bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — kom Per till mig och presenterade ettprogram för rekonstrukfion, avsett att föreläggas styrelsen den 11 februari.Vad han då presenterade var, som han sade, i olyckligaste fall ettrekonstruktionsförslag som skulle innebära att man behövde etttillskott på 1,5 miljard. Han gjorde dock den reservationen att hansuppfattning nu var att det möjligen skulle erfordras 1 miljard ikapitaltillskott också till . Han sammanfattade detta, som han kallade det.engångsalternativ med att säga att ett kapitaltillskott på 2 miljarder skullevara tillfredsställande för Statsföretagsgruppen. Hans rekommendation var dockatt Statsföretag med omedelbar verkan genom en proposition skulle få 700miljoner i tillskott och att staten därutöver skulle förklara sig beredd attåterkomma om ytterligare, ej preciserat medelstillskott för åren 1983 och 1984.Jag kunde självfallet inte acceptera detta i den rådande situationen. Jag hade nu fortlöpande kontakter med styrelsen, och iallt väsentligt vitsordade man där angelägenheten av att rekonstruktionsarbetetkom in i mer konstruktiva banor. Jag kunde i mina kontakter med Statsföretagsstyrelse också hänvisa till den hemliga finansiella analys som hadepresenterat mig. Där sade man att något samlat grepp för att lösa gruppensfinansiella problem kunde inte anses ha tagits av ledningen till dags dato.Vidare hade åtgärderna för att lösa de största problemen såsom de i m. fl.företag varit begränsade. beslöt vi efter en gemensam beredning medbudget- och ekonomidepartementen att avlåta en skrivelse till Statsföretagsledning där vi redogjorde för det förslag till rekonstruktion som vi till sisthade stannat inför och som innebar att man lyfte ut och betaladeStatsföretagsgruppen 2 miljarder för detta för att man skulle få finansiellstyrka att ta itu med sina mest tyngande problem och att skullerekonstrueras i särskild ordning. träffade jag Per och Karl-ErikLinderoth, som då mer officiellt överlämnade det bud som Statsföretagsstyrelsenunder tiden hade arbetat fram och enligt vilket man begärde drygt 1,6 miljardoch KU1982/83:30 252 förordade att företagen skulle lyftas utoch rekonstrueras i industridepartementets regi. hade man hamnat i en propå som var helt annorlunda änden Per anmält att han hade för avsikt att förelägga styrelsen. Vid minaunderhandskontakter med styrelseledamöterna fick jag klart för mig att hanaldrig framlagt det ursprungliga av mig framlagda förslaget, utan han hadepläderat för vad som blev styrelsens beslut. Jag hade nu anledning att ställa frågan till ochSköld om de ansåg att styrelsens beslut var definitivt och inteförhandlingsbart. Jag fick jakande svar. Per bad att få träffa mig privatsamma kväll. Jag ställde samma fråga, och han sade nej. Styrelsens beslut varenhälligt med ett undantag, och om det inte accepterades av ägaren måstestyrelsen avgå. Mina underhandskontakter med styrelsen tydde på någontingannat. Styrelseledamöterna levde i uen föreställningen att det var ettalternativ som skulle framläggas för departementet för förhandling som underlagför proposifionen. Det stod nu klart att det inte gick att åstadkomma någonförhandling med den dåvarande ledningen. hade de dramatiskahändelserna föranlett massmedias stora intresse. Det kom uttalanden från såvälsocialdemokraternas som partiledning om att det inte fannsanledning att ta ställning till en rekonstruktion med tanke på all den oro somhade uppstått. Jag beslöt därför i samråd med statsministern att skjuta påavgörandet beträffande rekonstruktionen men på tilläggsbudget ge Statsföretag300 miljoner för att man skulle klara sig fram. Man skulle också tillsätta enanalysgrupp som skulle bearbeta det material som och departementet hadeoch förbereda en proposition . Jag kanske inte behöver fördjupa migi detta. Sedan kom en extra bolagsstämma där Per ochKarl-Axel lämnade sina styrelseuppdrag, och sedan har styrelsenreorganiserats. Det här blev en lång redogörelse, men jag är tacksam attfå