bet · G601LU30 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:30 om undantag från lagfartskravet beträffande vissa äldreförvärv (prop. 1982/83:54) I betänkandet behandlar utskottetproposition /83:54 i vilken regeringen efter hörande av lagrådet föreslårriksdagen att anta ett i propositionen framlagt förslag till lag om ändring ilagen (1970:995) om införande av nya jordabalken. Vidare behandlas två med anledning av propositionen väcktamotioner, 1982/83:136 och 1982/83:137. Motionsyrkandena redovisas på s, 2. Utskottet har inhämtat remissyttranden över propositionenoch motion 137 från justitiekanslern, kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen,domänverket och (). Kammarkollegiet har ocksåyttrat sig över motion 136, En sammanställning av remissyttrandena finnsintagen i en till betänkandet fogad bilaga. I ärendet har vidare inkommit skrivelser från f,sameombudsmanneii , Företrädare för har inför utskottet framförtytteriigare synpunkter på propositionen och motion 137. Lag om ändring i lagen (1970:995) om införande av nyajordabalken Härigenom föreskrivs att i lagen(1970:995) om införande av nya jordabalken' skall införas en ny paragraf, 60a§,av nedan angivna lydelse. 60 a § Vid tillämpningen av 20 kap. 7 § 2, 21 kap. 2 §första stycket 3, 22 kap. 4 § första stycket 1 och 23 kap. 3 § första stycket 1nya balken skall den som inte var skyldig att lagfara sitt förvärv enligt deregler som gällde när förvärvet skedde anses ha lagfart, om hans äganderättstyrks. Han skall då också anses ha behörighet som fastighetsägare enligt 22kap. nya balken, om inte lagfart har sökts för annan. Denna lag träder i kraft . ' Lagen omtryckt 1971:1210. 1 1982/83. LU1982/83:30 2 I motion 1982/83:136 av PaulLestander m.fl. (vpk) yrkas att uttalar sig för att fastighetsägarensnyttjanderätt till, till fastigheten anknutna, s. k. ströängar bör kvarstå ienlighet med hävd och tidigare räftsfall. I motion 1982/83:137 av RuneÅngström (fp) och () yrkas att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffandekronoparker och kronoöverloppsmarker. Motionärerna anser att den föreslagna begränsningen ilagfartsplikten ej bör gälla de s. k. sameallmänningarna, även betecknadekronoparker och kronoöverloppsmarker, utanför enskild mark ovanförodlingsgränsen i och . Det svenska lagfartssystemet harmedeltida anor. Först genom lagfartsförordning utsträcktes emellertidskyldigheten att söka lagfart till att omfatta alla slag av äganderättsförvärv. I lagfartsförordningen slogs fast principen att den somhar förvärvat en fastighet inte kan få lagfart om inte hans fångesman (dvs. densom han förvärvat fastigheten från) har lagfart. Enligt 1875 årsinteckningsförordning utgjorde lagfart också en förutsättning för möjlighetenatt erhålla inteckning och andra inskrivningar. I såväl lagfartsförordningensom inteckningsförordningen gjordes undantag från lagfartskravet beträffandeförvärv som skett före förordningarnas ikraftträdande ochsom enligt vid förvärvet gällande regler inte behövde lagfaras. I dessa fallgällde som legitimation för äganderätten i stället främst redovisningen ijordeböckerna men också t. ex. avvittringsutslag i . I det följande betecknar utskottet sådana förvärv som varundantagna från lagfartskravet för äldre förvärv. Den viktigaste gruppen avdessa förvärv är de publika förvärven. Lagfarts- och inteckningsförordningarnas bestämmelser omkrav på lagfart fördes över till jordabalken (JB) som trädde i kraft den 1januari 1972. JB innehåller dock inte någon uttrycklig bestämmelse om undantagfrån lagfartskravet beträffande de äldre förvärven. Förarbetena till JB ger inte något belägg för att avsiktenvarit att införandet av JB skulle medföra någon ändring av då gällande ordningbeträffande de äldre förvärven. Såvitt utskottet har sig bekant harinskrivningsmyndigheterna även efter är 1972 tillämpat undantagsregeln. Genomrättsfallet NJA 1981 s. 978 har emellertid slagits fast att JB inte medgernågot undantag från lagfartskravet. LU1982/83:30 3 Med anledning