bet · G601JoU18 · 1982-12-31 00:00:00 — om tillämpningen av allemansrätten I mofion 1981/82:1897 av LennartBladh m. fl. (s) yrkas att uttalar sig för att enligt 1 §naturvårdslagen naturen är tillgänglig för fritidsaktiviteter såsom orienteringoch friluftsliv av olika slag. Enligt 1 § naturvårdslagen (NVL)utgör naturen en nationell tillgång som skall skyddas och vårdas. Den ärtillgänglig för alla enligt allemansrätten. Stadgandet om allemansrätten tillkom genom 1974 årslagstiftning. Departementschefen framhöll i nämnda sammanhang (prop. 1974:166)att det på flera punkter rådde oklarhet om vad allemansrätten innebar ochfortsatte: För min del anser jag att enlagstiftning angående allemansrättens innehåll skulle kunna leda till mångasvårbedömda tvister i skälighetsfrågor där olägenheterna inte är störreän att de kan övervinnas med upplysning och uppmaning till hänsyn. Jag anserdet emellerfid värdefullt att markera allemansrättens betydelse i NVL:sinledande bestämmelse. Allemansrätten, som saknar motstycke i flertalet andraländer, är av avgörande betydelse för människornas möjlighet att få rekreationoch avkoppling i det fria. Jag förordar att i NVL;s 1 § förs in ett tillägg,varigenom-utan någon precisering av allemansrättens innebörd - slås fast attnaturen är tillgänglig för alla i enlighet med allemansrätten. 1 nu föreliggande motion yrkas attriksdagen uttalar att naturen enligt 1 § NVL är tillgänglig förfritidsaktiviteter såsom orientering och friluftsliv av olika slag.Motionärerna framhåller att naturen med allemansrätten och NVL som grund ärtillgänglig för alla men likväl försöker enskilda markägare stoppa vissafritidsaktiviteter. För orientering behövs rätt omfattande markområden. Medskiftande långa banor kommer man vid en tävling att passera fleramarkägarområden. Detta kan enligt motionen medföra att en enda markägare sombesitter ett dominerande markområde kan stoppa fortsatt orienteringstävling,vilket kan medföra att orienteringstävlande blir allt svårare attorganisera. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånlantbruksstyrelsen, , . (), och svenskaorienteringsförbundet (SOFT). Avremissinstanserna anser flertalet att föreliggande motion inte bör 1 1982/83. JoU1982/83:18 2 föranleda någon ytterligare åtgärd. Iyttrandena hänvisas bl. a. till de rekommendationer för friluftsarrangörer somnaturvårdsverket i samråd med berörda parter utarbetat och som fortlöpanderevideras. Endast SOFT ställer sig positivt till motionärernasförslag. Enligt förbundets uppfattning bör det även i fortsättningen ankomma påmyndigheter och organisationer att i samråd utforma regler för olikaaktiviteter i naturen. Som grund för sådana regler kan dock, anser förbundet,med fördel ett uttalande av i den riktning som motionärerna förordarvara en värdefull principdeklaration. En närmare redogörelse för remissyttrandena lämnas ibilaga till detta betänkande. Som redovisats i det föregående infördes i samband med deändringar i NVL, som vidtogs , ett tillägg i lagens inledningsparagraf,varigenom - utan någon precisering av allemansrättens innebörd - slogs fast attnaturen är tillgänglig för alla i enlighet med allemansrätten. Vad som är av särskilt intresse i fråga omorienteringstävlingar är den i allemansrätten ingående rätten att färdas överannans mark. Denna färdselrätt begränsas främst genom bestämmelser om straffför tagande av olovlig väg (12 kap. 4 § ). Av denna följer attdeltagarna vid orienteringstävlingar kan förflytta sig över annans mark enligtallemansrätten under förutsättning att de iakttar normal försiktighet. Markför start- och målplatser kan dock inte tas i anspråk med stöd avallemansrätten. För detta krävs samtycke av markägaren. En skyldighet attinhämta samtycke i dessa fall följer inte bara av civilrättsliga grundsatserutan också av nyssnämnda rekommendationer och av de tävlingsregler som gällerinom orienteringssporten. Enligt dessa regler skall vidare samråd ske medägare och brukare -t. ex. jakträttsinnehavare - av övrig mark som berörs av entävling. I den mån markägarens samtycke inte krävs för attgenomföra en orienteringstävling, ankommer det på den arrangerandeorganisationen