lämna den inför . Som sammanfattning skulle jag viljasäga att vad som har präglat det här skeendet är oavbrutna och växandeförluster för Statsföretag. Det är en svår situation för alla: förStatsföretags ledning och även för industridepartementet. Min slutsats är attägarens styrning av företaget via styrelsen, som är ofrånkomlig i privata ochstatliga företag, inte har fungerat. Det har funnits en benägenhet hos ledningen att vänta attindustridepartementet mer eller mindre kritiklöst skulle vidarebefordra kravpå miljardtillskott. Det är självfallet inte möjligt. Jag vill erinra om attStatsföretagsgruppen har tillförts 13 miljarder i kontinuerligakapitaltillskott. Ur statsfinansiell synpunkt och ur affärsmoralisk synpunkthar det funnits anledning för industriministern att skaffa sig garantier föratt gruppen verkligen är kompetent att ta hand om de gigantiska belopp som det KU1982/83:30 253 varit fråga om. Tyvärr har det alltså varit tveksamt i höggrad. Utskottet är medvetet om att de propositioner som denna vinter harantagits av innebär ett tillskott på ytterligare 10 miljarder tillgruppen. Summan är i realiteten ett åtagande frånstatens sida om tillskott på 23-24 miljarder, och det har präglatindustridepartementets hantering av frågan. : Jag vill först ställa en fråga av litetmer allmän karaktär och sedan komma in på de olika företagen, framför alltStatsföretag, som i så hög grad har berört, men också om Ncb. Den allmänna frågan tycker jag har sitt speciellaintresse. nämnde att han under har varit industriminister, ochnu har han fått perspektiv . Jag skulle vilja frågaom du har upplevt att ansvarsfördelningen mellan departement och styrelserna istatliga företag har varit oklar. Jag vill också fråga vilka svårigheter enminister kan ha att utöva sin funktion. . Åsling: Jag är ledsen att jag inte kan bidra fillstatsvetenskapens förkovran i det avseendet, eftersom jag under de 5 åren intehar levt i ett normalt tillstånd vad gäller mina relationer med Statsföretag.Under de 5 åren har den ekonomiska situationen ständigt varit pressad.Kapitaltillskott har hela fiden krävts och totalt uppgår de till 13 miljarder.Detta har helt och hållet präglat relationerna. Jag skulle föreställa mig att man i ett statsföretag meden ekonomisk integritet och självständighet visavi ägaren skulle kunna harelativt klara ansvarsgränser och ett harmoniskt förhållande, men under de häråren har framför allt de ständiga anspråken på kapital präglat samvaron, ochdet är därför jag har velat lämna den här fylliga redogörelsen. Det harständigt varit diskussion om kapitalbehovets storlek, och det har också restskrav från dotterföretagen, inte minst publikt och via frågor i , påspeciella insatser. Vi har försökt hålla dem borta, men när kompetensen ochauktoriteten hos Statsföretags ledning visavi dotterbolagen inte räckt till hardet varit en politisk realitet att industridepartementet tvingats inskrida föratt till exempel rekonstruera ett par, . Det har gjort att förhållandetär extraordinärt och att ansvarsfördelningen inte varit den önskvärda, heltenkelt därför att den finansiella situationen har varit så prekär ochStatsföretag varit utsatt för finansiella problem. : Enligt de uppgifter vi fick från PerSköld nåddes han som VD i Statsföretag via massmedia av uppgiften att Procordiaskulle säljas ut. Då vill jag fråga om du tycker att det är en korrekt ordning.Borde inte VD och koncernledningen ha fått information i förväg innandetta kom till offentligheten via massmedia? M/5 G. Åsling: Uppgiften från Per är inte korrekt.Diskussionen om gruppens funktion daterar sig framför allt tilljanuari-februari 1980, när vi KU1982/83:30 254 förelade styrelsen nya ekonomiska styrinstrument,preciserade soliditets-krav, likvidetskrav och avkastningskrav och när vi togupp diskussionen om en ändamålsenlig organisation. Som jag sade hade jag fåttklart för mig att det var svårt att utifrån Söders utredning få politiskenighet om en rekonstruktion av Statsföretag. Den måste