bet · G601SoU6 · 1982-12-31 00:00:00 — s. 14) harförändrade byggtekniker och nya byggnadsmaterial lettfill att problem uppkommit beträffande de fysiska förhållandena i bostäderna.Därvid aktuella exempel är radon, formaldehyd och mögel, som kommit att krävabetydande insatser av bl. a. hälsovårdsnämnderna. Utskottet förutsätter att mancentralt kommer att ta upp hur olägenheter med radon, formaldehyd, mögel ochfukt i bostäder kan hindras uppkomma och hur de kan undanröjas. Med hänsyn fill det anförda avstyrks motion 1981/82:2572(vpk) i vad avser vissa krav på bostäder (yrkande 1 delvis). I 60 § hälsovårdsstadgan finnsbestämmelser om anordningar som skall finnas i ladugård, där mjölkkor hålls,för att fillgodose de hygieniska krav som betingas av mjölkproduktionen. Förstnär mjölken kommit till mejeri eller direkt säljs eller överlämnas frånproducent till konsument blir hvsmedelslagstiftningen tillämplig på mjölken. har inte föreslagit någrabestämmelser motsvarande bestämmelserna i 60 § hälsovårdsstadgan utan förutsattatt lantbruksstyrelsen - som bl. a äger meddela från djurskyddssynpunktpåkallade föreskrifter om djurstall - skall ge anvisningar för utrymmen förhantering av mjölk i ladugård, i samråd med i vad avserutrymmen för hantering och lagring av mjölk. Lantbruksstyrelsen har i sitt remissyttrande överhälsovårdsstadgeutredningens betänkande bl. a. anfört att ansvaret för delivsmedelshygieniska anvisningarna beträffande mjölkhanteringen bör ligga påannan myndighet, om behov anses föreligga. Någon diskussion om bestämmelser om mjölkhanteringenförekommer inte i propositionen, och några bestämmelser härom finns inte ilagförslaget. I här aktuell del av motion 1981/82:2572 (vpk) påpekas attbestämmelserna om mjölkhantering i hälsovårdsstadgan faller bort i och med atthälsovårds- SoU1982/83:6 11 stadgan upphör att gälla. Motionärerna anför att det börklart framgå vilka bestämmelser som skall träda i stället för bestämmelserna ihälsovårdsstadgan. Enligt motionärerna bör mjölkhanteringen föras in underlivsmedelslagen i likhet med vad som föreslås i propositionen beträffandehanteringen av konsumtionsvatten. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det behövsföreskrifter för det led av mjölkhanteringen som sker i ladugård och på vilketlivsmedelslagen inte är fillämplig. Utskottet förutsätter att regeringensnarast tar upp denna fråga och prövar vilka åtgärder som behöver vidtas. Något inifiativ med anledning av motion1981/82:2572 (vpk) i här aktuell del torde därför inte vara erforderligt.Motionen avstyrks således i denna del (yrkande 1 delvis). Anteckning av beslut om föreläggande eller förbud I propositionen diskuteras (prop.s. 50-53) hur man skall göra ingripanden mot misskötta fastigheter effektivaremot bakgrund av att en fastighetsägare f. n. kan slippa vidta åtgärder somhälsovårdsnämnden förelagt honom genom att sälja fastigheten. Hälsovårdsnämndenhar då att ta upp ärendet på nytt, riktat mot den nye ägaren. En konstruktion där det vite, som vanligen är förenat medett föreläggande eller förbud, följer fastigheten anses oförenlig med vitetsnuvarande funktion att vara ett påtryckningsmedel mot en person för att brytadennes tredska. Det nämns emellertid att man från viteskommittén (Ju 1979:01) -som fått i uppdrag att bl. a. pröva olika vägar att förstärka vitessanktionenseffektivitet - under hand inhämtat att kommittén kommer att föreslå att viten skallkunna följa en fastighet vid överlåtelse. I avvaktan på resultatet av viteskommitténs förslag fårenligt propositionen andra vägar än att låta vitet följa fastigheten sökas föratt göra tvångsmedlen mer effektiva när det gäller att ingripa mot tredskandefastighetsägare. Mot denna bakgrund föreslås i propositionen den ordningenatt föreläggande eller förbud, som meddelats av hälso- och miljöskyddsnämndeni fråga om en fastighet eller byggnad, skall gälla mot ny ägare av egendomen,om anteckning om föreläggandet eller förbudet skett i fastighetsboken