av rättsfallhar stiftsnämnden i i skrivelse till regeringen hemställt att ettundantag från lagfartskravet för de äldre förvärven åter bör införas.Kammarkollegiet har därefter i en skrivelse biträtt stiftsnämndens hemställan.Skrivelserna har remissbehandlats. I propositionen föreslås attundantag från det inskrivningsrättsliga kravet på lagfart åter skall få görasbeträffande de äldre förvärven. En bestämmelse härom föreslås intagen i JB:spromulgationslag. Bestämmelsen har utformats så att den som enligt äldre reglerinte var skyldig att lagfara sitt förvärv skall vid tillämpningen av vissabestämmelser i 20-23 kap. JB anses ha lagfart om hans äganderätt styrks.Förslaget ger möjlighet för inskrivningsmyndigheterna att t. ex. bevilja densom har förvärvat en fastighet som av ålder är allmän egendom lagfart trots attfångesmannen inte har lagfart. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1januari 1983. Som utskottet ovan anfört har undantagsregeln störstbetydelse för de publika förvärven. Staten, kyrkan och även vissa kommuner(äldre städer) innehar ett betydande antal fastigheter som förvärvats före den1 och som inte är lagfarna. I de fall där det allmännasfastighetsinnehav grundar sig på ett köp, byte eller gåva och förvärvet inte ärav alltför avlägset datum finns ofta fångeshandlingar tillgängliga. I sådanafall torde möjlighet finnas för det allmänna att utan alltför stora svårighetererhålla lagfart på egendomen. Som framgår av propositionen saknas dockfångeshandlingar beträffande en betydande del av de äldre förvärven. ex. medeltida prästboställen om vars tillkomst uppgifter saknas och detgäller stora delar av domänverkets fastighetsinnehav i , framför alltkronoparker och kronoöverloppsmarker som tillkommit genom avvittrings-förordningarna.Samma är förhållandet beträffande en mängd skär och holmari havsbandet tillvilka kronan avålder ansetts vara ägare. Beträffande denna typ av förvärv, därfångeshandlingar således saknas, skulle ett upprätthållande av lagfartskravet medföraavsevärda problem för de förvaltande myndigheterna och i många fall omöjliggöraförsäljningar till men för bl. a. strukturrationaliseringar inom jordbruket. Enligt utskottets mening talar således starka skäl för ettåterinförande av det undantag från lagfartskravet beträffande de äldreförvärven som gällt till jordabalkens ikraftträdande och somäven därefter utan lagstöd har tillämpats av inskrivningsmyndigheterna framtill högsta domstolens ovannämnda beslut . Som utskottet ovan påpekatsynes inte heller avsikten ha varit att med införandet av JB upphävaundantagsregeln. Att i JB inte har tagits in en motsvarande regel torde bero påett förbiseende i lagstiftningsärendet. Under remissbehandlingen av de till grund för propositionenliggande skrivelserna har flera remissinstanser framhållit betydelsen av attdet LU1982/83:30 4 fastighetsinnehav som omfattas av de äldre förvärveninordnas i det allmänna fastighetsredovisningssystemet. Departementschefen är ioch för sig positivt inställd till en sådan ordning men konstaterar att detföreliggande materialet inte ger någon ledning när det gäller att bedöma omnyttan av en sådan reform uppväger de därmed förenade kostnaderna. Han har därförinte funnit anledning att nu föreslå någon ändring av de regler som gäller förredovisningen i fastighetsbok av allmän egendom. Utskottet vill för sin del framhålla att det allmänt settär otillfredsställande att fastighetsredovisningssystemet inte omfattar ett såbetydande antal fastigheter som det här är fråga om. Inte minst närfastighetsböckerna nu förs över till dataregister hade det varit en fördel omen fullständig redovisning hade kunnat komma till stånd. Uppenbart äremellertid att ett inordnande i lagfartssystemet av samtliga fastigheter som avålder är i allmän ägo skulle kräva ett omfattande utredningsarbete, ta enavsevärd tid och medföra betydande kostnader för det allmänna. Utskottet delardärför departementschefens uppfattning att någon ändring inte nu bqr göras ireglerna