bet · G601JuU30 · 1982-12-31 00:00:00 — omanslag till m. m. 1982/83:100 bil. 4, A, jämtemotioner) Utskottet tillstyrker regeringens i proposition1982/83:100 bilaga 4 Oustifiedepartementet) under punkt A 1 (s. 33) framlagdaförslag och hemställer att till Statsrådsberedningen /84 anvisar ett förslagsanslag av . Regeringen har under punkt A 2 (s. 34) föreslagitriksdagen att till för /84 anvisa ettförslagsanslag av . Under denna anslagspunkt har beräknats medel förintensifierade åtgärder mot narkotikan. Det ankommer på en av regeringentillkallad att lämna förslag om samordnade insatser motnarkotikan. Kommissionen, som skall ha avslutat sitt arbete före utgången av år1983, har fått vida och långtgående direktiv (Dir. 1982:100). Vård- ochrehabiliteringsfrågor rörande narkotikamissbrukare bereds inom socialdepartementetmed samma tidsplan som gäller för kommissionens arbete. För de åtgärder påolika områden som sålunda kan bli aktuella har beräknats 15 milj. kr. Iövrigt har medelsberäkningen skett enligt den tvåprocentiga besparingsmodellen. Utskottethar inte någon erinran mot regeringens förslag till medelsberäkning. att till /84 anvisar ett förslagsanslag av . 3.Kommittéer m.m. Regeringen har under punkt A 3 (s. 35) föreslagit atttill Kommittéer m. m. för /84 anvisa ett reservationsanslag av20000000 kr. JuU 1982/83:30 2 Imotion 1982/83:373 av () hemställs, såvitt nu är i fråga, attriksdagen hos regeringen begär en utredning rörande ett nytt straffsystemanpassat för ungalagöverträdare (yrkande 3), I motion 1982/83; 440. av AHan ()hemställs att hos regeringen anhåller pm förslag till ettpåföljdssystem som lägger ökad vikt vid hänsyneii till allmän laglydnad, alltpå jätt som närmare framgår av mofionen. I motion 1982/83:512 av m.fl. (fp)hemställs att hos regeringeii begär en utredning om åtgärder för attförebygga brottslighet i anslutning till elektroniska penningtransaktioner. I motion 1982/83:546 av tredje vice talmannen () hemställs att hos regeringen begär förslag till delagändringar som erfordras för att polismyndighet eller domstol när så befinnslämpligt skall kunna ålägga person som förövsit skadegörelse att genom egenarbetsinsats avhjälpa skadan. I motion 1982/83:549 av m. fl, (s)hemställs att hos regeringen anhåller att fängplsestraffkommitténfår i uppdrag att utreda frågan om en mer differentierftd straffskala vidmisshandelsbrott. I motion 1982/83;685 av m.fl. (fp)hemställs, såvift nu är i fråga, att beslutar ge regeringen tillkänna vad i motion 1982/ 83:683 anförts om en utvärdering av efterlevnaden avskyltningsförbudet mot pornografi (yrkande 2). I motion 1982/83:839 av m.fl. (fp)hemställs, såvitt nu är i fråga, att hos regeringen begär förslag pmlegala möjligheter till s. k. samhällstjänst enligt vad i motionen anförts(yrkande 5), I motion 1982/83; 888 av () ochGunilla () hemställs, såvitt nu är i fråga, att hosregeringen begär att arbetet med att bekämpa den ekonomiska brottslighetenbedrivs i enlighet med de riktlinjer som angetts i motionen under punkterna a),b), c), f) och g). - I punkt a) föreslåsforskning om orsaker och effekter. - I punkt b) föreslås ett självkontrollerande system. - I punkt c) föreslås ökade informationsinsatser. - I punkt f) föreslåsökad samverkan. - I punkt g) föreslåsförebyggande ay ekonomisk brottslighet. 1 motion 1982/83:1217 av m, fl. (vpk)föreslås att hos regeringen hemställer pm förslag oni aft (jensärskilda militära bestraffningsrätten avskaffas. Imotion 1982/83:1592 av m, fl. (c) hemställs, såvitt nu är i JuU1982/83:30 3 fråga, att beslutar att som sin mening geregeringen till känna vad som i motionen anförts om försöksverksamhet, medsamhällstjänst, särskilt för unga lagöverträdare (yrkande 11). I motion 1982/83: 1641 av OlaUllsten m.fl. (fp) hemställs att beslutar som sjn mening geregeringen till känna vad i motion 1982/83: 1639 anförts om den nedre gränsenför rattonykterhet. I motion 1982/83:1747 av ElverJonsson (fp) och () hemställs att beslutar att 4 § 2mom. trafikbrottslagen ändras så att gränsen för