bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — De närmare reglerna om utlämnande av uppgifterur registret finns i 11-15 §§ personalkontrollkungörelsen. KU1982/83:30 318 JO och JK har oinskränktamöjligheter till insyn i SÅK:s verksamhet och begagnar sig regelbundet härav.JO har efter ingående granskning avvisat påståenden ompolitisk åsiktsregistrering (se t. ex. JO:s ämbetsberättelse 1973 s. 43 och1976/77 s. 49. Se även JK:s beslut och JO:s beslut den 25januari 1979.) En ytterligare kontrollfunktion utövas avjustitieministern, som tillsammans med statssekreteraren i Ju, enstatssekreterare i samt chefen för polisenheten i Ju regelbundetsammanträffar med rikspolischefen och chefen för . Vid dessasammanträffanden gås aktuella ärenden igenom. En del av dessa sammanträffandensker i samband med besök på SÅK, varvid en närmare genomgång av någon viss delav verksamheten äger rum. Personalkontrollen är en av de verksamhetsgrenar somägnas särskild uppmärksamhet. Genom stickprovskontroller och genomgång av akteroch annat material kontrolleras att regeringens särskilda föreskrifter följs. har självfallet också möjligheter attkontrollera SÅK:s verksamhet. får anledning att ta ställning till SÅK:sverksamhet främst i anslutning till JuU:s betänkande med anledning avbudgetpropositionen. I dessa betänkanden har personalkontrollinstitutet ochdärtill hörande frågor behandlats vid ett flertal tillfällen . Ett antal motioner som utgår från att åsiktsregistrering förekommerhar under stor politisk enighet avstyrkts av utskottet och avslagits avriksdagen, t. ex. JuU 1979/80:3, 1979/80:31 och 1981/82:38. I ett antal frågor och interpellationer har vidare justitieministrarna redogjort för regeringens inställningoch för de garantier av olika slag som finns fill skydd för den enskildesintegritet. I samband med regeringssammanträdetden informerade justitieministern regeringen om de iakttagelsersom han hade gjort vid en granskning av SÅK:s verksamhet. Denna granskning hadepåbörjats och var ett sätt för justitieministern att bildasig en uppfattning om och i så fall vilka förändringar som hade skett i SÅK:sverksamhet i förhållande till de riktlinjer som hade lagts fast av den förrasocialdemokratiska regeringen. Den bedömning som regeringen gjorde sammanfattades i sexpunkter. De angavs i ett pressmeddelande daterat . Vid denpresskonferens som ägde rum i utveckladejustitieministern ytterligare de sex punkterna. Dessa är avsedda som ettåtgärdsprogram, att tas upp med SÅK. På grund av den s. k. Elwinaffären valdejustitieministern att ge offentlighet åt sina iakttagelser från genomgången avSÅK i ett något fidigare skede än som ursprungligen hade varit avsett. KU 1982/83:30 319 F. n. pågår diskussioner med företrädare förrikspolisstyrelsen och de fackliga organisationerna om genomförandet av deåtgärder som har aktualiserats. KU1982/83:30 320 PM angående regeringens handläggning av vissa ärenden omundantag från tätbebyggelseförbud Kort översikt av gällande rätt på byggnadslagstiftningensområde Byggnadslagen (1947:385, omtryckt1981:872; BL) innehåller bestämmelser om planläggning och byggande. Enligt 2 §BL skall grunddragen för markens användning i en kommun anges i en generalplan.För flera kommuners gemensamma planläggning upprättas en regionplan (3 § BL).När det behövs för den närmare regleringen, skall det genom kommunens försorgupprättas stadsplan (27 § BL) eller, när det visserligen inte behövs stadsplanmen det ändå behövs en mer detaljerad reglering av bebyggelsen, byggnadsplan(107 § BL). Byggnadsverksamheten inom ett område som inte ingår istadsplan eller byggnadsplan regleras genom utomplansbestämmelser som utfärdasav regeringen (77 § BL). Sådana har utfärdats i bl. 29 § byggnadsstadgan(1959:612, omtryckt 1981:873; BS). Nybyggnad får inte ske i strid motutomplansbestämmelser (79 § BL). För att mark skall få användas för bebyggelse förutsättsatt den ur allmän synpunkt är lämplig för ändamålet. Normalt sker en sådanprövning i samband med planläggning, men