för redovisning i fastighetsbok och dataregister av allmän egendom.Med hänsyn till frågans vikt förutsätter utskottet emellertid att regeringenföljer utvecklingen och att frågan om ett fullständigande av registren så småningomblir föremål för närmare överväganden. På anfördaskäl tillstyrker utskottet propositionens förslag. Utskottet kommer i det följande att närmare behandla de imotionerna väckta frågorna om lagförslagets inverkan på de s. k. ströängarnaoch på sameallmänningarna. I samband därmed kommer utskottet att något närmarekommentera tillämpningen av undantagsregeln. Genom tillkomsten av s. k.lappmarksreglemente kom ett upptagande av nybyggen på allvar i gång ilappmarkerna i och . Nybyggena fick krononatur ochinnehades av nybyggarna med i stort sett samma besittningsrätt som tillkom åboi fråga om kronohemman. blev vissa av nybyggarnas hemmanskattlag-da. Sådana hemman som hade boskap kom också att utnyttja höskördenfrån vissa på kronoparkerna kringspridda och från bosättningen ofta långtbelägna utängar. Den slutliga regleringen av hemmanen och nybyggena ilappmarken skedde genom awittring och början av1900-talet, Med awittringen åsyftades i första hand att från kronans markerbryta ut anlagda nybyggen och hemman. Det gällde att byta den osäkra rättnybyggarna hade mot en äganderätt till särskilda å marken avgränsade områden.Härvid skulle en slutlig skattläggning fastställas. Nybyggarna skulle enligt deursprungliga direktiven inte tilldelas några utängar utan dessa skulle dras intill kronan. LU1982/83:30 5 Vid den allmänna awittringen fickhemman och nybyggen dock tills vidare behålla utängarna. Kungl, Maj:t utfärdadesärskilda förklaringar härom under avvittringens gång, I förklaringarna utsädesatt ängslägenheterna inte fick "avskiljas från den omkringliggande kronomarkengenom uppdragna rågångar men att de tills vidare - innan de byttes mot annanmark - skulle behållas under vederbörande hemman eller nybygge. Ängarna skullefå brukas för slåtterändamål. Vid awittringen fick dessa ängslägenheterbenämningen ströängar. De ingick i de vid awittringen för hemmanen ochnybyggena redovisade arealerna. har det uppkommit två kategorier avströängar. Den ena kategorin omfattar sådana ströängar som vid senareförrättningar enligt kungörelsen (1916:603) om tilläggsawittring och lagen(1921:378) om ströängars indragande till kronan fått behållas av de fastighetersom erhållit ströängarna vid den allmänna awittringen. Dessa brukar kallasreglerade ströängar och har kommit att ingå som integrerade delar ifastigheterna och innehas följaktligen med samma rätt som dessa. Till dessaströängar har i rättspraxis ansetts höra vatten och fiske utanför ströängarnaoberoende av att vattenområdena vid den allmänna awittringen redovisatstillhöra kronan. Den andra kategorin ströängar, de s, k, oregleradeströängarna, har inte berörts av någon förrättning enligt ovannämndaförfattningar. Med innehavet av en oreglerad ströäng har i rättspraxis inteansetts förenade lika oinskränkta rättigheter som med innehavet av en regleradströäng. a. har hemmansinnehavarna frånhänts rätt till allt vatten ochfiske utanför ströängarna (NJA 1964 s. 346). Något domstolsavgörande i högreinstans beträffande jakträtten på oreglerad ströäng finns ej. Frågan omjakträtt för vissa oreglerade ströängar i kommun är enligt uppgift avkammarkollegiet f. n. beroende av prövning av hovrätten för ,sedan avvisat av byamännen framställda anspråk på jakträtten.Enligt vad kammarkollegiet vidare uppgivit har numera ett antal förrättningarför fastighetsreglering enligt fastighetsbildningslagen påbörjats ellerslutförts i syfte att införliva ströängarna med omkringliggande mark. I motion 136 (vpk) tas upp hemmanens innehav av ströängaroch de rättigheter som följer med innehavet. Motionärerna anser att det finnsanledning att från sida uttala att den i propositionen föreslagnaregleringen inte skall förändra jordägarnas rätt till ströängarna. Som framgår av den ovan lämnade redovisningen harströängsrättigheter-na