värka fram inifrånStatsföretag, och det var meningen med den genomgång 1980 som jag åberopade. Vi styrelsesammanträdet fördes en ganskaförutsättningslös diskussion om detta. Per inledde diskussionen enligtStatsföretags styrelseprotokoll med att påpeka nödvändigheten av attförutsättningslöst pröva gruppens konstruktion och sälja ut förlustföretag ochtänka i nya banor. Enligt det protokoll som jag har framför mig i transkripthar flera styrelseledmöter yttrat sig. Där har , tidigare chefför gummifabrik, tagit upp frågan om en utförsäljning. , professor i , och har också varitinne på tankar om att reorganisera Statsföretag och därvid bryta ut Procordia.De fanns med internt och i relationerna mellan departementet ochStatsföretags ledning. Vi väntade i det längsta och försökte gång efter annan fåStatsföretags ledning att själv komma med detta eller andra initiativ så att vihade en tillstymmelse till diskussionsunderlag, men revisionsrapporten frånfebruari 1982 från ett opartiskt organ, som jag citerade, visar att man överhuvud taget inte hade tagit i den uppgiften. När det hade mognat framkom det naturligtvis som ett initiativ från mig och kanske som en överraskning. : Den uppgift som Per lämnade tilloss var att han nåddes av uppgiften i massmedia. Han hävdade atthan över huvud taget inte tidigare varit kallad till någon överläggning ellerhört talas om detta. Du menar alltså att han borde ha känt till saken före den12 ? . Åsling: Svar: ja. Vad som hände varatt gick ut med en kommuniké där han sade att han inteställde upp, därför att departementet umgicks med planer på att lyfta utProcordia. Jag liksom blev förvånad över att gick ut på dettasätt, men det har sin förklaring i det personliga ställningstagande han måstegöra inför SPP:s arbetsutskott. : Jag förflyttar mig fram till den 10februari 1982. Enligt uppgift tillställde Åsling, som var industriminister.Statsföretag ett brev där styrelsen beordrades att sälja , Enligtsamma uppgift och samma källa presenterades innehållet i brevet på enpresskonferens som du såsom industriminister hade arrangerat. Jag vill i det sammanhanget fråga vilket bemyndigande dusom industriminister hade att ge en sådan försäljningsorder till Statsföretagsstyrelse, och jag vill veta om det fanns något regeringsbeslut i frågan. KU1982/83:30 255 . Åsling: Något formellt regeringsbeslut om hur manhanterar en proposition under beredning fattar man ju inte, men som jag sade imin inledning: brevet av , som var en sammanfattning av vad somhade växt fram under beredningsarbetet i industridepartementet, hade tillkommitefter gemensam beredning med budget- och ekonomidepartementen. Aktiva i detberedningsarbetet var dåvarande budget- och ekonomiministern ochstatssekreterare , och dessutom var självfalletstatsrådsberedningen med statsministern införstådd med detta. Brevet var alltsåavfattat å regeringens vägnar. Det var det alternativ som hade växt fram i avsaknad avnågot som helst alternativ från Statsföretag och som vi anmälde förStatsföretags styrelse. Jag var tvungen att göra det i form av ett brev,eftersom jag inte litade på att mina intentioner annars skulle föredras förstyrelsen på ett objektivt sätt. Det gavs offentlighet på så sätt att det den 10 februarivar klart med en ny ordförande. hade inlämnat sinavskedsansökan, och det yar stor oro i gruppen och massmedia. Det var anledningatt snabbt rekrytera en ny ordförande, alternativt VD. Den 10 värdet klart attKarl skulle bli ordförande, alternativt VD, och han presenterades.Massmedia frågade hur det var med våra planer, och jag redogjorde då för minsyn på hur en kommande Statsföretagsproposition skulle vara utformad med kravpå åtgärder för att privatisera valda delar av Statsföretag och krav påledningen att frigöra kapital, inklusive att lyfta ut . Brevetpublicerades alltså inte, utan vad som publicerades vid tillfället var svar påfrågor från massmedia i samband med presentationen av . : Det var intressant att detta alltsåskulle vara känt också