bet · G601KU12 · 1982-12-31 00:00:00 — Om sekretess inte följer avannan bestämmelse, får dock sådan uppgift lämnas till den som har tagit del itelefonsamtalet eller annars är telemeddelandets avsändare eller mottagareeller som innehar apparat som har använts för telemeddelandet. Sekretessgäller hos postverket. Sekretess gäller hos postverket, televerketoch annan myndighet som och annan myndighet som handhar allmän samfärdsel för uppgift som angår enskilds förbindelse med samfärdselverksamheten och som inte avses i första eller andra stycket, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. handharallmän samfärdsel för uppgift som angår enskilds förbindelse medsamfärdselverksamheten och som inte avses i första eller andra stycket, om detinte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada ellermen. Sekretessen hos postverket för uppgift om enskHds adress gäller dockendast, om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för attnågon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men. Sekretess gäller vidareför uppgift vid särskild sambandstjänst inom totalförsvaret, om uppgiften avsertelemeddelande som utomstående utväxlar på allmänt telenät. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessenenligt första stycket tredje meningen och tredje stycket i högst . 14 kap. 2§ Sekretess hindrar inte att uppgift i annat fallän som avses i 1 § lämnas till myndighet, om uppgiften behövs där för 1. förundersökning, rättegång, ärende om disciplinansvareller skiljande från anställning eller annat jämförbart rättsligt förfarandevid myndigheten mot någon rörande hans deltagande i verksamheten vid denmyndighet där uppgiften förekommer. 4 1982/83. 2. omprövning avbeslut eller åtgärd av den myndighet där uppgiften förekommer, eller 3. tillsyn övereller revision hos den myndighet där uppgiften förekommer. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas i muntligt ellerskriftligt yttrande av sakkunnig till domstol eller myndighet som bedriverförundersökning i brottmål. Sekretess enligt 7 kap. 1 och 4 §§ hindrar inte, att anmälan görs till åklagarmyndighet eller polismyndighet angående misstanke om brott enligt 3, 4 och 6 kap. mot den som inte fyllt . Sekretess enligt 7 kap. 1 och 4 §§ hindrar inte, attanmälan görs fill åklagarmyndighet eller polismyndighet angående misstanke ombrott enligt 3, 4 och 6 kap. mot den som inte fyllt aderton åreller att uppgift som angår misstanke om brott för vilket inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse , lämnas tiH en sådan myndighet. 15 kap.'8§ Mot beslut varigenom myndighet har avslagit annan myndighets begäran att få ta del av handling eller på annat sätt få del av uppgift får talan föras genom besvär. Sådan talan förs i samma ordning som gäller i fråga om besvär enligt 7 §. Har beslutet meddelats av statlig myndighet, förs dock talan av annan statlig myndig- Mot beslut varigenom myndighet har avslagit annanmyndighets begäran att få ta del av handling får talan föras genom besvär.Sådan talan förs i samma ordning som gäller i fråga om besvär enligt 7 §. Harbeslutet meddelats av statlig myndighet, förs dock talan av annan statligmyndighet genom besvär hos regeringen. het genombesvär hos regeringen. Första stycket gäller inte för beslut av , regeringen,högsta domstolen eller regeringsrätten. Har i lag eller förordning meddelats bestämmelse somavviker från föreskrifterna i första stycket, gäller den bestämmelsen. I fråga om beslut som har meddelats av myndighet som lyderunder är särskilt föreskrivet. Denna lag träder i kraft . Förslaget i proposition 1981/82:186 till ändrad lydelse av15 kap, 5 § utgår. KU1982/83:12 31 Lag om ändring i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap Härigenom föreskrivs att i lagen(1950:382) om svenskt medborgarskap' skall införas en ny piaragraf; 14 a §, avnedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Av utskottet föreslagen lydelse skaH på begäran av den centralautlänningsmyndigheten eller en polismyndighet lämna ut uppgifter om enutlännings personliga förhållanden, om uppgifterna behövs i ett ärende omsvenskt medborgarskap. Denna lag träder i kraft . ' Lagen omtryckt 1979:139. Paragrafenomnumrerad i förhällande till förslaget i proposition 1981/82:186. KU 1982/83:12 Lag omändring i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal Härigenom föreskrivs att i lagen (1980:11) om fillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m.fl. skaH införas en