bet · G601NU7 · 1982-12-31 00:00:00 — omlotterilag (prop. 1981/82:170) I proposition 1981/82:170 ()har regeringen föreslagit bl. dels anta (1) ett avlagrådet granskat förslag till lotterilag, delsgodkänna de riktlinjer för organisation och tillsyn på lotteriområdet somföredragande statsrådet - handelsminister - har förordat. Inu angivna delar behandlas propositionen av näringsutskottet i dettabetänkande. Den innehåller vidare förslag till lag om ändring i (avseende dobbleri och grovt dobbleri) och till lagar om ändring i lagen(1928:376) om särskild skatt å vissa lotterivinster, stämpelskattelagen(1964:308) och lagen (1972:820) om skatt på spel. I dessa delar behandlaspropositionen av justitieutskottet (JuU 1982/83:7) resp. skatteutskottet (SkU1982/83:6). Medanledning av propositionen har väckts en motion. Denna samt tre motioner frånallmänna motionstiden behandlas i detta betänkande. Motionernaredovisas i det följande (s. 2). Enskrivelse i ärendet har inkommit från Stivéns Konsult- och . Vidare har från handelsdepartementetöverlämnats skrivelser från och från jur. kand. Propositioneninnehåller i här aktuell del huvudsakhgen följande. lotterilag föreslås införd. Den bygger i väsentliga delar på bestämmelsernai den nu gällande lotteriförordningen (1939:207). Sålunda skall traditionellalotterier, automatspel, roulettspel och bingospel m. m. i princip få anordnasendast efter tillstånd. Huvudregeln skall alltjämt vara att behållningen skalltillfalla ideella ändamål eller gå till det allmänna. I den nya lagen skrivs påolika punkter in den praxis som har utbildats vid tillståndsgivning enhgt denuvarande reglerna. Ennyhet är att kedjebrevsspel och liknande spel inte skall få anordnas om de ärav den karaktären att de kan ge vinst i pengar eller pengars värde ochvinstmöjligheterna huvudsakligen beror på antalet deltagare som inträder ispelet. För lokala ideella föreningar föreslås vissa förenklingar som innebäratt tillstånd inte skall krävas för varje särskilt lotteri med mindre insatseroch 1Riksdagen 1982/83. NU 1982/83:7 2 vinster(s. k. frisektorlotterier). Ett av villkoren är att insatsernas sammanlagdabelopp uppgår till högst . Inte heller ifortsättningen skall det behövas tillstånd för lotterier som anordnas i sambandmed offentliga nöjestillställningar m. m. Kravet på att dessa lotterier skallanmälas i förväg slopas. Lotterinämndenfår en central ställning i fråga om tillståndsgivning enhgt lotterilagen ochskall bl. a. pröva frågor om tillstånd till rikslotterier. Den nuvarande försöksverksamhetenvid lotterinämnden föreslås få en stadigvarande karaktär. De nya reglerna är avseddaatt träda i kraft . Förslaget till lotterilagfinns på s. 2-8 i propositionen. Den motion som har väcktsmed anledning av propositionen är 1982/83:16 av (), vari hemställs attriksdagen beslutar ge lotterilagens 14 § [första stycket] 7 p. följandelydelse: att insatsernas sammanlagda belopp i de lotteriersom sammanslutning med stöd av denna paragraf anordnar under entolvmånadersperiod uppgår till högst . Demotioner från allmänna motionstiden som behandlas här är 1980/81:274 av m. fl. (s), varihemställs att hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändringav lotteriförordningen att kooperativa konsumentgillen i fortsättningen kanerhålla lotteritillstånd, 1980/81:1404 av (), varihemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om de ideella föreningarnas möjligheter att finansiera sinverksamhet genom lotterier och spel, 1980/81:1782 av (), varihemställs att hos regeringen begär förslag till ändring ilotteriförordningen av innebörd att utbildningsändamål innefattas i begreppet"allmännyttigt ändamål". I motion 1982/83:16 erinras om att förslaget ipropositionen om införande av en s. k. fri sektor för mindre lotterier i stortsett ansluter sig till lotteriutredningens förslag. Motionären kan acceptera deavvikelser som har gjorts från utredningsförslaget, utom i ett avseende.Undantaget avser NU 1982/83:7 3 förslagetatt omsättningsgränsen