bet · G601FiU20 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:20 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. 1982/83:50, delvis) I proposition 1982/83:50 om vissaekonomisk-politiska åtgärder m. m. har regeringen (ekonomidepartementet) 1. givit tillfälle att ta del av vad somanförts i propositionen om det ekonomiska läget, 2. föreslagit att godkänna de allmännariktlinjer för den ekonomiska politiken som förordats i propositionen, 3. framlagt förslag till vissa ekonomisk-politiskaåtgärder inom kommuni kations-, budget-, utbildnings-, arbetsmarknads-, bostads- och industride partementens verksamhetsområden (bilagorna 1- 6). Bilagorna 1 och 3-6 har remitteratstill berörda fackutskott. Bilaga 2 har, såvitt avser bemyndigande förregeringen att besluta om vissa utgifter, remitterats till finansutskottet ochi övrigt till skatteutskottet samt propositionen i övrigt tillfinansutskottet. Utskottet behandlar i dettabetänkande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Bilaga 2Budgetdepartementet i den del som hänvisats fill finansutskottet behandlas ibetänkande FiU 1982/83:21. Med anledning av proposifionen harmotionerna 1982/83:71-73, 81-88, 93-105,112-117,120 och 124-127 väckts.Motionerna 99,112,120 yrkande 1 samt 125 yrkandena 1 och 11 har remitteratstill finansutskottet och övriga motioner till berörda fackutskott. I detta sammanhang behandlar utskottet motionerna 1982/83:99 av m. fl. (m), i vad avseryrkandena 1 och 3-5, 1982/83:112av m. fl. (c), 1982/83:120av m. fl. (fp), i vad avser yrkande 1, och 1982/83:125 av m. fl. (vpk), i vad avseryrkandena 1 och 11. Därutöver behandlar utskottet denvid föregående väckta motionen 1981/82:183 av m. fl. (vpk) om samhällsfonderoch lokala fackliga investeringsfonder. 1 1982/83. FiU1982/83:20 2 I propositionen framhålls att detförefaller sannolikt att den ekonomiska politiken i värt land måste utformasmed utgångspunkt i att den internationella handelns tillväxt de närmaste årenblir låg, arbetslösheten utomlands stigande, konkurrensen hård och räntelägethögt. Läget i den svenska ekonomin kännetecknas av grundläggandestrukturella obalanser. En snabb och radikal omläggning av den ekonomiska pohtikenär mot denna bakgrund oundviklig för att hejda den svenska ekonomins väg utföroch vända utvecklingen i rätt riktning. Det första ledet i denna polifik har varit nedskrivningenav den svenska kronans värde som syftar till att förbättranäringslivets konkurrenskraft både på de internationella marknaderna och påhemmamarknaden. Den omläggning som devalveringen medfört är emellerfidförknippad med vissa risker. Den vanligaste orsaken till att devalveringar misslyckasär att de inte åtföljs av en ekonomisk politik i övrigt som förmår befästa denuppnådda förstärkningen av konkurrenskraften. För attkonkurrenskraftsförbättringen skall bli bestående måste människorna i vårt landacceptera den engångs-sänkning av levnadsstandarden som följer avnedskrivningen av kronan. Denna åtgärd är emellerfid endast första fasen i enövergripande krisplan, och den åtföljs av en rad kompletterande åtgärder. Huvudlinjernai politiken är: - att samla helanationen och effektivt utnyttja våra resurser i kampen för den fullasysselsättningen, - att bekämpainflationen och återställa jämvikten i bytesbalansen, - att låta denödvändiga bördorna bäras av alla grupper i samhället efter deras bärkraft. I detta svåra ekonomiska läge skärps kraven påfördelningspolitiken. Därför ställer regeringen också fördelningspolitiken icentrum för krisplanens genomförande. Det viktigaste inslaget ifördelningspolifiken är kampen för den fulla sysselsättningen. Vinsternas utveckling och användning spelar vidare encentral roll i fördelningspolifiken. För det första kan vinstökningen inte fillåtas ge upphovtill en onormalt hög löneglidning, som allvarligt skulle försvåra enåterhållsam lönepolifik. För det andra måste - så långt det är möjligt -garantier skapas för att vinsterna används till produktiva investeringar. Fördet