rattonykterhet sänks till 0,3promille. I motion 1982/83; 1749 av BerfilLidgard m. fl. (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, att under andrahuvudtiteln med bifall till förslagen i motionen beslutar att till Kommittéerm. m. för /84 anvisa ett reservationsanslag av . (yrkande 1). I mofion 1982/83: 2158 av BerfilLidgard m.fl. (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, - att riksdagenhos regeringen begär att den tillsatta kommissionen mot ekonomiskbrottslighet får i uppdrag att studera de sociala orsakerna till dennabrottslighet (yrkande 3), - att riksdagenhos regeringen begär en utredning med syfte att avkriminalisera vissaförseelser av ringa svårhetsgrad på sätt som anförts i motionen (yrkande 4), - att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att fängelsestraffkommittén i sittarbete beaktar de nya påföljder som redovisats i motionen (yrkande 7), - att riksdagenbeslutar hos regeringen begära att fängelsestraffkommittén fårtilläggsdirektiv innebärande en översyn av strafftiderna på sätt anförs imotionen (yrkande 8), - att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att påföljdssystemet i störreutsträckning skall bygga på en allmänpreventiv syn (yrkande 10). 1 motion 1982/83:2162 av BlendaLittmarck (m) och () hemställs, såvitt nu är i fråga, attriksdagen hos regeringen begär utredning och förslag om nya korrektiv av dentyp som föreslagits i motionen för ringa narkotikabrott (yrkande 2). Regeringens medelsberäkning innebäratt anslaget till Kommittéer m. m. under för budgetåret1983/84 bör föras upp med 20 milj. kr. eller med samma belopp som förinnevarande budgetår. I motion 1749 förs fram ett yrkande med innebörd attanslaget skall minskas med 5 milj. kr. Som motivering härför anges att sjukommittéer JuU 1982/83:30 4 slutförtsina uppdrag , att endast fem nya tillsatts under och attreservationen uppgår till över 4 milj. kr. Vid ställningstagandetill motionsspörsmålet får enligt utskottets mening beaktas förutom, såsomsker i motionen, medelsbehovet förde kommittéer som under /84fortsätter sitt arbete - dels den allmänna kostnadsstegringen, dels detmedelsbehov som föranleds av nytill-satta kommittéer. Utskottet vill härsärskilt peka på kommissionen mot ekonomisk brottslighet och barn- ochungdomsdelegationen. Utskottet godtar regeringens medelsberäkning och avstyrkerbifall till motion 1749 i denna del. I tvä motioner tas upp frågor med anknytning tillden ekonomiska brottsligheten. I motion 888 förespråkas att arbetet mot denekonomiska brottsligheten inriktas pä bl. a. forskning om denna brottslighetsorsaker och effekter, ökade informationsinsatser och ökad myndighetssamverkanpå området samt åtgärder som förebygger ekonomisk brottslighet. Motionärernaefterlyser också en vidgad användning av s. k. självkontrollerande system. Imotion 2158 begärs att den av regeringen tillkallade kommissionen mot ekonomiskbrottslighet får i uppdrag att studera orsakerna till denna brottslighet. i annat sammanhang understrukit (JuU 1982/83:20) utgör den ekonomiskabrottsligheten ett stort samhällsproblem, kanske ett av vår tids störstakriminalpolitiska problem. Det är därför angeläget att samhället sätter inkraftfulla åtgärder på alla områden för att motverka den ekonomiskabrottsligheten. Regeringenhar, mot denna bakgrund, tillkallat en särskild kommission för attutarbeta ett samlat program mot den ekonomiska brottsligheten. De åtgärder somär aktuella för kommissionen är av många olika slag. Kommissionenbör enligt sina direktiv (Dir. 1982: 101) bl. a. överväga hur man genomforskningsinsatser skall kunna få bättre kunskaper om den ekonomiskabrottslighetens former, arbetsmetoder och utbredning saml lägga fram förslag omförbättrad information till företag och allmänhet om gällande regler. Andrahuvuduppgifter för kommissionen är att lägga fram förslag till effektiviseringav myndighetskontrollen på olika områden -bl.a. inom taxerings- ochuppbördsverksamheten samt att undersöka hur samarbetet mellankontrollmyndigheterna kan