bet · G601NU11 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:11 om statligt utnyttjande av industriellt rättsskydd I motion 1980/81:1024 av BerntEkinge (fp) hemställs att hos regeringen begär att en utredningtillsätts med uppgift att föreslå utformandet av en statlig politik förimmateriellt rättsskydd, anpassad till skilda rättsområden, stödformer och stödmottagare. ,styrelsen för teknisk utveckling och har avgivitremissyttranden över motionen. Patent är, säger motionären, ettexempel på instrument som kan bidra till ökat utnyttjande av de resultat somuppnås med hjälp av statligt stöd till forskning och utveckling inomnaturvetenskapliga och tekniska områden. Patent är ett medel att dokumenteraforskningsresultat och uppnå spridning och överföring av sådana. En annan viktigfunktion är den ensamrätt för uppfinnaren eller dennes rättsinnehavare som ettpatent ger. Uppfinningen blir genom patent en handelsvara. Den kan överlåtastill någon annan eller genom licens upplåtas för användning i vissutsträckning. De framsteg som uppfinningen representerar kan på detta sättspridas, som uppfinnaren eller dennes rättsinnehavare får rimligekonomisk kompensation för gjorda insatser. a. från och FörbundsrepublikenTyskland visar, hävdar motionären, att knappast någon är allvarligt intresseradav fritt tillgängliga forsknings- och utvecklingsresultat. Ett effektivtutnyttjande kan uppnås endast genom en aktiv och välstyrd patent- ochlicenspolitik. Det bör enligt motionären prövas om staten i sin forskningspolitikbör utnyttja patentsystemet och andra former av industriellt rättsskydd påannat sätt än som sker. Frågan är om staten i någon mån skulle kunna förfogaöver de resultat till vilka den har bidragit med finansiering. De effekter sompatentering och patent till stödmottagaren har på olika varianter av stöd bördärvid modifieras genom kontraktuella åtgärder, så att staten får ett rimligtekonomiskt utbyte och även i övrigt visst inflytande som svarar mot de gjordainsatserna. Genom licensarrangemang kan de som använder resultaten av sådanforskning och utveckling som staten finansierar belastas med en del avkostnaderna härför. Ett statligt innehav av olika former av industriellarättigheter kan, säger motionären, bli ett verksamt instrument i den industri- 1 1982/83. NU1982/83:11 2 och näringspolitik som erfordras för industriella framstegoch industriell tillväxt. Särskilt hos mindre och medelstora företag bör ettstort intresse finnas för statligt finansierade resultat av forskning ochutveckling. Rättslig undersökning av statens stöd till forskning ochutveckling Motionen anknyter till ett arbetesom har publicerats av docenten i civilrätt vid universitetClaes , "Statens stöd till forskning och utveckling. En rättsligundersökning av statens stöd och styrning på FoU-området" (Skrifterutgivna av och marknadsrätt vid Stockholmsuniversitet, nr 9). Ämnet är, säger författaren i sin inledning, del av ettstörre FoU-politiskt sammanhang, nämligen samhällets möjUgheter att främjaFoU-verksamheten i landet och att styra utvecklingen på FoU-området. I denrättsliga regleringen återspeglas främst vilka möjligheter staten har säkratsig i det senare hänseendet och vilka möjligheter den saknar. Annorlundauttryckt visar regleringen i vilken utsträckning staten har valt att göraingrepp i en marknadsstyrning av FoU-verksamheten till förmån för en mer eller mindrecentraliserad styrning. Ämnet berör därmed, påpekar författaren, också ettannat och" större komplex, nämligen val och utformning av de styrmedel somstår till buds på olika samhällssektorer. Författaren behandlar den rättsliga regleringen avforskningen vid universitet och högskolor, av uppdragsforskning, avforskningsrådens verksamhet och den sektoriella forskningen samt avförsvarsforskning och av teleteknisk forskning vari medverkar. Enslutsats är att det direkta