tredje måste strävan vara att förhindra att vinstuppgången leder till enytterligare koncentration av förmögenheter och makt i näringslivet. I propositionen framhålls att det största hotetmot en låg inflafionstakt utgörs av den likvidisering av kreditmarknaden som desenaste FiU1982/83:20 3 årens stora och ständigt ökande budgetunderskott medför.Bringas inte budgetunderskotten under kontroll äventyras den industriellaåterhämtning som är nödvändig för att rekonstruera den svenska ekonomin.Finanspolitiken måste långsiktigt inriktas pä att förbättra statens finanser.Det måste ske genom stor återhållsamhet med statens utgifter men också genom inkomstförstärkningarvad gäller såväl skatter som avgifter. För att få ett effektivare resursutnyttjande i ekonomin ärskattereformen av stor betydelse. Genom att marginalskattesatserna sänks, inteminst för de breda löntagargrupperna, uppmuntras ökade arbetsinsatser och ökatsparande. beskärs - såväl genom marginalskattesänkningen som genombegränsningen av underskottsavdragens värde - avkastningen på skatteplaneringoch avdrag. Detta är ett led i strävan att föra över resurser från improduktiv tillproduktiv verksamhet. För att mobilisera landets resurser kommer regeringenvidare att vidta kraftfulla åtgärder för att öka vår produktion inom energi-och skogssektorerna. Satsningarna på energiområdet ingår i ett mer omfattandeinvesteringsprogram, som regeringen avser att genomföra för att påskynda denindustriella expansionen. I propositionen framhålls vidare att den ekonomiskapolitiken inte bara kan utformas med hänsyn till de långsikfiga målen utanockså måste avvägas med hänsyn fill konjunkturläget. På grund av de stora obalanserna i den svenska ekonomin ärdet emellertid inte möjligt att, vid en internationell konjunkturnedgång,parera de negativa effekterna på sysselsättningen genom att istabiliseringspolitiskt syfte öka den offentliga konsumtionen. Detta skulleriskera att förvärra strukturproblemen i den svenska ekonomin. Det begränsadeutrymme som finns för ökad offentlig expansion bör huvudsakligen användastill investeringar som främjar tillväxt. Detta synsätt har varit vägledande vidutarbetandet av det investeringsprogram om som ingår ikrisplanen. Sysselsättningen måste i övrigt värnas genom en aktivarbetsmarknadspo-lifik. AMS kommer därför att tilldelas resurser i erforderligomfattning för att de arbetsmarknadspolitiska medlen skall kunna sättas in medfull styrka. Kostnaderna för detta beräknas uppgå till ca . De olika åtgärder som föreslås i proposition 50 samt iproposition 55 om upphävandet av beslutet om karensdagar m. m. har avsevärdaeffekter pä statsbudgetens utfall. Till dessa kommer även effekter pä grund avdevalveringen samt nya utgifter fill följd av redan inträffade förluster i denstatliga företagssektorn. Sammantaget innebär alla dessa omständigheter attbudgetsaldot under innevarande budgetår kommer att försämras. Budgetunderskottetväntas nu 1982/83 uppgå till ca mot tidigare antagna 75,8miljarder kronor. Vad gäller prognoserna för den internationellautvecklingen förutses en BNP-tillväxt i OECD-området om bara 1 %.Världshandeln väntas växa FiU 1982/83:20 4 obetydligtsnabbare, eller . Förden inhemska utvecklingen förutses en BNP-tillväxt om . Den privatakonsumtionen väntas falla i volym. Konsumentprisstegringen väntas bh10-11 %. Denoundvikliga effekten av devalveringen blir en temporär försämring av den yttrebalansen. Det tar också tid innan exportindustrins förbättrade kostnadsläge gerutslag i ökad orderingång. De positiva effekterna på den yttre balansen visarsig först på 2 ä . Bytesbalansunderskottet förutses öka från 21,6miljarder kronor 1982 till 1983. Vadgäller sysselsättningsutvecklingen framhålls att produktionsökningen nästa årförmodligen kan ske utan att sysselsättningsvolymen ökar. Sysselsättningen inomden privata tjänstesektorn försvagas, varför den totala efterfrågan päarbetskraft väntas förbli svag . fortsätter emellertidutbudet att öka. som helhet