prövningen kan, när det gällertätbebyggelse i mindre omfattning, också ske i samband med att en ansökan ombyggnadslov prövas (5 § BL). Enligt 56 § 1 mom fjärde stycket BS får byggnadslov intemedges för nybyggnad, som innefattar tätbebyggelse i BL:s mening. Förbudetgäller dock inte 1) nybyggnad för jordbrukets, fiskets, skogsskötselns ellerdärmed jämförligt behov och inte heller för 2) tätbebyggelse av mindreomfattning enligt 5 § BL. Dispens från förbudet mot nybyggnad som innebär tätbebyggelsekan meddelas när det föreligger särskilda skäl. Dispens meddelas avlänsstyrelsen eller, efter beslut av i vissa fall, avbyggnadsnämnden. Om eller skulle meddela en sådandispens och dispensen skulle kunna inverka på någon grannes rätt, skall dockgrannen först beredas tillfälle att yttra sig innan tillståndet ges (67 § BS). Undantaget för "tätbebyggelse i mindreomfattning" i 5 § BL och 56 § BS infördes först genom lagstiftning 1977och trädde i kraft , Enligt övergångsbestämmelser skall de nyareglerna inte tillämpas i ärenden som anhängiggjorts i första instans föreikraftträdandet. En utförligare redogörelse för gällande rätt påbyggnadslagstiftningens område finns i betänkande1977/78:35 (s. 110-116). KU1982/83:30 321 Något om den fysiska riksplaneringen Geriom riksdagsbeslut 1972uppställdes särskilda riktlinjer för fritidsbebyggelse inom vissa avgränsadeområden av landet, bl. a. kusterna. Riktlinjerna syftar till att betona behovetav planering och återhållsamhet med fritidsbebyggelse i dessa områden.Riksdagen beslöt 1979 om vissa mindre ändringar av riktlinjerna. Enligt 1979års beslut skall det för de högexploaterade kusterna, till vilket område bl. a.Nynäshamn hör, gälla att enskild frifidsbebyggelse i princip bör medges endasti form av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Riktlinjerna har ansetts gälla för de statligamyndigheterna. Formellt sett gäller de däremot inte för kommunerna, även om detförutsätts att också kommunerna beaktar dem. En utförligare redovisning av beslut i frågorom den fysiska riksplaneringen finns i betänkande1980/81:25 (s. 28 ff och 179 ff). Regeringens handläggning av visst ärende om dispens fräntätbebyggelseförbud i Frågan rörde tillstånd att bygga uten gäststuga till 32 m- i . För området gällerutomplansbestämmelser. Området berörs också av den fysiska riksplaneringensriktlinjer för högexploaterad kust. En fasfighetsägare ansökte omtillstånd att bygga till en gäststuga pä 15 m-till på sin fastighet iTorö socken, . På fastigheten fanns redan förutom gäststuganett fritidshus pä ca 40 m-, ett båthus på ca 20 m-, en vedbod och en lekstuga.Tillbyggnaden innebar att gäststugan skulle kompletteras med bl. a. kök,duschrum och wc. avstyrkte ansökan med motiveringen att dentillbyggda gäststugan skulle komma att utgöra en andra bostadsfastighet. Medhänvisning till bebyggelsesituationen på fastigheten och gällande riktlinjer iden av kommunen antagna kommunöversikten fann nämnden att den föreslagnatillbyggnaden skulle vara olämplig ur allmän synpunkt. Ansökan avslogs sålunda. konstaterade i sitt beslut den 22 april 1981att utomplansbestämmelser gällde.för området och att därför förbud rådde motnybyggnad som innefattade tätbebyggelse. fann att den föreslagnagäststugan föll under tätbebyggelseförbudet. Vidare fann att detunder rådande bebyggelsesituation - med fyra komplementbyggnader förutomhuvudbyggnaden - såväl pä fastigheten som i bebyggelseområdet i övrigt varolämpligt från allmän synpunkt att tillföra gäststugan funktioner som fanns ihuvudbyggnaden. 