bet · G601SoU38 · 1982-12-31 00:00:00 — om arbetstid och semester I motion 1982/83:203 av KarinNordlander m. fl. (vpk) föreslås att hos regeringen hemställer attinitiativ tas till en försöksverksamhet med sex timmars arbetsdag/med lönekompensation inom långtidsvården och att staten svarar förlönekompensationen. I mofion 1982/83:325 av Lars-OveHagberg m. fl. (vpk) föreslås att beslutar anta följande förslag tilländring i arbetstidslagen 1. att 1 § ges följande, såsom Motionärernas förslagbetecknade lydelse: Nuvarande lydelse Motionärernas förslag 1§ Denna lag gäller, med de Denna lag gäller, med de inskränkningarsom anges i 2 §, var- inskränkningar som anges i 2 §, var je verksamhet där arbetstagare utför je verksamhet där arbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räk- arbete för en arbetsgivares räkning, ning. Med arbetstid avses all den tidarbets- tagare ärskyldig ställa sig till arbetsgivarens förfogande. Arbetstiden är en del avarbetsmiljön och grundläggande för denna lag är vad som stipuleras iarbetsmiljölagens 2 kap. 1 och 2 §§ samt 3 kap. 2 § första stycket och 3 §. Omarbetstiden för minderåriga » Om arbetsfiden för minderåriga finns ytterligare bestämmelser i finns ytterligare bestämmelser i 5kap. arbetsmiljölagen (1977:1160). 2. att 2 § punkterna 1 och 2 utgår, 3. att 3 §, ommöjlighet till undantag och avvikelser från lagen, utgår, 4. att 6 § omjourtid utgår, 5. att 8 § omallmän övertid utgår, 6. att 9 § omnödfallsövertid ges följande såsom Motionärernas förslag betecknade lydelse: Har en------------ kräver(nödfallsövertid). Om det förarbetsstället finns en Om det för arbetsstället finns en lokalarbetstagarorganisation inom lokal,arbetstagarorganisation inom varsavtalsområde arbetet faller, får vars avtalsområde arbetet faller, fårnödfallsövertid tas ut endast under nödfallsövertid tas ut endast underförutsättning att arbetsgivaren sna- förutsättning att arbetsgivaren sna- J 1982/83. SoU1982/83:38 2 Nuvarande lydelse Motionärernas förslag rast underrättar organisationen om rast underrättarorganisationen om övertidsarbetet. övertidsarbetet ocA arbetet fårendast 'fortsättas med organisationens god kännande. Nödfallsövertid får inte tas ut Nödfallsövertid får inte tas ut underlängre tid än från än från arbetets början utan att tillstånd till arbetets början utan ätt tillstånd till arbetet har sökts hos arbetsskydds- arbetet har sökts hos arbetarskydds styrelsen, styrelsen. Nödfallsövertid fär tas ut med högst under ettkalenderår. Denna lag träder i kraft . I mofion 1982/83:352 av m. fl. (vpk) föreslås 1. att hemställer hosregeringen om en tidsplan för generell nedtrappning av arbetstiden till sextimmar per dag med bibehållen lönestandard, så att sextimmarsdagen genomförsunder , 2. att uttalar att arbetensom är så fysiskt tunga eller skadliga för hälsan på annat sätt att de inte kanutföras på heltid skall kompenseras med heltidslön. I motion 1982/83:1115 av OlaUllsten m. fl. (fp) hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 2), att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att delegationen för arbetstidsfrågor(DELFA) i sitt arbete bör pröva olika vägar att anpassa arbetstiden till denenskildes behov och förutsättningar. Motiveringtill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:1114. Yrkande 1 i motionen har behandlats i utskottets betänkandeSoU 1982/83:26. I mofion 1982/83:1837 av BlendaLittmarck (m) hemställs att beslutar anta följande förslag tilländring av semesterlagen (SFS 1977:480) 17 § p. 1: "ledighet på grund avsjukdom i den mån frånvaron under intjänandeåret icke överstiger 180dagar". Den nu gällande arbetstidslagen(1982:673) trädde i kraft och ersatte bl. a. den allmännaarbetstidslagen (1970:103) samt vissa bestämmelser i 4 kap. arbetsmiljölagen(1977:1160) avseende arbetstidens förläggning. Den nya arbetstidslagen innebari stort sett oförändrade bestämmelser om ordinarie arbetstid, jourtid,nattvila, veckovila, raster och pauser. Övertidsregleringeri ändrades däremot