bet · G601SkU35 · 1982-12-31 00:00:00 — Såväl investeringsfond sominvesteringsreserv får tas i anspråk för vissa särskilt angivna ändamål,avseende företrädesvis kostnader för investeringar i byggnader,markanläggningar och inventarier. Bland andra ändamål för vilka medel ur debåda fonderna får användas kan nämnas marknadsföring utomlands av varor somtillverkas här i riket. En motion med yrkande att allmäninvesteringsfond skulle få tas i anspråk för att bestrida även kostnader förmarknadsföring här i riket avvisades av på utskottetshemställan med den motiveringen (SkU 1981/82:65) att rätten att användafondmedlen för marknadsföring utomlands tillkommit därför att sådanmarknadsföring ofta medförde särskilda finansiella påfrestningar. Några skälatt medge frisläpp för vid taxeringen avdragsgilla kostnader för marknadsföringi ansågs däremot inte föreligga. antog en lag omskyldighet i vissa fall för svenskt aktiebolag, svensk ekonomisk förening ochsvensk sparbank att betala in medel på ett räntelöst konto i (särskilt investeringskonto). Inbetalningen är avdragsgill om motsvarandebelopp avsätts till en särskild investeringsfond. Fonden får tas i anspråk förbl. a. investeringar i byggnader, markanläggningar och inventarier. Den fårockså användas för utbildning av arbetstagare hos företaget samt förmarknadsföring utomlands. Regeringen kan, om det finns synnerliga skäl, medgebefrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala in medel. På kontot innestående medel är spärrade i två år.Utbetalning av fondmedel för investeringar m. m. får dock ske redan efterutgången av juni månad det år då den mot inbetalningen svarande avsättningenhar prövats vid taxeringen i första instans. Lagstiftningen om särskilt investeringskonto ärtidsbegränsad. Inbetalningsskyldigheten avser årsvinster under detbeskattningsår för vilket taxering i första instans skall ske eller -om företaget på grund av förlängning av räkenskapsåret inte skall taxeras dettaår - ,. Särskilt investeringsavdrag för vissa byggnadsarbeten Enligt en lag som antogs avriksdagen är fysiska eller juridiska personer som driverrörelse, jordbruk eller skogsbruk berättigade till avdrag för vissabyggnadsarbeten. Avdraget utgör av kostnaden för arbeten på byggnad (20 %för täckdikning). Lagens tillämplighet har föriängts ochgäller f. n. 1982/83:50 bilaga 2.1, SkU 15, SFS 1982:1186) arbeten somigångsatts 31 oktober 1983 samt sådanautgifter för ny-, till- eller ombyggnad SkU 1982/83:35 12 samttäckdikning, vilka hänför sig till perioden - den 31 mars1984. Förvissa slag av byggnadsarbeten medges inte avdrag. Det gäller bl. a. lokaleravsedda för bostadsändamål, bensinstationer, parkeringshus, butiks-, kontors-,bank-, hotell- eller restauranglokaler samt samlings- eller nöjeslokaler. I samband med riksdagsbeslutet behandladeskatteutskottet ett motionsyrkande att även hotell och restauranger skulleomfattas av bestämmelserna. ansåg inte att det fanns tillräckligaskäl att behandla hotell- och restauranglokaler på annat sätt än andrabyggnader för jämförliga ändamål som inte heller omfattades av lagstiftningenoch avstyrkte därför motionen. - biföll utskottets hemställan. För enskilt ägda hyresfastigheter gäller somhuvudregel att kostnaderna för underhåll och reparationer är omedelbartavdragsgilla. Till underhåll räknas förutom löpande underhåll även åtgärder idet periodiska underhållet. Efter den skattskyldiges fria val kan störrekostnader för underhåll få fördelas , i vissa fall fler. Kostnaderför ny-, till- och ombyggnadsåtgärder får dras av i form av årligavärdeminskningsavdrag. Avdraget uppgår till för stenbyggnader och 1,75 %för trähus. För teknisk utrustning tillämpas högre tal, . Så är falletbeträffande värmepannor, fläktar, hissar och sopanläggningar. Förfastigheter som ägs av allmännyttiga bostadsföretag, liksom förbostadsrättsföreningar, tillämpas en schablonbeskattning. Som inläkt skaUredovisas av taxeringsvärdet. Avdrag medges i huvudsak bara för räntekostnader. Någrabestämmelser