ellertomträttsboken. Nämnden får översända beslut om föreläggande eller förbud tillinskrivningsmyndigheten för sådan anteckning under förutsättning attföreläggandet eller förbudet är av större betydelse och förenat med ett vitesom uppgår till minst ett basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Bestämmelser härom har intagits i 20 § första stycket förslagettill hälsoskyddslag. I motion 1981/82:2572 (vpk) yrkas att 20 § första stycketändras så att kravet att vitet skall uppgå till minst ett basbelopp slopas(yrkande 2). Enligt motionärerna räcker det med att föreläggandet ellerförbudet är av större SoU1982/83:6 12 betydelse och förenat med vite för att inskrivning ifastighetsboken eller tomträttsboken skall ske. Enligt utskottets mening torde kravet att vitet skalluppgå till minst ett basbelopp, f. n. , i kombination med kravet attföreläggandet eller förbudet är av större betydelse - för att beslut omföreläggande eller förbud skall få översändas till inskrivningsmyndighet - varabehövligt för att dels underlätta prövningen hos hälso- och miljöskyddsnämndenav när översändande bör ske, dels undvika alltför stor arbetsbelastning inom inskrivningsväsendet.Utskottet avstyrker därför motion 1981/82:2572 (vpk) i här aktuell del (yrkande2). Utskottet vill i detta sammanhang nämna att viteskommitténnumera avslutat sitt arbete. I kommitténs slutbetänkande (SOU 1982:21) föreslåsbl. a. att ett vitesföreläggande enligt hälsovårdsstadgan - inbegripet vitesföreskriften- skall gälla mot ny ägare av fastighet eller ny innehavare av tomträtt undervissa förutsättningar. Betänkandet är f. n föremål för remissbehandling. Kontroll av konsumtionsvatten m. m. I 6 kap. hälsovårdsstadgan finnsbestämmelser om bl. a. kontroll av konsumtionsvatten. Med konsumfionsvattenavses sådant vatten som används till dryck, matlagning eller annan beredning avlivsmedel eller rengöring av kärl eller redskap, som används vid beredningeller förvaring av livsmedel. Huvudansvaret för vattenkontrollen enligthälsovårdsstadgan åvilar centralt . I livsmedelslagen avses med begreppet livsmedel varje varasom är avsedd att förtäras av människor med undantag av läkemedel. Tilllivsmedel hör således även dricksvatten. Livsmedelslagens bestämmelser omvatten gäller dock enligt 4 § endast i den mån de inte strider mot vad som ärsärskilt föreskrivet i annan författning. I sistnämnda avseende åsyftas bl. a.det förhållandet att dricksvatten ingår i begreppet konsumtionsvatten. Livsmedelslagengäller inte hantering av livsmedel i enskilt hushåll eller i kök i förskola ochfritidshem med högst två avdelningar. Central tillsynsmyndighet på livsmedelsområdet är . I propositionen föreslås att bestämmelserna om kontroll avkonsumtionsvatten i hälsovårdsstadgan ersätts av motsvarande bestämmelser ilivsmedelslagen och till denna hörande fillämpningsförfattningar.Livsmedelslagen görs tillämplig på konsumtionsvatten genom att det särskildaundantaget för vatten tas bort. Samfidigt föreslås nya bestämmelser om attregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva attlagen helt eller delvis skall gälla hantering av vatten i kök i enskilt hushålletc. om vattnet är avsett att drickas eller att användas vid hantering avlivsmedel. SoU1982/83:6 13 I propositionen uttalas bl. a.(prop. s. 25) att överflyttningen av bestämmelserna om kontrollen avkonsumtionsvatten till livsmedelslagstiftningen inte får leda till attambitionsnivån i tillsynen höjs. Mot detta uttalande vänder man sigi motion 1982/83:9 (s). Motionärerna framhåller bl. a. att fråganom kontrollen varit under utredning resurserna för den centrala kontrollen ochtillsynen av såväl dricksvatten som övrigt konsumtionsvatten har urholkats ochatt utvecklingen beträffande försurning och växtnäringsläckage samfidigt harskapat ökade risker för föroreningar av grundvatten och ytvatten, som fungerarsom vattentäkt. Motionärerna begär att skall besluta att kontroll ochtillsyn av konsumtionsvatten skall utövas i samma