iväsentliga delar. Den nya lagstiftningen innebar i den delen att ledighet frånarbetstagares ordinarie arbetstid eller jourtid vid beräkning av övertid skullelikställas med fullgjord SoU1982/83:38 3 ordinarie arbetstid resp. jourtid. Vidare infördes nyabestämmelser om begränsning av s. k. mertid, dvs, den arbetstid som viddeltidsanställning överstiger normal arbetstid och jourtid. Gränsen för allmänövertid höjdes med anledning av de förändrade beräkningsgrunderna från 150 fill200 fimmar per kalenderår. Vidare infördes en möjlighet att träffakollekfivavtal om avvikelser från lagreglerna om övertid, mertid och nattvila. behandling Begränsning av övertid m. m. I motion 1982/83:325 hemställs attarbetstidslagen ändras resp. upphävs vad gäller 1, 2, 3, 6, 8 och 9 §§ ienlighet med vad som ovan angivits under motioner. Inledningsvis förtjänar anmärkas att likalydandemotionsyrkanden behandlats av utskottet i betänkande SoU 1981/82:55 om nyarbetsfidslag m. m. i samband med behandlingen av regeringens proposifion1981/82:154 om ny arbetstidslag. Mofionen avstyrktes därvid i nu aktuella delarav utskottet i dess av godkända betänkande. I motionen understryks vikten av att det i arbetstidslagenslås fast att arbetstiden är en del av den totala arbetsmiljön och att dennalag därigenom kommer att betraktas som en skyddslagstiftning (yrkande 1delvis). Med anledning därav bör enligt motionärernas uppfattning vissa angivnalagrum i arbetsmiljölagen, vilka reglerar arbetsmiljöns beskaffenhet, ingå iarbets-fidslagen. I betänkande SoU 1981/82:55 (s. 6 och 7) hänvisadeutskottet vid behandlingen av ett likalydande mofionsyrkande till att iarbetsmiljölagen införts en bestämmelse - 2 kap. 10 § - som hänvisar tillarbetstidslagen, varigenom avses att markera att de allmänna reglerna iarbetsmiljölagen även tar sikte på arbetstidsfrågor. Utskottet fann med hänsyndärtill inte någon åtgärd påkallad. I samma motion 1982/83:325 föreslås en utvidgning avarbetstidsbegreppet (yrkande 1 delvis samt yrkande 2). Motionärerna hävdar attdetta bör omfatta även arbete som utförs i hemmet. Arbetstid bör enligt derasmening definieras i 1 § arbetstidslagen såsom all den tid arbetstagare ärskyldig att ställa sig till arbetsgivarens förfogande. Vidare föreslås medsamma motivering att följande punkter (1 och 2) om undantag frånarbetstidslagen utgår ur 2 § arbetstidslagen. 2 § Lagen gäller inte 1. arbete som utförs i arbetstagarenshem eller annars under sådana förhållanden att det inte kan anses varaarbetsgivarens uppgift att vaka över hur arbetet är ordnat, 2. arbete som utförs av arbetstagaresom med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor har företagsledandeeller därmed jämförlig ställning eller av arbetstagare som med hänsyn till sinaarbetsuppgifter har förtroendet 1* 1982/83. SoU1982/83:38 4 att själva disponera sin arbetsfid. I betänkande SoU 1981/82:55 (s. 7)anförde utskottet avseende motsvarande motionsyrkande att det inte funnitnågra övertygande skäl för att låta arbetstidslagen reglera även arbete somutförs i arbetstagarens hem eller annars under sådana förhållanden att det intekan anses vara arbetsgivarens uppgift att vaka över hur arbetet är ordnat.Motsvarande gäller det föreslagna undantaget beträffande arbetstagare iföretagsledande ställning eller annars i särskild förtroendeställning.Motionsyrkandet avstyrktes därför. I mofion 1982/83:325 föreslås vidare att följande i 3 §arbetstidslagen intagna stadgande upphävs (yrkande 3). 