om resultatutjämning genom kontoavsättning finns inte iförvärvskällan annan fastighet. Fråganom införande av en kontometod för reparationskostnader har tidigare prövats avriksdagen i olika sammanhang men avvisats bl. a. med hänvisning tillunderhållsfondens utredningsarbete (jfr SkU 1979/80:25). Underhållsfondsutredningenhar i ett betänkande (SOU 1982:65) Återinvestera i bostäder, avlämnat ijanuari , tagit upp frågan om fondavsättningar i enskilt ägdahyresfastigheter. Utredningen har inte lämnat något konkret förslag men menaratt avsättningar till bundna fonder har fördelar från bl. a. kontrollsynpunktmen också därigenom att medlen kan förbli intakta om fastigheten byter ägare. Fråganom reservering för framtida utgifter ligger inom bidragsskattekom-mitténsutredningsuppdrag (jfr. Dir. 1979:115). SkU1982/83:35 13 Avdrag för årlig värdeminskning avbyggnad beräknas enligt avskrivningsplan till viss procent avanskaffningsvärdet. Procentsatsen för värdeminskningsavdraget bestäms efterden tid byggnaden anses kunna utnyttjas. Vid denna bedömning skall tas hänsynockså till sådana omständigheter som att byggnadens ekonomiska varaktighetstidkan antas komma att röna inflytande av framtida rationaliseringar,förändringar med hänsyn till teknikens utveckling m. m. Är på grund avsärskilda andra omständigheter byggnadens värde för rörelsen begränsat tillförhållandevis , skall hänsyn tas också härtill. Utrangeras eller rivs en byggnad som använts i rörelse fåravdrag ske för vad som återstår oavskrivet av anskaffningsvärdet i den måndetta belopp överstiger vad som influtit vid avyttring av byggnadsmaterialiero. d. i samband med utrangeringen eller rivningen. RSV har utfärdat anvisningar om deprocentsatser som i normalfallen bör tillämpas för olika slag avrörelsebyggnader. Dessa procentsatser varierar från för bostadsbyggnaderav sten på orter med normal hyresmarknad till för byggnader i kemiskindustri m. fl. För sjuk-och vårdhem utgör den anvisade procentsatsen 3. Avdrag medges enligt p. 18anvisningarna till 29 § KL för kostnader för forskning och utveckling omarbetet har eller kan antas få betydelse för den skattskyldiges rörelse. Ävenbidrag till forskning är normalt avdragsgilla i rörelsen. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kanförordna att bidrag, som den skattskyldige lämnar till viss forskning ellervisst utvecklingsarbete, skall helt eller delvis anses som driftkostnad i denskattskyldiges rörelse. I en särskild förordning (SFS 1975:127) har angettsnärmare i vilka fall sådana bidrag är avdragsgilla. Vid sidan av omkostnadsavdraget för forskning medges enhgten lag (1973:421, permanentad genom riksdagsbeslut ;se prop. 1981/82:70, SkU 24, SFS 1981:1315) ett särskih forskningsavdrag vidtaxeringen till statlig inkomstskatt. Lagen är tillämplig på skattskyldiga sombedriver industriell tillverkning och som har kostnader för teknisk ochnaturvetenskaplig forskning. Det särskilda forskningsavdraget utgörs av ettbasavdrag och ett ökningsavdrag. Basavdraget, som utgör , beräknas på ettunderlag som består av dels lönekostnader för anställda vars arbete till minsten fjärdedel avser forsknings- och utvecklingsarbete, dels vad denskattskyldige under räkenskapsåret lämnat i bidrag för forsknings- ochutvecklingsarbete och dels kostnader för förvärv av forsknings- ochutvecklingsresultat. Ökningsavdraget utgör av den ökning av underlagetför basavdrag som skett mellan två räkenskapsår. SkU1982/83:35 14 Ekonomiskt stöd till kulturlivet Svensk skattelagstiftning saknarbestämmelser om avdrag för bidrag till ideella organisationer. Tanken på attinföra en rätt till avdrag vid beskattningen för gåvor till allmännyttigaändamål har under en lång följd av år avvisats av skatteutskottet med hänvisningbl. a. till att allmännyttiga och liknande ändamål bör främjas i första handgenom direkta bidrag av allmänna medel och inte genom lättnader vidbeskattningen. Utskottet har också pekat på de gränsdragningsproblem som ensådan avdragsrätt skulle medföra och