bedöms arbetslösheten därmed ligga kvar på3,eller 150 000-170 000 personer. Imotion 99 av m. fl. (m) hemställs 1. att godkänner deallmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om de allmänna investeringsfonderna, 4. att som sin mening ger regeringen till.känna vad i motionenanförts om kommunalt skattestopp för , 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om indragning av medel från primärkommuner och landsting. Imotion 112 av m. fl. (c) hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer förden ekonomiska politiken som förordas i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om kollektiva löntagarfonders oförenlighet medvår nuvarande sociala och miljömässigt reglerade marknadsekonomi. Imotion 120 av m. fl. (fp) hemställs 1.att godkänner de allmänna riktiinjer för den ekonomiska politiken somförordas i motionen. I motion 125 av m. fl. (vpk) hemställsatt beslutar 1.att godkänna de allmänna riktiinjer för den ekonomiska politiken som förordas imotionen. FiU1982/83:20 5 11. att godkänna vad,som i motionenanförs om facklig vetorätt vid ianspräktagande av medel pä särskildainvesteringskonton. I den vid föregående väckta motionen 1981/82:183av m. fl. (vpk) hemställs 1. att uttalar sig för upprättande avsamhällsfonder under lönarbetarkontroll enligt i motionen anförda riktlinjer och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet härmed, 2. att uttalar sig för en lagstiftning sommöjliggör inrättande av lokala fackliga investeringsfonder efter lokalt fackligt beslut och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet härmed. I motion 99 av m. (m) anförs att regeringen inte är beredd att angripa de grundläggandebalansbristerna i svensk ekonomi. Dessa brister sammanhänger främst med denalltför stora och snabbt växande offentliga sektorn och de alltför högaskatterna. Krisplanen i proposition 50 innebär en omläggning av den ekonomiskapolitiken i riktning mot ökade offentliga utgifter och höjda skatter.Regeringens förslag motverkar därigenom enligt motionärernas uppfattning nästanundantagslöst en nödvändig expansion i näringslivet. Detta gäller t. ex.näringslivets kapitalförsörjning där förslagen om trippelbeskattning avaktieutdelningar och en första neddragning av skattereduktionen iaktiefondsparandet markerar inledningen till en gradvis strypning av denenskilda aktiemarknaden som utdelningsskatten markerar inledningentill en kollektivt styrd riskkapitalförsörjning. En devalvering hade enligt motionärernas uppfattningkunnat undvikas med en annan ekonomisk politik. Detta hade förutsattoförändrade eller något sänkta arbetsgivaravgifter, fortsatta besparingar i deoffenthga utgifterna och uteblivna skattehöjningar. Motionärerna avvisar samtliga av regeringen föreslagna nyaskatter och avgiftshöjningar. I stort sett samtliga förslag tillutgiftsökningar avvisas. För de förslag som godtas anvisas finansiering. Motionärerna anser att de offentliga utgifterna måstefrysas på nuvarande nivå för att bevara vår politiska handlingsfrihet och föratt bördan på framtida generationer inte skall bli alltför stor. Om inte budgetunderskottet nedbringas kan vi inte kommafill rätta med obalansen gentemot omvärlden, hävdar motionärerna. De ställningstaganden som görs i motionen ger enligtmotionärerna ett budgetunderskott pä ca /83. Vidareframhålls att om hade godtagit de besparingar som moderatasamlingspartiet föreslog , hade budgetunderskottet stannat pä ca 75miljarder kronor. Vad gäller den kommunala sektorn anför motionärerna attriksdagen bör uttala att lagstiftning om kommunalt skattestopp 1984bör FiU1982/83:20 6 införas eller att motsvarande åtgärder skall vidtas.Arbetet med ett förslag om permanent indragning av medel frän kommunsektorn börfullföljas. Regeringens s. k. investeringsprogram är enligtmotionärernas uppfattning i stort sett ett traditionellt temporärt stöd tillsysselsättningen inom byggsektorn. I likhet med många andra anläggningsarbeteninnebär programmet typiskt lägeffektiva