bet · G601FiU16 · 1982-12-31 00:00:00 — Denutvidgning av upplåningsrätten som förslaget till ny författning innehåller ären betydelsefull fråga för penningpolitik. Denna utvidgademöjlighet åstadkommes genom strykning av några paragrafer i författningen. Detär anmärkningsvärt att denna ändring föreslås utan redovisning och motivering. Entredje kommentar, slutligen, gäller möjligheter att låna utmedel på den svenska kreditmarknaden i form av dagslån eller krediter pä . När 1963 föreslog och sedermera erhöll rätt attlåna ut kassaöverskott på kreditmarknaden skedde detta mot bakgrunden av enfinanspolitik som innebar ett statligt budget-Överskott och därigenom tendenstill stark åtstramning av penningmarknaden. förekom kraftigakortfristiga svängningar i likviditeten på denna marknad beroende pä bristandesynkronisering mellan inbetalningar till och utbetalningar från staten. Underinbetalningsperioderna blev likviditeten på penningmarknaden extremt stram ochbankernas upplåning i onödigt stor och försvårade möjligheten rätt bedömning av likviditetssituationen. Bildenär nu förändrad. Staten har numera ett stort utgiftsöverskott och dessutom enomfattande skuld varav vissa delar förfaller löpande. Likviditetstillskottenfrån staten är mycket stora även under den strama delen av året nämligen detförsta halvåret. De kortfristiga likviditetssvängningarna med stor påspädningden av de udda månaderna och stor åtstramning halvannan veckasenare och senare är utjämnande genom en vidtagen åtgärd som innebär att statens FiU 1982/83:16 27 utbetalningav kommunernas skatteandelar sker med olika skatteuppbörder. En sådanåtgärd förordades av i dess yttrande över förslag1963 som en enkel och rationell lösning på de speciella kortfristigalikviditetssvängningarna men genomfördes då inte. bereddes dåmöjhgheten att genom kort utlåning på den svenska kreditmarknaden lindratillfälliga alltför hårda åtstramningar i en allmänt stram marknad. I dagensläge med, som nämnts, stort statligt utgiftsöverskott, successivt förfallande statsskuld till stora belopp och utjämnade betalningsströmmar fyller rätt till utiåning på kreditmarknaden ingen funk tion. I samband med den nu företagna översynen av olika bestämmelser för bör prövas om inte denna bör avskaffas. Deförfattningsmässiga konsekvenserna av ovan berörda synpunkter behandlas iföljande avsnitt. Mot denna allmänna bakgrund vill fullmäktige lämnaföljande synpunkter på det föreliggande lagförslaget. Lagen har föreslagits erhålla namnet "lag medinstruktion för ". Den skall ersätta lagen omriksgäldskontoret och lagen med reglemente för , vilka förriksbanken motsvaras av lagen för riksbank och lagen med reglementeför (Bankoreglementet). Vid upprättandet av förslaget har använtsen inom statsrådsberedningen utarbetad s. k. modellinstruktion för statligamyndigheter. Det förefaller emellertid vara mindre lämpligt att för enförfattning som gäller ett verk använda en beteckning som brukaranvändas för förordningar utfärdade av regeringen med närmare instruktionerför myndighet inom statsförvaltningen. Fullmäktige föreslår därför att den nyalagen erhåller den nuvarande beteckningen "lag om "eller, i likhet med riksbankslagen, "lag för ". II § anges att är den myndighetsom avses i 9 kap 10 § andra stycket regeringsformen. I likhet med vad som föreskrivs om i 9 kap 12 § första stycket regeringsformen synes det emellertid vara naturligt att i lagens inledande bestämmelse uttryckligen slå fast, att är myndighet under . I bilaga framläggs förslag till annan formulering av paragrafen med denna innebörd. FiU 1982/83:16 28 uppgifter anges i 2-8 §§. Ovanhar framförts synpunkter i frågan huruvida samordning medriksbankens kreditpolitik och valutapolitik bör kodifieras i en ny författningför . I samband med en