statliga FoU-stödet inom den offentliga sektornpräglas av frånvaron av en sammanhållen och genomtänkt politik beträffandeforskningsresultatens utnyttjande. Staten saknar en rättsskyddspolitik, avseddatt öka och effektivisera utnyttjandet av statligt finansierade FoU-resultat. Vidare redogörs för organisationen och den rättsligaregleringen av den verksamhet som styrelsen för teknisk utveckhng (STU)bedriver, av kollektivforskningen och av den statligt stödda energiforskningen.Det finns, konstaterar författaren, två varianter av den stödmodell som härtillämpas. Den ena är en "exploateringsvariant" enligt vilkenstödmottagaren har rätt att hemlighålla, oinskränkt förfoga över ochkommersiellt nyttiggöra resultaten samt skyldighet att återbetala erhålletstöd. Den andra är en "allmännyttig variant" som innefattar tvångtill offentliggörande, allmän tillgänglighet, allmännyttigt och frittnyttiggörande av resultaten samt befrielse från återbetalningsskyldighet förstödmottagaren. Författaren betecknar det som anmärkningsvärt att den reellainnebörden av dessa två varianter inte har analyserats i utredningar om statensstöd till teknisk forskning och utveckling. Från samma utgångspunkter granskas den offentligateknikupphandlingen. För reglering av försvarsupphandlingen finns det, menarförfattaren. NU 1982/83:11 3 adekvataoch ändamålsenliga instrument. Däremot har för den civila sektorns del tillföljd av FoU-inslaget inte utbildats rättsliga instrument som motsvararteknikupphandlingsobjektens särskilda karaktär. Regleringen av arbetstagaresuppfinningar är förenad med motsvarande rättsliga problem. Iett omfattande avslutningskapitel går författaren igenom olika rättsligastyrmedel på FoU-området. Ett avsnitt (s. 221-229) ägnas åt patent. Ungefärsamma synpunkter som i detta har författaren framfört i Statens forskningspolitikoch industriellt rättsskydd, ett föredrag hållet inför Svenska föreningen förindustriellt rättsskydd och publicerat i NIR (Nordiskt immateriellträttsskydd) 1980 (s. 194-213). Under patent hänförs där också mönster. Isammandrag är författarens resonemang följande. Sverigehar ett modernt och på det hela taget rationellt patentsystem och en effektivpatentadministration. Mot en aktiv patentpolitik på nationell nivå kontrasteraremellertid frånvaron av patentmedvetenhet och den bristande användningen avpatentsystemet hos de statliga FoU-beställande och FoU-utförande organen. Patentsystemetkan bidra till effektivare dokumentation och spridning av FoU-resultat frånoffentliga inrättningar. Det utgör ett rättsligt medel för överföring av sådanaresultat i syfte att uppnå samhällsekonomiskt optimalt utnyttjande av dem. Ca40 % av den kollektiva FoU-verksamheten siktar till resultat som är omedelbartanvändbara inom industrin. Åven ren grundforskning kan ge upphov till sådanaresultat. Instrument och apparatur för FoU-arbete kan ofta användas även iindustriell produktion. Steget från grundläggande kunskap till industriellaapplikationer kan vara kort. Forskarna vid offentliga inrättningar saknaremellertid i regel förutsättningar att se dessa applikationer. Patentsystemetkan tjäna som bindemedel mellan dessa inrättningar och industrin. Statligforskningspolitik är i betydande grad detsamma som statlig anslagspolitik. Denär föga inriktad på FoU-resultatens användning. Det finns emellertid inte någotklart samband mellan FoU-volym och industriell tillväxt. Tanken att offenthgtfinansierade FoU-resultat fritt bör stå till alla företags förfogande för attdärigenom bli vitt utnyttjade och komma allmänheten till godo har visat sigorealistisk. Tillgängliga instrument för effektivare nyttiggörande av deoffentliga inrättningarnas FoU-resultat borde därför undersökas ochtillvaratas. Enpatentpolitik för statligt finansierade inrättningar skulle fastställa vilkakategorier av resultat som skulle utvärderas och eventuellt