskottet har inteanledning att anta annat än att de allmänna behov som tillgodoses genomavgiftsmedel även framgent kan tillgodoses, utan drastiska ändringar i detavgiftssystem som f. n. gäller. JoU1982/83:30 92 För de berörda vattenföretagen fårgivetvis en omräkning som leder till en icke förutsedd mångdubbling avavgiftsbelastningen långtgående konsekvenser. Inte heller i detta hänseendehar närmare utredning förebringats. Utskottet vill här ocksåfästauppmärksamheten på den ytterligare belastning på vattenföretagen som blirresultatet av den av beslutade skatten på viss elektriskkraft (SkU 1982/83:15). Också med ett mera civilrättsligt betonat synsätt möterdet starka betänkligheter att man genom kännbara avgiftshöjningar rubbarförutsättningarna för existerande vattenföretag. Dessa företag har med detallmänna som motpart fått sina avgiftsförhållanden fastställda för en bestämdtidsperiod i ett rättskraftigt avgörande av . Förhållandetmellan staten och företaget har i detta avseende klara kontraktsrättsligainslag. I sin ekonomiska planering räknar företagen givetvis med att avgifteninte ändras förrän efter avgiftsperiodens utgång. Enligt utskottets mening börinte lagstiftningsmakten utnyttjas på ett sätt som innebär att statsmakterna iett avtalsliknande förhållande ensidigt frånträder ett väsentligt villkor fördenna planering, till nackdel för företaget och till motsvarande fördel för detallmänna. Med hänsyn till vad här anförts tillstyrker utskottet -med vissa redaktionella jämkningar - regeringens förslag om övergångsregler förperiodbundna avgifter samt avstyrker motionerna 1981/82:2503 och 1982/ 83:5. dels att rubriken pås. 79 bort utgå, dels utskottets hemställan under 14a) bort ha följande lydelse: 14. beträffande övergångsbestämmelser för äldreavgifter a) attriksdagen antar 16 § förslaget till lag om införande av vattenlagen med denändringen att lagrummet erhåller följande som reservanternas förslag betecknadelydelse: Regeringens förslag Reservanternas förslag Årliga avgifter enligt 2 kap. 10 § Årliga avgifter enligt 2 kap. 10 § eller 4 kap. 14 § vattenlagen eller4 kap. 14 § vattenlagen (1918:523) skall under den avgiftspe- (1918:523)skall under den avgiftspe riod som löper vid den nya vattenia- riodsom löper vid den nya vattenla gens ikraftträdande utgå med det gensikraftträdande utgå med det senast fastställda beloppet. Efter senastfastställda beloppet. Efter avgiftsperiodens slut skall avgiften avgiftsperiodensslut skall avgiften för det närmast följande året utan fördet närmast följande året utan särskilt beslut utgå med ett belopp särskiltbeslut utgå med ett belopp som räknas om i förhållande till den somräknas om i förhållande till den ändring av basbeloppet enligt lagen ändringav basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för (1962:381)om allmän försäkring för december månad som har skett från decembermånad som har skett från det första till i den detförsta till i den JoU 1982/83:30 Därefter skall avgiften varje årutan särskilt beslut räknas om i förhållande till den ändring av basbeloppetför december månad som kan ha skett mellan året närmast före det aktuellaavgiftsåret och året närmast . I fråga om årliga avgifter enligt 2 kap. 8 § vattenlagen(1918:523) eller däremot svarande äldre lag gäller att sådan avgift år 1983skall utgå med det tidigare fastställda beloppet, omräknat med hänsyn tilländring av basbeloppet för i förhållande till basbeloppet då avgiften senast fastställdes genom lagakraftägande dom, dock tidigastför . Därefter skall avgiften utan särskilt beslut räknas omenligt första stycket tredje meningen. Därefter skall avgiften varje årutan särskilt beslut räknas om i förhållande till den ändring av basbeloppetsom kan ha skett mellan året närmast före det aktuella avgiftsåret och åretnärmast . I fråga om årliga avgifter enligt 2kap. 8 § vattenlagen (1918:523) eller däremot svarande äldre lag gäller, utomifall som avses i tredje stycket, att sådan avgift eller det senare åravgiftsskyldighet inträder utan särskilt beslut skall räknas om i förhållandetill den ändring av basbeloppet som skett mellan det aktuella avgiftsåret