författningsöversyn kan detta synasnaturligt men enligt fullmäktiges mening är det väsentliga i detta sammanhangatt "spelreglerna" kommer till klart uttryck i mofiven för den nyaförfattningen. Det kan dessutom införas ett kortfattat uttryck härför direkt iförfattningen. Ikommitténs strävan att koncist ange huvuduppgifter i ettlagrum, som avses ersätta gällande relafivt väl preciserade bestämmelser, harutformningen av 2 § lagförslaget enligt fullmäktiges mening, som framgått avdet ovan anförda, blivit alltför vag. Somexempel härpå kan nämnas det oklara uttrycket "ett led i den ekonomiskapolitiken". Ett annat exempel är det ovan berörda förhållandet attnuvarande författning inte medger att upptar lån för uppköpav på marknaden utelöpande län (23 § lagen med reglemente förriksgäldskontoret). är ej heller medgivet att för sådantändamål använda kontanta överskott (37 § lagen med reglemente förriksgäldskontoret). Men eftersom lagförslaget inte anger någon sådanbegränsning i fråga om upplåningens ändamål och då bestämmelsen i 29 § lagenmed reglemente för att utfärdade obligationer i princip skallha en bestämd förfallodag saknar motsvarighet i lagförslaget, kan detifrågasättas om inte förslaget avsetts vara mer långtgående än vad somföregivits. Detremitterade lagförslaget har således enligt fullmäktiges mening betydelsefullabrister i fråga om bestämningen av uppgifter. Liksomhittills bör det i författningen göras en klar disfinktion mellan ändamålen förvilka kontoret får upptaga län och formerna för upplåningen. Det huvudsakligainnehållet i vissa gällande bestämmelser synes därför böra föras över till dennya författningen. Härigenom skulle närmare preciseras vilka uppgifterriksgäldskontoret skall ha, för vilka ändamål kontoret skall upptaga lån och ivilka former upplåningen skall ske. Avbilagan framgår hur ett sådant förslag skulle kunna utformas. Häri anges dehuvudsakliga förändringar i fråga om bestämningen av riksgäldskontoretsuppgifter som fullmäktige vill förorda. Det måste emellertid understrykas attdet inte varit möjligt att i detalj utforma ett slutligt lagförslag.Uppbyggnaden av förslaget kommenteras närmare i det följande. Enligtfullmäktiges förslag bör det inledningsvis i 2 § anges vilka uppgifterriksgäldskontoret skall ha. Det bör klart framgå att kontorets huvuduppgift äratt taga upp och förvalta lån till staten. Ställande av krediter synes kunna få FiU 1982/83:16 29 ingå under bestämmelsen om "övriga uppgifter ochåligganden". Uppgiften att ikläda staten garanfier synes dock vara avsådan art att den uttryckligen bör anges. 3 § fullmäktiges förslag anger de ändamål för vilkariksgäldskontoret bemyndigas taga upp lån till staten. Utformningen bygger påinnehållet i 23, 25 och 27 §§ lagen med reglemente för medtillägget att upplåning även får ske för uppköp av statslån i utiändsk valuta. I 4 § fullmäktiges förslag finns bestämmelser om riksgäldskontoretsförvaltning av statslän. Det är i ett sådant sammanhang ett kortfattat uttryckför samråd med har en naturlig plats. Sedan detenligt förslaget angivits att beslutar om villkoren för ochförvaltningen av upplåningen slås därför fast, att besluten skall utformas"som ett led i kreditpolitik och valutapolitik".Härigenom införs således ett direkt författningsmässigt uttryck för samrådetmed vilket dock, som ovan framhållits, behöver närmare anges imotiven för författningen. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke, som motsvarar 29§ lagen med reglemente för , syftar att förhindra att detutges i princip eviga lån. Ett sådant län utgavs, som ovan nämnts, på 1930-taletmen för detta har efter särskilt riksdagsbeslut numera fastställts en bestämdförfallodag. Därjämte anges uttryckligen att marknadsuppköp får ske av lån iutländsk valuta. Sådana operationer för lån i svenska kronor är dock ej enuppgift för . behov av statspapper för marknadsoperationer,som berörts ovan, skulle härigenom tillgodoses vid utformningen avstatsupplåningen enligt 4 § men givetvis inom den ram för upplåningens storleksom följer av de i 3 § angivna upplåningsändamålen. 