beredskapsarbeten. Motionärerna avvisar samtliga föreslagna projekt i det s.k. investeringsprogrammet. Regeringen bör i stället i budgetpropositionenåterkomma med sådana projekt som kan bidra till en positiv utveckling avsamhällsekonomin. Den höga ungdomsarbetslösheten är särskilt allvarlig,framhåller motionärerna. I motionen föreslås ett program för att minskaungdomsarbetslösheten. Programmet kostar mellan 100 och 200 milj. kr.Finansiering anvisas. Regeringen föreslår flera nya stödformer inom energi-,industri- och bostadssektorerna. Motionärerna avvisar samtliga förslag. Om momsen inte höjs bibehåller hushällen i motsvarande månsin köpkraft, anför mofionärerna. Därmed bortfaller motiven för förbättradepensionsförmåner, allmänna barnbidrag, förlängda barnbidrag, studiebidrag ochstudiemedel. Motionärerna avvisar därför dessa förslag. I motion 112 av . (c) anförs att socialdemokraterna nu återför politiken till den tidigarefruktlösa centraliseringsfilosofin. Företagens investeringar skall styras avoffentliga beslut. Den statliga industripolitiken inriktas nästan enbart på denstatliga företagssektorn. Genom devalvering och momshöjning minskar reallönernaoch därmed hushållens förmåga att själva styra sin konsumtion. Enligt motionärerna bör i stället politiken inriktas efterföljande riktlinjer: - Stor återhållsamhet med offentlig och privatkonsumtion. Statens budgetunderskott måste hållas på en kontrollerbar nivå. - Storasatsningar för ökad effektivitet och utveckling inom energiområdet. - Avslag på allaåtgärder som syftar till ökad detaljstyrning av enskilda, kommuner ochnäringsliv. I stället skall polifiken inriktas för decentrahsering och ökadflexibilitet. - Det statliganäringslivsengagemanget skall begränsas och ökad satsning ske på ett merflexibelt näringsliv. - Ökadearbetsmarknadspolitiska åtgärder, men dessa bör i ökad utsträckning inriktasmot fler jobb i glesbygd och arbeten som ger långsiktiga, regionalt viktigaeffekter. - Vårensskattebeslut skall ligga fast för att tillgodose arbetsvilja och flexibilitet iarbetslivet. FiU1982/83:20 7 - Vårriksdagens sparbeslut angåendekarensdagar m. m. skall ligga fast. Motionärerna framför stark kritik möt den i oktobervidtagna devalveringen. Enligt motiofiärerna visar statistik övervalutautflödet att den socialdemokratiska devalveringen enbartvar ett resultat av förväntningarna på en socialdemokrafisk polifik. Med en fortsättning av mittenregeringens politik hadenågon devalvering inte framtvingats. De olika åtgärder som föreslås vad gällersärskilda avgifter på aktieutdelningar eller obligatoriska avsättningar tillinvesteringskonton för att begränsa eller beskära företagens vinstutveckling ärknappast lösningen på den nuvarande alltför låga investeringstakten, hävdarmotionärerna. I motionen understryks vidare att kollektivalöntagarfonder inte är förenliga med vår nuvarande socialt och miljömässigtstyrda marknadsekonomi. Förslaget undergräver det förtroende som måste finnasmellan statsmakterna och näringslivet för att framtidsinvesteringar skall kommafill stånd. Regeringens inriktning av den ekonomiska politiken innebärenligt mofionärernas uppfattning en kraftig minskning av den inhemska efterfrågan.Mot den bakgrunden biträder man regeringens förslag om ytterligare resurserfill arbetsmarknadspolitiska insatser. Motionärerna kan också biträda vissa delar avinvesteringsprogrammet. Detta gäller främst de förslag som berör mineral-,energi- och kommunikationsområdet. Motion 120 av m.fl.