att-oavsett vilken inställning till tävlingen som redovisats avägare eller innehavare av berörd mark - på eget ansvar avgöra frågor omtävlingens utformning. Av remissyttrandena framgår att gällande rekommendationeroch regler så gott som alltid iakttas av tävlingsarrangörerna. Rekommendationerna som utarbetats av isamråd med berörda myndigheter och organisationer bygger på ömsesidigthänsynstagande från inblandade parter. Rekommendationerna följs fortlöpandeupp, och gjorda erfarenheter läggs till grund för revideringar. En sådanrevidering pågår f. n. JoU1982/83:18 3 Med vad utskottet här anfört i fråga om allemansrätt ochorienteringstävlingar bör motionen kunna anses besvarad. att förklarar motion1981/82:1897 besvarad med vad utskottet anfört. Närvarande: (), (), HansWachtmeister (m), (), (), (), (), (), (), JohnAndersson (vpk), (), (), (), UlfLönnqvist (s) och (). och (båda c) anför: framhåller i sitt remissyttrande över motion 1981/82:1897 ärallemansrätten knuten till den enskilde individen. Detta gäller både om man ärute i naturen ensam eller i grupp. En förutsättning när naturen utnyttjas påallemansrättslig grund är att markägaren inte vållas nämnvärd olägenhet ellerskada. När en orienteringstävling skall anordnas är det därför viktigt attsamråd sker med berörda markägare för att på det sättet eliminera risken förskador. Placering av kontroller på bästa sätt är bl. a. viktigt för att manskall nå detta mål. Markägarens medverkan kan innebära att man får viktigabesked om känsliga avsnitt i naturen, det kan vara planteringar, häckandefåglar eller annat som man måste ta hänsyn till. Ett samråd mellan berördaparter bör således under alla förhållanden vara den bästa lösningen. Yttranden över motion 1981/82:1897 av m.fl. (s) om tillämpningen av allemansrätten Yttranden har inhämtats fränlantbruksstyrelsen, , . (), och (). Av remissinstanserna anser flertalet att motionen inte börföranleda någon ytterligare åtgärd. framhåller att allemansrätten ärknuten till den enskilde individen, vare sig denne är ute i naturen ensam ellerdeltar som en av flera i en grupp eller ett arrangemang av något slag. Däremottorde man inte kunna hävda att arrangemang eller organiserade aktiviteter somsådana kan anordnas med stöd av allemansrätten. En förutsättning när naturennyttjas på allemansrättslig grund är att markägaren inte vållas nämnvärdolägenhet eller skada. Ett friluftsarrangemang med kanske flera hundradeltagare torde - åtminstone på delar av det berörda området - medföraverkningar utöver vad som kan anses vara rimligt att markägaren skall tåla inomramen för allemansrätten. har i andra sammanhang uttalat attorganiserad friluftsverksamhet av sådan större omfattning inte i sig kan ansesingå i allemansrätten, och därför inte heller bör bedrivas utan samråd medberörda markägare. För att dels underlätta genomförandet avorienteringstävlingar och liknande arrangemang, dels minska risken förkonflikter med markägare och skador på djurliv och växtlighet harnaturvärdsverket i samråd med berörda parter utarbetat rekommendationer förfriluftsarrangörer (SNV PM 883). Rekommendationerna grundas på allemansrättenoch kringliggande lagstiftning och bygger på ömsesidigt hänsynstagande fråninblandade parter. Dessa rekommendationer följs fortlöpande upp, och redovisadeerfarenheter läggs till grund för revideringar. Sålunda pågår f. n. en sådanrevidering i kontakt med berörda parter. anser för sin del det - i vart fall f. n. -olämpligt att genom det föreslagna uttalandet rörande 1 § naturvårdslagen geuttryck åt en uppfattning som kan tolkas som att den samrådsmodell somförefaller fungera väl och som tillämpas beträffande orienteringstävlingarskulle komma att göras överflödig. Lantbruksstyrelsen anser att i tillräckligt höggrad säkerställer allas rätt att vistas i naturen. Vid organiseratfriluftsliv, t. ex. orienteringstävling, där risk för skador på marken ellerstörning av jordbruksdriften föreligger, måste emellertid arrangörerna genomsamråd med berörda fastighetsägare få tillstånd att utnyttja marken. Bedömerman vid dessa samråd att ingen skada på marken uppkommer torde inget hinderfinnas för tävlingens