för lotterier i den fria sektorn sätts till ,trots att flertalet remissinstanser har ansett att den av utredningenföreslagna gränsen . Enligt motionären skulle de lokalaföreningarna vara mer betjänta av att få tillstånd till ett lotteri på 20 000kr. , vars lotter kan säljas och som kan ge en direkt behållning på , än att få tillstånd till ett lotteri på , vars lotterberoende på en överetablerad lokal marknad inte kan säljas i den omfattning somplanerats. Avslutningsvis säger sig motionären förutsätta att lotterinämndenuppmärksamt följer lotterimarknadens utveckling inom den fria sektorn och, omså befinns nödvändigt, vidtar lämphga åtgärder. En fråga rörande s. k. kooperativa konsumentgillensmöjligheter att anordna lotterier tas upp i motion 1980/81:274. Motionärernaanför att sådana föreningar inte längre erhåller lotteritillstånd och attanledningen härtill tycks vara att de tillståndsgivande myndigheterna anser attföreningarna inte bedriver sådan verksamhet som avses i 3 § lotteriförordningen.I motionen erinras också om att lotteriutredningen har ansett att konsumentgillenainte heller enligt den föreslagna lotterilagen borde få sådant tillstånd ochatt motiveringen härför varit att gillena har till syfte att främjamedlemmarnas ekonomiska eller därmed jämförbara intressen. Motionärerna vändersig mot detta sätt att beskriva konsumentgillenas verksamhet. De framhåller attde ca 250 konsumentgillena i landet är ideella föreningar med en verksamhet somär inriktad på konsumentfrågor i vidaste bemärkelse. Verksamheten sker utifrånen kooperativ grundsyn men helt utan kommersiella intressen. Varje gille är ensjälvständig förening, som står öppen för alla som accepterar gillets ändamåloch medel. Den konsumentkooperativa verksamhet som syftar till att främjamedlemmarnas ekonomiska intressen bedrivs av konsumentföreningar, påpekarmotionärerna. De förmodar att utredningens och de tillståndsgivandemyndigheternas uppfattning om konsumentgillenas verksamhet bygger på ettmissförstånd. Detta, säger de, kan möjligen bero på en oklarhet i tidigarestadgar. Stadgarna ändrades emellertid vid år1979. Motionärerna anför att lotterimedel har haft storbetydelse för gillenas möjligheter att bedriva en meningsfull utåtriktadverksamhet. Attföreningsutbildningsändamål inte har hänförts till sådant allmännyttigt ändamålsom avses i 3 § lotteriförordningen är otillfredsställande, heter det i motion1980/81:1782. Motionären anser därför att en ny lagstiftning på området börutformas så, att utbildningsändamål innefattas i begreppet allmännyttigtändamål. I motion 1980/81:1404 refereras inledningsvis vissaav lotteriutredningens uttalanden angående spelverksamhetens betydelse för deideella föreningarna. Utredningen konstaterade bl. a. att lotteri- ochspelverksamheten omsatte ca . Eftersom den totalamarknaden för lotterier och spel kunde antas vara tämligen stabil skulle, hävdade 1*1982/83. NU1982/83:7 4 utredningen, tillkomsten av nya statliga lotterier kommaatt medföra ett minskat utrymme för de ideella organisationernaslotteriverksamhet. Det statliga spelet och totahsatorspelet borde enligt utredningeninte få breda ut sig ytterligare på det ideella spelets bekostnad. Enligtmotionären kan tillkomsten av lotto med en omsättning av perår befaras innebära försämrade betingelser för ideella organisationer. Iavvaktan på [den nu aktuella] lotteripropositionen borde enligt motionärenregeringen uppmanas att uppmärksamt följa utvecklingen på lotteriområdet ochföreningarnas ekonomiska situation och vid behov vidta åtgärder, ägnade attunderlätta finansieringen av föreningarnas verksamhet. har det funnits ensärskild reglering av lotterier och spel. De nuvarande bestämmelserna finns iallt väsentligt i lotteriförordningen (1939:207). Reglerna har under årens loppändrats . Sålunda har bestämmelser införts omtillståndstvång för automat-, bingo-och roulettspel (1973). harinrättats, låt vara provisoriskt (1974). Spel på och innehav av s. k. enarmadebanditer har förbjudits (1979). trädde lagen (1982:636) omanordnande av visst automatspel i kraft. Enligt lagen får flipperspel ochhknande spel som inte ger vinst eller som ger vinst endast i form av frispel påautomaten i regel inte anordnas utan tillstånd av socialnämnd (prop.1981/82:203, NU 1981/82:54). Dennuvarande regleringen innebär i korthet följande. Lotterier om pengar eller pengars värde får inte utantillstånd av regeringen anordnas för allmänheten i andra fall eller i annanordning än som anges i förordningen. Detsamma gäller i fråga om automat-,roulett- eller bingospel som inte anordnas för allmänheten, om spelet anordnasi förvärvssyfte. Kort- och tärningsspel jämställs med roulettspel. För att det skall vara fråga om ett lotteri krävs ihuvudsak att vinstmöjligheterna helt eller delvis beror på slumpen till följdav lottning, gissning, vadhållning eller liknande förfarande. S. k. marknads- och tivolinöjen, såsom mekaniskaspelapparater, ring-kastningsanordningar och skjutbanor, skall enligtlotteriförordningen betraktas som lotterier även om vinstmöjligheterna intetill någon del beror på slumpen utan i stället på deltagarnas skickHghet. De traditionella lotterierna kan indelas ianmälningslotterier och tillståndslotterier. Lotterier av den förra typen fåranordnas efter anmälan hos polismyndigheten i förväg. Hit hörlotterier som anordnas i samband med marknader och tivolin och där vinsternaendast utgörs av varor (ringkastning, bollkastning, skjutbanor etc). Till dennakategori hänförs vidare lotterier som anordnas i samband med exempelvistillställningar för NU1982/83:7 5 välgörande, kulturellt eller allmännyttigt ändamål, underförutsättning bl. a. att insatsernas värde vid en och samma tillställning inteöverstiger . Övriga former av lotterier - utom s. k. massmedielotterier- får anordnas först efter tillstånd av polismyndigheten, av länsstyrelseneller av regeringen. De närmare förutsättningarna för tillstånd ges ilotteriförordningen. a. gäller att polismyndighet inte får beviljatillstånd om insatserna, avseende samtliga de tillstånd som har meddelatslotterianordnaren under ett kalenderår, överstiger . Förlänsstyrelsernas tillståndsgivning gäller en gräns om . Överstiger omslutningen400 , utgörs någon vinst i lotteriet av pengar eller värdepapper, säljslotteriet i mer än ett län eller anordnas lotteriet för annat ändamål eller påannat sätt än vad som anges i förordningen krävs tillstånd av regeringen. Blandlotterier som f. n. anordnas efter tillstånd av regeringen kan nämnaspenninglotteriet, tipsverksamheten, lotto och totalisatorvadhållningen. -Lotteriförordningen innehåller vidare särskilda bestämmelser om tillståndrörande automatspel, roulettspel och bingospel. - beslutenligt förordningen får överklagas hos och dennas beslut hoslotterinämnden. Mot nämndens beslut i sådant fall får talan inte föras. Nämndenfår dock hänskjuta ärendet till regeringen, om det är av större vikt. Lotteriregleringen har länge ansetts föråldrad.Lotteriutredningen, som tillkallades , avlämnade våren 1979slutbetänkandet (SOU 1979:29-30) Lotterier och spel. Betänkandet och de synpunkter som har framförts vid remissbehandlingenligger till grund för den förevarande propositionen. Förslaget till lotterilag bygger, som har framgått avredogörelsen för propositionens huvudsakliga innehåll, i väsentliga delar påvad som gäller. På skilda punkter har man skrivit in den praxis som harutbildats vid tillståndsgivning enligt de nuvarande reglerna. I vissa avseendeninnehåller lagen nyheter av principiiell betydelse. Kedjebrevsspel och liknandespel -andeisspel, pyramidspel m. m. Anmälningsskyldigheten beträffandemindre lotterier tas bort. Sådana lotterier med mycket små insatser och vinstersom har karaktären av marknads- och tivolinöjen skall hädanefter få anordnasutan vare sig anmälan eller tillstånd. I fråga om de tillståndspliktigalotterierna inrättas en s. k. frisektor. Innebörden härav är att tillstånd inteskall krävas för varje särskilt lotteri med mindre insatser och