numera fått en fast anknytning till de olika hemmanenaoch nybyggena. Särskilt gäller detta de reglerade ströängarna som ju anses heltinförlivade med de fastigheter vartill de hör. Kammarkollegiet har i sittremissyttrande till utskottet framhållit att ströängsrättigheternas anknytningtill fastigheterna är av sådan karaktär att den nu föreslagna lagändringeninte kan påverka ströängsrättens innehåll eller bestånd. Utskottet delar dennauppfattning. Motionärernas önskemål är genom detta uttalande tillgodosett. LU1982/83:30 6 I motion 137 (fp, m) framhålls attsamerna har ett äganderättskrav, alternativt ett krav på ständigbesittningsrätt till vad som brukar kallas sameallmänningen, dvs. "kronomark" utanför enskild mark ovanför odlingsgränsen i Norrbottensoch . Motionärerna yrkar att den angivna marken, som ifastighetsrättsligt hänseende betecknas som kronopark eller kronoöverloppsmark,undantas från den föreslagna begränsningen av lagfartsplikten. Motionärernaunderstryker att kronan således måste vid försäljning av mark själv styrka fångoch åtkomst och söka lagfart. Vidare framhålls angelägenheten av att samebyarnaunderrättas om kronans lagfartsansökningar så att de blir i tillfälle attåberopa högsta domstolens dom rörande renbetesfjällen i (NJA 1981s. 1) och vidare utredning. I motionen hänvisas också till ett pågående mål iPiteå tingsrätt, Gautomålet. Motionärerna anser att bifall till propositionenskuHe innebära ett ingrepp från sida i den pågående rättegången.Motionärerna erinrar slutligen om att en särskild utredning tillsatts för attutreda vissa frågor om samernas rättsliga ställning. Enligt motionärerna skulleett antagande av propositionen leda till att kommitténs arbete förlorar ibetydelse. Utskottet har inhämtat yttrande från över propositionen och motion 137, I remissyttrandet kritiseras attremiss inte skett tiH samerna av de skrivelser som ligger till grund förpropositionen och att regeringens arbetsgrupp för samefrågor inte tagit uppfrågan om en lagändring till överläggningar med samernas delegation. Förbundetkonstaterar vidare att förslaget innebär en ändring av gällande rätt såsomdenna utformats genom tillkomsten av JB, Förbundet hänvisar tillskattefjällsmålet och till det pågående Gautomålet och framhåller atträttsläget beträffande äganderätten till de marker som nämns i motionen såledesinte är klarlagt. Förbundet anser det orimligt att inskrivningsdomaren i sinsummariska prövning skall kunna ta ställning i en äganderättstvist. Förbundetyrkar därför att skall uttala att den i propositionen föreslagnaundantagsregeln inte skall gälla inom sameallmänningarna annat än om enlagakraftvunnen dom beträffande äganderätten föreligger. Alternativt yrkas attlagfart skall - om kronan inte kan styrka sin äganderätt - få beviljas endastom inskrivningsdomaren efter hörande av berörd sameby konstaterar attäganderätten inte är ifrågasatt. Justitiekanslern, kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen ochdomänverket har i avgivna remissyttranden avstyrkt bifall till motionen. Utskottet vill till en början peka på att det ärkarakteristiskt för det svenska lagfartsväsendet att lagfarten inte harbetydelse för äganderättsförvärvets giltighet. Talan om bättre rätt till fastegendom kan riktas även mot den som fått lagfart på fastigheten. Frågan om enändring i lagfartsreglerna har således inte i och för sig någon inverkan påsamernas eventuella anspråk på äganderätt till nu aktuella markområden.Lagfarten anses emellertid legitimera en person som ägare till fastigheten, Entalan om bättre rätt till fast LU1982/83:30 7 egendom skall således riktas mot den som har lagfart påfastigheten. Från processekonomiska och andra synpunkter kan det därförinnebära nackdelar för samerna om kronan till annan överiåter sådan mark somsamerna gör anspråk på och förvärvaren erhåller lagfart på egendomen. Som utskottet konstaterat i det föregående avses medpropositionen endast att återställa ett förhållande som varit gällande enligtlag och