utsträckning som gäller förlivsmedel i övrigt. När det gäller centralalaboratorieresurser för vattenkontrollen förutsätts enligt proposifionenuppgifterna för statens bakteriologiska laboratorium (SBL), som handlagtmikrobiologiska frågor, förbli oförändrade, medan resurserna för den renodladecentrallaboratorieverksamheten hos statens miljömedicinska laboratorium (SML),som handlagt fysikaliskt-kemiska frågor, förutsätts föras över till statenslivsmedelsverk. SML förutsätts dock även i fortsättningen kunna svara för vissaspecialundersökningar avseende de hälsorisker som förekomsten av olika ämnen ivattnet kan ge upphov till (prop. s. 26). Som det påpekas i propositionen (prop. s. 27) kommerlivsmedelslagens bestämmelser om livsmedels beskaffenhet, hantering ochsaluhållande av livsmedel - varmed avses också servering och annat överlämnandeför förtäring - att innebära ett förbud mot att för konsumtion tillhandahållavatten som är otjänligt som dricksvatten. Som det också påpekas görlivsmedelslagens bestämmelser det också möjligt att uppställa krav på attvattnet skall hålla viss standard och att meddela föreskrifter om tillsatseroch främmande ämnen i vattnet. När det gäller vatten föreslås även en möjlighetatt utfärda föreskrifter om hantering i kök i enskilt hushåll eller i förskolaoch fritidshem med högst två avdelningar, vilket inte är möjligt beträffandeandra livsmedel. Enligt utskottets mening måste därför vattenkontrollen antasbli minst lika god enligt livsmedelslagstiftningen som enligt nuvarande hälsovårdsstadga.Utskottet förutsätter vidare att behovet av särskilda föreskrifter om kontrolloch hantering av vatten övervägs av regeringen i samband med den fortsattaberedningen av ärendet. Utskottet anser med hänvisning till det anförda att syftetmed motion 1982/83:9 (s) får anses tillgodosett och att denna därför intepåkallar någon åtgärd. SoU1982/83:6 14 Utskottet vill i detta sammanhangäven beröra ett uttalande i mofion 1981/82:2572 (vpk) om kostnaden för kontrollav enskilt ägda vattentäkter. Enligt mofionärerna bör kommunerna stå för dessakostnader och inte den enskilde. Som framgått av det anförda innebär proposifionens förslagatt vattenkontrollen förs över till livsmedelslagstiftningen. Det blir såledeslivsmedelslagens och hvsmedelskungörelsens (1971:807) redan gällande avgiftsreglersom görs tillämpliga även på vatten. I propositionen (prop. s. 27) har inteförutsatts någon regelbunden offentlig kontroll av enskilda brunnar och andravattentäkter för enstaka hushåll. Däremot bör enligt propositionen innehavareav sådana vattentäkter ha möjlighet att mot avgift få vattenkvalitetenundersökt av tillsynsmyndigheten. Något yrkande rörande kostnaderna för vattenkontrollenframställs inte i motionen. Utskottet har därför inte anledning att gå vidarein på denna fråga, vilken ligger inom annat utskotts beredningsområde. Utskottet tillstyrker de ipropositionen föreslagna ändringarna i livsmedelslagen. 1. beträffandeambitionsnivån för hälsoskyddet attriksdagen avslår motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del, 2. beträffandegränsvärden för luftföroreningar attriksdagen avslår motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del, 3. beträffandevissa krav på bostäder attriksdagen avslår motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del, 4. beträffandehantering av mjölk attriksdagen avslår motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del, 5. beträffandekontroll av konsumtionsvatten att avslår motion 1982/83:9, 6. beträffandeanteckning av beslut om föreläggande eller förbud attriksdagen med bifall till propositionen och med avslag på motion 1981/82:2572yrkande 2 antar 20 § i förslaget till hälsoskyddslag, 7. att antar det ipropositionen framlagda och i bilaga till betänkandet redovisade förslaget till hälsoskyddslag i den mån det inte behandlats under mom. 6, SoU1982/83:6 15 8. att antar det ipropositionen framlagda och i bilaga till betänkandet redovisade förslaget tilllag om ändring i livsmedelslagen (1971:511). Närvarande: (), (),(), (), (), ().Stig Alftin (s), (), (), (), (), (vpk), (), () och (). (vpk) har avgivit tre reservationer. 