21 1982/83. KU1982/83:30 322 dens bedömning att den tillbyggda gäststugan skulle kommaatt utgöra en andra huvudbyggnad på fastigheten. fann därför attsärskilda skäl för undantag från tätbebyggelseförbudet inte fanns och lämnadeansökningen utan bifall. I sin besvärsskrivelse till regeringen anfördefastighetsägaren bl. a. att avsikten med tillbyggnaden var att beredasommarvistelse för hennes föräldrar, som tidigare ägt fastigheten men överlåtitden till henne och hennes familj. Det var inte fråga om någon planeradpermanent bosättning för någon av familjerna. I sitt beslut (dnr Pl 1102/81)konstaterade regeringen () att fastigheten berörs av denfysiska riksplaneringens riktlinjer för högexploaterad kust, vilket bl. a.innebär att enskild fritidsbebyggelse som regel inte bör tillkomma annat än iform av mindre kompletteringar av befintlig bebyggelse. Regeringen delademyndigheternas bedömning att den tillbyggda gäststugan blir ett självständigtfritidshus och att det därför krävs dispens för tillbyggnaden. I sindispensprövning gjorde regeringen följande bedömning. Avsikten med tillbyggnaden är attmöjliggöra ett flergenerationsboende på en tomt som redan tagits i anspråk förfritidsboende. Den tillbyggda gäststugan ligger i sådan anslutning till detbefintliga fritidshuset att byggnaderna kompletterar varandra på ett naturligtsätt inom den gemensamma tomtplatsen. Med hänsyn till det anförda och då detinte finns några motstående allmänna intressen som utgör hinder motbyggnadsföretaget anser regeringen att det i detta fall finns särskilda skälatt medge dispens. Besvären skall således bifallas. Beslutet är undertecknat av statsrådet . beviljade regeringen dispens i ett liknandeärende om tillbyggnad pä en fritidstomt. I anledning av båda besluten gick utmed ett pressmeddelande (1982:49) vilket bifogas i utdrag. (Underbilaga.) Regeringens handläggning av visst ärende om dispens fräntätbebyggelseförbud i (fastigheten 3:1) Saken gällde tillstånd att uppföraett bostadshus på en fastighet i . Fastigheten är belägen inomett område där utomplansbestämmelser äger tillämpning. Ägaren, (G), fill fastighetenBråland 3:1 i socken. , ansökte hos omförhandsbesked avseende uppförande av ett bostadshus på fastigheten. Denplanerade byggnaden var avsedd som bostad åt en person som skulle skötabevakning och arbeten vid Brålands Laxfiske. Brålands Laxfiske var en av Gbedriven rörelse, vars KU1982/83:30 323 verksamhet främst bestod av upplåtelse av fiskerätt tillsportfiskare. beslöt att lämna s.k. negativt förhandsbesked, dvs. avslå G:s ansökan. konstaterade i beslut den 31 augusfi 1977 attbyggnadsföretaget skulle innefatta tätbebyggelse och att byggnadsnämndensbeslut fick anses innefatta vägrad dispens från tätbebyggelseförbudet. När detgäller frågan om Brålands Laxfiske kunde omfattas av undantagsregeln i 56 § 1mom. fjärde stycket BS, enligt vilken nybyggnad för fiskets behov inte omfattasav tätbebyggelseförbudet, anförde att oavsett om rörelsen hadesådan omfattning att den utgjorde G:s huvudsakliga förvärvsarbete så var denändå baserad på sportfiske. Enligt mening var därförundantagsregeln inte tillämplig i G:s fall. gick därefter övertill att pröva om särskilda skäl att meddela dispens enligt 67 § BS förelåg.Länsstyrelsen anförde därvid att det inte påståtts att byggnaden av bevakningsskäle. d. måste vara belägen på eller i direkt anslutning till den eller defastigheter där fisket bedrivs. fann inte heller i övrigt att detframkommit några omständigheter som kunde utgöra särskilda skäl för dispens ochlämnade därför ansökningen utan bifall. I sina besvär till regeringen ()anförde G att han behövde hjälp med bevakning av sin laxfiskeanläggning, fångstav avelslax och uppodling av laxungar. Av ett yttrande från fiskerikonsulentenframgick att byggnaden var nödvändig för driften vid anläggningen och av ettgranskningsyttrande till från den berörda stadsarkitekten attdet inte förelåg hinder mot byggnadsföretaget ur plansynpunkt underförutsättning att vatten, avlopp och vägutfart kunde ordnas på godtagbart sätt.Under åberopande härav och av omständigheterna i övrigt fann regeringen ibeslut särskilda skäl föreligga att medge undantag fråntätbebyggelseförbudet. Då i sitt beslut inte tagit ställning fillerforderligt tillstånd med hänsyn till väglagens bestämmelser återförvisaderegeringen ärendet till för fortsatt handläggning. - Regeringensbeslut var undertecknat av statsrådet . Efter regeringens beslut har en tomt avstyckats från