bet · G601UU20 · 1982-12-31 00:00:00 — 3. att avslår motion 1982/83:903, yrkande 9,och motion res. 67 (m) 1982/83:2025, yrkande 2, angående utveckling av u-krediterna m. m., 4. att riksdagenavslår motion 1982/83:903, yrkande 4, angående samarbetsavtal, 5. att riksdagentill Övriga u-landspolitiska insatser m. m. för budgetåret res. 66 (fp)1983/84 anvisar ett reservationsanslag av , 6. att riksdagenbemyndigar fullmäktige i att ikläda staten garanti för lånsom kan komma att ta upp inom en ram motsvarande högst detvid varje tillfälle inbetalda beloppet i . UU1982/83:20 86 Närvarande vid ärendets slutbehandling: (),(), (), (), (c), StureEricson (s), (), (), Axel (),(), (), (), (), () och (vpk). , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 10 som börjar med "I den" och slutar med "yrkandeavstyrks" bort ha följande lydelse: En internationell solidaritet som bygger på lånade pengar,vilka måste betalas igen av kommande generationer, är inte trovärdig. Särskiltinte om den svenska ekonomins nedgång fortsätter. Detta skulle kunna medförakrav på ökad protektionism, vilket skulle försvåra för att fåtillträde till våra marknader. En långsiktig och stabil svensk biståndsinsatsförutsätter en sund svensk samhällsekonomi. En sanering av vår ekonomi liggerdärmed även i u-länderas intresse. Biståndsanslagen har ökat så snabbt att SIDAoch mottagarländerna inte har hunnit med att omsätta de ökade anslagen i välplanerade biståndsprojekt. Detta har i sin tur lett till dels ett snabbtväxande s. "k. importstöd till programländerna, dels de stora och växandereservationerna på biståndsanslagen. En tillfälligt avstannande ökning av biståndsanslagen kanmycket väl kompenseras av att biståndet görs effektivare. Det är bättre medrealistiska biståndsanslag som utnyttjas väl! Enprocentsmålet bör vara kvar somett riktmärke att återigen uppnå då vi återfått balans i vår ekonomi. Regeringen föreslår i årets budgetproposition en såbegränsad ökning av biståndsanslaget att enprocentsmålet inte längre uppnås.Det är beklagligt att regeringen söker dölja detta faktum i stället för attöppet redovisa att regeringens budgetförslag innebär ett anslag av avBNI. Medhänvisning härtill får utskottet avstyrka motion 1235. yrkande 13 i UU1982/83:20 87 motion 1774 och yrkandena 1 och 2 i motion 2167. Yrkande12 i motion 1774 får anses besvarad med vad utskottet anfört. dels att utskottets hemställan ipunkt 1, moment 3, bort ha följande lydelse: 3. att med avslag påmotion 1982/83:1235, motion 1982/83:1774, yrkande 13. motion 1982/83:1786,yrkandena 1 och 2, och motion 1982/83:2167, yrkandena 1 och 2, samt medanledning av propositionens förslag som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört angående biståndsanslagens storlek m.m. och (båda c) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 10 som börjar med "befinner" och slutar med"yrkande avstyrks" bort ha följande lydelse: Utskottet har förståelse för att även biståndsanslagenmåste underkastas en hård prövning i det statsfinansiella läge som råder. I detföreliggande budgetförslaget har denna prövning resulterat i attenprocentsmålet, såsom det traditionellt definierats av de svenskastatsmakterna, inte uppnås. Enligt utskottets mening borde detta förhållande klart haframgått av propositionen. Så är emellertid knappast fallet. I det begrepp somi propositionen kallas biståndsram ingår även reservationer från innevarandeårs biståndsanslag. Detta belopp kan rimligen inte utnyttjas två gånger för attge intryck av att enprocentsmålet uppnås. Utskottet har också andra invändningar mot regeringenstillvägagångssätt när det gäller utnyttjande av reservationer. Det kan intevara rimligt att i huvudsak använda katastrofposten som besparingspost föröverföring till ett kommande budgetår som stora reservationer tillåtsackumuleras exempelvis inom landposterna, utan att det påverkar den nyamedelstilldelningen. Mot bakgrund av att enprocentsmålet till följd avregeringens förslag inte uppnås