bet · G601LU17 · 1982-12-31 00:00:00 — Särboende föräldrar med geniensam vårdnad och särboendeföräldrar där endast en förälder har vårdnaden ansåg i lika stor utsträckningatt resp. vårdnadsform fungerar bra. Föräldrar med gemensam vårdnad håller dockmera kontakt med varandra, är oftare tillsammans med barnet , rådgörmed varandra i större utsträckning och har bättre kontakt med skola/daghem änden andra kategorin föräldrar. Vidare konstateras att särboende föräldrar medgemensam vårdnad oftare bor närmare varandra än föräldrar där en har vårdnaden.Dessutom anges att skilsmässan/separationen har skett mer i samförstånd när detgäller föräldrar med gemensam vårdnad och förhållandevis fler av dessaföräldrar har kontaktat något hjälporgan, t. ex. medlare ellerfamiljerådgivare. Föräldrarna med gemensam vårdnad är klart yngre än den andraföräldrakategorin. Undersökningsresultaten uppges också tyda på att växelvisboende för barn till särboende föräldrar med gemensam vårdnad inte förekom iden utsträckning som tycktes framhållas i debatter och massmedia. Även om det enligt utskottets mening får anses råda enviss osäkerhet öm hur reglerna om gemensam vårdnad har utfallit i praktiken gerde begränsade undersökningar som utförts vid handen att de nya reglernamottagits positivt av vårdnadshavarna. Utredningsmaterialet visar också att enklar majoritet av de ogifta eller frånskilda föräldrar som valt gemensamvårdnad är nöjda med reglerna och i allmänhet rekommenderar gemensam vårdnadockså för andra föräldrar. Däremot belyser utredningsmaterialet inte hur barnetsjälvt upplever gemensam vårdnad när föräldrarna bor isär. LU1982/83:17 11 I den allmänna debatten och vid dehearings som utskottet har hållit har vårdnadsformen kritiserats bl, a, därföratt den i vissa fall är till nackdel för barnet. Det har sålunda gjortsgällande att frånskilda föräldrar ibland väljer gemensam vårdnad för att slippaen uppslitande vårdnadstvist och därmed ger sig in i en vårdnadsform som kräversamförstånd trots att de inte har löst sina inbördes konflikter. Mångaföräldrar ser, har det vidare framhållits, gemensam vårdnad som ett medel attåstadkomma rättvisa mellan sig, vilket bl. a. kan resultera i att barnet bor änhos den ene och än hos den andra föräldern. Det är alltså snarare föräldrarnasintressen än barnets som styr valet av vårdnadsform. Enligt utskottets mening ligger det måhända i sakens naturatt negativa synpunkter har kommit att dominera i nu aktuella sammanhang. Detär ju sålunda främst de fall där gemensam vårdnad lett till konflikter ochproblem som kommer till myndigheternas kännedom och som får mest utrymme i denallmänna debatten. De fall där gemensam vårdnad slagit väl ut kommer lätt iskymundan. Det sagda innebär emellertid inte att utskottet vill avfärdakritiken. Tvärtom anser utskottet att den i många avseenden kan vara befogad.Enligt utskottets uppfattning berör dock kritiken inte så mycket vårdnadsformensom sådan utan hur den kommit att användas i praktiken. Utskottet vill erinra om att vårdnadsreform iförsta hand motiverades av omsorgen om barnets bästa. Möjligheten att låta dengemensamma vårdnaden bestå vid äktenskapsskillnad infördes sålunda för attbarnets intresse av nära och goda förbindelser med båda föräldrarna skall kunnatillgodoses. Det ansågs också att en ordning med gemensam rättslig vårdnad kanvara ägnad att minska riskerna för de svåra, känslomässiga konflikter som lättuppstår i vårdnadsfrågor och som kan ha allvarliga konsekvenser för barnet.Också möjligheten för föräldrar, som inte har varit gifta med varandra, att hagemensam vårdnad infördes i syfte att ge barn tryggare och mer harmoniskaförhållanden. Gemensam vårdnad innebär att båda föräldrarna bör kännaoch ta ett ansvar för att deras barns behov tillgodoses. Det är alltså fråga omett gemensamt ansvarstagande i en mängd viktiga frågor som rör barnet, t. ex.om skolgång och ekonomiska förhållanden. Som utskottet framhöll då reglernainfördes innebär gemensam vårdnad däremot inte att den faktiska vården måstedelas mellan föräldrarna. 