ochdecember det år då avgiften senast fastställdes genom lagakraftägande dom, docktidigast för . Därefter skall avgiften utan särskilt beslut räknasom enligt första stycket tredje meningen. Har i dom angående avgift enligt 2 kap. 8 § vattenlagen(1918:523) intagitsföreskrift om årlig otnräkning av avgiften med hänsyn tillförändringar i penningvärdet skall det gällande avgiftsbeloppet frånoch med räknas otn i förhållande till den ändring av basbeloppetsom sken mellan det aktuella avgiftsåret och . Fastighetsägarens rätt till vatten (vpk) anför: Lagförslaget innebär (prop. s. 77-79) att en ny vattenlagskall bygga på den nuvarande principen om fastighetsägarens rätt att råda överfastighetens vattentillgångar. Frågan har endast översiktligt diskuterats avvattenlagsutredningen (SOU 1977:27 s. 125 ff.), som stannat för den principsom förs vidare genom propositionen. Man har därmed avvisat ett meroffentligrättsligt inriktat system, som liknar det som gäller i bl. a.Danmark, , och och som innebär att alla sjöar ochvattendrag av någon betydelse räknas som allmänna. JoU1982/83:30 94 har emellertid i sina remissvar(propositionens bilagedel s. 104105) övertygande hävdat att mycket talar föratt en ny vattenlag bör baseras på mer offentligrättsliga principer. Det kan inte förutsättas att utskottet på grundval av dennu befintliga utredningen skulle kunna lägga fram ett lagförslag som utgår frånde offentligrättsliga principerna. Jag anser mig därför inte i detta sammanhangkunna föra fram ett preciserat yrkande om ändringar i regeringens förslagrörande rådigheten över vatten. Jag förutsätter dock att regeringen i lämpligtsammanhang tar initiativ till utredning som kan lägga grunden för en reform avvattenlagstiftningen, syftande till att alla sjöar och vattendrag av någonbetydelse skall räknas som allmänna. Övergångsregler för äldre avgifter i (), HansWachtmeister (m), (), (), BörjeStensson (fp), () och () anför: Med detta yttrande vill vi fästa uppmärksamheten på ettbeslut av utskottets majoritet (s, vpk) som vi finner anmärkningsvärt från enrad olika synpunkter. Det gäller frågan om övergångsregler för de periodbundnaavgifter som fastställts av vattendomstolarna enligt gällande VL, nämligenfiskeavgift enligt 2 kap. 10 § och regleringsavgift enligt 4 kap. 14 §. Somframgår av utskottets skrivning på s. 77 f. har nämnda utskottsmajoritetbeslutat att samtliga nu löpande avgiftsperioder skall avbrytas vidden nya vattenlagens ikraftträdande och att avgifterna skall räknas uppenligt ett system som i många fall leder till närapå en 3- eller 4-dubbling avavgiften. I en gemensam borgerhg reservafion, nr 5, har minoritetenutförligt redovisat skälen varför man avvisat tanken på en sådan omräkning. Vihänvisar till denna reservation vad beträffar majoritetsbeslutets bristandeförenlighet med regeringsformen och dennas förarbeten m. m. Utöver de synpunkter som anförs i reservationen vill vimed detta yttrande peka på några moraliska och juridiska aspekter på ettriksdagsbeslut av detta slag. De berörda vattenföretagen har i ettauktoritativt och rättskraftigt avgörande av fått sinaavgiftsförhållanden bestämda för en 10- eller . Avgiftsperioden kanlikställas med en avtalsperiod, där staten utgör företagets motpart och viceversa. Företaget erhåller för sin del tillstånd att driva en viss verksamhet,med den påverkan på omkringliggande miljö m. m. som detta innebär, och betalari gengäld till det allmänna en viss summa för att lindra effekterna av dennapåverkan. Majoritetens beslut om en höjning av avgifterna under fastställdavgiftsperiod innebär således att den ena avtalskontrahenten - staten -ensidigt frånträder avtalet och utnyttjar sin lagstiftningsmakt för att dra inmera pengar till det allmänna, med motsvarande ekonomiska förlust förvattenföretaget. JoU1982/83:30 95 ligger nära till hands att beteckna ett sådant agerandesom ett rättsövergrepp. Till yttermera visso blottar beslutet enanmärkningsvärd brist på respekt för domstolsväsendet. Effekten blir ju bl. a.att ett mycket stort antal vattendomar, sannolikt många hundra, förlorar sin rättskraftoch blir värdelösa för företagaren i den del de gäller