under /84 finner utskottetangeläget att betona att håller fast vid detta mål. Avgörande för biståndets framtida omfattning är emellertiddess innehåll och inriktning. Utskottet framlägger förslag i denna fråga senarei detta betänkande. Med hänsyn härtill vill utskottet inte motsätta sig det nuföreliggande förslaget till biståndsram. Därmed tillstyrker utskottet yrkande 12 i motion 1774 omatt av BNI måste stå kvar som mål för det svenska biståndet. Till följd avutskottets ställningstagande avstyrks motion 1235 och yrkandena 1 och 2 imotion 2167. Yrkande 13 i motion 1774 får genom samma ställningstaganden ansesbesvarat. UU1982/83:20 88 dels att utskottets hemställan ipunkt 1, momenten 3 och 4, bort ha följande lydelse: 3. att riksdagenmed anledning av motion 1982/83:1774, yrkande 13, och propositionens förslagsamt med avslag på mofion 1982/83:1235, motion 1982/83:1786, yrkandena 1 och 2,och motion 1982/83:2167, yrkandena 1 och 2, som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om enprocentsmålet m. m., 4. att riksdagenmed bifall till motion 1982/83:1774, yrkande 12, uttalar att mot bakgrund avatt enprocentsmålet inte uppnås för /84 av BNI måste ståkvar som mål för det svenska biståndet. dels att den del av utskottetsyttrande på s. 10 som börjar med "befinner" och slutar med"yrkande avstyrks" bort ha följande lydelse: Den bärande idén i utskottets inställning till internationelltbiståndsarbete är att vi alla har ett solidariskt ansvar för utvecklingen i defattiga länderna. Utskottet är övertygat om att det finns ett fortsatt starktstöd för svenska biståndsinsatser hos den svenska opinionen. Dess bättre tycksdetta stöd inte nämnvärt ha påverkats av ekonomiska svårigheter. Dessaär också mycket blygsamma vid en jämförelse med problem. Därmed framstår det som både anmärkningsvärt ochbeklagligt att förslaget i proposifionen innebär att det svenska biståndetsänks så att enprocentsmålet inte längre skulle uppnås. Utskottet anser attSverige som ett av världens rikaste länder måste hålla fast vid nuvarandebiståndsvolym som uppgår till av bruttonationalinkomsten. Biståndet börsåledes uppgå till 6 835 milj. kr. Utskottet tillstyrker därmed den i motion2167, yrkande 1, föreslagna biståndsramen, liksom yrkande 2 i samma motion. Utskottet vill därför höja anslagen för framför alltenskilda organisationer, u-krediter och humanitärt bistånd. Därutöver villutskottet återinföra det särskilda anslaget för Miljö- och markvård samtenergi, där svensk industriell kompetens kan ge särskilt godautvecklingsresultat. Utskottet återkommer härtill i det följande. Med hänvisning till det anförda får utskottet avstyrkamotionerna 1235 och 1774, yrkandena 12 och 13. dels att utskottets hemställanpunkt 1, moment 3 och 4, bort ha följande lydelse: 3. att med avslag påmotion 1982/83:1235 och motion 1982/83:1774, yrkande 13, och med ändring avpropositionens förslag bifaller motion 1982/83:2167, yrkandena 1 och 2, ochtill UU1982/83:20 89 biståndsram för /84 godkänner ett belopp av6 835 milj. kr., 4. att avslår motion 1982/83:1774, yrkande 12,angående enprocentsmålet. (vpk) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 9 börjar med "När BNI" och slutar med"berörda avseenden" bort ha följande lydelse: I syfte att göra det svenska enprocentsmålet trovärdigtför omvärlden bör en återgång ske till BNP som bas för biståndsanslagensberäkning. var skillnaden mellan av BNP och av BNI 120 milj.kr. till det ursprungliga enprocentsmålets nackdel. Utgår man från beräknad BNPoch BNI - efter 11,5 procents inflation - så skulle biståndsramenberövas 140 milj. kr. med BNI som bas. För att uppnå målet av BNP enligt tidigare fastlagdaprinciper måste biståndsramen /84 fastställas fill 6 880 milj. kr.Under ett par år har vissa budgetposter utan självklar anknytning till detsvenska utvecklingssamarbetet avräknats mot biståndsramen. Dessaavräkningsposter uppgår i budgetpropositionen till 145 milj. kr. Utskottetfinner att detta beräknings-knep också