patentsökas, hurpatenteringen och beviljade patent skulle handhas och i vilka organisatoriskaformer verksamheten skulle bedrivas. En informations- och upplysningsinsatsbehövs för att göra forskarna medvetna om patentsystemet samt få dem attfundera över tänkbara industriella applikationer av resultaten, knytaerforderliga kontakter inom industrin, registrera marknadsbehov som kan NU1982/83:11 4 tillgodoses av den institutionella forskningen osv. Påmotsvarande sätt skulle en licensieringspolitik utformas. Härvid skulle man taställning till bl. a. förutsättningarna för beviljande av enkla resp. exklusivalicenser, oeftergivliga villkor i samband med licensgivning, möjligheter attfå till stånd FoU-utbyte, internationellt licenssamarbete och fördelningen avlicensintäkter. En viktig aspekt för såväl patent- som licenspolicyn är attsäkra återföring av information. En aktiv patent- och licenspolitik skulle kräva vissaorganisatoriska åtgärder. En rad frågor uppkommer i detta sammanhang. Skallverksamheten bedrivas på lokal nivå, på nationell nivå eller organiseras efterandra kriterier? I vilken juridisk form skall den bedrivas? Skall forskarnasjälva handha den eller skall särskilda administratörer göra det? Hur uppnåseffektivast möjligt en sammankoppling av institutionernas kompetens medindustrins resurser och marknadskunnande? Hur kan ett personligt engagemangfrån forskarna säkras? Styrelsen för teknisk utveckling(STU) och har yttrat sig efter patent- ochregistreringsverket och haft tillgång till dess yttrande. Ingen av de treremissinstanserna tillstyrker, motionärens förslag. instämmer i motionärensbedömning att patentsystemet uppenbarligen inte har vägts in i den statligastödpolitiken på FoU-området. har upprepade tecken påbristande kännedom om patent synts i många olika FoU-sammanhang, säger verket.Likaså instämmer patentverket i uppfattningen att en aktiv statlig patent- ochlicenspolitik i syfte att bidra till ökat utnyttjande av uppnådda forskningsresultatär önskvärd. En sådan politik som skisseras i motionen är emellertid, menarpatentverket, orealistisk och skulle medföra betydande risker: En försvagning av stödmottagaresoch forskares rätt att exploatera sina forskningsresultat minskar i motsvarandegrad deras intresse dels att engagera sig i krävande projekt, dels att sökapatent. Patentfrågorna kan därvid komma att betraktas som administrativagöromål med låg prioritet i stödmottagarens verksamhet. Ett sådant synsättresulterar i en minskning av antalet patenterade forskningsresultat till menför omfattningen av industriell exploatering. Som motionären mycket riktigtpåpekar, är nämligen intresset för att utveckla och marknadsföra en ickepätenterad produkt oftast litet, såvida inte exploatören har mycket storaresurser. Priset för det styrinstrument, som det statligapatentinnehavet föreslås utgöra, skulle således bli en försämring avverkningsgraden för av staten finansierade FoU-insatser. Enligt patentverkets mening bordeen statlig politik inom det aktuella området bl. a. syfta till att så mycketsom möjligt av den forskning och utveckling som bedrivs blir omsatt i praktiskverksamhet. NU1982/83:11 5 ofta att patent söks. För att stimulera till en sådanutveckling borde man i huvudsak avstå från restriktioner till förmån för stateni rätten att förfoga över forskningsresultat och i stället erbjudastödmottagare och forskare en statligt finansierad service bestående bl. a. ien bedömning av forskningsprojekts patenteringsmöjligheter och potential förindustriell exploatering. En sådan service över hela det statligt finansieradefältet, eventuellt kopplad till ett villkor att forskningsresultat inte får publicerasutan prövning, skulle enligt patentverket öka medvetenheten om patentskommersiella betydelse och därmed sannolikt resultera i fler patent och enökning av FoU-insatsernas gynnsamma effekter