genomförande. Finns däremot uppenbar risk för skada kanöverenskommelse med fastighetsägarna om eventuella ersättningsanspråk undanröjahinder för t. ex, en orienteringstävlings genomförande. JoU1982/83:18 5 Enligt svenskanaturskyddsföreningens mening finns det inget behov av att stärkafriluftslivets ställning på i motionen föreslaget sätt. Tvärtom skulle ettuttalande med denna innebörd kunna skapa oklarhet i vissa fall. Framför alltgäller detta större orienteringstävlingar där skador vid start- och målområde,kontroller m. m. och på vissa känsliga naturtyper som hällmarker med ömtåliglavflora etc. ofta . Enligt de ovan nämnda rekommendationernaskall organisatören av sädana orienteringstävlingar inhämta markägarenssamtycke. Ett riksdagsuttalande av föreslagen typ skulle kunna tolkas som att detvore önskvärt att orienteringstävlingar -liksom för övrigt också annanfriluftsverksamhet - fick äga rum utan markägarens samtycke oavsett om skadoruppstod eller ej. I konsekvens med detta skulle uttalandet också kunnauppfattas så, att någon skadeståndsskyldighet för arrangören vid markskadoroch liknande inte borde komma i fråga ens om han brustit i hänsyn. Tolkningenskulle strida mot de generella regler som inskränker allemansrätten, och avseruttalandet också skadeståndsansvaret skulle detta innebära ett klart avstegfrån gällande skadeståndsrätt. I alla händelser skulle oklarhet och svåragränsdragningsproblem kunna uppkomma genom uttalandet. För att förebyggamissförstånd ber föreningen också att få påpeka att enbart ett uttalande frånriksdagen sida inte är tillräckligt för att ändra gällande rätt. Om det ärriksdagens mening att gällande rätt-trots vad föreningen ovan har anfört-skalländras i föreslaget avseende måste uttalandet följas av lagstiftningsåtgärder igrundlagsenliga former. Enligt LRF:s uppfattning innebär motionärernas förslag ettofullständigt försök till sådan precisering av allemansrättens innebörd somdepartementschefen och 1974 ville undvika. som dennuvarande 1 § NVL gällt har enligt LRF:s mening inte något inträffat sommotiverar en sådan lagändring som motionärerna föreslår. Ur rättvisesynpunktkan en sådan lagändring heller inte enligt LRF:s mening göras utan endjupgående översyn och lagstiftning av allemansrättens innehåll. En sådanlagstiftning torde dock inte vara lättare eller nödvändigare att genomföra nuän 1974. Motionen bör därför enligt LRF:s uppfattning avvisas ur dessa allmännasynpunkter. LRF påpekar vidare bl. a. att ett bifall till motionärernas förslagskulle få den konsekvensen att även juridiska personer skulle få allemansrätt.Detta skulle innebära att den klara skiljelinje som råder mellan fysiska ochjuridiska personer beträffande vem som direkt kan utnyttja allemansrätt bryts.Ett bifall till mofionen skulle också, enligt LRF:s mening, innebära att deenskilda markägarnas eller brukarnas rättsställning rubbas. Det är uppenbartatt ett intensivt fritidsutnyttjande av markområden leder till mera änförsumbara skador, men möjligheterna att få skälig ersättning begränsas av attmarkägaren/brukaren ej kan förbjuda arrangörerna att göra intrång på hans mark. Sådana inskränkningar i den enskildes förfoganderätt översin egendom står i uppenbar strid med vad som ansetts utgöra grundläggandeprinciper i JoU1982/83:18 6 västerländsk rättsuppfattning och kan inte accepteras avLRF. Om juridiska personer skall tillerkännas allemansrätt medför detta ensådan stor förändring att det enligt LRF:s uppfattning krävs en djupgåendeutredning och precisering som grund för en lagstiftning om allemansrättens innehåll. Endast SOFT ställer sig positivt fill motionärernashemställan om ett uttalande att naturen är tillgänglig för fritidsaktivitetersåsom orientering och friluftsliv av olika slag. Enligt SOFT:s uppfattning ärdet inte möjligt att i lagtext eller förordning i detalj reglera hurallemansrätten skall vara utformad. Det bör sålunda även i fortsättningenankomma på myndigheter och organisationer att i samråd utforma regler för olikaaktiviteter i naturen. Som grund för sådana regler kan dock med fördel ettuttalande av , i den riktning som motionärerna förordar, vara envärdefull principdeklaration.