1. eXräfianåt gränsvärden för luftföroreningar (mom. 2 ihemställan) anser reservanten dels att det avsnitt i utskottetsyttrande på s. 8 som börjar med "Även utskottet" och slutar med"av " bort ha följande lydelse: Enligt utskottets uppfattning är det emellertid intetillräckligt att ge ut normer och gränsvärden i form av allmänna råd, såsom detanförs i propositionen. Gränsvärden för luftföroreningar bör utfärdas i sådanform att de får en bindande innebörd och styr den samhällsplanering som de nyamiljö- och hälsoskyddsnämnderna skall delta i. Nivån skall läggas så lågt somutifrån ekonomiska och tekniska synpunkter är skäligt. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder mom. 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffande gränsvärden förluftföroreningar attriksdagen med bifall till motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Beträffande vissa krav på bostäder (mom. 3 i hemställan) anser reservanten dels att det avsnitt i utskottetsyttrande på s. 10 som börjar med "Utskottet ansluter" och slutar med"(yrkande 1 delvis)" bort ha följande lydelse: SoU1982/83:6 16 Utskottet kan inte dela denbedömning som sålunda görs i propositionen. I likhet med många remissinstanseranser utskottet att det bör utfärdas uttryckliga bestämmelser om vad engodtagbar bostadslägenhet skall ha tillgång till. Miniminivån enligtbostadssaneringslagen bör också anses vara den nivå där sanitär olägenhet ansesinträda enligt hälsoskyddslagen. I bestämmelserna bör också tas upp olägenheteri bostadslägenheter som aktualiserats , som av bl. a.formaldehyd, radon, mögel och fukt. Detta bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottets hemställan under mom. 3 bort haföljande lydelse: 3. helxéilidindt vissa krav pä bostäder attriksdagen med bifall till motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Beträffande hantering av mjölk (mom. 4 i hemställan)anser reservanten dels att det avsnitt i utskottetsyttrande på s. 11 som börjar med "Utskottet delar" och slutar med"(yrkande 1 delvis)" bort ha följande lydelse. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det måsteklargöras vilka bestämmelser som skall träda i stället för de nuvarandebestämmelserna i 60 § hälsovårdsstadgan. Därvid bör även den del avmjölkkhanteringen som sker i ladugård, och på vilken livsmedelslagen f. n. inteär tillämplig, föras in under livsmedelslagstiftningen. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under mom. 4 bort haföljande lydelse 4. beträffandehantering av mjölk attriksdagen med bifall till motion 1981/82:2572 yrkande 1 i motsvarande del somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. SoU1982/83:6 17 I proposition 1981/82:219 framlagda lagförslag, vilkatillstyrkts av utskottet. 1 Förslag till Hälsoskyddslag Härigenom föreskrivs följande.Inledande bestämmelser 1 § Med hälsoskydd avses i denna lag åtgärder föratt hindra uppkomsten av sanitära olägenheter och för att undanröja sådana olägenheter. Med sanitär olägenhet avses i denna lag en störning somkan vara skadlig för människors hälsa och som inte är ringa eller helttillfällig. 2 § Varje kommun svarar för hälsoskyddet inomkommunen. Vid sin planering skall kommunen verka för att hälsoskyddet tillgodoses. Vid meddelande av kommunala föreskrifter till skydd motsanitära olägenheter skall tillses, att därigenom inte läggs onödigt tvång påallmänheten eller annars görs obefogad inskränkning i den enskildes frihet. 3 § Utöver bestämmelserna i denna lag gäller omskyddet för hälsa och miljö vad som föreskrivs i annan författning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela bestämmelser om undantag från lagens tillämpning på försvarsmakten. 