förbättras, bl. a. i form av en bättre samordning påskatte- och valutaområdet och av registreringen av näringsverksamhet förinbetalning av preliminär skatt, mervärdeskall och arbetsgivaravgifter.Kommissionen har vidare att överväga resurstilldelningen till de myndighetersom i första hand är engagerade i kampen mot den ekonomiska brottsligheten ochutnyttjandet av befintliga JuU 1982/83:30 5 resurser.Möjligheterna att använda sådana förebyggande åtgärder som etableringskontroll,näringsförbud, skattebevis och effektivare företagsrevision skall ocksåundersökas liksom frågan vilka lagstiftningsåtgärder t. ex. på de skatte- ochnäringsrättsliga samt straff- och processrättsliga områdena som i övrigt börsättas in. Slutligen skall kommissionen överväga hur det internationellasamarbetet i kampen mot den ekonomiska brottsligheten bäst bör bedrivas. -Kommissionen skall enligt direktiven arbeta skyndsamt med siktet inställt påatt kunna avsluta sitt arbete i och med utgången av . Ävenandra statliga utredande organ än kommissionen har uppdrag som rör bekämpandetav den ekonomiska brottsligheten. Inom kommittéväsendet underjustitiedepartementet tillkommer sådana uppgifter bl. a. kon-kurslagskommittén(Ju 1971:06), förmögenhetsbrottsutredningen (Ju 1976:04),fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04) och näringsförbudskommittén (Ju 1981:03).Inom brottsförebyggande rådet bedrivs arbete med hithörande frågor bl. a. vadgäller kartläggningen av den ekonomiska brottsligheten. Idetta sammanhang bör också nämnas att en inom brottsförebyggande rådetutarbetad promemoria (PM 1982:6) Informationsutbyte mellan myndigheter nyligenhar överlämnats till regeringen. I promemorian föreslås en radlagstiftningsåtgärder som är ägnade att förbättra myndigheternas möjlighetertill informationsutbyte i brottsbekämpande syfte och då i synnerhet vad gällerkampen mot den ekonomiska brottsligheten. - Promemorian remissbehandlas f. n. Somframgår av det anförda omfattas de frågor som tas upp i de båda motionerna iallt väsentligt av det uppdrag som regeringen har gett till kommissionen motekonomisk brottslighet. Utöver detta konstaterande vill utskottet när detgäller ett par enskildheter på området tillägga följande. uppfattning är det, i linje med vad som sägs i motionerna,angeläget att samhället får ökade kunskaper om den ekonomiska brottsligheten.Den forskning som har bedrivits när det gäller att t.ex. kartlägga denekonomiska brottslighetens omfattning har inte gett någon samlad ochfullständig bild, och ytterligare forskningsinsatser påkallas otvivelaktigt.Ökade forskningsinsatser behövs också i andra avseenden; inte minst viktigt äratt få vidgade kunskaper om effekterna av de åtgärder som vidtagits. Även tillfrågan om den ekonomiska brottslighetens former och arbetsmetoder knyter sigett starkt intresse. Motbakgrund av det nu sagda finner utskottet det värdefullt att kommissionen motekonomisk brottslighet har fått i uppdrag att överväga frågor rörandeforskningsinsatser beträffande den ekonomiska brottsligheten. Den i motionernaaktualiserade frågan om forskning kring orsakerna till den ekonomiskabrottsligheten berörs inte uttryckligen i kommissionens direktiv men tordeknappast kunna förbigås av kommissionen. JuU 1982/83:30 6 I ansträngningarna att komma tillrätta med den ekonomiska brottsligheten anser utskottet, i linje med vad somsägs i motion 888, att det är av grundläggande betydelse att myndigheterna hargoda möjligheter till ett väl fungerande samarbete. Brister i detta avseendekan, såsom utskottet tidigare framhållit, leda till misshushållning medtillgängliga resurser och motverka samhällets strävanden att bekämpa denekonomiska brottsligheten (JuU 1981/82:47 s. 12). Det är därför enligtutskottets mening välbetänkt att kommissionen mot ekonomisk brottslighet hargetts uppgifter på området. Av betydelse i sammanhanget är även det förslagtill lagreglering rörande informationsutbyte mellan myndigheter i syfte attbekämpa brott som framlagts i den förut nämnda promemorian