äventyrar trovärdigheten i Sverigesutfästelser om enprocentsmålet. Systemet med u-krediter är olämpligt frånbiståndspolitiska utgångspunkter. Det kan innebära en inte godtagbarurvattning av principerna för länderval och biståndskoncentration. Utskottet ärinte främmande för en subventionering av exportkrediter motiverade av handels-och näringspolitiska skäl. Sådana exportfrämjande insatser skall dock intefinansieras ur biståndsanslagen. dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 10 börjar "befinner" och slutar med"outnyttjande reservationer" bort ha följande lydelse: Utskottet finner det orimligt att en del av åretsanslagsökning finansieras genom att redan till innevarande budgetår anslagnareservationer utnyttjas . Utskottet konstaterar att den svenskabiståndsnivån genom de senaste budgetårens urholkning är nere vid avBNP. Om den angivna biståndsramen ses i enlighet med tidigare fastlagdabislåndspolitiska principer saknas i regeringens budgetförslag för budgetåret1983/84 1 270 milj. kr. En uppräkning med motsvarande belopp skulleföljaktligen krävas om skulle uppnå enprocentsmålet /84. Utskottet finner det icke realistiskt att föreslå riksdagenhela denna uppräkning under det aktuella budgetåret. Med tankepå den avgörande betydelse det har för såväl nationell som UU1982/83:20 90 internationell politisk trovärdighet att Sverigeåterupprättar enprocentsmålet och den tillgång detta även utgör förbiståndsviljans folkliga förankring, anser utskottet att bör uttala,att enprocentsmålet skall återhämtas . Utskottet ansluter sig med det här anförda tillsynpunkterna i yrkandena 1 och 2 i motion 1786, vilka således tillstyrks. dels att utskottets hemställanunder punkt 1, moment 3, bort ha följande lydelse: 3. att med bifall tillmotion 1982/83:1786, yrkandena 1 och 2, och med anledning av motion1982/83:1235, motion 1982/83:2167, yrkandena 1 och 2, samt med avslag på motion1982/83:1772, yrkande 13, godkänner vad utskottet anfört om anslagsberäkningoch enprocentsmål m. m. Allmänna riktlinjer för utvecklingssamarbetet , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 19 börjar med "Formuleringen av" och på s. 20slutar med "avstyrks därför" bort ha följande lydelse: Utskottet vill emellertidifrågasätta om den nuvarande biståndspolitiken alltid har den utformning sombehövs för ett flexibelt och effektivt utvecklingssamarbete. Denna fräga börställas inte minst mot bakgrund av intresset att kunna samarbeta med en bredarekrets länder i projekt där svensk kunskap är särskilt värdefull. Ett hinder i detta avseende är den kraftiga satsningen pålandramarna. En allt överskuggande del av det svenska biståndet går tilllandramarna, och länderna har alltmer börjat förvänta sig att de ocksåkontinuerligt skall öka. Det finns en uppenbar risk att programländerna bliralltmer beroende av svenskt bistånd och att de börjar se biståndet som enreguljär del av sin budget. Utskottet anser det mindre lyckligt. När ett land för genomförandet av ett visst projekt, ellerför tillfällig hjälp i en svår situation, fått en hög landram , måstedenna landram kunna sänkas igen, utan att det uppfattas negativt av landet ifråga. Detta bör ske då projektet blir klart eller då de tillfälliga problemenminskat. De svenska biståndsmyndigheterna blir därmed även friareatt bedöma nya projekt som aktualiseras och de förändringar som har inträtt imottagarlandet , vad avser t. ex. mänskliga rättigheter ochdemokratisk utveckling, eller kvarstående reservationer sedan föregå- UU1982/83:20 91 Härigenom skulle även möjligheterna att på siktinrymma nya samarbetsländer öka. Det är mot denna bakgrund utskottet vill se den utredning avdet bilaterala biståndets organisation som förutskickas i propositionen.