1 den allmänna debatten har emellertid trots dettaibland likhetstecken kommit att sättas mellan gemensam vårdnad och delad vård.Utskottet vill därför - i likhet med vad utskottet gjort tidigare vid fleratillfällen - stryka under att lagstiftningen inte får tolkas så att föräldrarnaalltid skall dela på den dagliga vården och att barnet skall bo ungefär likalånga tidsperioder hos båda föräldrarna. I allmänhet kan det nämligen inteanses förenligt med barnets bästa att vårdnaden utövas på detta sätt. Särskiltbetänkligt är det när föräldrarna - för att skapa rättvisa mellan sig - låterbarnet med korta mellanrum flytta från den ena föräldern till den andre. LU1982/83:17 12 Enligt utskottets mening krävs detmot bakgrund av det anförda en utökad och förbättrad information omvårdnadsreglerna och syftet med dem för att man skall komma till rätta med deproblem som visat sig i den praktiska tillämpningen. Till denna frågaåterkommer utskottet i ett särskilt avsnitt. Utskottet vill också erinra om attutredningen om barnens rätt fått i uppdrag att på nytt överväga om det går attfinna ett bättre uttryck för det juridiska ansvaret än vårdnad för att markeraskillnaden mot den faktiska vården om ett barn. I sammanhanget vill utskottet också något beröra deproblem med gemensam vårdnad efter äktenskapsskillnad som har sin orsak i attföräldrarna inte förmått lösa sina konflikter. Som framhållits vid utskottetshearings i ärendet har gemensam vårdnad för frånskilda föräldrar störstförutsättningar att fungera väl om föräldrarna nått samförstånd och några merbetydande konflikter inte kvarstår olösta. En äktenskapsskillnad torde dockendast undantagsvis kunna genomföras i samförstånd och helt utan svårigheterför föräldrarna och barnen. är konflikterna mellan föräldrarnadjupa och uppsHtande, något som påverkar också barnen negativt. Detsamma tordegälla vid en separation mellan ogifta föräldrar med gemensam vårdnad. Föräldraroch barn i konflikt- eller problemsituationer kan emellertid erbjudasbetydelsefulla stöd- och hjälpinsatser. 1 första hand bör nämnassocialnämndernas ansvar enligt socialtjänstlagen för att de som vistas ikommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. 1 propositionen pekas bl.a. på att en kontaktperson enligt socialtjänstlagen kan utses t. ex. då envårdnadshavare begär att få hjälp vid utövandet av vårdnaden. Flera kommunerdriver försöksverksamhet med samarbetssamtal för att vid skilsmässokonflikteroch i liknande situationer hjälpa föräldrarna att bearbeta sina konflikter ochi samförstånd söka lösningar för framtiden. Viktiga insatser görs också vid bl.a. familjerådgivningsbyråerna och av den psykiska barn- och ungdomsvården.Betydelsefulla uppgifter på området utförs även av t. ex. medlare, läkare,advokater, kyrkliga företrädare och privata organisationer. Sammanfattningsvis anser utskottet att den kritik som kanriktas mot gemensam vårdnad främst hänför sig till hur föräldrar faktisktutövar vårdnaden och till avsaknaden av en tillfredsställande information tillföräldrarna och inte till vårdnadsformen som sådan. Någon sådan utvärdering avbestämmelserna om gemensam vårdnad som begärs i motion 1981/82:2516, yrkande 1,är därför inte erforderlig för att ställning skall kunna tas tillpropositionens förslag. Utskottet avstyrker därför bifall till motionsyrkandet. Utskottet övergår därefter till förslaget om automatiskgemensam vårdnad vid äktenskapsskillnad. Som utskottet framhållit i detföregående är syftet med gemensam vårdnad att främja goda förhållanden mellanbarnet och båda föräldrarna. De undersökningar, om än begränsade, som gjortsbeträffande »emensam vårdnad visar också att barn till föräldrar som har LU1982/83:17 13 sådan vårdnad har större kontakt med båda sina föräldrarän barn till föräldrar där endast den ena föräldern är vårdnadshavare. Vidgemensam vårdnad har även föräldrarna