G:sfastighet Bråland 3:1. Den nya fastigheten har beteckningen Bråland 3:24. I ärendet uppkom även fråga omgrannes hörande i denna typ av dispensärenden. Jusfitiekanslern () har ibeslut konstaterat att gällande föreskrifter om granneshörande inte har iakttagits vid beredningen i och att dettautgjort en brist i handläggningen. Med anledning av att vidtidpunkten för JK:s granskning infört nya handläggningsrutiner lät JK det beromed viss anmärkning. Denna fråga berörs inte vidare i promemorian. KU1982/83:30 324 Utdrag ur pressmeddelande 1982:49 av Lättare att bygga fritidshus Regeringen vill göra det lättare förmänniskor att utan alltför stora kostnader skaffa ett fritidshus i attraktivaområden såsom t. ex. . Dock är behovet att hushålla medmarken stort just i sådana områden. Det ligger ett stort socialt värde i attflera generationer kan bo tillsammans på en fastighet. Regeringen vill därförgöra det möjligt att få bygga ytterligare något hus för fritidsboende ianslutning till ett redan befintligt fritidshus. Därför har regeringen givit tillstånd till tvåfritidshus på samma tomt. I ett fall var det fråga om att ändra en gäststugatill ett fritidshus på 32 kvm med kök, dusch och wc. I ett annat fall gälldedet ett helt nytt hus på ca 64 kvm. Båda husen låg intill befintliga fritidshuspå tomterna. Avsikten med byggena var att föräldrar ville ge sina barn ochderas familjer möjlighet att ha egna hushåll på fritidstomterna. Den här typen av lösningar bör kunna vara möjlig om husenhar en gemensam tomtplats så att mer mark inte behöver tas i anspråk. Den nyabyggnaden skall vara avsedd att komplettera det befintliga huset medytterligare en bostad för familjens behov. Självfallet gäller detta bara underförutsättning att tomtplatsen har sådan utformning och sådant läge att det nyahuset inte medför olägenheter med hänsyn till omgivningen. I de ifrågavarandeärendena var det utrett att inga sådana olägenheter förelåg. KU1982/83:30 325 Utfrågning inför av generaldirektörAnders , SIDA angående vissa frågor rörandebiståndsprojektet : Vi hälsar generaldirektör . Vi har ett granskningsärende om ifrågasatt tvångsrekrytering avarbetskraft till det svenska biståndsprojektet och om vissa uttalandensom gjorts från regeringssidan i det fallet. Det vore värdefullt att få enorientering från ämbetsverket. Innan jag lämnar ordet fritt för frågoröverlämnar jag därför ordet till den vi har kallat. : Jag skall naturligtvis försöka vara kortfattadoch tänkte spontant bara uppehålla mig vid tre spörsmål för att sedan försökasvara på frågor. Först och främst vill jag nämna litet om bakgrunden tilldet här pappers-och massakomplexet. började lämna utvecklingsbistånd ikonventionell bemärkelse till 1973, då kriget mellan Förenta staternaoch hade avslutats. Redan tidigare hade vietnameserna resonerat omsin önskan att få bistånd på industriområdet och då i synnerhet på pappers- ochmassaområdet. Man hade gjort en del sonderingar i förväg, men fr. o. m. 1973började planeringen på allvar för ett sådant här pappers-och massakombinat, somdet då kallades. Det kom att förläggas till en liten ort på dennordvietnamesiska landsbygden som heter Bai - därav namnet på projektet.Bai ligger i en provins som heter Vinh Phu. Därför kallas projektet ocksåVinh . 1974 slöt den dåvarande ett avtal medden vietnamesiska regeringen om detta projekt. Jag var förresten själv med omavtalsförhandlingarna. Avtalet gick ut pä att skulle lämna visst närmarebeskrivet stöd i form av konsulttjänster och materiel till det här projektet,så att det kunde uppföras och bli i stånd att producera papper och massa volym av ungefär massa och , papper. Siffrorna stämmerinte riktigt men på ett ungefär. Man tänkte sig då att det skulle blir klart1979. Den högsta kostnad som var förutsedd - den var inte avtalsfäst menförutsågs i en budget som knöts till avtalet - var 750 milj. kr. Verklighetenblev den, som jag tror att utskottets ledamöter har sig bekant, att projektetblev färdigt . Det invigdes och kostade 1 390 milj. kr.,alltså