5 § fullmäktiges förslag motsvarar 3 § lagförslaget medden av ovan anförda skäl förordade ändringen att riksgäldskontoretsöverskottsmedel i likhet med vad som gällt fidigare endast får insättas påkonto i eller hos postgirot. Givetvis förutsätts att hos postgirotgjorda insättningar ej är räntebärande. 6-10 §§ fullmäktiges förslag motsvarar 4-8 §§ lagförslagetutan ändringar. Med ändrad paragrafnumrering enligt fullmäkfiges förslag,motsvaras 19 § lagförslaget med närmare bestämmelser om gemensamma sammanträdenmellan fullmäkfige i och fullmäktige i av 21 §fullmäktiges förslag. Över detta förslag återkommer fullmäktige nedanmednärmare kommentarer. 2.4 Eftergift av fordringar Fullmäktige har ingen erinran mot lagförslaget i dennadel. FiU1982/83:16 30 Över den föreslagna bestämmelsen i11 § om riksgäldsfullmäktige vill fullmäktige endast peka på att förfullmäktige i gäller härifrån avvikande bestämmelser (28-31 §§riksbankslagen). Sålunda föreslås att gällande bestämmelse omriksgäldsfullmäktiges befogenheter vid en ockupation (2 § tredje stycket lagenom ) skall utgå. Denna har i sin motsvarighet i 28§ andra stycket riksbankslagen. Sarnma förhållande gäller fullmäktigesöverläggningar i närvaro av regeringens ombud (17 § lagen med reglemente förriksgäldskontoret och 33 § riksbankslagen). Enligt förslaget är vidaregällande regel om att riksgäldsfullmäkfig måste vara myndig (2 § andra stycketlagen om ) överflödig och bör utgå. Dess motsvarighet iriksbanken är 31 § första stycket riksbankslagen som dessutom ej medger den somär i konkurstillstånd att vara fullmäktig i . ex. vidare att fullmäktig i ej får vara fullmäktig iriksbanken (30 § riksbankslagen). Det synes inte vara självklart att dessabestämmelser bör utmönstras såsom obsoleta och enligt fullmäktiges mening bördet eftersträvas att åstadkomma större likformighet mellanförfattningsbestämmelserna för fullmäktigeförsamlingarna. Lagförslaget innebär vissa sakhga förändringar inomriksgäldskontorets organisation i fråga om kontorets ledning under fullmäktige.Sålunda föresläs riksgäldsdirektörens mandatperiod, som är treår, utsträckas till . Detta motiveras enligt förslaget med att hansställning i allt väsentligt är densamma som för verkschefer i allmänhet inomstatsförvaltningen och att därför samma principer som gäller för t. ex.generaldirektörer bör vara vägledande. Förslaget gäller även viceriksgäldsdirektörens mandatperiod. Fullmäkfige kan inte dela detta synsätt.Riksgäldskontorets ställning är inte jämförbar med en statlig myndighets underregeringen och det av följande skäl. har delegerat vida befogenhetertill fullmäktigeförsamlingarna i och . Derassammansättningar bestäms av partigruppsammansättningarna i . Det hardärför inte varit nödvändigt att - i samma utsträckning som för andra stafiigamyndigheter - genom författningsbestämmelser i detalj fastslå hur verksamhetenskall bedrivas. Fullmäktigeförsamlingarna har kunnat lämnas relativt storfrihet att själva besluta inom de ramar som lagts fast av riksdagen.Principiellt vägande invändningar kan således resas mot att söka likställariksgäldskontoret och rned andra statliga myndigheter och mot attsöka dra paralleller med hur ledningsfunktionen är ordnad hos dessa.Riksgäldsdirektören måste åtnjuta riksgäldsfullmäktiges förtroende. Hansmandatperiod bör därför enligt fullmäktiges mening sammanfalla medriksgäldsfullmäktiges, dvs. Samma förhällande bör gällavice riksgäldsdirektören. FiU1982/83:16 31 Vid förfall för riksgäldsdirektörenoch