Översynen bör göras av oberoende expertis och även inbegripa arbetsfördelningenmellan hemmamyndighet och biståndskontor. Med hänvisning lill det anförda föreslår utskottet att yrkandena5-9 och 11 i motion 1774 avstyrks och att yrkandena 1-3 och 10 i samma motionanses besvarade med vad utskottet anfört. dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 20 börjar med "Det finns" och slutar med"motion 903" bort ha följande lydelse: Ekonomisk tillväxt och demokratisk utveckling Erfarenheten har emellertid visatatt ekonomisk utveckling och demokrati varit de avgörande faktorernaför att skapa ett drägligt samhälle. Ett samhälle som ger inflytande åtindividen är en förutsättning för att de uppsatta utvecklingsmålen skall kunnauppfyllas. Det går inte att moraliskt eller politiskt försvara avsaknaden avdemokrati i något land. kan inte vara något undantag. I ländervalet måste därför, vid sidan avfattigdomskriteriet, även demokratimålel lyftas fram. Sådana som slårvakt om de mänskliga rättigheterna och strävar efter en demokratisk utvecklingbåde för män och kvinnor bör prioriteras. Utskottet tillstyrker med det anfördayrkande 1 i motion 903. dels att utskottets hemställan ipunkt 2, moment 1, bort ha följande lydelse: 1. att , med avslag påmotion 1982/83:1774, yrkandena 5-9 och 11, med anledning av motion1982/83:1774, yrkande 10, och med bifall till motion 1982/83:903, yrkande 1,som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört angåenderiktlinjer för biståndet. Allmänna riktlinjer för utvecklingssamarbetet och (båda c) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 18 börjar med "För två" och på s. 20 slutar med"avstyrks därför" bort ha följande lydelse: har numera en flerårig erfarenhet avbiståndssamarbete med . har vi förvärvat omfattandeoch ibland dyrköpta kunskaper om utvecklingsproblemen i u-världen. När detegentliga utvecklingssamarbetet mellan i-länder och UU1982/83:20 92 inleddes första år var det enförhärskande uppfattning att s. k. underutveckling huvudsakligen berodde påbrist på kapital och tekniskt kunnande hos u-landsbefolkningen. Genom intensivasatsningar på industrialisering och utbildning skulle man relativt snabbtkunna få i gång en utvecklingsprocess som i sin tur skulle leda till attklyftan mellan och i-länder krympte. Utvecklingens mål framställdesvara samhällen av den typ som byggts upp i i-världen. och andra i-länder inrättade egnabiståndsadministrationer för samarbete med regeringarna i de nyblivna staternai och . Biståndet blev naturligt nog från början inriktat påenskilda länder och på de behov som framstod som angelägna i ett bilateraltsamarbete regeringar emellan. Efter hand började allt fler givarländer,däribland , praktisera den s. k. landprogrammeringen som metod förtilldelning av biståndsresurser. De följande årens strävanden visade att hindren för ensnabb utveckling var större än man först väntat; mer grundläggande och mersammansatta till sin natur. Stora kapitalöverföringar och industrisatsningargav inte åsyftat resultat. Det blev också uppenbart att en forcerad industrialiseringav kunde leda till att problemen förvärrades och klyftorna inomländerna fördjupades. Inte minst kunde ett alltför ambitiöst och fel inriktatbistånd leda till omfattande och varaktiga skador på den naturliga miljön som iu-länderna ofta är ömtåligare än i i-länderna. Också den gängse definitionen av utveckling börjadeifrågasättas. Det blev inte längre självklart att utvecklingens mål borde varaden industrialiserade världens samhällen. Allt fler började inse atttraditioner och kulturdrag inte i första hand borde uppfattas som hinder förutvecklingen. Det svenska biståndet har självfallet tagit lärdom avdessa erfarenheter. Landsbygdsutveckling och ekologiskt inriktade insatser harblivit allt viktigare. Vi hyser numera en allt större förståelse för lokalakulturella och miljömässiga förutsättningar. Vi är medvetna om svårigheter,begränsningar och icke önskade bieffekter på ett annat sätt . Viinser att den djupgående förändring av ett samhälle som utvecklingssamarbetetofta syftar till måste vara en strävan på mycket lång sikt och atttraditionellt bistånd bara är en, kanske en mindre betydelsefull, faktor isammanhanget. Vi har också