på det stöd som ideella organisationerredan i dag åtnjuter genom såväl direkta bidrag som mycket betydande lättnadervid beskattningen. I proposition 1978/79:160 om fortsatt reformering avinkomstskatten föreslogs en mer begränsad avdragsrätt omfattande endast gåvortill svenska stiftelser eller föreningar som i överensstämmelse med sinastadgar huvudsakligen utövade internationell biståndsverksamhet ellerinternationellt verkade för samförstånd eller respekt för mänskligarättigheter. Avdragsrätten var utformad som en skattereduktion avgåvan och med högst . avstyrkte bifall till propositionen medåberopande bl. a. av att den kritik som tidigare avhållit från attmedverka till en avdragsrätt för gåvor också kunde riktas mot detta förslag. Riksdagengodkände utskottets betänkande. I en kulturpolitisk motion frånmoderaterna (1981/82:2043) begärdes vid förra bl. a. ettriksdagsuttalande av innehåll att nya vägar borde prövas för finansiering av kulturverksamheten.Kulturutskottet, som inhämtade yttrande från i frågan, avstyrkte ihöstas bifall till detta yrkande i sitt betänkande KrU 1982/83:10. Utskottetanförde därvid bl. Ekonomiskt stöd från enskilda ochföretag till kulturverksamhet - s. k. sponsorverksamhet - förekommer ibetydande omfattning i vissa länder. framhåller att sådanbidragsgivning sannohkt inte på ett väsentligt sätt kan bidra till ändradeekonomiska förutsättningar för kulturverksamheten. Det är enligt rådet värtatt notera att enskilda och näringsliv har gjort och gör värdefulla insatsermen att det gäller att varje påverkan av kulturverksamheten undviks. Utskottet vill peka på att erfarenheterna från andraländer visar att det främst är kulturinstitutionerna och den etablerade konstensom får sådant stöd. Skulle så bli fallet även i skulle ytterligareekonomisk obalans kunna uppstå till nackdel för konst som söker nya vägar. Utskottet anser att regeringen noga bör följa utvecklingenbeträffande sponsorverksamheten. I detta sammanhang är det viktigt att dekulturpolitiska målen beaktas och att man noga uppmärksammar effekterna påkulturlivet. biföll kulturutskottets hemställan. SkU1982/83:35 15 Nuvarande regler i fråga omegenföretagares pensionsförsäkringspremier innebäi" att den som driverrörelse eller jordbruk utan förmedling av aktiebolag eller ekonomisk förening(egenföretagare) får göra avdrag för pensionsförsäkringspremier i form avallmänt avdrag. Härigenom kommer hela inkomsten av förvärvskällan, även den delsom används för att betala för egenföretagarens pensionering, attutgöra underlag för egenavgifter. Om verksamheten däremot bedrivs genomaktiebolag eller ekonomisk förening, utgör bolagets kostnader för pensioneringav en anställd - även en anställd som är huvudaktieägare - inte underlag förarbetsgivaravgifter. Dessa skillnader medför - vid lika förhållanden i övrigt- att underlaget för socialförsäkringsavgifter blir högre för egenföretagare änför den som bedriver sin verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. Frågan om egenföretagares avdrag förpensionsförsäkringspremier behandlades av utredningen om beskattning avtjänstepensioner i dess betänkande (Ds B 1978:13) Avdragsrätt för utländskapensionsförsäkringspremier m. m. Utredningen konstaterade därvid att detförhållandet att en egenföretagare får göra avdrag för premie förpensionsförsäkring avseende sin egen pensionering som allmänt avdrag, medanarbetsgivare i övrigt skall göra avdraget i förvärvskälla, i allmänhet medföratt avgifterna blir högre för egenföretagaren än för den som exempelvis driververksamheten i aktiebolagsform och att skillnaderna ökar med stigande inkomst.En ändring av nuvarande regler skulle - menade utredningen - bidra till att ökaneutraliteten i beskattningshänseende mellan verksamheter som bedrivs i skildaföretagsformer. Med anledning av en motion i ämnetvid förra framhöll skatteutskottet att frågan numera fick anses hakommit i ett delvis annat läge, sedan den övre gränsen vid beräkning avATP-avgift slopats. Utskottet erinrade