ny paragraf, 7a§, av nedan angivnalydelse. Utöver vad som annars följer av lag eller förordning ärhälso- och sjukvårdspersonal skyldig att lämna ut 1. uppgiftom huruvida någon vis tas på en sjukvårdsinrättning, om uppgiften för särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis myndighet, kronofogdemyndighet eller folkbokföringsmyndighet, 2. uppgiftsom behö vs för en rätts medicinsk Undersökning, 3. uppgiftsom råd för vissa rättsliga sociala och medi cinska frågor behöver för sin verk samhet. Denna lag träder i kraft . KU1982/83:12 33 Lag om ändring i utlänningslagen Härigenom föreskrivs att i utlänningslagen(1980:376) skall införas två nya paragrafer, 19 a § och 84 a §, av nedanangivna lydelse. Nuvarande lydelse Av utskottet föreslagen lydelse skaH på begäran av statens invandrarverkeller en polismyndighet lämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden,om uppgifterna behövs i ett ärende om uppehållstillstånd. skaH på begäran av en polismyndighet lämnaut uppgifter om en utlännings adress, om uppgifterna behövs för verkställighetav ett beslut om avvbning eller utvisning. Denna lag träder i kraft . Paragrafen omnumrerad i förhållande till förslaget iproposition 1981/82:186. KU 1982/83:12 Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs att 66 § socialtjänstlagen (1980:620) skall hanedan angivna lydelse. A vutskottet föreslagen lydelse Av 1 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Detsamma gäller enligt 14 kap. 2 § tredje stycket samma lag beträffande vissa brott som riktar sig mot underåri- Av 1 kap. 5§ sekretesslagen (1980:100).framgår attsocialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrarnämndens verksamhet. Detsamma gäller enligt 14 kap. 2 § tredje stycket sammalag beträffande vissa brott som riktar sig mot underåriga. Av den sistnämndabestämmelsen följer också att sekretess inte hindrar . att uppgift, som angårmisstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelsei , lärtinas tiH en åklagarmyndighet eller polismyndighet. Från skall utan hinder av sekretess lämnasuppgift om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende, om uppgiftenför särskiH fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polismyndighet,kronofogdemyndighet eller folkbokföringsmyndighet. ' Denna lag träder i kraft . ' Redaktionell ändring i förhållande till proposition1981/82:186. KU 1982/83:12 35 , regeringsrådet , justifierådet . Enligt lagrådet tillhandakommetutdrag av protokoll vid sammanträde med riksdagenskonstitutionsutskott har utskottet beslutat inhämta lagrådets yttrande överproposition 1981/82:186 angående ändring i sekretesslagen (1980:100), m. m. Dei propositionen framlagda lagförslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranlederföljande yttrande av lagrådet. 1.Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) I förevarande paragraf föreslås i tredje stycket enregel om sekretess i förhållande till utländsk myndighet och mellanfolkligorganisation. Enligt den föreslagna regeln får uppgift, för vilken sekretessgäller enligt sekretesslagen, inte röjas för sådan myndighet eller organisationannat än om utlämnande sker enligt föreskrift i lag eller förordning eller omutlämnande är förenligt med svenska intressen. Uppgiftsutbytemellan svenska myndigheter, å ena, samt utländska myndigheter ochmellanfolkliga organisationer, å andra sidan, förekommer på många skiftandeområden och handhas av myndigheter på skilda nivåer. Den nu föreslagnabestämmelsen är, frånsett fall då uppgiftslämnandet är specialreglerat i lageller förordning, allmänt hållen. I motiven är ämnet för lagstiftningensparsamt belyst. Remissbehandling har inte skett. Dessa förhållanden gör, attdet är svårt att bedöma vilka konsekvenser förslagets genomförande kan få. Utanremissbehandling ökar givetvis risken för att oförutsedda störningar kaninträffa på områden, där utbytet av uppgifter med utländska myndigheter ochinternationella organisationer fungerat tillfredsställande utan någonreglering. Det går inte heller att bortse från risken att sekretessbelagtmaterial lämnas ut i strid mot utrikespolitiska intressen och utan attutrikesdepartementet tillfrågats. Förden händelse lagstiftning i ämnet likväl finnes böra ske utan att frågan utredsytterligare, vill lagrådet i det följande framföra några synpunkter medanledning av förslaget. KU1982/83:12 36 Om ej annat är särskiltföreskrivet, har svensk myndighet i princip inte någon skyldighet atttillhandagå utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation med uppgiftervare sig dessa är sekretessbelagda eller inte. Någon ändring härutinnan är inteåsyftad med den föreslagna regeln. Denna medför således inte någon förpliktelseatt lämna uppgift utan har endast till funktion att fastställa under vilkaförutsättningar sekretessbelagd uppgift/År lämnas till utländsk myndighet ellerinternationell organisation. I anslutning till förslaget att utlämnande avsekretessbelagd uppgift skall få ske när det är förenligt med svenska intressenuttalar departementschefen, att det naturligtvis inte får förekomma, atthemliga uppgifter lämnas till utländsk myndighet, om svensk myndighet imotsvarande läge inte skulle ha fått uppgifterna med hänsyn tillsekretesslagens bestämmelser. Detta hinder , mot utlämnande bör enligtlagrådets mening framgå av lagtexten. Tillämpningen av kravet på förenlighetmed svenska intressen kan med hänsyn bl. a. till kravets ringa konkretionväntas ställa åtskilliga myndigheter inför svårbedömda och ömtåliga frågor. Kandet vara föremål för någon tvekan huruvida kravet är uppfyllt, bör uppgifteninte få lämnas ut. Saken kan uttryckas så, att det skall stå klart att det ärförenligt med svenska intressen att lämna ut uppgiften. Utöver sådanaomständigheter som berörts i propositionen bör vid prövningen huruvida kravetär uppfyllt exempelvis beaktas, hur stora utsikterna till bevarad sekretess äri den stat som den utländska myndigheten tillhör. Enligt motiven skallprövningen av kravet på förenlighet med svenska intressen ankomma påmyndigheten och inte få göras av befattningshavare som enligt arbetsordning ejäger besluta på myndighetens vägnar i dylika fall. Den sålunda åsyftadeordningen bör på detta speciella område komma till uttryck i lagtexten (jfr vadlagrådet anför vid 14 kap. 2 §). Med de kompletteringar av lagtexten som lagrådet ovanberört kan, om en ändring skall göras , tredje stycket i förevarande paragraffå exempelvis följande lydelse: "Uppgift för vilken sekretess gäller enligt denna lagfår inte röjas för utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation annat änom utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift därom i lag ellerförordning eller om uppgiften med tillämpning av denna lag skulle kunna imotsvarande fall utlämnas till svensk myndighet och det enligt den utlämnandemyndighetens prövning står klart, att det är förenligt med svenska intressenatt uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkligaorganisafionen." I paragrafens tredje stycke, ivilket inte föreslås någon ändring, skall ordet "sekretess" bytas utmot "sekretessen" i överensstämmelse med nu gällande lydelse. KU1982/83:12 37 Med den nya sekretesslagenfastställdes i princip ett förbud mot utbyte av sekretessbelagda uppgiftermyndigheter emellan: För institutionerna inom hälso- och sjukvård och inomsocialtjänsten innebär de nya reglerna en markant åtstramning när det gällermöjligheterna att till polis- och åklagarmyndigheter framföra misstankar ochuppgifter om brott. Det gäller också fall när förhållanden som tyder på mycketallvarlig brottslighet uppdagas genom verksamheten. Undantaget i 1 kap. 5§, attuppgift kan lämnas ut om det är nödvändigt för att myndigheten skall kunna fullgörasin verksamhet, bereder endast i begränsad utsträckning möjlighet för myndighetatt göra brottsanmälan. Undantagen i 14 kap. 2 § första och andra styckenagäller endast speciella fall, såsom när en uppgift behövs vid förundersökningeller rättegång om brott i tjänsten hos den myndighet där uppgiften finns. Avstörre betydelse är, att den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3 § - somtillåter utlämnande när intresset härav uppenbart tar över intresset avsekretess - inte är tillämplig vare sig inom hälso- och sjukvården eller inomsocialtjänsten. När sekretesslagen antogs, tillkom på initiativett tillägg till 14 kap. 2 § som öppnade möjlighet att utan hinder av desekretessbestämmelser som gäller för hälso- och sjukvården och socialsektorngöra anmälan till åklagar- eller polismyndighet angående misstanke om brottenligt 3, 4 och 6 kap. , när brottet företagits mot någon som intefyllt . Enligt den nu föreliggande propositionen behövs emellertid meragenerella lättnader i sekretessen för att polisens möjligheter till informationi den spanande och utredande verksamheten skall förbättras. Att det här är fråga om en svär avvägning mellansamhällets intresse av brottsbekämpning å ena sidan och å den andra sidanangelägenheten av att upprätthålla förtroendet hos de hjälpbehövande för devårdande och sociala institutionerna är tydligt. Det framgår inte minst avremissyttrandena, där problemen behandlats utförligt och föranlett skiftandeförslag. En lösning som förordats på många håll vidremissbehandlingen är den att häva sekretessen i samma utsträckning som vidvittnesförhör inför domstol i rättegång eller under förundersökning (36 kap. 5§ och 23 kap. 13 § ). Den avvisas emellertid avdepartementschefen som alltför långtgående, främst därför att det inomsocialtjänsten inte finns någon begränsning alls i personalens vittnesplikt. 