som regel bättre relationer till varandraoch båda har dessutom bättre kontakter med skola och daghem. Enligt utskottetsmening är det därför angeläget att man på allt sätt främjar utvecklingen motett ökat användande av gemensam vårdnad. Det kan naturligtvis sägas attföräldrar som är väl medvetna om barnens svårigheter och problem vidföräldrarnas separation och som har ett intresse av att söka minska dessakommer att samarbeta till barnets bästa även utan formella regler om gemensamvårdnad. Utskottet anser emellertid att man inte kan bortse från att dengemensamma vårdnaden kan ha en väsentlig psykologisk betydelse för föräldrarna. Med hänsyn till vad utskottet har anfört om fördelarna medgemensam vårdnad delar utskottet departementschefens uppfattning att det är ennaturlig utgångspunkt att denna vårdnadsform består även efter det attföräldrarna skilt sig. Den nu föreslagna regeln innebär att föräldrar som äröverens om att fortsätta den gemensamma vårdnaden inte behöver framställa någotsärskilt yrkande härom vid en äktenskapsskillnad. För tydlighetens skull villutskottet stryka under att föräldrarna inte på något sätt genom den föreslagnalagregleringen påtvingas en gemensam vårdnad som de inte vill ha, utan det stårdem fritt att välja den vårdnadsform som passar dem. Vid bedömningen av förslaget bör hänsyn också tas till attdomstolen liksom skall ha en skyldighet att i princip pröva frågan omgemensam vårdnad i mål om äktenskapsskillnad. Domstolen skall vidare innanmålet avgörs alltid höra socialnämnden eller bereda nämnden tillfälle att yttrasig. Framkommer sådana omständigheter att domstolen vid sin prövning finner attgemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med barnets bästa kan domstolen, trotsatt föräldrarna inte begärt det, upplösa den gemensamma vårdnaden. Även omdomstolens prövning i dessa fall endast undantagsvis kan antas resultera i enupplösning av den gemensamma vårdnaden, skapas enligt utskottets mening genomdet föreslagna förfarandet en viss garanti för att gemensam vårdnad intefortsätter i fall då det är uppenbart oförenligt med barnets bästa. Utskottetanser det betydelsefullt att det finns en sådan garanti och kan således inteställa sig bakom tankegångarna i motion 1981/ 82:2514. Den föreslagna regeln om automatisk gemensam vårdnad vidskilsmässa har vid de hearings utskottet hållit kritiserats framför allt medutgångspunkt från att det finns en risk för att bestämmelsen leder till attföräldrar i större utsträckning än f. n. undviker att ta ställning tillvårdnadsfrågan i samband med skilsmässan och därmed skjuter problemen framförsig, något som kan få negativa konsekvenser för barnen. Utskottet är för sin del medvetet om att det finns ensådan risk med förslaget. Utskottet vill därför stryka under angelägenheten avatt makarna i LU1982/83:17 14 en skilsmässosituation verkligen tar ställning till om deskall ha gemensam vårdnad om sitt barn eller inte. Det är också naturligt attvårdnadsformen diskuteras i samband med att makarna tar ställning tillunderhållsfrågorna och spörsmålet om var barnet skall bo. För att makarna skallbli medvetna om att de måste besluta om vårdnaden krävs att makarna fårinformation om att den gemensamma vårdnaden består vid skilsmässan om de inteönskar annorlunda. Vidare måste de upplysas om vad en gemensam vårdnad innebäroch kräver av dem. Likaså är det viktigt att de uppmärksammas på de allvarligapåfrestningar som barnet utsätts för vid en äktenskapsskillnad. Som regelgenomförs ingen skilsmässa utan att åtminstone endera av makarna harjuridiskt biträde. Utskottet utgår från att vårdnadsfrågan kommer att tas uppvid den rådgivning som föregår skilsmässan. Utskottet vill betona vikten av attden som därvid biträder makarna ger makarna den nödvändiga informationen ochdär så finns påkallat ger upplysning om vilka rådgivningsmöjligheter som iövrigt finns att tillgå. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet risken mycketliten för att den föreslagna regeln kommer att få några sådana negativa följdersom påtalats vid utskottets hearings. Utskottet tillstyrker propositionen i förevarande del ochavstyrker följaktligen bifall till motion 1981/82:2516 yrkande 2 delvis samttill motionerna 1981/82:2514 och 2517, båda såvitt nu är i fråga. Av vad utskottet ovan anfört framgår att risken torde varaliten för att föräldrarna efter skilsmässan inte kommer att ha klart för sigatt de har gemensam vårdnad. Förslaget i motion 1981/82:2518, yrkande 1, attdomstolen i skillnadsdomen skall upplysa makarna om att vårdnadsansvaretfortfarande är gemensamt kan ytterligare minska denna risk. Utskottettillstyrker därför motionärens förslag. Ett tillägg om att domstolen skallerinra om det gemensamma vårdnadsansvaret bör därför göras i 6 kap. 3 § FB. Utskottet övergår härefter till frågan om gemensam vårdnadför ogifta föräldrar. Som tidigare redovisats föreslås i propositionen attogifta samboende föräldrar skall kunna få gemensam vårdnad efter en anmälantill pastorsämbetet under förutsättning att vårdnadsfrågan inte tidigareprövats av domstol (6 kap. 4 § förslaget till ändring i FB). Den nuvarandemöjligheten för dem att begära domstols förordnande kvarstår som ettalternativ. Ogifta särboende föräldrar skall enligt propositionen liksom f. n.vara hänvisade till att ansöka hos domstol om "gemensam vårdnad. I motion 1981/82:2516 (m) yrkas avslag på propositionenäven i förevarande hänseende. Motionärerna i motion 1982/83:7 (s) yrkar att 6 kap. 4 §förslaget till ändring i FB ändras så att också särboende föräldrar skall kunnafå gemensam vårdnad efter en anmälan till pastorsämbetet. I samband därmed börenligt motionen göras ett tillägg i bestämmelsen för att klargöra att ogiftaföräldrar kan välja mellan att göra ansökan hos domstol och att göra anmälan LU1982/83:17 15 hos pastorsämbetet om gemensam vårdnad. Motionärernahänvisar till att utredningen om barnens rätt hade föreslagit att också ogiftaföräldrar som inte bor tillsammans skulle kunna få gemensam vårdnad efteranmälan till pastorsämbetet och att ett stort antal remissinstanser hartillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Enligt motionärernasuppfattning saknas anledning att göra skillnad mellan samboende och särboendeföräldrar eftersom ett barn, oavsett om föräldrarna bor ihop eller inte, iprincip har samma behov av goda relationer till båda föräldrarna. Motionärernaanser att starka skäl talar för att föräldrarnas bostadsförhållanden inte börvara avgörande när det gäller deras möjligheter att på ett enkelt sätt fågemensarh vårdnad. Utskottet vill till en början framhålla att den nuvarandemöjligheten för ogifta samboende föräldrar att ansöka hos domstol om gemensamvårdnad synes ha utnyttjats i liten utsträckning. En förklaring kan vara attreglerna om underhållsbidrag och bidragsförskott inte från början anpassadestill den nya vårdnadsreformen. Som inledningsvis berörts kom de erforderligalagändringarna till stånd först och trädde i kraft , Enannan orsak kan vara - som framhålls i propositionen - att många föräldrarfinner det både dyrt och krångligt att hos domstol få bekräftat ett ansvar somde redan tagit på sig i praktiken. Enligt utskottets mening talar övervägande skäl förförslaget i propositionen . Föräldrar som valt att leva ihop utan att varagifta med varandra och som på samma sätt som gifta tar del i denfaktiska vården av sina barn bör utan onödig omgång kunna få ett gemensamträttsligt ansvar för barnet. Utskottet vill också peka på att faderskapet tillbarn, vars föräldrar inte är gifta med varandra, i allmänhet fastställs undermedverkan av socialnämnden. Föräldrarna har då möjlighet att av socialnämndenfå information om innebörden av gemensam vårdnad samt råd och stöd vid sittställningstagande till vilken vårdnadsform de skall välja. Som påpekas ipropositionen ger förslaget möjlighet för dem att redan i samband med attfaderskapet fastställs anmäla sitt önskemål