3 § Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts aven central arbetstagarorganisation får göras antingen undantag från lagenstillämpning i dess helhet eller avvikelser från bestämmelserna i 5 och 6§§, 7§andra stycket, 8-10 §§, 12-14 §§ samt 15 § andra och tredje styckena. Vidarefår raster bytas ut mot måltidsuppehåll genom sådana kollektivavtal. Avvikelser från 8 §, 9 § andra och tredje styckena, 10 §och 13 § får göras även med stöd av kollektivavtal som har slutits av en lokalarbetstagarorganisation. Sådana avvikelser gäller dock av högsten månad, räknat för avtalets ingående. En arbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtalsom avses i första och andra styckena får tillämpa avtalet även på arbetstagaresom inte är medlemmar av den avtalsslutande arbetstagarorganisationen i arbete som avses med avtalet. Motionsförslaget motiveras med attarbetstidslagen är en skyddslag och att några undantag eller avvikelser frånlagen inte skall kunna göras. I sitt betänkande SoU 1981/82:55 anförde utskottet (s. 7och 8) att möjligheten att genom centrala kollektivavtal göra undantag från gällandebestämmelser om arbetstidens längd och om raster, nattarbete och veckovila harfunnits och att samtliga de remissinstanser som yttrat sigbeträffande möjligheten att genom lokala kollektivavtal avvika från vissalagbestämmelser sett positivt på förslaget. Utskottet erinrade vidare om attdet ursprungliga skyddsmotivet bakom arbetstidslagstiftningen fått mindrebetydelse allteftersom förkortningar av arbetstiden genomförts samt avstyrkteden då aktuella motionen. I motion 1982/83:325 föreslås vidare att följandebestämmelser i arbetstidslagen (6 och 8 §§), vilka avser jourtid och allmänövertid, skall utgå (yrkandena 4 och 5). 6 § Om det på grund av verksamhetens natur är nödvändigtatt en arbetstagare står till arbetsgivarens förfogande på arbetsstället föratt vid behov utföra arbete, får jourtid tas ut med högst perarbetstagare av eller under enkalendermånad. Som jourtid anses inte tid då arbetstagaren utför arbete förarbetsgivarens räkning. SoU1982/83:38 5 8 § När det finns särskilt behov av ökad arbetstid, fårövertid tas ut med högst av eller 50 timmarunder en kalendermånad, dock med högst under ett kalenderår (allmänövertid). Enligt motionärerna hararbetsgivarna, sedan begreppet "allmän övertid" infördes genomallmänna arbetstidslagen 1970, kommit att betrakta övertid som något normaltoch kräver ökad övertid av de anställda. Detta leder enligt motionen till attallt fler blir utan jobb, vilket aldrig kan accepteras. Motionärerna anser attendast nödfallsövertid vid natur- och olyckshändelser eller annan liknandeomständighet kan godtas och föreslår med anledning därav att 8 §, där allmänövertid regleras, samt 6 §, som avser jourtid, utgår ur arbetstidslagen. Utskottet anförde i betänkande SoU 1981/82:55 (s. 8) idenna del att det var föga realistiskt att införa en ordning som förbjöd allövertid utom nödfallsövertid och kunde med hänsyn till erfarenheterna fråntillämpningen av den dåvarande allmänna arbetstidslagen inte instämma i vad somsyntes vara motionärernas uppfattning, nämligen att förbjudandet av övertidskulle leda till ett i motsvarande mån ökat behov av nyanställning. Medhänvisning därtill samt fill att de nya beräkningsgrunderna för övertid enligtarbetstidslagen var ägnade att minska övertidsuttaget avstyrkte utskottetmotsvarande motionsyrkanden. I samma motion föreslås slutligen utan närmare motiveringatt möjligheterna att ta ut nödfallsöverfid jämlikt 9 § arbetstidslageninskränks i enlighet med det i motionen intagna ändringsförslaget, vilketinnebär att nödfallsövertiden skall begränsas till 150 fimmar samt attlokal arbetstagar-organisafion skall godkänna att arbetet fortsätter (yrkande6). Ett motionsyrkande av samma innehåll avstyrktes avutskottet . Utskottet anförde därvid följande (SoU 1981/82:55 s.8-9). Bestämmelsen om nödfallsövertidmotsvarar i stort sett vad som gäller enligt 8 § allmänna arbetstidslagen. Dåden bestämmelsen ändrades gavs den en mer restriktiv utformning äntidigare. Vid ändringen underströks bl. a. att nödfallsövertid inte fick tas uti samband med vanligen återkommande och därför förutsebara driftstörningar(prop. 1975/76:179 s. 13). Vid riksdagsbehandlingen framställdes i en motion,liksom , krav på maxime-ring av nödfallsövertiden till . Isitt av godkända betänkande fann socialutskottet att den merrestriktiva utformning som bestämmelsen genom den då aktuella lagändringen fåtttillgodosåg de önskemål som vissa arbetstagarorganisationer