också om att hösten 1981beslutat ersätta egenföretagarens schablonavdrag för egenavgifter i förvärvskällornajordbruksfastighet och rörelse med en rätt till avdrag för belopp som i denskattskyldiges bokföring avsatts för att täcka de på beskattningsåret belöpandeegenavgifterna. De skäl av statsfinansiell och administrativ art som tidigareåberopats mot att omkonstruera avdraget för pensionsförsäkringspremier tillett avdrag i förvärvskällan hade enligt utskottet genom dessa riksdagsbeslut- ivart fall delvis - bortfallit. Det fanns alltså enligt utskottets mening skälatt ompröva frågan om egenföretagares avdrag för kostnader förpensionsförsäkring. Målet borde vara att samma regler skulle gälla föregenföretagare som för anställda. - gav regeringen till känna vadutskottet anfört. Frågan ärnumera föremål för företagsskattekommitténs prövning. 1*** 1982/83. SkU1982/83:35 16 Med kompanjonsförsäkring avsesförsäkringar som delägare i ett företag i vissa fall tecknar för varandra isyfte exempelvis att undvika ekonomiska svårigheter i samband med delägaresdödsfall. för försäkringar'av detta slag behandlas enligt gällanderegler som kapitalförsäkring, vilket innebär att avdrag i princip inte ärmedgivet för försäkringspremierna. för pensionsförsäkringspremier ärdäremot avdragsgilla och utfallande försäkringsbelopp skattepliktiga. Enligtde grunder som gäller på detta område kan sådana försäkringar tecknas bara omett pensioneringssyfte föreligger. Även frågor som har samband med den skattemässigabehandlingen av kompanjonsförsäkringar ligger inom ramen förföretagsskattekommitténs arbete. 1 Utgifter för representation är att hänföra tillomkostnader i förvärvskälla endast om de har samband medverksamheten. Avdrag får i det enskilda fallet inte medges med större belopp änsom kan anses skäligt. För att vinna en hkformig lagtillämpning harriksskatteverket (RSV) angett vissa prisramar för representationsmåltider isamband med affärsförhandlingar. Dessa utgör för representation som utövasefter utgången av kalenderåret . för middag eller supé och 120 kr.för lunch. Priserna gäller per person och inkl. servis men exkl. moms. Enligtbeslut av medges numera inte i något fall avdragför kostnader för sprit och vin i samband med representation (prop. 1980/81:68, SkU 18, SFS 1077). Vid förra väcktes enmotion (1981/82:1674) vari yrkades att RSV:s dåvarande prisramar förrepresentation tills vidare skulle lämnas oförändrade. erinrade med anledning härav (SkU1981/82:65) om att chefen för budgetdepartementet i den proposition sominnehöll förslaget om förbud mot avdrag för sprit och vin i samband medrepresentation uttalat att han för sin del ansåg representationskostnader äveni fortsättningen böra behandlas som driftkostnader och således vara i principavdragsgilla. Utskottet uttalade också att riskerna för missbruk avavdragsrätten genom begränsningar av avdragsrätten torde ha minskat. En garantihärför utgjorde också - menade utskottet - skattedomstolarnas restriktivatillämpning av bestämmelserna. Vid beräkning av inkomsten frånsärskild förvärvskälla skall från bruttointäkten avräknas alla omkostnaderunder beskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande. Skadeståndsom utgått på grund SkU1982/83:35 17 av brott mot ett i en skattskyldigs förvärvsverksamhetingånget avtal har i praxis så gott som regelmässigt bedömts som driftkostnadoch därför ansetts utgöra en i verksamheten avdragsgill utgift. Även arbetsrättsligt skadestånd har av regeringsrätten,med 20 röster mot 4, bedömts som driftkostnad (jfr RÅ 1980 1:12), ochskattskyldighet har ansetts föreligga för mottagare av skadestånd, när mottagarenvarit enskild arbetstagare (1980 1:10). Frågan om det arbetsrättsliga skadeståndetsskatterättsliga behandling har tagits upp av nya arbetsrättskommittén i dessbetänkande (SOU 1982:60) MBL i utveckling som avlämnades i december förra året.Kommittén konstaterar att man på fackligt håll reagerat starkt mot deregeringsrättsavgöranden som redovisats. Ett huvudargument