1stället tas till utgångspunkt för förslaget - också för del -den gräns för skyldighet att vittna om s. k. förtroendeuppgifter som gällervissa befattningshavare inom hälso-och sjukvården och som innebär vittnespliktendast i fråga om brott med straffminimum av fängelse. Ianslutning till den av initierade regeln i 14 kap. 2 § tredje stycketom möjlighet att anmäla misstanke om vissa brott mot underåriga föreslås en nybestämmelse av KU1982/83:12 38 innehåll att "uppgift som angår misstanke" ombrott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två årskall kunna lämnas till åklagar- eller polismyndighet utan hinder avvårdsekretessen. Förslaget innebär, att det inte skall föreligga någonskyldighet att lämna informationen (jfr 14 kap. 1 §). Å andra sidan förutsättsdet inte att någon begäran framförts från polis- eller åklagarhåll. Det framgårvidare av motiven till förslaget, att avsikten är att avgörandet av om enuppgift skall lämnas ut skall kunna träffas av vilka befattningshavare somhelst hos den myndighet som har tillgång till uppgiften, och att det alltsåinte skall ankomma på myndigheten som sådan att göra den bedömning som behövs. Förslaget skall enligt departementschefen ses mot bakgrundav att brottsförebyggande rådet (BRÅ) enligt uppdrag av regeringen utreder bl.a. frågor om uppgiftslämnande till polis och åklagare och att detta arbete böravvaktas innan man överväger mera omfattande ändringar av de nuvarandebestämmelserna. Förslaget från BRÅ kommer enligt departementschefen redani år. En mera genomgripande ändring av lagstiftningen när det gäller uppgifterfrån hälso- och sjukvården och från synes vara så angelägen kan utgå från att en ny lagändring kommer att följa . Det är i detläget tveksamt, om en reform bör föregripas nu genom en provisorisk ändring.Förslagen står visserligen, enligt vad som har upplysts för lagrådet, inte istrid med de lösningar som BRÅ överväger. Det är ändå, med hänsyn till ärendetskomplicerade natur och till att även den närliggande frågan om vittnespliktensomfattning snart synes bli föremål för omprövning (jfr prop. s. 23), svårt attförutse hur frågan kommer att slutligen lösas. framhåller isitt remissyttrande, att i praktiken förhållandena när det gäller möjligheternaför polisen att utfå erforderliga uppgifter förbättrats betydligt sedanmyndigheterna blivit förtrogna med den nya sekretessregleringen, och uttalarfarhågor för att praxis kan komma att stramas åt genom lagstiftningsändringarsom inte innebär en tillräcklig utvidgning. Beträffande den närmare utformningen av förslaget villlagrådet anföra följande. I den föreslagna lagtexten anges att "uppgift somangår misstanke om brott" skall kunna lämnas ut. Regeln i samma stycke förfall då det är fråga om brott mot underårig innehåller i stället att"anmälan angående misstanke" skall kunna göras. Lagrådet ifrågasätterdet lämpliga i denna olikhet eftersom reglerna skall tillämpas delvis i heltlikartade situationer och ibland - t. ex. vid grova brott mot underårig - är tillämpligasamtidigt. Den regel som redan finns synes ha fungerat nöjaktigt i praktikenoch mycket talar för att den provisoriska utbyggnad av regeln som är aktuellenbart inriktas på möjligheten att göra brottsanmälan. Vad härefter angår förslaget att det skall ankomma påenvar befattningshavare att själv avgöra om sekretessen skall brytas synesmotiven till den nu gällande regeln i 14 kap. 2 § tredje stycket närmast tydapå att det är berörda KU1982/83:12 39 myndigheter som har att träffa detta avgörande. Dennaordning bör enligt lagrådets mening bibehållas även vid en utbyggnad av regeln.Endast få av de personer som enligt förslaget skulle få beslutanderätt torde hamöjlighet att av konkreta sakförhållanden kunna dra egna slutsatser ombrottsrubricering m. m. Beträffande frågan om den angivna ordningenuttryckligen