på licensinkomster från utlandetoch industriell utveckling inom landet. En ytterligare effekt av den nämnda servicen vore,tillägger patentverket, att patentdokumentation skulle komma forskning ochutveckling till del i större utsträckning än f. n. Verket framhåller att dessbestånd av 11 miljoner klassificerade svenska och utländska patentdokument meden årlig tillväxt om ca 500 000 nya tekniska lösningar representerar eninformationskälla av betydande mått. En ökad användning avpatentdokumentationen skulle sannolikt medverka till att styra statliga forsknings-och utvecklingsprojekt mot patenterbara resultat. Vidare skulle utländskapatentsökta forskningsresultat kunna utnyttjas i det egna utvecklingsarbetet,varigenom onödigt dubbelarbete skulle undvikas. Även STU konstaterar inledningsvisatt kännedomen om patent i olika FoU-sammanhang är otillfredsställande. Dennabrist bör, menar STU, i första hand avhjälpas med förbättrad utbildning förforskare och studerande vid de tekniska högskolorna. Ändrade regler om publiceringstvång skulle enligt STU:suppfattning få begränsad betydelse, eftersom projekt där anslagen ärförknippade med sådana villkor inte förväntas leda till patenterbara resultateller resultat som kan kommersialiseras. Erfarenhetsmässigt är det synnerligenovanligt att resultaten trots detta är patenterbara eller rimligen bör bhföremål för patentskydd, säger . Förslaget om licensieringsskyldighet för stödmottagareanser STU vara olämpligt. Anslagsmottagarnas kompetens och projektenskommersiella möjligheter skall enligt STU vara de faktorer som medför attprojekten exploateras. Dessa faktorer och möjligheten att erhålla patent skallvara avgörande för beslut om patentsökning. De anslagsbeviljande myndigheternaskompetens har också, framhåller STU, stor betydelse när det gäller attförbättra exploateringsmöjligheterna. Den kommer till uttryck dels genomurvalet bland ansökningarna, dels genom rådgivning. I och har, uppger STU, tillämpats systemliknande det som motionären föreslår. Resultatet har därvid blivit mindrelyckat. Denna erfarenhet gör att STU inte tillstyrker motionärens förslag. NU1982/83:11 6 Svensk industri har under1970-talet visat en tillfredsställande FoU-utveckling, säger inledningsvis och fortsätter: En bidragande orsak härtill ärsannolikt att vi vad gäller medlen haft ett välbalanserat stimulanssystem förFoU. Detta system består av dels det generella avdraget för FoU-kostnader, delsdet selektiva stödet via STU, Industrifonden och de regionalautvecklingsfonderna för begränsade projekt. Stathgt FoU-stöd är handelspolitiskt accepterat ochtillämpas i de flesta i-länder. Det svenska systemet torde höra till de bättrefungerande genom att det lämnar en relativt stor del av de praktiska beslutenom användningen till företagen. Det selektiva stödets främsta effekt ärsannolikt att projekt kan tidigareläggas, vilket är mycket väsentligt eftersomkonkurrenter oftast snabbt kommer fram på marknaden. När det gäller att hålla en högrenivå på företagens baskunnande för FoU är det generella stödet viktigast, ochdetta stöd kan därför inte kopplas till en viss produkt- eller patenträtt,hävdar . I många fall kan inte heller selektivt stöd kopplastill ett licensierbart objekt. Förbundet pekar på att normalt FoU-stöd baratäcker en begränsad del av kostnaderna för att nå fram till en produkt someventuellt kan skyddas av någon industriell rättighet och därmed hcensieras.Förutom FoU-kostnaden tillkommer nämligen kostnader även för prototyp,marknadsstudier m. m. Dessa senare kostnader kan ofta vara av samma storlek somden FoU-kostnad man kan få stöd för. För företagen är det, säger , fråga omstora investeringar, även om stathgt stöd utgår för projektet, och därmed ettstort risktagande. Med hänsyn härtill är det enligt förbundet myckettvivelaktigt om något företag skulle begära stöd ifall detta