har varit det somockså framfördes av domstolens minoritet och som går ut på att det ärfrämmande, för att inte säga stötande, att betrakta ett allmänt skadestånd föråsidosättande av arbetsrättslig lag eller kollektivavtal som ett slags normalkostnad i den skadeståndsskyldiges rörelse. Med det betraktelsesättet har manenligt facklig uppfattning missförstått det allmänna skadeståndets karaktär ochförbisett dess släktskap från vissa synpunkter med böter och icke avdragsgillaviten och andra avgifter. Synsättet medför risk för att det allmännaskadeståndets uppgift förfelas. Det är, sägs det vidare, viktigt att lika fallbehandlas hka och det är i varje fall olämpligt att ett utdömt skadestånd fårohka reell effekt beroende t. ex. på vilken form en verksamhet bedrivs i ochvilka faktiska avdragsmöjligheter som föreligger med hänsyn till ett företagsekonomiska resultat och ställning. Från arbetsgivarsidan invänds bl. a. att det enhgt stadgadoch oomstridd praxis i övrigt medges avdrag för skadestånd, avtalsviten o. d. ianledning av ett företags åsidosättande av förpliktelser enligt ett iverksamheten träffat avtal. Någon anledning att principiellt se sakenannorlunda i det här aktuella sammanhanget finns inte. Det bör enligt dennaståndpunkt beaktas att det arbetsrättsliga allmänna skadeståndet ofta döms utsom en påföljd för ett förbiseende eller en ganska ursäktlig felbedömning,något som understryker släktskapen med andra former av kontraktuella skadeståndoch avdragsgilla viten. De olika synsätten har getts tillkänna även vid de diskussioner som förts inom kommittén, som inte funnitanledning ställa frågan på sin spets genom omröstning. Kommittén har ansett atten ändring i fråga om behandlingen av allmänna skadestånd vid taxeringen börföregås av ett skatterättsligt och tekniskt förberedelsearbete som det intelegat inom ramen för kommitténs utredningsuppdrag att utföra. Frågan om arbetsrättsligt skadestånd behandlas f. n. av enarbetsgrupp inom i samband med prövningen av andraarbetsrättsliga frågor. SkU1982/83:35 18 Kostnader för upprättande av deklaration Enligt 20 § KL skall frånbruttointäkten av viss förvärvskälla dras alla omkostnader underbeskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande. I 33 § 1 mom. KLstadgas att avdrag får göras för samtliga utgifter, som är att anse somkostnader för fullgörande av tjänsten. Advokat-, rättegångs- och liknande kostnader äravdragsgilla endast om de utgör kostnader för förvärvande eller bibehållande avskattepliktiga intäkter eller nedbringande av avdragsgilla kostnader. Kostnaderför tvist om förvärvskälla är sålunda inte avdragsgilla. Kostnader förskatteutredningar, deklarationshjälp, taxeringsprocesser o. d. är inte helleravdragsgilla. Som avdragsgill kostnad räknasenligt 20 § KL inte värdet av arbete som i den skattskyldigesförvärvsverksamhet utförs av den skattskyldige själv, andra maken eller av denskattskyldiges barn som ej fyllt . Barnets ålder bedöms efter förhållandetden året före taxeringsåret. behandlade förravåren en motion vari yrkades att åldersgränsen skulle sänkas till 15 år.Yrkandet motiverades med att man genom en sådan sänkning skulle ge flerungdomar möjlighet att få arbete i föräldrarnas företag och därmed minskaungdomsarbetslösheten. Utskottet avstyrkte motionen (SkU 1981/82:65) medhänvisning till att fåmansföreta-gens skatteförhållanden var föremål föröverväganden inom företagsskattekommittén och att ett ställningstagande ifrågan borde anstå i avvaktan på resultatet av kommitténs överväganden. -biföll utskottets hemställan. Förlustavdrag i handels- och kommanditbolag På den allmänna associationsrättensområde finns vid sidan av aktiebolag tre andra typer av bolag, nämligenhandelsbolag, kommanditbolag och enkla bolag. Näringsverksamheten kan bedrivasinom ramen för samtliga dessa bolagsformer. Utmärkande för ett handelsbolag är att det räknas som enjuridisk person och att delägarna svarar solidariskt för bolagets förbindelser.Kommanditbolaget är en särskild form av