framställt om enbegränsning av möjligheten att ta ut övertid för nödfallsarbete. Utskottet sågdärför ingen anledning att i lagen ange någon maximigräns för denna form avövertid och avstyrkte motionen (SoU 1975/76:45). Enligt utskottets bedömning har ingenting framkommit somskulle föranleda utskottet att ändra sitt ställningstagande från riksmötet1975/76. Såsom utredningen framhållit (prop. s. 41) har, sedan bestämmelsen omnödfallsöverfid infördes, arbetstagarsidans ställning dessutom stärktsväsent-Ugt, bl. a. genom reglerna i medbestämmandelagen om tolkningsföreträdeför de fackliga organisationerna i tvister om arbetsskyldighet. SoU1982/83:38 6 I motion 1982/83:352 av . (vpk) föreslås att hemställer hos regeringen om en tidsplanför generell nedtrappning av arbetsfiden till med bibehållenlönestandard så att sextimmarsdagen genonfiförs (yrkande 1). Motionärerna hävdar att sex timmars arbetsdag skullefrämja jämställdhet mellan kvinnor och män och fördjupad demokrati. En riktigtgenomförd arbetstidsförkortning skulle vidare enligt motionärerna medföra atten väsentligt större del av befolkningen skulle kunna delta i arbetslivet ocharbetslösheten således minska. Med hänsyn därtill skulle sex timmars arbetsdagpå sikt vara lönsam ur samhällets synpunkt. Yrkandet skall enligt motionärernaäven ses mot bakgrunden av att alla människor skall ha rätt till ett arbete.Motionärerna anser att arbetstidsförkortningen måste genomföraslagstiftningsvägen, bl. a. för att man skall kunna samordna förkortningen avarbetstiden mellan olika arbetstagargrupper och för att man skall kunna anpassaberörda delar av samhällsservicen till de nya förutsättningarna. har vid upprepade tillfällen behandlatmotionsyrkanden om att skall fatta principbeslut om en generellnedtrappning av den ordinarie arbetstiden. Utskottet har därvid genomgåendeavstyrkt motionsyrkandena med hänvisning främst till att det i princip råderenighet om att 30 timmars arbetsvecka är det långsiktiga målet, men att detmåste vara en sak för arbetsmarknadens parter att avgöra vilka prioriteringarsom skall göras vid valet mellan olika former för uttag av standardhöjningar.Senast i det av godkända betänkandet 1981/82:55 har utskottetvidhållit denna uppfattning och vidare framhållit att det samhällsekonomiskaläget är sådant att utrymme saknas för en generell arbetstidsförkortning tillsex rimmars arbetsdag. I motion 1982/83:352 föreslås vidare att uttalaratt arbeten som är så fysiskt tunga eller på annat sätt skadliga för hälsan attde inte kan utföras på heltid skall kompenseras med heltidslön (yrkande 2).Motionsmotiveringen ger vid handen att man därmed avser bl. a. vissastädarbeten. Motsvarande yrkande behandlades av utskottet i betänkandeSoU 1981/82:55 (s. 12-13). Utskottet hänvisade därvid fill att iandra sammanhang uttalat att de differenfierade anställningsförmåner som kanvara motiverade med hänsyn till att olika arbeten är olika krävande i förstahand bör lösas avtalsvägen samt att denna princip fortfarande gällde. Utskottetförutsatte att arbetsmarknadens parter avtalsvägen skulle komma att anpassaarbetstagarnas anställningsvillkor till de krav arbetena ställde och ansågdärför något initiativ inte påkallat i denna fråga. SoU1982/83:38 7 Utredningar m. m. Delegationen för arbetstidsfrågor(A 1974:09) (DELFA) tillsattes efter överläggningar mellan dendåvarande regeringen och löntagarorganisationerna. I delegationens uppgifteringår bl. a. att göra analyser av arbetstidsförkortningars effekter på ekonomi,sysselsättning, deltidsarbete, familjeförhållanden och frifidsvanor. DELFA harpublicerat betänkandena Kortare arbetstid. (SOU 1976:34), PM angåendedeltidsarbetets utveckling (Ds A 1977:7) samt Arbetstiderna inför 80-talet (SOU1979:48). DELFA har numera fått rilläggsdirektiv (Dir. 1983:12). Vadgäller dess uppdrag i stort anges däri att DELFA inte haft i uppdrag att lämnaförslag om framtida arbetstidsförkortningar utan att ta fram material somunderlag för bedömning och debatt om arbetstidsförkortningar. Detta