inte dubbelt så mycket men en bit under dubbelt så mycket som man från börjanhade tänkt. Projektet är färdigt i den meningen attindustrianläggningen finns där och rent tekniskt kan producera i planeradomfattning. Åtskilliga problem kvarstår emellertid innan man kan räkna med attdet här projektet stadigvarande kan fungera på det sätt som är avsett.Problemen handlar om KU 1982/83:30 326 råvarutillförsel,transporter, utbildning av personal - framför allt driftsledning. Vi har f. n.ett driftstödsavtal med , som går ut på att skall lämna stöd föratt klara ut också dessa andra problem. Riksdagoch regering gick med på att det totala biståndet fill det härprojektet, inkl. driftstöd och problemlösning, skulle få kosta 2 000 milj. kr.Därav har vi nu använt ungefär 1 700 milj. kr. Det inkluderar alltså eninvestering på 1 390 miljoner, som jag nämnde, och driftstöd och stöd i form avråvarutillförsel, som ju har lämnats därutöver. Återstoden av dessa pengar, somalltså inte har använts ännu, hoppas vi få regeringens medverkan till att fåanvända för fortsatt driftstöd under ytterligare en tvåårsperiod. Vi anser ossalltså ha sparat in närmare 300 miljoner inom 2 000-miljonersramen. Vi troddedet skulle gå, men det har det inte gjort, och vi hoppas få använda dessainbesparade medel för fortsatt driftstöd. Min egen bedömning är - den gällerännu så länge inte för regeringen eller ens för - att detkommer att behövas fortsatt driftstöd för att anläggningen skallkunna fungera. Dettaär det största biståndsprojekt i konvenfionell mening som staten någonsin hargett sig in på, och det är ett av de största industriprojekt som finns iSydostasien. Det låter mycket, men jag vill också säga att för ett svensktföretag i denna bransch är den här anläggningen vad man brukar kalla försmåpotatis. Det finns knappast något svenskt företag i den här branschen som skulle ge sig in på ett så här litet projekt. Man resonerar i termer av 200000 ä 300 000-400 000 ton . Det är sådana projekt som svenska företagger sig in på att bygga exempelvis i . Bai är alltså ett litetprojekt. Det är helt olika proportioner som gäller i och i Sverigei detta avseende. Mankan fråga sig varför vi gav oss in på ett sådant här stort projekt. SIDA har juinte någon erfarenhet - och bör inte heller ha det - då det gäller att planeraoch genomföra industriprojekt annat än som finansiär och allmän övervakare. Dettycker jag inte är så konsfigt, eftersom det närmast är självfallet att enstatlig biståndsmyndighet inte skall hålla på med det tekniska genomförandet -det måste anförtros åt företagen. Det bör sägas att i den mån genomförandetskulle anförtros svenska företag, vilket väl får anses som naturligt för attinte säga ofrånkomligt, fanns det knappast någon mindre enhet än denna som mankunde ge sig på. I betraktande av vietnamesiska förhållanden hade det möjligenvarit att föredra att ha ännu mindre enheter, t. ex. 5 000-10 000 tons enheter,dvs. ungefär en tiondel så stora som Bai . Det klarar inte vi i ,utan det hade i så fall bUvit en fråga för t. ex. kinesiska biståndsgivare. Detfanns alltså goda skäl för att man valde just den här kalibern. F. ö. insåginte vietnameserna, då vi slöt avtalet, att även denna kaliber var mycket förstor för dem själva. De ville i själva verket ha en mycket större anläggning änden som sedan kom till stånd. kan man säga var resultatet aven ganska seg vietnamesisk-svensk dragkamp. KU 1982/83:30 327 naturligtvisi efterhand fundera över om denna dragkamp slutade på det opfimala sättet ellerpå något annat sätt. Men det är inte mycket att göra åt detta . Jag kanemellertid konstatera att detta att sköta och driva anläggningen överstigerdagens vietnamesiska förmåga. Då talar jag om organisatorisk och administrativkapacitet. Detkrävs alltså, som jag nämnde, fortsatt svenskt stöd . Detbehöver i och för sig inte bli dyrt. Det handlar mest om att finansiera enpersonalinsats i det här projektet åtskilliga år framåt, t. ex. under tio årframåt eller något sådant. Dethandlar också