handelsbolag. Från det vanligahandelsbolaget skiljer sig kommanditbolaget genom att en eller flera avdelägarna har förbehållit sig att inte svara för bolagets förbindelser med meraän han har åtagit sig att sätta in i bolaget. Åtminstone en av delägarna i ettkommanditbilag måste emellertid vara obegränsat ansvarig (s. k. komplementär).Det enkla bolaget kännetecknas av att det inte räknas som en juridisk personoch att ett avtal som ingås för bolaget blir bindande endast för den bolagsmansom själv har deltagit i avtalet. SkU1982/83:35 19 bolagskommitté behandladei 1978 avlämnat betänkande (SOU 1978:67) Nya bolagsregler m. m. fråganhuruvida kommanditbolag borde vara tillåtna som företagsform även i framtiden.Kommittén konstaterade därvid att kommanditbolagen kunde ha betydelse försmåföretagens kapitalförsörjning och därför borde finnas kvar. För att en viss kreditbas skulle säkras förkommanditbolaget föreslog kommittén att endast fysiska personer och aktiebolagskulle kunna komma i fråga som komplementärer, aktiebolag dock endast ispeciella undantagsfall och efter särskild dispens av . Kommitténmenade nämligen att en generell rätt för aktiebolag att vara komplementär kundeutnyttjas för skatteflykt. I den proposition (1979/80:143) som låg till grund för dennya lagstiftningen om handelsbolag och kommanditbolag uttalade dåvarandejustitieministern - i likhet med bolagskommittén - att såväl fysiska personersom aktiebolag borde godtas som komplementärer. Han menade emellertid attutformningen av en dispensregel enligt kommitténs förslag mötte svårigheter.Det kunde nämligen råda tvekan om på vilka grunder länsstyrelsensdispensbedömning borde ske. Det kunde vidare knappast komma i fråga att åläggaen länsstyrelse att utifrån företagsekonomiska överväganden avgöra huruvida iett visst fall ett aktiebolag borde godtas som komplementär eller ej.Departementschefen föreslog därför inte någon dispensregel. Han erinradeemellertid om att beskattningssituationen för handelsbolag och kommanditbolagvar föremål för överväganden inom företagsskattekommittén. I denna kommittés utredningsuppdragingår (se Dir. 1979:106) att göra en översyn av beskattningsreglerna förhandelsbolag och kommanditbolag. Enligt direktiven bör målsättningen förkommitténs arbete i denna del vara att beskattningsreglerna för handelsbolagutformas så att denna företagsform kan användas på ett ändamålsenligt sätt avframför allt mindre och medelstora företag. I direktiven framhålls ocksåsärskilt att det är angeläget att kommittén uppmärksammar frågorna omunderskottsavdrag. I samband med att förravåren genomförde en skattereform avseende inkohiståren 1983-1985 beslutades attreformens första steg avseende skulle finansieras genominförande av en allmän löneavgift om . Avgiften beräknas på det underlag somgäller för arbetsgivaravgift till folkpensioneringen enligt lagen omsocialavgifter och följer även i övrigt de regler som gäller för dessaavgifter. SkU1982/83:35 20 Beskattning av utlandsarbetande personal Frågan om en fysisk person ärbosatt i eller ej är enligt den nu gällande svenskaskattelagstiftningen av grundläggande betydelse för hans skattskyldighet här iriket. Den som anses bosatt i skall i princip skatta för all inkomst,oavsett var den förvärvats, och för all den förmögenhet han vidbeskattningsårets utgång ägt här i riket eller å utländsk ort. Den som inteanses bosatt i är däremot skyldig erlägga skatt endast för vissa slagav inkomst. Skattskyldigheten omfattar i detta fall bl. a. inkomst av härbelägen fastighet och av här bedriven rörelse, vinst vid försäljning av sådanfastighet eller rörelse samt inkomst av tjänst, som uppburits härifrån ochförvärvats genom verksamhet här i riket. Person som är bosatt utom riket ärvidare skattskyldig i till statlig inkomstskatt för utdelning på andelari svenska ekonomiska föreningar och till kupongskatt för utdelning på aktier isvenska aktiebolag. Han är vidare skyldig erlägga sjömansskatt vid tjänstgöringombord på svenskt handelsfartyg.