frånbrottsförebyggande rådet. Förslaget synes vara ägnat att kunna medförabetydande förbättringar när det gäller möjligheterna att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Med hänvisning till det anförda anser utskottetsammanfattningsvis att inte genom några särskilda uttalanden medanledning av motionsönskemålen bör föregripa resultatet av det arbete rörandeåtgärder mot den ekonomiska brottsligheten som bedrivs bl. a. inomregeringskansliet och av kommissionen mot ekonomisk brottslighet. Utskottetavstyrker därför bifall till motion 888 i här behandlade delar och motion 2158i här behandlad del. 1 motionerna 1641 och 1747 begärsatt den undre promillegränsen för rattonykterhet sänks; motionärerna anför tillstöd därför att nya forskningsrön visar att förmågan att på ett trafiksäkertsätt framföra motorfordon avlar redan vid lägre alkoholhalt i blodet än densom vår trafiknykter-helslagstiftning uppställer. Den som för ett motordrivet fordon, en spårvagn eller ettmotordrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana och därvid är så påverkad avstarka drycker att det kan antas alt han inte kan föra fordonet ellerspårvagnen på ett betryggande sätt gör sig skyldig till rattfylleri. Bevisningi rattfyllerimål kan föras t.ex. genom vittnesuppgifter om förarens körsätteller uppträdande i övrigt. 1 allmänhet använder man dock en presumtionsregel,den s.k. promilleregeln. Den innebär att den som har fört fordonet eller spårvagnenefter all ha förtärt starka drycker i en sådan mängd att alkoholkoncentrationeni hans blod under eller efter färden uppgick till eller däröverskall anses ha varit så påverkad som krävs för ansvar för rattfylleri (4§ Imom. Om alkoholkoncentrationen uppgått till 0,5 men inte 1,5promille döms föraren för en gärning som i praxis kallas rattonykterhet (4§ 2mom. Inom har arbetats fram enpromemoria (Ds Ju 1983:6) Trafiknykterhetsbrotten, som innehåller ett flertalförslag om JuU1982/83:30 7 a. en ny konstruktion av trafikbroftslagensbestämmelser om trafiknykterhetsbrott och om påföljderna för sådana brott.Också i fråga om promillegränserna föreslås betydelsefulla ändringar bl. a. iden riktning som förespråkas i motionerna. Promemorian är f. n. föremål förremissbehandling. Det bör också nämnas att utredningen (Ju 1980:05) omalkoholutand-ningsprov som bevismedel vid trafiknykterhetsbrott kan komma attta upp frågan om promillegränserna vid trafiknykterhetsbrott (se JuU 1981/82:58s. Med tanke på de överväganden som sålunda pågår anserutskottet att någon åtgärd inte är påkallad från sida med anledningav motionerna 1641 och 1747. Utskottet avstyrker därför bifall till dem. I sju motioner upptas yrkanden somgäller påföljdssystemets framtida innehåll. I motionerna 839, 1592 och 2162 förespråkas attsamhällstjänst införs som ny påföljd. Liknande önskemål framförs i motionerna546 och 2158. I den senare motionen efteriyses också andra alternativ till denuvarande brottspåföljderna, såsom inlensivövervakning, nattfängelse,veckoslutsfängelse och kontraktsvård. I motion 373 begärs ett nyttstraffsystem för unga lagöverträdare, omfattande bl. a. kontraktsvård förmissbrukare. Två motioner, 440 och 2158, upptar yrkanden om attallmänpreventionen måste ges ökad betydelse i påföljdssystemet. I motion 2158begärs även en översyn av straffskalorna beträffande mindre allvarliga brott isyfte att förkorta strafftiderna. Påföljdssystemet är f. n. föremål för överväganden inomkommittéväsendet. Det pågående reformarbetet har föregåtts av diskussioner omhuruvida den behandlingstanke som till en del legat bakom brottsbalkenspåföljdssystem är rationellt motiverad. Det har satts i fråga om inte straffeti princip uteslutande bör bestämmas med utgångspunkt i brottets svårhet. Statsmakterna kan inte anses ha tagit någon bestämd ståndpunkt tilldessa frågor i hela deras vidd. Frågan om användningen av frihetsstraffet är föremål fören allsidig översyn av fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04). Vägledande förutredningsarbetet är enligt direktiven (kommittéberättelsen 1980 del II s. 37) att användningen avfrihetsberövande påföljder bör minskas och att längden på de frihetsberövandensom förekommer bör förkortas. I detta hänseende har kommittén lagt fram förslagtill dellösningar i två betänkanden. Dessa gäller dels förslag om sänkning avminimitiden för fängelse (SOU 1980: 1) som redan har lett till lagstiftning(SFS 1981:331), dels förslag rörande bl. a. reglerna om villkorlig frigivning(SOU 1981:92). Även förslagen i det senare betänkandet har i ett avseende redanlett till lagstiftning, nämligen vad gäller säkning från tre till två månaderav den tid som minst skall ha avtjänats i kriminalvårdsanstalt, innanvillkoriig frigivning får äga rum JuU1982/83:30 8 (SFS 1982: 363). Övriga förslag i betänkandet ligger tillgrund för den reform rörande institutet villkorlig frigivning och kriminalvårdi frihet som föreslagits i proposition 1982/83:85 och som utskottet nyligenbehandlat (JuU 1982/83:26). Fängelsestraffkommitténhar också till uppgift att göra en allmän översyn av straffskalorna. Översynenskall enligt direktiven ta sikte på om straffskalorna är anpassade till devärderingar som råder i dagens samhälle. Härvid bör i första hand destraffbestämmelser som i praktiken leder till de flesta frihetsstraffen tas upptill bedömande. De straffbestämmelser som omfattas avförmögenhetsbrottsutredningens uppdrag (se nedan) bör i princip inte omfattasav översynen. 1 direktiven framhålls i sammanhanget att insatserna i kampen motden organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas avändringar i de straffvärden som kommer till uttryck i och andraförfattningar. Denna fråga bör uppmärksammas särskilt av kommittén.Fängelsestraffkommittén beräknas avsluta sitt arbete . Frågan omstraffvärdegränser och straffbarhetsgrader vad gäller förmögenhetsbrotten ärföremål för en förutsättningslös prövning av förmögenhetsbrottsutredningen (Ju1976:04) (kommittéberättelsen 1977 del II s. 22 och 1978 del . Förmögenhetsbrottsulredningen beräknas avsluta sitt arbeteunder . (Ju 1979:05) har i uppdrag att prövafrågor om den framtida utformningen av kriminalvård i frihet och om alternativtill frihetsstraff. Kommitténs arbete skall ses som ett led i strävandena attminska användningen av frihetsberövande påföljder. Enligt kommitténs direktiv(kommiltéberättelsen 1980 del II s.50) bör utredningsarbetet bedrivas efter två huvudlinjer. Dels bör undersökasmöjligheterna att effektivisera frivården inom ramen för det nuvarandepåföljdssystemet, dels bör prövas förulsätiningarna för att med detta systeminföriiva en eller ett par brottspåföljder som kan utgöra nya alternativ tillfrihetsstraff. har avlämnat delbetänkandet (SOU1981:90) Frivårdspåföljder, vari föreslagits förändringar syftande till enintensifierad verkställighet av skyddstillsynspåföljden. Betänkandet liggertill grund för de nämnda reformförslagen på området (prop. 1982/83:85, JuU26). har, som sagts, också i uppdrag attpröva förutsättningarna att med påföljdssystem införliva en ellerflera brottspåföljder som kan utgöra alternativ till frihetsstraff. Som exempelpå sådana nämns i direktiven nattfängelse, veckoslutsfängelse, samhällstjänstoch kontraktsvård (kommittéberättelsen 1980 del II s. 50 f). -beräknas avsluta sittarbete . Beträffande samhällstjänst kan i sammanhanget nämnas altdärmed brukar avses en självständig påföljd som kan innebära att den dömde ärskyldig alt under viss lid uppehålla sig i en institution och där JuU1982/83:30 9 delta i olika slag av samhällsnyttigt arbete och andraaktiviteter. Den kan också bestå i att den dömde pä sin fritid utförsamhällsnyttigt arbete ett visst antal limmar. Arbetet kan utgöras av t. ex.biträde vid naturvårdspro-jekl, reparation av leksaker åt barnstugor ochuppförande av lekplatser. Utskottet har tidigare behandlat motioner som gälltalternativ till de nuvarande påföljderna. I samband härmed har utskottetuttalat att det är angeläget att frågan om att finna verkningsfulla alternativtill frihetsstraffet ägnas uppmärksamhet; en önskvärd