för dennes ersättare kan riksgäldsfullmäktige utsetillfällig ersättare (9§ 1. andra och tredje styckena lagen med reglemente förriksgäldskontoret). Enligt 12 § lagförslaget skall en vice riksgäldsdirektörutses av riksgäldsfullmäktige. Härutöver föreslås att ytterligare en tjänstemanskall utses att vara riksgäldsdirektörens tillfällige ersättare. Denne skallemellertid ej utses av riksgäldsfullmäktige utan av riksgäldsdirektören. Dånågot avgörande motiv ej anförts för att frångå principen att den som skallutöva riksgäldsdirektörens befogenheter skall utses av riksgäldsfullmäktigeavstyrker fullmäkfige förslaget. Om behov finns för tillfällig ersättare förriksgäldsdirektören -utöver vice riksgäldsdirektören - bör denne utses avriksgäldsfullmäktige. Av specialmofiveringen fill 13 § framgår attarbetsutskottets fakfiska funktion är att vara endast ettberedande organ. Enligt gällande författning skall riksgäldsfullmäkfige genomsärskilda beslut till arbetsutskottet hänskjuta viktigare ärenden "förberedning och handläggning" (9 § 2. första stycket lagen med reglementeför ). Enligt förslaget skall nuvarande praxis kodifieras ochett arbetsutskott finnas endast "för beredning och rådgivning".Fullmäktige vill här endast peka på att det härigenom för framtiden läggs fasten förändring i förhållande till gällande författning av arbetsutskottetsuppgifter som innebär en fakfisk försvagning av utskottet inomriksgäldskontorets ledning under fullmäktige- 114 § bör det enhgt fullmäktiges mening klart framgå attrevisionsenheten är direkt underställd riksgäldsfullmäktige. Under denna rubrik upptas i 16 §bestämmelser om delegering, dvs. om vilka frågor som ovillkorligen skallavgöras av riksgäldsfullmäkfige och i vilken omfattning och fill vemriksgäldsfullmäktiges beslutanderätt kan delegeras. I motiveringen överförslaget framhålls att paragrafen "i huvudsak" motsvarar 13 § lagenmed reglemente för . Det framgår inte huruvidaförslaget innebär att mer betydelsefulla frågor än skall kunnadelegeras. I varje fall kan konstateras att förslaget klart utsäger attdelegeringsmöjlighet skall föreligga i för helt centralafrågor. Sålunda skall sådan möjlighet finnas beträffande frågor om upptagandeav obligafionslän m. m. ), om utfärdande av statliga garantier m. m. )samt om villkor för rörliga krediter (5.). Det har betydelse för den andraaspekten, nämligen till vem delegering skall kunna ske. Det har här föreslagitsatt ej endast riksgäldsdirektören skall kunna besluta i dessa frågor med stödav riksgäldsfullmäktiges delegering utan att riksgäldsdirektören även skall, omriksgäldsfullmäkfige sä medger, få möjlighet att överlåta beslutanderätten fillannan av denne utsedd tjänsteman. Över förslaget vill fullmäktige anföraföljande synpunkter. FiU1982/83:16 32 Av vad som anförts ovan harframgått att det är fullmäktiges uppfattning att modellinstruktionen förstatliga myndigheter under regeringen ej direkt kan tas som förebild vidupprättandet av en författning för eftersom kontoretsställning ej är jämförbar med sådana statliga myndigheters. Det kan för övrigtanmärkas att föreliggande förslag synes sträcka sig utöver vad som är brukligthos sådana myndigheter. Av modellinstruktionen (förebild av )föreligger nämligen delegeringsmöjlighet från styrelsen till generaldirektörenendast dä ett ärende är sä brådskande att styrelsen inte hinner sammanträda,varvid ärendet får avgöras av generaldirektören och ett visst mindre antalstyrelseledamöter. Först när ärendet lämpligen inte kan avgöras på detta sättfår generaldirektören besluta ensam i närvaro av föredraganden, varefterbeslutet skall anmälas vid nästa styrelsesammanträde. Det är självklart att det kan uppkomma behov av vissmöjlighet att till riksgäldsdirektören eller vice riksgäldsdirektören