4 § I varje kommun skall det finnas en miljö- ochhälsoskyddsnämnd. Nämnden skall, utöver vad som följer av 16 §, särskilt 1. uppmärksamt följa utvecklingen inom kommunen i miljö-och hälsoskyddshänseende och därvid utarbeta de förslag som är påkallade samt medverka i planering där miljö- och hälsoskyddsfrågor berörs, 2. samarbeta med myndigheter,organisationer och enskilda vars verksamhet berör miljö- ochhälsoskyddsområdet, 3. lämna allmänheten råd ochupplysningar i frågor som rör nämndens ansvarsområde. 5 § Följande föreskrifter i 3 kap. kommunallagen (1977:179) gäller i tillämpliga delar miljö- och hälsoskyddsnämnd: 2 § om antalet ledamöter m.m., 3 § första stycket om valbarhet m.m., 4 § om rätt till ledighet frånanställning, 5 § första stycket om mandattid, 5 § tredje stycket om verkan avledamots avgång, 6 § om ordförande och viceordförande, 7 § om tid och plats för sammanträdesamt om närvarorätt vid sammanträde, 8 § om suppleants tjänstgöring m.m., 9 § första stycket om beslutförhet. SoU1982/83:6 18 10 § om beslutsförfarande ochprotokoll m.m., 11 § om delgivning m.m., 12 § orn reglemente och delegation. För gäller dock inte 3 kap. 5 § förstastycket eller 6 § kommunallagen. Ett delegationsuppdrag enligt 3 kap. 12 § andra stycketkommunallagen får ej omfatta befogenhet att besluta om föreläggande vid viteeller om verkställande av åtgärd på den försumliges bekostnad. Utan hinder av 2 § 2 förvaltningslagen (1971:290)tillämpas bestämmelserna i 4 och 5 §§ nämnda lag i samtliga ärenden hos miljö-och hälsoskyddsnämnden. Bestämmelser till skydd mot sanitär olägenhet 6 § För att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet och föratt undanröja sådan olägenhet skall ägaren eller nyttjanderättshavaren till berörd egendom vidta de åtgärder som skäligen kan krävas. I 7-11 §§ ges närmare bestämmelser för vissa fall dåsådana åtgärder kan komma i fråga. 7 § Avloppsvatten skall avledas, renas eller på annat sätttas om hand så att sanitär olägenhet inte uppkommer. För detta ändamål skall lämpliga avloppsanordningar inrättas. För att inrätta en avloppsanordning krävs tillstånd avmiljö- och hälsoskyddsnämnden om en vattentoalett är ansluten tillanordningen. Är ingen vattentoalett ansluten krävs endast en skrifflig anmälantill nämnden. Kommunen får dock föreskriva att det skall fordras tillstånd äveni ett sådant fall inom vissa delar av kommunen, om det behövs för att hindrauppkomsten av sanitär olägenhet. Andra stycket skall inte tillämpas i de fall dåavloppsanordningen kräver fillstånd enligt miljöskyddslagen (1969:387) eller dåavloppsanordningen är avsedd att föra a'vloppsvattnet enbart till en allmänavloppsanläggning. Ett tillstånd av miljö- och hälsoskyddsnämnden gäller men förfaller om arbetet med anordningen inte har påbörjats . Vad somavses med avloppsvatten anges i miljöskyddslagen. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela bestämmelser om vattnets beskaffenhet i badanläggningar och strandbad som är upplåtna för allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor. Detsamma gäller om kontrollen av sådant vatten. 9 § Det skall finnas fillräckligt med toaletter i eller ianslutning till byggnader där människor vistas av dygnet. 10 § Byggnader, lokaler ochanläggningar skall hållas fria från ohyra. Åtgärder skall vidtas mot skadedjur som kan vålla sanitär olägenhet. det avsärskild betydelse med hänsyn till hälsoskyddet, skall kommunen sörja för attåtgärderna vidtas. 11 § Husdjur och andra djur som hålls i fångenskapskall förvaras och skötas så att sanitär olägenhet inte uppstår. Regeringenfår föreskriva att vissa slag av djur inte utan särskilt tillstånd av SoU1982/83:6 19 miljö- och hälsoskyddsnämnden får hållas inom område medstads- eller byggnadsplan, om sådana bestämmelser behövs för att hindra attsanitär olägenhet uppkommer. Regeringen får överlåta åt kommunen att meddelasådana bestämmelser. 