bör framgå av lagtexten är följande att anföra. De bestämmelser om undantag från sekretessen som berörts iinledningen synes enligt sin lydelse lämna öppet vem som skall anses ägabesluta om utlämnande. Hur reglerna skall tolkas i detta hänseende är inte ialla delar klart. Ställningstagandet till om sekretess skall anses föreliggatorde enligt sekretesslagen i första hand ankomma på den som förfogar över denhandling eller uppgift det är fråga om. Avgörandet om sekretess skall brytasenligt de särskilda reglerna härom kan däremot förefalla närmast vara enuppgift för den myndighet hos vilken handlingen eller uppgiften finns i fall dådenna myndighets intressen skall tas med i avvägningen. Beträffande 1 kap. 5 §stämmer motivuttalandena med detta antagande (prop. 1979/80:2 Del A s. 123).Detsamma synes vara fallet i fråga om den regel om anmälan beträffande brottmot underårig som det är fråga om att komplettera (KU 1979/80:37 s. 64 och 24).Mot en generell tillämpning av en sådan ordning när ingenting sägs i lagtextentalar däremot vad som anförts i förarbetena till 14 kap.3 § sekretesslagen (prop. 1979/80:2 Del As. Det kan synas vara en brist, att lösningen av frågan vem som har att besluta om brytande av sekretessen inte kommer till uttryck i lagtexten. I det begränsade samman hang varom här är fråga och med hänsyn till risken för inte avsedda motsatsslut torde det få godtagas, att frågan tills vidare lämnas obesvarad i lagtexten. ' Om en provisorisk reform anses böra komma till stånd,kan 14 kap. 2 § tredje stycket med beaktande av lagrådets synpunkter fåexempelvis följande lydelse: "Sekretess enligt 7 kap. 1 och 4 §§ hindrar inte, attanmälan görs till åklagarmyndighet eller polismyndighet angående misstanke ombrott enligt 3, 4 och 6 kap. mot den som inte fyllt aderton åreller om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse ." I förevarande paragraf föreslås etttillägg av innebörd att den i paragrafen reglerade skyldigheten inte skallföreligga i fall som avses i 14 kap. 2 § tredje stycket. Tillägget förefallernärmast vara obehövligt. Om utbyggnaden av regeln i 14 kap. 2 § tredje stycketenbart inriktas på möjlighet att göra brottsanmälan, kan tillägget i vart fallundvaras. KU1982/83:12 40 Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:382) omsvenskt medborgar skap Den nya bestämmelse som upptas ilagförslaget bör med hänsyn till medborgarskapslagens disposition införasomedelbart efter 14 § som en ny paragraf betecknad 14 a §. Förslaget fill lag om ändring i lagen (1980:11) omtillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. Förslaget föranleder ingen erinran. Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen(1980:376) Förslaget till ny föreskrift omupplysningsskyldighet i ärenden om uppehållstillstånd synes böra infogas iutlänningslagen i anslutning till reglerna om beslutande myndigheter m. m. iärenden av detta slag. Med en sådan placering nås viss överensstämmelse med denparagrafföljd som förekommer på andra ställen i lagen, jfr reglerna omarbetstillstånd. Lagrådet föreslår att den nya föreskriften får sin platsomedelbart efter 19 § som en ny 19 a §. Den bestämmelse som här föreslås omuppgiftsskyldighet för socialnämnd i ärenden om verkställighet av beslut omavvisning eller utvisning bör, i likhet med det tidigare vid 16 a § anförda,föras in under rubriken "Tidpunkten för verkställighet. Lagrådet föreslår att bestämmelsen betecknas 84 a § ochplaceras efter 84 § utlänningslagen. Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen(1980:620) 66 § andra stycket I andra stycket av 66 § föreslås enbestämmelse om skyldighet att från lämna ut s. k. adressuppgifttill polis och åklagare m. fl. när uppgiften begärs för ett särskilt fall. Denföreslagna bestämmelsen motsvaras för hälso- och sjukvårdens del av en liknandeuppgiftsskyldighet som föreslås införd i tillsynslagen, se förslaget under 3. En skillnad föreligger mellan de båda lagförslagen i detatt bestämmelsen i 66 § andra stycket socialtjänsfiagen innehåller enhänvisning till den för gällande sekretessregeln i 7 kap. 4 §SekrL medan en motsvarande hänvisning saknas i den bestämmelse som föreslås itillsynslagen. Hänvisningen synes kunna undvaras såsom obehövlig. KU 1982/83:12 41 ingenanledning att inte utforma de båda föreskrifterna på ett likartat sätt.Lagrådet föreslår med anledning härav att uttrycket "enligt 7 kap. 4 §sekretesslagen (1980:100)" utgår ur lagtexten fill 66 § andra stycketsocialtjänstlagen.