skulle resultera iatt möjligheterna att förfoga över de rättigheter som ett projekt kan leda tillbegränsas. En sådan åtgärd skulle medföra bindningar för företagen ochdärigenom minska deras handlingsfrihet. Problem skulle också kunna uppkommagenom att en viss rättighet kan ingå i flera projekt och i fråga om hurandelarna i en rättighet skall fördelas med hänsyn till vilken del avtotalkostnaden som staten resp. företaget bär. Förbundet anser således attFoU-stöd inte skall villkoras för stödmottagaren i form av begränsningar avförfoganderätten till eventuella patent eller andra rättigheter. Villkor ävdetta slag skulle innebära en allvarhg försämring av FoU-stödet, uttalarförbundet. ifrågasätter också om staten eller denförvaltningsmyndighet som skulle administrera det statliga innehavet avindustriella rättigheter skulle ha förmåga att utnyttja dessa rättigheter påett för landet mer effektivt sätt än vad som sker f. n. genom företagensbedömning. Det finns inget som talar för detta, hävdar förbundet och menar atterfarenheter från bekräftar dess uppfattning. Sammanfattningsvis säger sig viljabetona vikten av att man inte försvagar den exklusiva rätt, i form av patenteller annan rättighet, NU1982/83:11 7 som kan framkomma vid industriprojekt med statligt stöd.Förbundet instämmer i vad patentverket har anfört om betydelsen av attmedvetenheten om och intresset för patentsystemet stimuleras. Det önskemål som framförs i motion1980/81:1024 (fp) ansluter sig till synpunkter i en rättslig undersökning avstatens stöd till och styrning av naturvetenskaplig och teknisk forskning ochutveckling. Motionen går ut på att en utredning bör få i uppdrag att föreslåutformning av en statlig politik för utnyttjande av immateriellt rättsskydd isamband med sådant stöd. Vad som åsyftas är alltså en mer aktiv användning frånstatens sida av patentväsendet -reglerat genom patentlagen (1967:837) - ochkanske också av systemet med mönsterrätt enligt mönsterskyddslagen (1970:485).En grundtanke i motionen är att fri tillgång till resultaten av offentligtfinansierad forskning och utveckling inte garanterar att dessa resultat bhrnyttiggjorda i önskvärd utsträckning. Genom patentering och därtill knutnalicensarrangemang skulle ett mera effektivt utnyttjande kunna uppnås - varvidsmå och medelstora företag skulle kunna spela en viktig roll - och statenskulle därigenom också kunna få en vissa återbäring på sina ekonomiskainsatser. De remissinstanser som har yttrat sig i ärendet är ensemed motionären om att man i forsknings- och utvecklingssammanhang ofta visarbristande kännedom om patentväsendet och de möjligheter som det kan ge.Utskottet finner detta vara ett förhållande som bör uppmärksammas. Somstyrelsen för teknisk utveckhng (STU) framhåller torde det vara angeläget medutbildningsinsatser på denna punkt. I övrigt får det enligt utskottets meningankomma på patent- och registreringsverket och STU att inom ramen för sinreguljära verksamhet söka sprida ökad kännedom om patentväsendet och ge servicepå detta område åt dem som är verksamma inom forskning och utveckling.Utskottet har (NU 1981/82:29 s. 20) understrukit betydelsen avden dokumentation som finns samlad hos patentverket. Värdet av denna berörsockså i verkets yttrande till utskottet. I vilken utsträckning stathgt stöd till forskning ochutveckling skall förenas med villkor om patentering och licensgivning synes detvara STU:s sak att bedöma från fall till fall. Utskottet utgår från att desynpunkter härvidlag som kommer till uttryck i motionen och den bakomliggandelitteraturen diskuteras bland berörda parter. Någon sådan utredning somföreslås i motionen vill utskottet inte förorda. NU 1982/83:11 attriksdagen avslår motion 1980/81:1024. Närvarande:Nils (), (), (), LillyHansson (s), (), (), (), StenSvensson (m), (), (), (), (), (), Bo Finnkvist (s) och OswaldSöderqvist (vpk).