i budgetdepartementet. Per anser sig tydligen hakollat den uppgiften, för han påstod inför utskottet att budgetdepartementetinte kände till det, utan dåvarande statssekreteraren i departementet och hansminister hade fått reda på det via massmedia. Det finns ingen anledning att fortsätta med detta. Härstår uppgift mot uppgift. . Åsling: Möjligen kan man säga att jag som ledamotav statsrådet kanske hade anledning att aterförsäkra mig hos mina kolleger -det är väl det normala att man gör så. Jag har i mina minnesanteckningar - jag hittardet inte just nu - någon passus om att jag vid vår beredning direkt ställdefrågan till : "Svarar du för partiet?" Jag hade inte lustatt bli överkörd -efteråt. "Ja, jag svarar för partiet", sade han.Sten sade: "Ni är på rätt väg. Vi går den här vägen." : Om jag får komma tillbaka fill brevetvar det alltså en direkt order om försäljning av ? . Åsling: Nej, sådant kan inte ske, utan det var enskiss till hur en fillämnad Statsföretagsproposition skulle utformas. Vi hadeju inte anled- KU1982/83:30 256 ning att ge order till Statsföretag ens i det läget om hurdess förvaltningsuppgifter skulle skötas, men vi hade anledning att preciseravilka krav ägaren ställde i samband med det kapitaltillskott som Statsföretagbegärde av ägaren. Vad vi presenterade var villkor för medelstillskotten, ingenförsäljningsorder. : Du nämnde i anslutning fill ett annatsvar att man hade diskuterat att skulle bli VD i Statsföretag.Det återkommer också i Skölds redogörelse inför utskottet. Jag skulle viljafråga dig hur du ser på en svensk industriministers rätt att utse och avskedaverkställande direktören i ett statHgt företag. Du kanske uppfattar frågan som egendomlig. I så fall villjag läsa upp ett par rader ur Sköds redogörelse för att du skall förstå vad detär för tankar som ligger bakom frågan: "meddelade han" -det är alltså Åsling-"att jag skulle ställa min plats till förfogande i styrelsen, vilket hanockså hade befogenhet att göra. Men jag skulle göra det för att det skullefinnas en plats i styrelsen för min efterträdare som VD. Det sista kunde haninte ta ställning till, för det är inte ägaren som utser eller avskedarverkställande direktör, utan det är styrelsen." Delar du uppfattningen att det är styrelsen och inteindustriministern som skall avskeda eller tillsätta VD? . Åsling: Självfallet. Men processen är inte fulltså enkel och okomplicerad. Självfallet talar man med styrelsen så att man vetatt man har styrelsen med på de arrangemang man måste göra. Det är vad somskett i det här fallet. Styrelsen har varit informerad. vill jag påpeka att det inte är något brottmot aktiebolagslagens anda eller mening att i en situation, när ett företagriskerar att tvingas upprätta likvidationsbalansräkning, ägaren hanterar fråganmed största skyndsamhet. När det inte finns beslutskraft i styrelsen måste enägare göra det eftersom staten har ansvaret i sista hand gentemotfordringsägare och andra. : Du bestrider alltså inte uppgiften attdu förhandlade reellt med om att bli VD i Statsföretag efterPer ? . Åsling: I samråd med styrelsen rekryterade jag KarlErik i första hand som ordförande. Den mer förhandlingsmässigauppgörelsen med skedde i styrelsens regi och ledde till hansengagemang som VD. : Jag tycker att redogörelsevarit utomordentligt intressant, så också de övriga redogörelser vi fått omstatlig företagsamhet. Man kan bara dra en enda slutsats, och det är att statenunder inga KU1982/83:30 257 omständigheter skall syssla med sådan här verksamhet. Dethar varit skrämmande interiörer som har avslöjats. Men det kan vi återkommatill. Vi skall ju granska den konstitutionella delen och inte dennäringspolitiska, där vi kanske har olika uppfattningar. Du har använt uttryck som "min begäranatt få förstärka direkfionen" och "mitt krav på avgång". Tyckerdu att de uttryck du här har använt när du talat om dina önskemål kan betecknassom ministerstyre? M/5 G. Åsling: Nej, självfallet inte. Jag har hållit miginom de ramar som gäller för