minskning i användningenav frihetsstraffet torde enligt vad utskottet anförde inte kunna komma tillstånd förrän det inom påföljdssystemet finns att tillgå alternativ som bättreän de nuvarande tillgodoser de kriminalpolitiska behoven (JuU 1980/81:4 och1981/82:36). Som framgår av den redogörelse som utskottet nu lämnatpågår det ett omfattande arbete som syftar till att ändra påföljdssystemet päett förhållandevis ingripande sätt. Detta arbete tar sikte såväl på frågan ominförande av påföljden samhällstjänst och andra nya alternativa påföljder sompå en allmän översyn av straffskaloma och därmed sammanhängande frågor. Deöverväganden som sker omfattar enligt utskottets mening de frågor somaktualiseras i de här behandlade motionerna, och bör därför intevidta någon åtgärd med anledning av motionerna. Utskottet avstyrker bifall tillhär behandlade yrkanden i motionerna 373, 440, 546, 839, 1592, 2158 och 2162. Avkriminalisering av vissa förseelser I motion 2158 diskuteras metoderför att i ekonomiskt knappa tider finna vägar till bättre hushållning medrättsväsendels resurser. Motionärerna föreslår bl. a. att smärre förseelseravkriminaliseras och att den straffrättsliga processen ersätts med ett systemför avgifter. Önskemål om att genomföra en mer systematiskavkriminalisering har från tid till annan förts fram i den kriminalpolitiskadebatten. Därvid har främst tvä synpunkter stått i förgrunden. För det förstahar det ansetts angeläget att försöka minska belastningen på rättsväsendet ochför det andra har man menat att del kan vara ägnat att urholka respekten förstraffhotet i allmänhet om det finns straffbestämmelser som inte tas riktigt påallvar. Sädana önskemål har också under det senaste årtiondet resulterat iåtskilliga förändringar. Som exempel på egentlig avkriminalisering, varmed brukarförstås att en gärning görs helt sanktionsfri, kan nämnas borttagandet avstraffbestämmelsen för fylleri fr.o.m. den . Dessförinnantillämpades fyllerislraffet i nära 80000 fall . I övrigt är det främstpä tvä områden som åtgärder har vidtagits som har inneburit egentligavkriminalisering. Det första omfattar vissa beteenden som ansetts kunna kommai JuU1982/83:30 10 konfliktmed yttrande- och tryckfriheten (t. ex. sårande av tukt och sedlighet, ringauppvigling, skymfande av rikssymbol, brott mot trosfrid). Det andra områdetomfattar vissa handlingar som ansetts strida mot moralen (t. ex. olagagiftermål och otukt med halvsyskon). Enannan form av avkriminalisering brukar kallas depenalisering. Den innebär attstraffet för en handling ersätts med någon annan form av sanktion, t. ex. enavgift. Åtskilliga sådana åtgärder har genomförts . Som exempelkan nämnas att ämbetsansvaret till stora delar har ersatts av ett disciplinärtsystem, att mer bagatellartade förseelser mot skatlebestämmelserna numerabeivras genom skattetillägg, att parkerings-boten har ersatts med enfelparkeringsavgift och att smitning från färdavgift i vissa fall får beivrasgenom avgift. En liknande ordning gäller numera också vid vissa överträdelserav byggnadsförfattningarna och för underlåtenhet att trafikförsäkramotorfordon. Idetta sammanhang bör också nämnas att regler om åtalsprövning ochrapporteftergifl kan ge effekter liknande dem som uppnås vid avkriminalisering.Också på detta område har olika reformer beslutats. Undermotionsärendets beredning har utskottet erfarit att frågor om avkriminaliseringoch näraliggande spörsmål f. n. övervägs inom . Avredogörelsen framgår att det pågått och pågår ett kontinuerligt arbete med detsyfte som bär upp motionen. Mot denna bakgrund anser utskottet att någrasärskilda åtgärder från sida inte är påkallade med anledning avmotionsyrkandet. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 2158 iförevarande del. I motion 512 begärs en utredning om åtgärder föratt förebygga brottslighet i anslutning till elektroniskapenningtransaktioner. Fråganom behovet av straffrättslig reglering av s. k. datamissbruk uppmärksammades idirektiven till förmögenhetsbrottsutredningen (Ju 1976:04).