motiverasmed att det ankommer på arbetsmarknadens parter att avgöra i vilken takt detlångsiktiga målet om en förkortning av den dagliga arbetsfiden kan nås och hurgenerella arbetstidsförkortningar skall vägas mot andra arbetstidsreformer ochmot andra standardförbättringar. Enligt de nya direkfiven bör delegationen ha en ökadinriktning på ekonomi, sysselsättning och jämställdhet mellan kvinnor och mänoch dess huvuduppgift anges vara att ur ett brett perspektiv ta fram underlagoch stimulera debatt och ökade kunskaper om arbetstidens roll vad gällersysselsättning, samhälls- och arbetsmiljö, jämställdhet, fördelningsfrågor m.m. DELFA bör vara ett forum där alla aspekter på arbetstidsfrågor kanaktualiseras. Som exempel på ämnen som kan tas upp anges bl. a. frågan omförkortad arbetstid som ett medel att skapa fler arbetstillfällen. Mofiven fören arbetsförkortning bör dock enligt direktiven vara sociala och inte snävtsysselsättningspolitiska. DELFA bör enligt de nya direktiven även kunnabehandla frågan om längre sammanhängande ledighetsperioder som ett alternativtill kortare arbetsdag för att tillgodose behov av studier, semester ellertidigare pension. Flexiblare pensionsregler och en bättre spridd heltids-ellerdeltidstjänstgöring anges även som studieområden. Slutligen konstateras attförutsättningarna för generella arbetstidsförkortningar har förändrats undersenare delen av samt att det f. n. inte finns några tecken på ensådan betydande ekonomisk fillväxt, som skulle medge sänkt arbetstid medbibehållen lön. Dock bör det kunna finnas möjligheter att pånytt pröva frågan om en generellt kortare veckoarbetstid, och DELFA bör enligtdirektiven belysa hur ett första steg mot kortare arbetsdag för alla skallkunna tas . I samband med att DELFA fick nya direktiv filifördesdelegationen även parlamentarisk representation. I sammanhanget kan vidare erinras om arbetet inom dennumera avslutade familjestödsutredningen. 1975 kom utredningen med sitt förstabetänkande. Förkortad arbetsfid för småbarnsföräldrar (SOU 1975:62). SoU1982/83:38 8 dels förslag om förbättringar inom föräldraförsäkringen,dels förslag om att mamman och pappan vardera skulle få förkorta sin arbetstidunder 10 månader från 8 till 6 fimmar med ersättning från föratt kompensera inkomstbortfallet. Krav som låg fill grund för förslaget varrätten till eget arbete för både män och kvinnor, jämställdhet mellan könen ochtid för barnen. Förslaget om förkortad arbetstid för småbarnsföräldrarmötte erinringar på vissa punkter. Mot förslaget anfördes framför allt att desskonsekvenser ute på arbetsplatserna inte belysts fillräckligt. En arbetsgrupp (S 1975:01) med representanter frånarbetsmarknadens parter tillsattes för att med ledning av remissvaren se överförslaget. Arbetsgruppens förslag redovisades i rapporten möjlighetertill föräldraledighet genom föräldraförsäkringen (Ds S 1976:5). a. att ersättningstiden i stället för att enbart kunna utnyttjassom en arbetstidsförkortning också skulle kunna tas ut somheltidsledighet eller halvtidsledighet. De nya regler som antogs av riksdagenoch som trädde i kraft innebar en utbyggnad avföräldraförsäkringen i enlighet med dessa principer. Vissa bestämmelser om ledighet Enligt lagen (1978:410) om rätttill ledighet för vård av barn m. m. har arbetstagare som förälder laglig rätttill ledighet för vård av barn dels i form av hel ledighet, dels i form avförkortning av arbetstiden till tre fjärdedelar av normal arbetstid. Rättentill hel ledighet gäller till dess barnet har uppnått och rätten till förkortning av arbetsfiden till dess barnet har ålder eller till den senare fidpunkt då barnet har avslutat det förstaskolåret. Lagen reglerar inte frågor om ekonomisk ersättning. Enligt lagen (1974:981) om arbetstagares rätt tillledighet för utbildning har arbetstagare, som vid ledighetens början varitanställd hos arbetsgivaren eller sammanlagt minst tolvmånader , rätt till ledighet för att undergåutbildning av valfritt slag. För facklig utbildning finns mer