om gemensam vårdnad och genomförmedling av socialnämnden få anmälan vidarebefordrad till pastorsämbetet.Enligt utskottets mening är det föreslagna förfarandet enkelt och bespararföräldrar och domstolar arbete. Utskottet vill också peka på att i de fallsocialnämnden medverkar det finns vissa garantier för att föräldrarna intefattar oöverlagda beslut. På grund av det anförda tillstyrker utskottet attförslaget genomförs och avstyrker bifall till motion 1981/82:2516 yrkande 2 idenna del. Som utskottet ovan framhållit upphör en gemensam vårdnadinte automatiskt därför att föräldrarna flyttar isär. Ogifta föräldrar somönskar gemensam vårdnad kan därför sammanbo så länge som behövs för att kunnautnyttja den nya regeln om anmälan till pastorsämbetet och sedan flytta frånvarandra. Redan det anförda talar enligt utskottets mening för att man iförevarande hänseende inte bör göra någon skillnad mellan samboende och LU1982/83:17 16 Härtill kommer, som motionärernaframhåller, att ett barn i princip har samma behov av goda relationer till bådaföräldrarna oavsett deras bostadsförhållanden. 1 sammanhanget vill utskottetockså peka på att en anmälan till pastorsämbetet om gemensam vårdnad måstegöras av båda föräldrarna och att det alltså aldrig kan bli fråga om att denena föräldern mot sin vilja tvingas att ha gemensam vårdnad. På grund av det anförda anser utskottet i likhet medmotionärerna i motion 1982/83:7 att den nya möjligheten att få gemensam vårdnadgenom ett enkelt förfarande inte bör begränsas till samboende föräldrar utanbör ges också åt dem som bor isär. 6 kap. 4 § förslaget till ändring i FB börsåledes ändras så att det i lagtexten föreskrivna villkoret att föräldrarna ochbarnet skall vara kyrkobokförda på samma fastighet utgår. Utskottets förslagföranleder också att bestämmelsen i 6 kap. 16 § om till vilket pastorsämbeteanmälan om gemensam vårdnad skall göras måste ändras. 1 likhet med motionärerna i motion 1982/83:7 anserutskottet att den föreslagna bestämmelsen i 6 kap. 4 § FB bör förtydligas såatt det klart framgår att anmälan till pastorsämbetet utgör ett alternativ tilldomstolsförfarandet. I motion 1981/82:2518 (m) yrkas (yrkande 2) att skyldighetskall införas för pastorsämbete att i fall då ogifta föräldrar med gemensamvårdnad flyttar isär och kyrkobokföringen sålunda ändras underrätta föräldrarnaom att den gemensamma vårdnaden består. Som skäl för yrkandet framhållermotionären att det ofta förekommer konflikter då ogifta föräldrar separeraroch att de i denna situation bör ha rätt att få besked om följderna vadbeträffar vårdnaden. Som utskottet i det föregående har framhållit är detbetydelsefullt att föräldrar som flyttar ifrån varandra får klart för sig attderas gemensamma ansvar för barnet inte upphör. Utskottet har alltså förståelseför syftet med motionsyrkandet. Utskottet vill emellertid peka på attriksskatteverket i sitt remissyttrande över utredningsbetänkandet anfört attförslaget i motionen inte med nuvarande rutiner vid kyrkobokföringen ärpraktiskt genomförbart. Utskottet avstyrker således bifall tillmotionsyrkandet. Förordnande av förälder som vårdnadshavare I detta avsnitt behandlar utskottetdels det fall att en av föräldrarna skall anförtros vårdnaden vid upplösning avgemensam vårdnad, dels det fall att vårdnaden skall överflyttas från enförälder till den andre, Frågor om valet av vårdnadshavare vid förälders dödeller förälders olämplighet behandlas i det påföljande avsnittet. Om föräldrarna eller en av dem inte längre vill attvårdnaden skall vara gemensam, skall domstolen enligt gällande bestämmelser påtalan av föräldrarna eller en av dem förordna om vem av föräldrarna som skallha vårdnaden om barnen (6 kap, 7 § FB), Är föräldrarna ense i vårdnadsfrågan. LU 1982/83:17 17 skalldomstolen besluta i överensstämmelse med deras önskemål om det inte äruppenbart stridande mot barnens bästa. Är föräldrarna oense om vem som skall havårdnaden, skall domstolen besluta efter