vinster.Tillstånd skall i sådana fall i stället ges lotterianordnaren generellt för enviss tidsperiod, i regel . Utskottet vill till en början erinra om att den nuvaranderegleringen av lotterifrågor i sina huvuddrag är gammal.Huvudprinciperna i lotteriförordningen har inte varit föremål för prövningefter förordningens tillkomst. har utvecklingen på lotteriområdetgått snabbt. Nya former av lotterier och lotteriliknande spel harintroducerats. De nya spelen är ofta automatiserade, vilket har medförtsärskilda juridiska problem. Staten har ökat sitt engagemang på lotteriområdet,bl. a. genom introduk- NU1982/83:7 6 tionen av lotto. För många ideella organisationer haranordnandet av spel fått en avgörande betydelse för deras möjligheter attbedriva verksamhet. Utskottet delar föredragande statsrådets uppfattning attdet finns anledning att nu ta ställning bl. a. till frågan om vilka ändamål sombör prioriteras i en ny lotterilagstiftning. Enligt utskottets mening innebär det nu framlagdalagförslaget en välbehövlig anpassning av lagstiftningen till förhållandena pälotterimarknaden. Förslaget synes väl uppfylla de krav som kan ställas på enmodern reglering av lotteri verksamheten. Utskottet noterar att regeringen vidutformningen av förslaget har tagit fasta på åtskilliga av de synpunkter somframförts under remissbehandlingen av utredningens betänkande. Utskottet villsärskilt peka på att ett syfte med den nya regleringen är att minska byråkratinkring tillståndsgivningen i samband med lotterier. Detta syfte tillgodoses bl.a. genom att en s. k. fri sektor för vissa tillståndslotterier inrättas ochgenom att vissa lotterier får bedrivas utan tillstånd elleranmälningsskyldighet. En väsentlig nyhet i den nyaregleringen är att kedjebrevsspel och hknande spel förbjuds. Med liknande speltorde närmast avses s. k. andelsspel eller pyramidspel (prop. s. 34). Ettgemensamt drag för dessa spel är att vinstmöjligheterna huvudsakligen beror påantalet deltagare som inträder i spelet. Lagtekniskt är förbudet utformat somett förbud för regeringen att medge tillstånd till sådant spel (4 § andrastycket). Om det straffbara området enligt 16 kap. 14 § utvidgas ienlighet med tankegångarna i propositionen kommer kedjebrevsspel ifortsättningen att kunna bestraffas som dobbleri. Utskottet vill understryka att lagstiftaren inte har någonanledning att uppmuntra de nu nämnda spelformerna och vill erinra om att det år1976 med anledning av ett motionsyrkande enhälligt uttalade att den kritik sommotionären hade riktat mot dessa typer av spel och mot bristen på offentligtillsyn och kontroll var befogad (NU 1975/76:24). Under utskottets behandlingav det nu aktuella ärendet har det ifrågasatts om en förbudslagstiftning ärrätt sätt att angripa dessa spelformer på. Ett annat sätt kunde vara att mangenom seriös opinionsbildning bl. a. i massmedia och i hemmen rycker undangrunden för kedjebrevsspelen som företeelse. Utskottet anser att lagstiftningom förbud mot en viss verksamhet är en möjlighet som bör tillgripas restriktivtoch i princip endast om andra åtgärder, exempelvis av förebyggande natur, harvisat sig inte få tillräcklig effekt. Utskottet vill emellertid understryka attkedjebrevsspel genom sin konstruktion inbjuder till missbruk. Det är enligtutskottets mening därför nödvändigt att spelen regleras, lämpligen inom ramenför lotterilagstiftningen. har kommit till slutsatsen (SOU1979:29 s. 414) att det är mycket tvivelaktigt NU 1982/83:7 7 omdet med rimliga insatser från samhällets sida går att åstadkomma en sådankontroll av kedjebrevsspel och liknande spel att missbruk förhindras. Utskottetdelar denna uppfattning och tillstyrker därför förslaget i propositionen omförbud mot dessa spelformer. Begreppet"allmännyttigt ändamål" I två motioner från allmänna motionstiden år 1981aktualiseras frågan om innebörden av ändamålsbestämmelserna ilotterilagstiftningen. I motion 1980/81:274 (s) föreslås en ändring avlotteriförordningen så att kooperativa konsumentgillen i