som därefter tillämpats i praxis års dom.En uttrycklig förutsättning för att ett undantag från lagfartskravet skall kunnamedges är att fångesmannens äganderätt styrks på annat sätt. Med hänsyn härtillkan det inte anses att propositionen träder samernas rätt för när. Något skälatt undanta sameallmänningarna från lagförslagets tillämpning finns därförinte. Utskottet vill också peka på det olämpliga i att låta en lag av det slagsom det nu är fråga om vara försedd med regionala undantag. Utskottet kandärför inte tillstyrka motionen, såvitt avser yrkandet att lagförslaget inteskall tillämpas på sameallmänningarna. Som utskottet ovan anfört ankommer det på den som i ettinskrivningsärende yrkar tillämpning av undantagsregeln att styrkaäganderätten. Som framhålls i propositionen bör i princip krävas att sökandenvisar en fångeskedja tillbaka till ett förvärv å vilket erhållits lagfart (lagafasta). Beträffande det stora flertalet av de publika äldre förvärven kanemellertid ett sådant krav inte upprätthållas. Äganderätten måste därförstyrkas på annat sätt. I propositionen framhålls att det därvid kan vara avvärde att visa hur fastigheten har redovisats i de gamla jordeböckerna. Avbetydelse för att styrka äganderätten är enligt departementschefen även t. ex.en redogörelse för hur egendomen nyttjats samt en uppgift i frågan om någonannan gör anspråk på äganderätten. Departementschefen framhåller att detnärmast är den som förvaltar egendomen som har att lämna besked i dessa frågor.Utskottet vill för sin del generellt stryka under angelägenheten av att detsker en noggrann prövning av inskrivningsdomaren innan undantagsregelntillämpas. Som framhålls i propositionen och även kraftigt understrukits ihögsta domstolens dom i skattefjällsmålet kan enbart den omständigheten att enfastighet i jordeboken åsatts jordnaturen krono inte utgöra tillräckligbevisning om att fastigheten tillhör staten. När det gäller frågan om den närmare tillämpningen avundantagsregeln vid inskrivningsåtgärder på mark sorn ingår isameallmänningarna vill utskottet till en början peka pä att det såvitt gällersådan mark som omfattas av det pågående Gautomålet inte föreligger någraproblem. Enligt 19 kap. 20 § JB skall, om talan väcks om bättre rätt till fastegendom, anteckning härom göras i fastighetsboken. Inkommer därefter en ansökanom lagfart skall lagfartsansökan förklaras vilande (20 kap. 7 § JB). Påmotsvarande sätt skall en ansökan om inteckning eller om andra inskrivningarförklaras vilande om en rättegång om äganderätten pågår. Motionärernaspåstående att det nu föreliggande lagförslaget skulle innebära ett ingrepp idet pågående Gautomålet saknar således fog för sig. LU1982/83:30 , 8 Genom högsta domstolens dom iskattefjällsmålet har rättskraftigt avgjorts att staten är ägare framförsamerna till de s. k. skattefjällen i norra . Beträffande dessa områdensaknar således undantagsregeln helt betydelse för samernas rätt. () fastslår i domen att det i principvarit möjligt att i fråga om herrelös mark förvärva en motsvarighet tillskattemannarätt genom att bruka marken för renbete, jakt och fiske utan attuppodla den. HD har emellertid inte funnit att samerna förvärvat en sådan rätttill de i målet aktuella markområdena. HD betonar att domstolensställningstaganden till äganderättsfrågan endast avser de skattefjäll som detfullföljda målet rör och att det inte är möjligt att på grundval av utredningeni målet ta ställning till rättsläget beträffande fjällområdena utanförJämtlands län. Utgången i skattefjällsmålet utesluter således inte möjlighetenatt samerna kan ha äganderätt till andra delar av sameallmänningarna. Det nu anförda innebär att det får ankomma påinskrivningsdomaren att iaktta särskild försiktighet vid prövningen av omundantagsregeln skall kunna tillämpas i fråga om inskrivningsåtgärder på sådanaområden av sameallmänningarna där äganderättsfrågan inte prövats. Som framhållsi propositionen skall vid bedömandet av om äganderätten skall anses styrkthänsyn tas bl. a. tiH om någon annan än sökanden gör anspråk på äganderätten.Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa till bestämmelsen i 19 kap. 10 § JBvari föreskrivs att om det på grund av särskild omständighet finns anledninganta att den sökta åtgärden skulle kränka annans rätt, den vars rätt berörsskall beredas tillfälle att yttra sig. Det kan således i många fall bliaktuellt för inskrivningsdomaren att i ärendet infordra vederbörande samebysyttrande. Någon sådan särskild föreskrift om kommunikation med samebyn iinskrivningsärenden, som motionärerna yrkat, är enligt utskottets mening inteerforderlig. Avslutningsvis vill utskottet peka på vad fleraremissinstanser framhållit, nämligen att staten varit restriktiv medförsäljning av mark ovanför odlingsgränsen i och länoch att sådana försäljningar i praktiken alltid prövats av regeringen efteratt bl, a, berörd sameby blivit hörd och rennäringsdelegationen vidvederbörande lantbruksnämnd yttrat sig. Utskottet finner det angeläget, attäven i fortsättningen försäljningsärendena prövas av regeringen, och utskottetförutsätter att berörd sameby blir hörd i ärendet. Med hänsyn till vad anfört inför utskottet om att i flera fall samebyn hörts förstsedan försäljningen i praktiken avslutats vill utskottet stryka under vikten avatt samebyn kopplas in i ärendet på ett tidigt stadium och inte först närerforderliga köpehandlingar upprättats. Utskottet vill också peka på att justitiekanslernifrågasatt ett lagfästande av gällande praxis rörande regeringenstillståndsgivning för att ge samerna bättre garantier mot för dem menligaförsäljningar och att även kammarkollegiet tagit upp frågan om införande av enbestämmelse i förordningen , LU1982/83:30 9 (1971:727) om försäljning av staten tillhörig egendom m.m. Utskottet förutsätter att regeringen kommer att utan särskilttillkännagivande från sida överväga denna fråga. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet attpropositionens lagförslag inte innebär att samernas intressen träds för när.Genom utskottets uttalanden om lagens tillämpning och om handläggningen avförsäljning av berörd mark får samernas önskemål anses ha blivit i möjligastemån tillgodosedda. Utskottet vill också erinra om att en särskild utredningtillsatts för att pröva frågor om samernas rättsliga ställning.Utredningen har, om detta skulle befinnas erforderligt, möjlighet att ta uppfrågor som rör handläggningen av ärenden om försäljning av mark påsameallmänningarna. På anfördaskäl avstyrker utskottet bifall i alla delar till motion 137. Genom att handläggningen avpropositionen uppskjutits till vårriksdagen måste en ny ikraftträdandetidpunktfastställas. Med hänsyn till angelägenheten av att lagändringen träder i kraftså snart som möjligt förordar utskottet att lagen skall träda i kraft tvåveckor efter den dag då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket iSvensk författningssamling. attriksdagen antar det i proposition 1982/83:54 framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1970:995) om införande av nya jordabalken med den ändringensåvitt avser ikraftträdandetidpunkten att lagen träder i kraft två veckorefter den dag då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svenskförfattningssamhng, attriksdagen godkänner vad utskottet med anledning av motion 1982/83:136 anfört, attriksdagen avslår motion 1982/83:137. LU1982/83:30 10 Närvarande: (), (), (), (), i (s), MonaSaint Cyr (), (). (), (),Per (vpk), (), ()', Inga-BrittJohansson (s)*, () och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. LU1982/83:30 11 Justitiekanslern, kammarkollegiet,domänverket och lantbruksstyrelsen tillstyrker bifall till propositionen ochavslag på motion 137. () föreslår att motion137 bifalls pä det sättet att ger regeringen till känna att undantagfrån lagfartskravet inte skall gälla inom sameallmänningen, alternativt attlagfart inte kan beviljas med mindre än att inskrivningsmyndighet efterkommunikation med berörd sameby konstaterar att äganderätten inte ärifrågasatt.