vad som är skäHgt med hänsyn tillbarnens bästa. Omett barn står under vårdnad av endast en av föräldrarna och den andra föräldernvill få vårdnaden överflyttad till sig, skall domstolen enligt 6 kap. 8 § FBbifalla denna begäran om det är skäligt med hänsyn till barnets bästa. Ärföräldrarna överens om att vårdnaden skall överföras till den andre, skalldomstolen besluta i överensstämmelse med deras önskemål om det inte äruppenbart stridande mot barnets bästa. Ipropositionen föreslås att reglerna om vem av föräldrarna som vid upplösning avgemensam vårdnad skaH anförtros vårdnaden tas in i 6 kap. 5 § FB och attreglerna om överflyttning av vårdnaden från en förälder till den andre förs ini 6 kap. 6 § FB. Bestämmelserna ändras så att den hittillsvarandeskillnaden i prövningen, beroende på om föräldrarna är överens eller inte,slopas. Ändringarna motiveras bl. a. med att ett förordnande om vårdnaden börgrundas på vad som är bäst för barnet och att man inte kan utesluta att detfinns situationer när föräldrarna vid sin överenskommelse om vårdnaden mindreser till barnets behov och mer beaktar sina egna intressen. Enligtdepartementschefen ligger det emellertid i sakens natur att, om föräldrarna äröverens om vem av dem som skall ha vårdnaden om barnet, den lösning som de harvalt i allmänhet också kan antas vara bäst för barnet. Någon ingående utredningav vårdnadsfrågan behövs därför sällan i dessa fall. Om föräldrarna inte äröverens i fråga om vårdnaden måste frågan däremot enligt departementschefenutredas närmare. Motionärernai motion 1981/82:2517 (m och c) kritiserar enbart den föreslagna bestämmelsen i6 kap. 6 § FB, som reglerar överflyttning av vårdnaden från den ena förälderntill den andre. De menar att bestämmelsen försvagar föräldrarnas rättsligaskydd när föräldrarna är ense om att vårdnaden skall flyttas över från den enaföräldern till den andre eller när de är överens om att vårdnaden skall vara gemensam.Lagförslaget bör enhgt motionärerna avslås i denna del. Medanledning av vad motionärerna anför om gemensam vårdnad anmärker utskottet attförslaget till 6 kap. 6 § endast reglerar fall då vårdnaden föreslåsöverflyttad från en förälder till den andre. Domstolens prövning avföräldrarnas överenskommelse om gemensam vårdnad regleras, såsom framgår avföregående avsnitt, i 6 kap. 4 §. I den delen har bestämmelserna samma innehållsom i gällande rätt. Utskottetanser att förslaget till ändring i bestämmelserna om överflyttning av vårdnadenfrån en förälder till den andre är väl avvägt. Detsamma gäller förslaget i 6kap. 5 § FB rörande upplösning av gemensam vårdnad, vilket ju är utformat eftersamma mönster. Enligt utskottets mening har omsorgen om barnens bästa på ettbättre sätt än f. n. ställts i förgrunden som 2 1982/83. LU1982/83:17 18 bestämmelserna ger utrymme för ett rimligt hänsynstagandetill föräldrarnas önskemål. Utskottet avstyrker med det anförda bifall tillmotionen såvitt nu är i fråga. Utskottet vill i klarhetens intresse stryka under attbestämmelsen i 6 kap. 6 § FB inte är tillämplig när det gäller att flytta övervårdnaden från vårdnadshavare som visat sådan olämplighet som beskrivs i 6 kap.7 §. För regleringen i det fallet redogörs i nästa avsnitt. Val av vårdnadshavare i vissa fall I FB finns särskilda bestämmelserom överflyttning av vårdnaden och upplösning av gemensam vårdnad om föräldervisat sig olämplig som vårdnadshavare eller om förälder dör. Dessutominnehåller FB regler om överflyttning av vårdnaden från särskilt förordnadförmyndare till föräldrar. I propositionen föreslås delvis ändrade bestämmelser omvårdnadshavare vid förälders olämplighet eller vid förälders död. melsen om överflyttning av vårdnaden från förmyndare till föräldrarbehålls i huvudsak oförändrad. En ny bestämmelse om att vårdnaden i vissa fallkan flyttas över till fosterföräldrar föreslås införd. Gällande bestämmelser om vårdnadshavare i fall då föräldervisat sig vara olämplig innebär i huvudsak följande.