fortsättningen skallkunna erhålla lotteritillstånd. Enligt yrkandet i motion 1980/81:1782 (c) bören ändring av samma förordning ta sikte på att utbildningsändamål skall kunnainnefattas i begreppet "allmännyttigt ändamål". Enligtlotteriförordningen gäller som en av förutsättningarna för att tillstånd skallmedges att lotterier anordnas i samband med "tillställning till förmån förvälgörande, kulturellt eller allmännyttigt ändamål" (2 och 3 §§). Enligtförslaget till lotterilag skall tillståndspliktiga lotterier efter tillstånd fåanordnas av svensk juridisk person som är ideell förening och som (1) har tillhuvudsakligt syfte att främja allmännyttigt ändamål inom landet, (2) i sinverksamhet huvudsakligen tillgodoser sådant ändamål samt (3) inte vägrar någoninträde som medlem om det inte finns särskilda skäl till detta. I särskildafall skall även annan juridisk person än en ideell förening kunna erhållalotteritillstånd. anför i propositionen (s. 44) att en grundtanke bakom den nuvarandelotteriregleringen är att behållningen av lotterier bör tillfalla ideellaändamål eller gå till det allmänna samt att denna grundtanke bör gälla även ifortsättningen. Föreningar som härtill huvudsakUgt ändamål att tillgodoseexempelvis medlemmarnas ekonomiska eller därmed jämförbara intressen bör,liksom varit praxis, uteslutas från möjligheten att anordna lotterier.Statsrådet anför vidare att någon närmare precisering knappast är möjlig såvittgäller kravet på att det skall vara fråga om ett allmännyttigt ändamål. Mantorde, säger han, allmänt kunna säga att i begreppet allmännyttigt ändamål kaninrymmas ändamål som enligt en utbredd uppfattning är värda att stödja. Medanledning av den av flera remissinstanser aktualiserade frågan huruvida lotterierbör få anordnas av kooperativa konsumentgillen, hemslöjdsföreningar,hantverksföreningar och konstnärsgillen uttalar föredragande statsrådet att hananser att den inte kan besvaras generellt utan i stället måste lösas från falltill fall med beaktande bl. a. av verksamhetens karaktär. Han menar dock attsammanslutningar av denna art har en sådan allmännyttiginriktning att de bör komma i fråga som lotterianordnare. Utskottet,som delar denna uppfattning, vill till det anförda lägga att det får ankomma påtillståndsmyndigheten att i det enskilda fallet avgöra om en NU 1982/83:7 8 föreningär av den karaktären att den bör erhålla lotteritillstånd. Genom det nyssnämndauttalandet i propositionen, vilket utskottet aUtså ställt sig bakom, har docksyftet med yrkandet i motion 1980/81:274 (s) i allt väsentligt tillgodosetts.På grundval av det anförda finns det enligt utskottets mening inte anledningför att begära ett sådant lagförslag som föreslås i motionen. Dennaavstyrks därför av utskottet. Närdet gäller yrkandet i motion 1980/81:1782 (c) vill utskottet understryka attdet, vid ett ställningstagande till frågan huruvida en viss förening har tillhuvudsakligt syfte att främja ett allmännyttigt ändamål, är föreningensverksamhet i sin helhet som skall bedömas. Den omständigheten att föreningenägnar sig åt utbildningsverksamhet har därvid i sig ingen avgörande betydelseför bedömningen. Det väsentliga är i stället om denna aktivitet ingår i en föreningsverksamhetvars syfte totalt sett framstår som i huvudsak allmännyttigt. Som utskottetredan har anfört får det ankomma på tillståndsmyndigheten att göra sådanabedömningar. Utskottet avstyrker med det anförda motion 1980/81:1782 (c). I motion 1982/83:16 (s), som har väckts medanledning av propositionen, föreslås en ändring av 14 § första stycketförslaget till lotterilag. Enligt detta stadgande, som rör de s. k.frisektorlotterierna, gäller som en förutsättning för tillstånd att insatsernassammanlagda belopp i de lotterier som anordnas avföreningen med stöd av 14 § uppgår till högst . I motionen föreslåsatt beloppet sänks till . Motionären anför att de lokala föreningarnatorde vara mer betjänta av ett lotteritillstånd på . som gördet möjligt att sälja lotter med en behållning av . än