12 § Den som avser att driva 1. hotell,pensionat eller liknande lokaler där allmänheten yrkesmässigt erbjudstillfällig bostad, 2. idrottsanläggningar,badanläggningar, strandbad eller andra liknande anläggningar som är upplåtnaför allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor, 3. lokalerdär allmänheten yrkesmässigt erbjuds hygienisk behandling skall göra anmälan till miljö- och hälsoskyddsnämnden innan lokalen eller anläggningentas i bruk. 13 § Regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, kommunen får meddela ytterligare föreskrifter till skydd motsanitära olägenheter. 14 § fåri särskilda fall meddela de villkor som behövs för att hindra uppkomsten avsanitär olägenhet och för att undanröja sådan olägenhet vid viss verksamheteller i samband med utnyttjande av en plats eller en lokal som allmänheten hartillträde till. 15 § utövar denomedelbara tillsynen inom varje kommun över efterlevnaden av denna lag och bestämmelser medde lade med stöd av lagen. Inom länet utövas tillsynen av . Den centrala tillsynen utövas av och enligt regeringens bestämmande. Försvaretssjukvårdsstyrelse utövar tillsynen inom försvarsmakten. I sin tillsyn enligtdenna lag har och försvarets sjukvårdsstyrelse samma befogenhetsom miljö- och hälsoskyddsnämnden. 16 § skall i sintillsynsverksamhet ägna särskild uppmärksamhet åt följande byggnader, lokaler och anläggningar: 1. byggnader sominnehåller en eller flera bostäder och tillhörande utrymmen, 2. lokaler förundervisning, vård eller annat omhändertagande, 3. samlingslokalerdär många människor brukar samlas, 4. anläggningarför hantverk eller andra näringar, 5. hotell,pensionat och liknande lokaler där allmänheten yrkesmässigt erbjuds tillfälligbostad, 6. idrottsanläggningar,badanläggningar, strandbad och andra liknande anläggningar som är upplåtna förallmänheten eller som annars utnyttjas av många människor, 7. lokaler därallmänheten yrkesmässigt erbjuds hygienisk behandling, 8. lokaler förförvaring av djur. 17 § För tillsyn enligt denna lag ägertillsynsmyndigheten tillträde till byggnader, lokaler, anläggningar och områden och får där göra undersök ningar och ta prover. SoU1982/83:6 20 har rätt att på begäran få deupplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. skall lämnadet biträde som behövs. 18 § får meddela deförelägganden och förbud som behövs för att denna lag eller bestämmelser som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. I brådskande fall eller när det annars finns särskilda skäl får ett föreläggande eller förbud meddelas och i andra fall först sedan det visat sig att nämndens råd och anvisningar ej har följts. I ett beslut om föreläggande eller förbud kan nämndenutsätta vite. Frågan om utdömande av vite prövas av allmän domstol. Vitet fårej förvandlas. Underlåter någon att vidta en åtgärd som åUgger honomenligt denna lag eller enligt bestämmelser som har meddelats med stöd av dennalag och efterkommer han inte miljö- och hälsoskyddsnämndens föreläggande omrättelse, får nämnden förordna om rättelse på hans bekostnad. I brådskande fallfår sådant förordnande meddelas också utan föregående föreläggande. 19 § Ett föreläggande eller förbud kan allt efteromständigheterna riktas mot ägaren, mot den som har nyttjanderätt till berörd egendom eller mot båda. Vid meddelande av ett föreläggande eller förbud som avsesi första stycket får miljö- och hälsoskyddsnämnden ålägga ägaren ellernyttjanderättshavaren att, om hans ställning som sådan upphör, utan dröjsmållämna uppgift om den nye ägarens eller nyttjanderättshavarens namn och adress. 20 § Om miljö- och hälsoskyddsnämnden i fråga om enfastighet eller byggnad har meddelat föreläggande eller förbud samt föreläggandet eller förbudet är av större betydelse och förenat med ett vite som uppgår till minst ett basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, får nämnden översända beslutet om föreläggandet eller förbudet till inskrivningsmyndig heten för anteckning i fastighetsboken eller tomträttsboken. Har sådan anteckning skett gäller föreläggandet eller förbudet mot ny ägare av egendomen. Utsatt vite gäller dock inte mot ny ägare av egendomen, men nämnden får utsätta nytt vite för denne.