(fp) inleds med en allmän översikt av det ekonomiska läget och folkpartietsekonomiska strategi. Det poängteras att de problem svensk ekonomi brottas medkan bara till viss del förklaras av den svaga internationella konjunkturen. Många svårigheter är av mer långsiktig eller strukturellnatur. De elimineras inte vid en konjunkturuppgång. Den ekonomiska pohtikfolkpartiet medverkat till har syftat till att öka förutsättningarnaför att bättre skall kunna utnyttja en kommande internationellkonjunkturuppgång än vad som var fallet t. ex. 1979-1980. Som ett led i hanteringen av svensk ekonomi har,framhåller mofionärerna, viktiga strukturella problem angripits. Exempel pådetta är lindringen av dubbelbeskattningen på akfier, ny anställningsskyddslag,avvecklingen av prisregleringen och den skattereform som med bredmajoritet beslutade om . Den ekonomiska politiken måste enligtmotionärerna utformas med utgångspunkt från att skattetrycket inte kan skärpas.Den socialdemokratiska regeringens strategi tycks emellertid vara att förstlåta budgetunderskottet sfiga kraffigt i förhoppningen att de ökade offentligautgifterna skall generera en ekonomisk tillväxt som minskar FiU1982/83:20 8 En strategi som är, sägs det i motionen,dömd att misslyckas. Regeringen har motsatt sig den strama pohtik motkommunerna som förts under senare är. Enligt den bedömning som redovisas imotionen måste den kommunala volymtillväxten begränsas till högst per är.Vad beträffar de statliga utgifterna i övrigt understryks attbesparingspolitiken bör följa samma rikthnjer som gällt och somgodkänts av den fidigare riksdagsmajoriteten. motsätter sig en kollektivisering av ägandetoch framhåller i motionen att fler enskilda människor bör lockas att placerasitt sparande i aktier. Förslaget i propositionen att införa ett provisorisktsystem med särskilda avgifter pä aktieutdelningar ses i motionen som ett förstasteg mot löntagarfonder. I motionen framförs stark kritik av regeringensdevalvering av den svenska kronan. Men, framhåller motionärerna, devalveringenär nu ett faktum och den ställer vissa bestämda krav på den kompletterandeekonomiska politiken. Härvidlag är det helt avgörande att inflationen efterdevalveringen faktiskt blir den engångsinflation som regeringen eftersträvar.De faktiska åtgärder som regeringen föreslår i propositionerna 50 och 55 är,sägs det i motionen, emellertid inte av den art att de rimligen leder till enförväntad lägre framtida inflationstakt. Den ökning av de offentliga utgifternasom förslagen innebär bryter i stället den påbörjade utvecklingen mot kontrollav utgiftsexpansionen. I motionen framhålls att de långsiktiga negativaåterverkningarna på den svenska ekonomin av ytterligare höjning avskattetrycket är betydande. Också i det kortare stabiliseringspolitiskaperspektivet är konsekvenserna av höjda skatter negativa. Eftersom de föreslagna skattehöjningarna inte finansieraralla förslag om nya offentliga utgifter blir, framhålls det i motionen,resultatet en kraftig ökning av statens budgetunderskott. Mittenregeringensprognos på storleken av detta underskott var i vårenskompletteringsproposition ca , vilket sannolikt skulleblivit något större på grund av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Enligtmotionärerna pekar aktuella uppgifter på ett budgetunderskott för nästabudgetår , vilket är helt oacceptabelt för ettbudgetår som åtminstone delvis torde infalla under en konjunkturuppgång. De förslag i propositionen som avser att förstärkabudgetens inkomstsida förkastas i motionen. Man vidhåller emellertidbesparingsbesluten frän vårriksdagen. Däremot ansluter sig motionärerna tillregeringens förslag att öka insatserna med nära inomarbetsmarknadspolitikens område. Vidare biträds i motionen vissa delar av deti propositionen framlagda investeringsprogrammet. I motion 125 av m. (vpk) anförs att den nuvarande ekonomiska krisen inte blott är av konjunkturenart. FiU1982/83:20 9 allvarliga och växande tendenser och utvecklingsdrag hosden moderna kapitalismen. Vi är enligt motionärerna inne i en period avlångvarig stagnation. Situationen påfordrar kärva besked. Men kärvheten måsteha sin udd riktad åt andra hållet. Det är de transnationella storbolagens,spekulanternas, de nationella storkapitalisternas och profitjägarnas system avrovdrift, planlöshet och hänsynslöshet som är krisens grund och icke dearbetandes konsumtion. Politiken måste utformas sä att den bidrar till enmaktförskjutning från storfinansen och andra kapitalistiska