egentligen om ett slags samhällsomdaning. Genom detta projektökar tillgången på papper i med . Varje invånare iVietnam kommer alltså att få avsevärt mycket mer papper fill sitt förfogande.Det handlar om en höjning från ungefär till ungefär per invånare ochår. I är tillgången på papper betydligt över per invånare ochår, så det är ändå inte fråga om några stora siffror. Dethandlar också i hög grad om en omdaning av hela den bygd där projektet ligger.Det är en även för vietnamesiska förhållanden efterbliven bygd, där jordmånenär dålig och befolkningen ganska gles och där väldigt mycket krävs i form avutbildning och fillförsel av ytterligare arbetskraft och i form av ett merrationellt utnyttjande av tillgängliga resurser än f. n. Vi har numera, kanske litetgrand i efterhand, förstått - när jag säger vi talar jag om SIDA och i viss månom de svenska regeringar som har engagerats i detta - att det även är fråga omnågon form av landsbygdsutveckling och inte bara om att producera en visskvantitet av papper. Så långt bakgrunden fillprojektet. Denandra frågan som jag skall beröra gäller det sätt varpå vietnameserna allokerarden tillgängliga arbetskraften fill olika aktiviteter i landet. Då tänker jaginte bara på de svenskstödda aktiviteterna utan över huvud taget på hur mananvänder arbetskraft i . Vietnamär en kommuniststyrd stat med ett centraliserat beslutssystem. Man använderinte i princip arbetsmarknadsmässiga kriterier för att styra resurser, utan mananvänder en beslutsapparat på i princip samma sätt som gäller i , Sovjetoch åtskilliga östeuropeiska stater. I går det alltså till så att denresurs det här är fråga om och som är intressant för konstitufionsutskottet,dvs. arbetskraft, helt enkelt dirigeras åt olika håll till olika verksamheter.Det är ett helt normalt inslag i det vietnamesiska samhället. Det går f. ö.fill på samma sätt i , där SIDA också är engagerad. Utrikesministernhar i ett svar fill i plenum redovisat en del detaljer idetta sammanhang, som jag kanske får hänvisa till och inte nu behöver upprepa. Närdet så gäller den tredje frågan som jag skall ta upp, nämligen hur denvietnamesiska metoden - som alltså är generell - har fillämpats på , vill jag nämna att i det avtal vi slöt 1974 förutsågs att alla KU1982/83:30 328 resurser för projektet som inte ställdes tillförfogande av skulle ställas till förfogande av denvietnamesiska regeringen. Dit hörde - förutom tomtmark, en del byggnadsmaterialoch en del arbetsledning- naturligtvis arbetskraft. Huvuddelen avarbetskraften i projektet, om man räknar efter huvuden, har naturligtvisställts till förfogande av den vietnamesiska regeringen. Det har då skett påalldeles samma sätt som gäller för alla andra vietnamesiska verksamheter. Detförhållandet att har stött det här projektet har varit i principovidkommande för den frågan. Detta förklarar enligt min mening statsrådet yttrande i pressen, att det här är en vietnamesisk angelägenhet. Detär helt enkelt enligt projektavtalet ett vietnamesiskt åliggande att förseprojektet med arbetskraft. Vi har haft anledning att varamissnöjda med det sätt på vilket vietnameserna fullgjort detta åliggande. Dethar visat sig svårt att finna arbetskraft för alla de verksamheter som Vietnamhar engagerat sig i. Vi har ibland inte fått fram den arbetskraft vi ansettbehövlig- i varje fall inte i rätt tid. Vi har ofta fått göra påminnelser ochibland som villkor för förnyelse eller förlängning av avtalet fått kräva attvietnameserna skulle sköta sig bättre pä den här punkten. Bakgrunden till våra klagomål, som varit berättigade, harvarit att vietnameserna, som sagt, har många olika aktiviteter för vilka detbehövs arbetskraft. Vidare har provinsen Phu och orten inteframstått som särskilt attraktiva för vietnamesisk arbetskraft. Man har heltenkelt inte brytt sig om de direktiv man fått att komma dit. Alla somdirigerats dit har inte dykt upp. Vietnamesiska myndigheter har varit tröga idet här avseendet och kanske föredragit att försöka tillgodose andraaktiviteter.