långtgåendebestämmelser om ledighet. Ej heller denna lag berör de ekonomiska frågorna. Lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen ger facklig förtroendeman rätt till den ledighet som fordras fördet fackliga uppdraget. Gäller det facklig verksamhet på arbetsplatsen harförtroendemannen också rätt till bibehållna anställningsförmåner. Bestämmelser om ledighet förekommer vidare i andraförfattningar, främst beträffande ledighet för vissa förtroendeuppdrag. Rätttill ledighet kan också finnas enligt kollektivavtal. SoU1982/83:38 9 I 17 § semesterlagen (1977:480)anges i vilka fall ledighet är semesterlönegrundande. Beträffande ledighet pågrund av sjukdom anges i första stycket första punkten att den ärsemesterlönegrundande, i den mån ledigheten under intjänandeåret inteöverstiger . Föreligger arbetsskada gäller inte denna begränsning. Iandra stycket av samma paragraf stadgas vidare bl. a. att om arbetstagare varitfrånvarande från arbetet på grund av sjukdom under två hela intjänandeårfrånvaron därefter inte grundar rätt till semesterlön. Detta gäller även vidarbetsskada. I motion 1982/83:1837av () yrkas att 17§ första stycket punkt 1 skall ändras så att den mera förmånliga regeln förfrånvaro på grund av arbetsskada tas bort. Detaktuella lagrummets nuvarande lydelse är följande. Frånvaro från arbetet är semesterlönegrundande när frågaär om 1) ledighet på grund av sjukdom, i den mån frånvaron under intjänandeåreticke överstiger eller om frånvaron beror på arbetsskada. Den helt övervägande delen av allaanställda i omfattas av en trygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA).Detta är en av de s. k. arbetsmarknadsförsäkringarna (AMF), vilka arbetsgivarei kollektivavtal förbinder sig att teckna för sina anställda. Försäkringsgivareför TFA är Arbetsmarknadsförsäkringar, trygghetsförsäkring. Bestämmelser omskyldighet för arbetsgivare att teckna TFA har intagits i alla kollektivavtalmellan SAF samt LO och PTK. Förbund och lokalavdelningar inom LO och PTK haräven slutit kollektivavtal innehållande bestämmelser om skyldighet att tecknaförsäkringar med arbetsgivarorganisationer och arbetsgivare som inte tillhörSAF. Även andra arbetstagarorganisationer har slutit sådana kollektivavtal medarbetsgivare såväl inom som utom SAF. Slutligen föreligger en möjlighet förarbetsgivare att frivilligt teckna trygghetsförsäkringar. Samtliga stora arbetsplatser och en överväldigandemajoritet av alla arbetstagare torde därmed omfattas av TFA. Någon tillgängligstatistik föreligger ej beträffande hur många arbetstagare som ej omfattas avTFA. Enligt uppgift från LO är organisationsgraden inom dess område förhållandevislåg vad avser handelsanställda samt hotell- och restauranganställda, varförmånga av dem inte torde omfattas av TFA. TFA ersätter enligt 8 § försäkringsvillkoren vad denskadade faktiskt förlorat i inkomst fr. o. m. 31:a dagen efterinsjuknandedagen. För fiden utgår viss schabloniserad ersättning.I 31 § försäkringsvillkoren stadgas emellertid, såvitt nu är i fråga, att denskadade inte äger rätt till ersättning i den mån ersättning kan utges frånstat, kommun, försäkringsanstalt, arbetsgivare eller av annan i form avperiodisk ersättning. Detta innebär att TFA inte ger ut ersättning försemesterlön, vilken den SoU1982/83:38 10 skadade i stället får kräva från arbetsgivaren. Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkrwg inräknas i den sjukpenninggrundandeinkomsten hela den årliga inkomsten i pengar eller naturaförmåner, alltsåinklusive semesterlön. Detta kan i vissa fall medföra att överkompensafion försemesterlön uppstår. I motion 1982183:325 (vpk) yrkasatt skall besluta om olika angivna ändringar i den sedan den 1januari 1983 gällande arbetstidslagen (1982:673). De föreslagna ändringarnagäller arbetstidslagens tillämpningsområde (yrkande 1), undantag för vissaslag av arbete (yrkande 2), möjlighet till avvikelse genom kollektivavtal(yrkande 3), jourtid (yrkande 4), allmän övertid (yrkande 5) samtnödfallsövertid (yrkande 6).