kretsar till dearbetande för att öka graden av överskådlighet och planmässighet och för attbereda vägen för ett jämlikt och socialt rättfärdigt samhälle. Den nyaregeringen förordar för sin del en politik som den betecknar som det"produktionsexpansiva alternafivet". Denna politik avviker frän denborgerliga men utgör inget konsekvent alternativ till denna. Regeringensperspektiv är uttalat inomkapitalistiskt. Motionärerna bedömer devalveringen som en helt övervägandekontrak-fiv åtgärd. Dess efterfrågedämpande effekt inom landet synes enligtderas uppfattning bli väsentligen större än dess exportökande effekt. Därtillkommer att den har direkt negativa effekter på statsskuld och på kommunernasoch landstingens ekonomiska ställning. Motionärerna understryker att statsskuldens storlek nubörjar att bli sådan att det statliga budgetunderskottet icke kan ökas meragenom ökade utgifter för konsumtion. Det finns också pengar att ta in, vilkasindragning fill statskassan inte skulle ha effekten av att vara svångrem förfolkflertalet, hävdar motionärerna. Som inkomstförstärkande åtgärd nämner motionärerna enskärpning av förmögenhetsbeskattningen, utöver vad regeringen föreslår, somskulle ge ytterligare 300 milj. kr. Motionärerna föreslär också en annanstatsskatteskala som stärker inkomstsidan med . Motionärerna framhåller vidare att man med anledning avproposition 55 har argumenterat för ett slopande av representationsavdraget ochinförande av en särskild skatt på utlandsinvesteringar. Dessa förslag antas geen inkomstförstärkning för statskassan på sammantaget något över 1 miljardkronor. I motion 1981/82:183 av . (vpk) framhålls att iöntagar-fondsförslagen från socialdemokratinstegvis har urartat till fonder för riskvilligt kapital att sättas in ispekulation på aktiebörsen för kortsiktig avkastning. I stället för brytande avstorfinansens makt betonas nu endast kapitalförsörjningen, fonderna skall inteens ingripa i marknadsekonomin. De skall inte styra utvecklingen i någon nyriktning. Motionärerna kräver att samhällsfonder inrättas, som skallge kapital till ett nödvändigt samhälleligt industrialiseringsprogram.Produktionsbeskattning, skatt på bolagens vinster, skärpt skatt på arv ochstora förmögenheter FiU1982/83:20 10 är de huvudsakliga finansieringskällorna. Ennationell fond och regionala fonder i varje län inrättas. Samhällsfonderna skall användas för att rädda jobben ihotade branscher och regioner, för offensiva industrisatsningar och för stödtill kooperativa och löntagarägda företag. Vidare måste enligt motionärerna fackföreningarna fåkontroll över investeringarna. De lokala fackföreningarna måste med detcentrala fackets stöd utarbeta egna investeringsplaner över vad som skallproduceras och hur produktionen skall ske. Som komplement till samhällsfonderna föreslås därför attlokala fackliga investeringsfonder inrättas efter lokalt fackligt beslut. Kapital till fonderna tas ur vinster ochproduktionsbeskattning. Dessa medel ägs av den regionala samhällsfonden, mendisponeras efter det lokala fackets beslut för investeringar i berört företageller överförs under den regionala samhällsfondens förvaltning. Prognoserna för den internationellaekonotniska utvecklingen revideras nu återigen nedåt. Recessionen ivärldsekonomin fortsätter. Prisstegringarna är visserligen på väg ned i mångaländer, men produktionen minskar eller stagnerar med följd att arbetslöshetenfortsätter att öka. Det traditionella konjunkturmönstret med en nedgång,utplåning, återhämtning och en konjunkturtopp inom loppet av tycks integälla längre. En vikfig förklaring till de tidigare felslagnaprognoserna är att man felbedömt industriländernas exportmöjligheter.Världshandeln minskade på grund av en markeradnedgång i OPEC:s och de ickeoljeproducerande import. Även importentill minskade kraftigt. En bidragande orsak till den svagavärldshandeln är den åtstramningspolitik som bedrivs i flera industriländer.Risken för en fortsatt svag utveckling av handeln är stor, bl.