av etttillstånd på . I det senare fallet finns enligt motionären risk föratt lotterna inte går att sälja i den omfattning som planerats beroende på attden lokala lotterimarknaden är mättad. Somframgår av den inledningsvis lämnade redogörelsen för gällande rätt kanpolismyndigheten med stöd av 3 b § lotteriförordningen ge tillstånd tilllotterier med sammanlagda insatser på . Tillståndetskall avse varje lotteri för sig. Det torde, enligt vad utskottet har inhämtat,inte förekomma att en lotterianordnare får avslag på en ansökan därför attlotterimarknaden skulle vara mättad. Som påpekas i motionen föreslogutredningen att beloppsgränsen såvitt avser frisektorlotterier skulle sättastill . Förslaget stöddes av de flesta remissinstanserna. Någraremissorgan ville dock sätta gränsen ännu lägre. Utskottethar i det föregående anslutit sig till tanken att en fri sektor skall inrättasför traditionella lotterier. En begränsning av lotteriernas omfattning inom denfria sektorn är självfallet nödvändig. Begränsningen bör, som har föreslagitsav lotteriutredningen och i propositionen, ske genom att en viss NU 1982/83:7 9 Inom ramen för den bestämda kvoten kan ytterligarebegränsningar göras, exempelvis genom att insatsernas eller vinsternas storlekmaximeras. har inte föreslagit en sådan begränsning men harsatt en förhållandevis låg omsättningsgräns, . I propositionen, därgränsen har satts till , har såväl insatsernas som vinsternas storlekbegränsats. Utskottetdelar uppfattningen att insatsernas och vinsternas storlek bör begränsas ifrisektorlotterier och har ingen invändning mot förslaget i propositionen i dendelen. När det gäller omsättningsgränsen vill utskottet erinra om attinrättandet av en frisektor har motiverats bl. a. med att förekomsten av ensådan sektor skulle innebära en avlastning för tillståndsmyndigheterna. Dennaeffekt skulle emellertid enligt utskottets mening knappast kunna uppnås omomsättningsgränsen sätts så lågt som utredningen och motionären har föreslagit. Invändningarkan emellertid även riktas mot förslaget att gränsen skall sättas vid 50 000kr. I motsats till vad som gäller i fråga om andra tillståndspliktiga lotterierförutsätts enligt propositionen att myndigheten inte skall gå in i någonprövning av om utrymmet på marknaden tillåter ytterligare lotteritillstånd. Vadsom skall prövas är endast om lotterianordnaren och lotteriet i sig fyller dei 14 § uppställda kraven. Det bör vidare beaktas att tillståndet frånpolismyndigheten omfattar en rätt för föreningen att anordna lotterier upp tillden i lagen angivna gränsen, dvs. Mot bakgrund härav kan man enligtutskottets mening inte bortse från möjligheten att en viss övermättnad pålotterier kan komma att inträda på de lokala marknader som det är fråga om. Detkan också befaras att de ideella föreningarnas möjligheter att själva anordnalotterierna minskar om antalet lotter får vara mycket stort och anordnandet avlotteriet följaktligen mer resurskrävande. Föreningarna blir därigenom i änstörre utsträckning hänvisade till att anlita professionella lotterianordnare,vilket är ägnat att reducera föreningarnas inkomster av lotterierna. Vidövervägande av frågan har utskottet stannat för att föreslå attomsättningsgränsen för frisektorlotterier sätts vid . Om så skertillgodoses yrkandet i motion 1982/83:16 i viss utsträckning. Eftersomlänsstyrelserna är tillståndsmyndighet för de traditionella lotterier som inteär frisektorlotterier kan en konsekvens av utskottets ställningstagande i dennadel komma att bli en högre arbetsbelastning på länsstyrelserna än vad somförutsatts i propositionen (s. 315). har länsstyrelserna vissaresurser för tillsyn och kontroll av lotterier (jfr SOU 1979:29 s. 454). I vadmån dessa resurser kan behöva förstärkas är enligt utskottets meningsvårbedömbart. Det får ankomma på regeringen att pröva om den nyalagstiftningen ger anledning till sådana åtgärder och ta de initiativ som kanvisa sig erforderliga. NU 1982/83:7 10 Konkurrensenmellan olika slags lotterier