alltmer börjat förstå att många av de grundläggandehoten mot utveckling och överlevnad inte är specifika för utan igrunden gäller hela vår jord. Världens stora problem är internationella till sinkaraktär. De kan inte lösas av någon enskild regering ens för det egna landetsvidkommande. Befolkningsexplosionen, rustningarna, miljöproblemen,resursutarmningen är gemensamma ödesfrågor för hela mänskligheten och måstelösas genom samlade program. Världens länder är ekonomiskt och tekniskthöggradigt integrerade i varandra, kanske mer på ont än på gott, men det är UU1982/83:20 93 ett faktum som måste påverka våra handlingar. Dessa insikter finns och har i viss utsträckning påverkatvårt bistånd men enligt utskottets mening inte tillräckligt. I väsentligaavseenden är vårt utvecklingssamarbete en fortsättning längs de linjer somdrogs upp . Biståndsformer och biståndsmetoder är i stora delaroförändrade och själva formen avgör ofta biståndets innehåll. Som framhålls i motion 1774 finns det en tendens att sedel bilaterala biståndet endast i relation till vederbörande mottagarlands egnaprioriteringar. Eftersom världens resurser är begränsade och krympande måsteockså biståndet till varje enskilt land ses mot bakgrund av världens totalabehov. Även bilaterala hjälp måste vara en insats mot världsnöden ochmot förstöringen av jorden som hem för mänskligt liv, heter det i motionen. Utskottet delar dessa bedömningar. Det är nu mer än tio årsedan beslut fattades om att tillsätta den senaste biståndspolitiskautredningen. Den fick sina direktiv i en situation som i huvudsak präglats av1960-talets utvecklingstankar. Mot den bakgrund som tecknats i det föregående finns detenligt utskottets åsikt nu anledning att ånyo se över det svenskautvecklingssamarbetets inriktning och innehåll i syfte att formulera enbiståndspolitik som bättre än den nuvarande svarar mot världens mest angelägnaoch mest grundläggande behov. En självklar utgångspunkt bör vara att bistånd ihög grad bör koncentreras på att möta den pågående utarmningen av jordens miljöoch produktiva resurser. En annan lika självklar utgångspunkt bör vara attbiståndet skall var inriktat på att möta de grundläggande behoven hos defattigaste folken i fattiga länder. En tredje utgångspunkt är att biståndetskall motverka de förhållanden som leder till eller håller människan kvar ifattigdom och nöd. Utskottet ansluter sig i dessa avseenden till de tre förstayrkandena i motion 1774. Det kan hävdas att det svenska biståndet ihuvudsak har den inriktning som anges i motionen. Utskottet vill inte bestridadetta men anser att biståndet på ett mer målmedvetet sätt än vad hittillsfunnits utrymme för också i den praktiska verkligheten bör ges en utformningsom svarar mot dessa föresatser. Den mer akfiva dialog som SIDA, inom ramen förlandprogrammeringen, numera tillämpar ger vissa möjligheter härvidlag menenligt utskottets mening inte tillräckliga. Det kan inte uteslutas att den centrering på det enskildalandet som landprogrammeringsmetoden medför minskar möjligheterna att vinnagehör för de allmänna förutsättningar och värderingar som bör gälla för svensktbistånd. Utskottet vill i sammanhanget erinra om de överväganden omförhållandet mellan mänskliga rättigheter och bistånd som utskottet i tidigarebetänkanden ofta haft anledning att göra och som ånyo aktualiseras bl. a. imotion 1782. Kränkning av mänskliga rättigheter- och särskilt naturligtvis UU1982/83:20 94 krigföring- är exempel på omständigheter som motverkarsjälva syftet med bistånd. Det är bl. a. av dessa skäl nödvändigt att regeringen efterutredning formulerar förslag till ett konkret program för hur svenskt biståndbör organiseras och utformas för att kunna möta dessa krav. Utskottet utgårfrån att det torde visa sig erforderligt att inom ramen för detta programarbeteockså göra en översyn bl. a. av SIDA:s verksamhet och organisation, varvid ävennuvarande former och metoder för bilateralt utvecklingssamarbete bör kunnaomprövas. Det