avgiftsbelopp ochavgiftsperiod. Särskilt anmärkningsvärt är att detta drastiska beslut integmndas på någon utredning om behovet av en kraftig och omedelbar ökning avavgiftsmedlen. Syftet tycks endast vara att till varje pris öka det allmännasintäkter. Det enda egentliga motiv som anförts för en allmän avgiftshöjning äratt avgifterna på grund av inflationen kommer att förlora allt mera av sittrealvärde ju närmare slutet av avgiftsperioden man kommer. Till detta vill vipåpeka att det i samband med avgifternas fastställande inte saknas kunskap ominflationens effekter och att ansvaret för dessa effekter inte rimligen kanövervältras på de enskilda företagen som ju saknar möjlighet att påverka defaktorer som utgör grunden för en fortskridande inflation. Det har vidare påståtts att syftet med en höjning avbundna avgifter alltid kan uppnås genom särskilda riksdagsbeslut om skatte-eller avgiftshöjningar. Den möjligheten har givetvis alltid, om manväljer att bortse från problemen med ständigt ökande pålagor påkraftproducenterna. F. ö. måste det påpekas att fattat ettsådant beslut om skattehöjning i och med att det infördes en skatt på visselkraft (SkU 1982/83:15). Vad denna nya skatt innebär för företagen - och ävenkonsumenterna - i kombination med den mångdubbling av avgifterna sommajoritetsbeslutet leder ;till har över huvud taget inte berörts avutskottsmajoriteten. Sammanfattningsvis anser vi att beslutet om uppräkning avperiodbundna avgifter tyder på en oroväckande brist på respekt för de principersom från både offentligrättsliga och andra synpunkter bör ligga till grund förlagstiftningsarbetet. Vi finner det beklagligt att utskottets majoritet ansett attmöjligheten att snabbt öka det allmännas intäkter väger tyngre än hänsynen tilldessa principer. JoU1982/83:30 96 1 Förslag till ''"S« 1 § Vatten skall skyddas ochvårdas som en gemensam naturtillgäng. 2 § Denna lagär tillämplig på vattenföretag och vattenanläggningar. 1 lagen finns ocksåbestämmelser om skydd för vattenförsörjningen. I fråga om vissa vattenföretag som kan beröra något annatland gäller särskilda bestämmelser. 3 8 Vattenföretag är 1, uppförande, ändring, lagning ochutrivning av dammar eller andra anläggningar i vattendrag, sjöar och andravattenområden, fyllning och pålning i vattenområden, bortledande av vatten fråneller grävning, sprängning och rensning i vattenområden samt andra åtgärder ivattenområden om åtgärden syftar till att förändra vattnets djup eller läge, 2, bortledande av grundvatten ochutförande av anläggningar härför, . 3, tillförsel av vatten för att ökagrundvattenmängden samt utförande av anläggningar och åtgärder härför, 4, åtgärder som utförs för attavvattna mark, när fråga inte är om avledande av avloppsvatten, för att sänkaeller tappa ur en sjö eller för att skydda mot vatten, när syftet med åtgärdenär att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål. Vattenanläggning är en anläggning som har tillkommit genomett vattenföretag med till anläggningen hörande manöveranordningar. Med vattenområde i första stycket 1 avses område som täcksav vatten vid högsta förutsebara vattenstånd. 4 § I denna lag avses med 1. vattenreglering: ändring av vattenföringen i ettvattendrag till förmån för annat vattenföretag. 2. vattenöverledning: vattenregleringgenom överföring av ytvatten från ett vattenområde till ett annat, 3. vattentäkt: bortledande av yt-eller gmndvatten för vattenförsörjning eller bevattning, 4. markavvattning: åtgärder enligt 3 §första stycket 4. 5. avloppsvatten: spillvatten ellerannan flytande orenlighet, vatten som använts för kylning vid driften av enfabrik eller annan inrättning, vatten som avleds för sådan avvattning inomstadsplan eller byggnadsplan som inte sker för en viss eller vissa fastighetersräkning samt vatten som avleds för avvattning av en begravningsplats. Rådighet över vatten m. m. 1 § För att få utföra ett vattenföretag skallföretagaren ha rådighet över vattnet inom det område där företaget skallutföras. JoU1982/83:30 97 2 § Var och en råder över det vatten som finns inomhans fastighet. Lagförslaget Rådighet över en fastighets vatten kan också tillkomma någon till följd av upplåtelseav fastighetsägaren eller, enligt vad som är särskilt föreskrivet, förvärvtvångsvis. 