ett statsråd. Men jag har sagt atttempot har varit högt, eftersom det har varit en akut krisför företagsgruppen. har jag dock hållit mig inom gränserna, och jaghar självfallet kunnat göra det i bästa samförstånd med styrelsen i allmänhet. : Du ta\aT om ramarna-tycker du att denuvarande ramarna är rimliga, eller har du som industriminister under 5 årupplevt att det funnits anledning att ändra på möjligheterna för enindustriminister att få en effektiv ledning och kontroll över de statligaföretagen? M/5 G. Åsling: Jag vill först tillägga som en allmänkommentar att jag tycker erfarenheten från de 5 åren bekräftar att statensverksamhet inom näringslivet skall begränsas till områden där enskiltnäringsliv inte kan svara för vissa primära uppgifter. Jag hävdar att i LKABoch vissa företag som sköter försörjningsberedskapsangelägenheter eller harspeciella uppgifter för teknikutveckling etc. är statligt ägande motiverat, iövrigt inte. Men vill jag påstå att man inte bör tro att svårigheteri ägarens relationer med företagsledningen inte förekommer också i privataföretag. Som svar på din fråga vill jag säga att statligföretagsamhet naturligtvis skall bedrivas på samma villkor som enskildföretagsamhet, men för att det skall råda ett normalt förhållande måste destatliga företagen ha en hygglig finansiell status, och så har det inte varithär. Jag vill tillägga att det primära är att se fill att företagen ärfinansiellt sunda. I så fall är styrningen inte något problem. Då räcker detmed de ramar och de allmänna grundreglerna vi har tillämpat. M/5 : I vårt granskningsarbete ingår ocksåförhållanden som rör domänverkets husaffärer i , och jag har två frågorom'dem. I vilkenomfattning var regeringen informerad om husaffärerna? föreligger en rapport från justitiekanslern. Ger denrapporten dig anledning att säga att regeringen bort försöka få in ytterligareinformation om husaffärerna och sökt påverka utvecklingen? M/5 G. Åsling: Jag har ungefär samma kännedom omhusaffärerna som utskottets ärade ledamöter. Jag fick information via massmedianägon gång , då det kom uppmuntrande rapporter. Jag hade inte under minstatsrådsfid fått någon speciell information om husaffärerna. 17 1982/83. KU1982/83:30 258 personliga uppfattning aktualiserar händelserna frågan omsamspelet verk-dotterbolag. Jag tror det finns anledning att se över det samspelet.Jag tror att man gör klokt i att renodla verksfunktionen och inte blandaaktiebolagsverksamhet med verksfunktionen. M/5 : År det fillfredsställande om enindustriminister enbart genom massmedia får reda på så allvarliga affärer? M/5 G. Åsling: Så länge jag var kvar iindustridepartementet fanns det väl ingenting som tydde på annat än att det ärfråga om vanliga affärer. Lika väl som man läser i fidningen om att såltett antal miljoner ton malm läser man om vad domänverket har för sig. Detfungerar inte så att verken och de statliga företagen rapporterar omsina förvaltningsuppgifter, utan bara när man har principiella frågor, och detär så det skall vara. : Jag har en sista fråga som gäller Ncb. FrånNore har vi fått uppgiften att man som industriministerupplevde vissa samarbetssvårigheter även inom , bl. a. genom attordföranden blandade sig i verkställande direktörens funktioner, och dettaupplevdes som olyckligt. blev av den anledningen inte förvånadöver att Östhng togs ifrån den post han hade som ordförande. Blevdu lika litet förvånad med tanke på de erfarenheter du hade av samarbetet? M/5 G. Åsling: Nej, det kan jag inte säga. Också Ncb hadesom krisföretag ledningsproblem under och upplevde en radledarskiften. Den som svarade för kontinuiteten med rätt eller orätt var SvenÖstling. När Per blev VD uppstod det vissa spänningar, men jagmedverkade till att knuten löstes i all fridsamhet genom att man gjorde en merdistinkt uppdelning mellan ordförandens och VD:s funktioner. Sedan har jag intehört om några allvarliga problem i det avseendet. Om det fanns problem var de betingade av att de svåra åren svarade för