delegerabeslutanderätt i frågor som i allmänhet ej kan avvakta nästa sammanträde medriksgäldsfullmäktige. Men häremot måste ställas principen att viktiga frågorrörande mest centrala uppgifter bör förbehållas riksgäldsfullmäkfigesavgörande. Härvid bör beaktas att det, som framhållits i specialmotiveringentill 13 §, förflyter relativt kort fid mellan riksgäldsfullmäktigessammankomster. Frågan om var inom olika frågor skall avgöras- riksgäldsfullmäktige, arbetsutskottet, riksgäldsdirektören eller annantjänsteman - synes därför böra bli föremål för ytterligare överväganden. Attriksgäldsfullmäktiges beslutanderätt skall kunna delegeras vidare frånriksgäldsdirektören till annan tjänsteman som denne utser synes oförenligt medprincipen att beslutsbefogenheter i centrala frågor bör förbehållas den somutsetts av fullmäktigeförsamlingen och som har dennas förtroende. Enligtfullmäkfiges mening bör därför delegering endast komma i fråga för riksgäldsdirektörenoch vice riksgäldsdirektören. Vidare kan ytterligare behöva övervägas huruvidadet är rimligt att riksgäldsfullmäkfige, vilket förslaget innebär, skall kunnafrånhända sig beslutanderätten i sä centrala frågor som om upptagande av län m.m. medan frågan om anställande av en byråsekreterare i F 13 ovillkorligen skallavgöras av riksgäldsfullmäkfige. För statsmyndigheter finns efter beslut av regeringenvissa gemensamma bestämmelser om myndighetens uppgifter, allmänna bestämmelserom arbetet inom myndigheten, protokoll m. m. i allmänna verksstadgan(1965:600). Det kan synas naturligt att de allmänna principer som härigenom istor utsträckning kommit att tillämpas inom statsmyndigheter på regeringssidanäven följs inom verk och att detta kommer till uttryck i samband meden författningsöversyn. Det kan ske genom att allmänna verksstadgan förklarasgälla i tillämpliga delar för arbetet inom . FiU 1982/83:16 33 Av 18 § bör enligt fullmäktiges mening framgå attenhetschefen för revisionsenheten skall vid sammanträden medriksgäldsfullmäktige föredra fill enheten hänförliga ärenden. Bestämmelser om gemensamma sammanträden mellanfullmäkfige i och fullmäkfige i föreslås i 19 §.Härom finns bestämmelser inom i 14 § 3 mom och 21 §bankoreglementet. Gällande bestämmelser i lagen med reglemente förriksgäldskontoret och i bankoreglementet har efter hand blivit otidsenliga genomatt ledamot av direkfionen för och ombud vid revisionen av kanalensräkenskaper ej längre utses av fullmäktigeförsamlingarna. Formellt gemensammasammanträden har i princip endast förekommit för att utseledamot i styrelsen för enligt 5 § lagen (1979:749) omStockholms fondbörs. Samarbetetmellan och sker på tjänstemannaplanet och i vissmån finns etablerade former härför. Det kan därför vara naturligt att detdärjämte skall finnas möjhghet att hålla gemensamt samråd mellanfullmäkfigeförsamlingarna. Sädana sammanträden skall kunna sammankallas efterpåkallan av endera fullmäktige i eller fullmäktige iriksbanken. Som ordförande vid sammanträdena föreslås den av regeringen utseddeordföranden i fullmäktige i , som vid lika röstetal skall hautslagsröst. Författningsförslag med denna innebörd framgår av bilaga.Förslaget synes böra medföra ändring även av bankoreglementet. Fullmäktigehar ingen erinran mot lagförslaget i denna del. Enhgt 25 § får åtal mot riksgäldsdirektören förbrott, begånget i utövningen av uppdraget, beslutas endast av finansutskottet.Denna regel synes även böra gälla vice riksgäldsdirektören och - om denne utsesav riksgäldsfullmäkfige enligt vad som förordats ovan - annan tjänsteman föråtgärder som han vidtagit i egenskap av fillfällig ersättare för riksgäldsdirektören. Det remitterade lagförslaget har utarbetats inomriksgäldskontoret utan närmare kontakt med . Riksgäldsfullmäktige harframhållit att 3 1982/83. FiU 