3 § I rinnandevatten råder vardera sidans ägare över en lika stor andel i vattnet, även om enstörre del av vattnet rinner fram på den enes fastighet än på den andres. 4 § Den somvill utföra 1. envattenreglering, 2. en vattentäktför allmän vattenförsörjning eller bevattning, 3. ettmarkavvattningsföretag, 4. ettvattenföretag som behövs för allmän väg, allmän farled, allmän hamn ellerallmän flottled eller 5. ettvattenföretag som behövs för att motverka förorening genom avloppsvatten kan göradetta utan hinder av att han inte har rådighet enligt 2 §. 5 § Rådighet som anges i I § tillkommer 1. staten,kommuner och sådana vattenföretag som ärönskvärda från hälsosynpunkt eller allmän miljövårdssynpunkt eller som främjarfisket, 2. förvaltare somavses i 82a § lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled för att vidta deåterställningsåtgärder som behövs efter avlysning av den allmänna flottleden. Den som är beroende av att vattenförhållandena består harockså sådan rådighet för att utföra rensningar för att bibehålla vattnets djupeller läge eller för att återställa ett vattendrag som har vikitfrån sitt förra läge eller som på något annat sätt har förändrat sitt lopp. 6 § Den som äger strand vid annans vattenområde har rättatt för sin fastighets behov ha mindre brygga, båthus eller någon annan sådan bygg nad vid stranden, om inte vattenområdets ägare genom byggnaden lider skada av någon betydelse. I I kap. 6§ jordabalken finns bestämmelser om att ävenandra än strandägare kan ha denna rätt. 7 § Tillhör en fallsträcka olika ägare, får en av demtillgodogöra sig vattenkraften i hela sträckan, om han på grund av äganderätt eller annan rättighet som gäller mot envar och inte är begränsad till tiden råder över mer än hälften av kraften. Hänsyn skall tas till den kraft som svarar möt andel i sådan samfällighet som avses i 1 kap. 3§ fastighelsbildningslagen (1970:988). Första stycket gäller även när någon vill i ettvattenkraftverk tillgodogöra sig vattenkraft i fallsträckor som ingår i olikavattendrag, om det gemensamma tillgodogörandet är en från teknisk och ekonomisksynpunkt nödvändig förutsättning för kraftverkets tillkomst. 8 § Om det för att kraftförsörjningen skall utvecklasplanmässigt är nöd vändigt att ett sådant strömfall tas i anspråk som tillkommer annan än staten och som inte är utnyttjat på ett från allmän synpunkt ändamålsenligt sätt, får regeringen på ansökan av någon som vill tillgodogöra sig vatten- 7 1982/83. JoU1982/83:30 98 kraften förordna att strömfallet eller särskild rätt tilldetta får tas i anspråk. Den som har fått tillstånd enligt första stycket skallinom tid som regeringen bestämmer och vid äventyr att tillståndet förfallerhos ansöka om bestämmande av ersättning för vad som tas ianspråk enligt första stycket. Rätt att på gmnd av förordnande enligt första stycket taströmfall i anspråk får inte utan regeringens medgivande övergå fråninnehavaren till någon annan. Regeringen får besluta de villkor för rättighetensutnyttjande som behövs från allmän synpunkt. 9 § Den som utövar ett vattenföretag eller råder över envattentillgång enligt 2 § är skyldig att vid allvarlig vattenbrist, som orsakasav torka eller någon annan jämförlig omständighet, avstå det vatten som äroundgängligen nödvändigt för den allmänna vattenförsörjningen eller för någotannat allmänt behov. Den som avstår vatten enligt första stycket är berättigadtill skälig ersättning för den skada han härigenom lider. får vid vite förelägga företagaren ellerrådighetshavaren att iaktta sin skyldighet enligt första stycket. Länsstyrelsenfår härvid förordna att beslutet skall gälla även om det överklagas. 3 kap. Allmänna förutsättningar för vattenföretag 1 § Ettvattenföretag får inte komma till stånd, om det med hänsyn till valet av platseller på något annat sätt möter hinder från allmänna planeringssynpunkter. 2 § Byggnads- ochandra anläggningsarbeten som utgör vattenföretag eller utförs för ettvattenföretag får inte strida mot fastställd generalplan, stadsplan ellerbyggnadsplan.