ter sig uppenbart att översynen också måste omfatta ennoggrann prövning av valet av kanaler för vårt bistånd. Som påpekats i detföregående är många av världens och inte minst u-världens mest grundläggandeproblem regionala till sin karaktär och av den arten att de bäst angrips genomsamordnade aktioner av internationella organ. De senaste årens utveckling harockså visat att ibland endast internationella organisationer får tillträde tilloch kan bistå med effektiv hjälp i katastrofsituationer med politiskt upphov. Mot bakgrund av de internationella organisationernasavgörande betydelse för alla länders gemensamma framtid, bör utredningen göraen förutsättningslös prövning av fördelningen av svenskt bistånd mellanmultilateralt, bilateralt och andra former av samarbete. Utskottet ansluter sigi detta avseende till yrkande 11 i motion 1774. Ett engagerat svenskt bistånd och en levande solidaritetmed måste bygga på att svenska resurser och svenskt kunnande tas ianspråk, inte minst i form av personliga insatser. Därför är det, som framhållsi motion 1774, yrkande 7, angeläget att regeringen i sitt utredningsarbeteöverväger inom vilka behovsområden ett svenskt bistånd kan få mest gynnsameffekt och därvid också bedömer hur man inom dessa områden bäst skall kunnautveckla svensk forskning, svenskt näringsliv och andra svenska samhällsinstitutioner.Likartade synpunkter återfinns i motion 903. Med hänvisning till det här anförda tillstyrker utskottetyrkandena 1-3 i motion 1774 angående biståndets allmänna inriktning samtyrkandena 6 och 7 i samma motion angående en utredning om ett program försvenskt bistånd. Utskottet ansluter sig även till den i motionen framfördaåsikten att ett femte biståndspolitiskt mål till värn för jordens miljö ochproduktiva resurser bör läggas till de nuvarande fyra målen. Ett sådant målskulle ge en anvisning om att ekologiska aspekter bör tillmätas stor vikt ivarje biståndssatsning. Den närmare utformningen av detta nya mål bör kunnaövervägas av den ovan nämnda översynen. Av propositionen framgår att regeringen genom olikaåtgärder och förslag avser öka betoningen av det bilateralautvecklingssamarbetet med programländerna och i detta syfte bl. a. ge SIDAvissa nya uppgifter. Dessa avsikter påtalas i yrkandena 8 och 9 i motion 1774.Regeringen anmäler också i UU1982/83:20 95 propositionen att den avser tillsätta en utredning omSIDA:s organisation. Enligt utskottets mening är detta emellertid frågor somskall behandlas vid den föreslagna översynen. I väntan på denna, som kan kommatill andra slutsatser än propositionens i dessa avseenden, tillstyrks förslageni yrkandena 8, 9 och 10 om att nu avstå från särskilda åtgärder. dels att utskottets hemställan ipunkt 2, momenten 1-4, bort ha följande lydelse: 1. att riksdagenmed bifall till motion 1982/83:1774, yrkandena 5-11, med anledning avpropositionens förslag, och med avslag på motion 1982/83:903, yrkande 1, somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om en översyn av detsvenska utvecklingssamarbetet, 2. att riksdagenmed bifall lill motion 1982/83:1774, yrkande 1, som sin mening ger regeringentill känna att biståndet i högre grad koncentreras på att möta den pågåendeutarmningen av jordens miljö och produktiva resurser, 3. att riksdagenmed bifall till motion 1982/83:1774, yrkande 2, som sin mening ger regeringentill känna att biståndet i första hand skall inriktas på att möta grundläggandebehov hos de fattigaste folken i fattiga länder, 4. att riksdagenmed bifall till motion 1982/83:1774, yrkande 3, som sin mening ger regeringentill känna atl biståndet långsiktigt skall motverka förhållanden som leder tilleller håller människor kvar i nöd och fattigdom. Bistånd och mänskliga rättigheter , ,och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 20 börjar med "Utskottet, som" och på s. 21 slutarmed "anses besvarat" bort ha följande lydelse: En demokratisk samhällsutvecklingmåste ses som en dynamisk process. Demokrati uppstår inte över .