konfinuiteten mellan VD-skiftena. Det är lätt gjort att en ordförande trampar över på VD:sområde, men när det upptäcktes skedde det en uppdelning i frid och försoning.Jag blev därför överraskad över att fick gå. Jag tycker att han hade gjorten beundransvärd insats i företaget. : Medverkade du till en korrigering avövertrampet? M/5 G. Åsling: Jag medverkade till den samtalsterapi somen industriminister i hög grad får ägna sig åt i krisföretag. : Jag tackar för den värdefullainformation vi fått och förklarar sammanträdet avslutat. KU1982/83:30 259 Utfrågning inför av direktör angående regeringens befattning med statlig företagsverksamhet den 19april 1983 : Vi har en rad ärenden som rör relationenmellan regeringen och de statliga företagen, och vi har inbjudit dig närmastför att få del av dina synpunkter på det arbete du haft och vad du mött i derelationerna speciellt vad gäller Statsföretag. Vi har som praxis att förstlämna ordet till den vi inbjudit, varefter följer en frågestund. Per : Jag hade tänkt lägga några synpunkter pårelationerna mellan regering, departement och statlig företagsverksamhet. Minaerfarenheter grundar sig dels på att jag var chef för domänverket 1965-1970,ett affärsdrivande verk, dels på att jag 1971-1982 var verkställande direktör iStatsföretag. Jag utgår i min redogörelse ifrån hur jag upplevtansvarsfördelningen mellan den politiska makten och den förvaltande enligt hurjag uppfattat den svenska författningen, som inte medger ministerstyre. som jag var chef för domänverket var mittintryck att reglerna efterlevdes på ett strikt sätt. Man hade kvar den gamlaämbetsman-natraditionen, och de gamla ämbetsmännen kände väl till hur speletfungerade och hur ansvaret fördelas mellan den politiska makten och deneffektuerande. Jag upplevde bara en gång jag var chef fördomänverket ett övertramp i detta avseende, och det var när densocialdemokratiska partikongressen - jag tror det var 1969 - bestämde attdomänverket inte fick lägga ner sågen i Brännberg, som vi beslutat skulleläggas ner. Vi skulle göra en stor investering, och sågen var inte lönsam. Vihade kunnat ordna annat arbete åt de få som var anställda i Brännberg mellanÅlvsbyn och , så det fanns inga sysselsättningsproblem för de anställda. Dåvarande jordbruksministern gav mig order som generaldirektöratt inte lägga ner sågen, men jag nekade och sade att han fick takonsekvenserna av att han gav mig order. upplyste jagjordbruksministern om att han i så fall fick skaffa sig ett Kungl. Maj:tsbeslut om att ge oss direktiv i enlighet med instruktionen för domänverket, sådet löste sig på det viset. Sågen i Brännberg fick ligga kvar - om det sedanvar bra eller dåligt skall jag inte ge mig in på. Det var enda gången jag över huvud taget upplevde att man kom i konflikt med de spelregler som jag hade lärt mig skullegälla mellan regeringen - eller Kungl. Maj:t som det hette pä - ochett affärsdrivande eller ett effektuerande verk. Man hade då i fortfarande en del avde gamla' ämbetsmännen, således de gamla kansliråden, och de tvekade aldrig om KU1982/83:30 260 vilka regler som gällde. var statsråd understörre delen av min tid, och hos honom rådde ingen tvekan om vilka spelreglersom gällde. Därigenom hade vi ett mycket bra samarbete som kunde försiggå utannågra som helst konflikter i detta avseende, även om vi ibland tillsammansmåste ta ställning till besvärliga frågor. När jag sedan kom till Statsföretag, där jag redan frånbörjan varit med som en av de vice verkställande direktörerna, uppfattade jagatt det fanns en mängd olika skäl varför man hade etablerat Statsföretag. Somchef för domänverket hade jag yttrat mig om den utredning som låg till grundför etablerandet av Statsföretag. hade klart underkänt utredningenoch ansåg den så dålig att man ifrågasatte om den skulle få räknas in i serienav offentliga utredningar. Förslaget var att domänverket skulle flyttas övertill industridepartementet, och man hade tankar på en samordning mellanstatliga bolag och domänverket.