1982/83:16 34 förslagetinte innebär några förändringar i sak av verksamhet ochuppgifter i förhållande till den nu gällande lagstiftningen. Lagförslaget äremellertid utformat så att det efter ordalagen är mer långtgående. Det finnsdärför anledning till noggrann genomgång av förslaget. Här har pekats pä ettantal frågor som kräver närmare överväganden. Hit hör övergripandeprincipiella frågor, t. ex. om den nödvändiga integreringen avriksgäldskontorets verksamhet i kreditpolitik och valutapolitik ochom behovet av närmare precisering av ändamålen och formerna förriksgäldskontorets upplåning fill staten. Hit hör även organisatoriska frågor,t. ex. om riksgäldsdirektörens ställning och mandatperiod och om var inomriksgäldskontoret olika frågor skall avgöras. Denslutliga utformningen av lagförslaget är således en för verksamhetbetydelsefull fråga. Fullmäktigevill därför hemställa att den närmare översyn som ovan förordats sker i närasamråd med . På Fullmäktiges vägnar: FiU 1982/83:16 Riksbanksfullmäktigesförslag till annan lydelse av 1-8 samt 19 §§ förslaget till Lag med instruktionför Riksbanksfullmäktiges förslag Inledande bestämmelse är den myndighet som avses i 9 kap 10 § andra stycket regeringsformen. underriksdagen med uppgifter som avses i9 kap. 10 § andra stycket Riksgäldskontoretförvaltas av sju fullmäktige som väljs av . Fullmäktigesvarar för sin verksamhet endast inför . bemyndigas att,på de villkor kontoret bestämmer, taga upp och förvalta län till staten somett led i den ekonomiska politiken. Kontoret har vidare till uppgift att ienhghet med beslut ställa krediter till förfogande för statHg ochannan verksamhet samt ikläda staten garantier. Kontoret har även att utföraövriga uppdrag och åligganden som får av eller avregeringen med medgivande. har till uppgiftatt i enlighet med vad som i 3-4 §§ sägs taga upp och förvalta lån till staten.Kontoret har vidare till uppgift att ikläda staten garantier i enlighet medriksdagens beslut samt utföra övriga uppdrag och åligganden somriksgäldskontoret får av eller av regeringen med riksdagensmedverkan. kontantatill-gängar skall, i den män de inte behöver användas för utbetalningar,insättas på konto i eller hos postgirot eller utlånas på den svenskakreditmarknaden i form av dagslän eller krediter . Riksgäldskontorét bemyndigas atttaga upp lån till staten för 1. finansieringav löpande underskott i statsbudgeten och av andra utgifter som grundar sig påriksdagens beslut, 2. vad somkan erfordras på grund av statliga garantier enligt beslut, 3. amorteringoch konvertering av statslån i svenska kronor samt 4. uppköpav statslån i utländsk valuta. Överskott på statsverkets checkräkningi skall överföras till checkräkning i . Uppstår underskott på statsverkets checkräkning åliggerdet att täcka detta. bemyndigasbesluta om villkoren för och förvaltningen av lån till staten. Beslut häromskall utformas som ett led i kreditpolitik och valutapolitik. Upplåningen till staten skall äga rum mot obligationereller andra förbindelser med längre löptid eller mot skattkammarväxlar ellerandra förbindelser . Förbindelserna skall vara ställda attåterbetalas på viss förfallodag eller efter uppsägning eller genom ärliga avbetalningarenligt uppgjord amorteringsplan. Uppköp får dock ske av i utländsk valutautfärdade förbindelser. Det åligger attutbetala de anslag, som anvisats på statsbudgeten avseende och dessverk samt kostnader för statsskulden och sådana övriga anslag pä statsbudgeten,som enligt särskilda beslut av skall disponeras av riksgäldskontoret.Kontoret får i mån av behov lyfta nämnda anslag genom uttag frän statsverketscheckräkning i . kontanta tillgångarskall, i den mån de inte behöver användas för utbetalningar, insättas på kontoi eller hos postgirot. Uppkommer under riksgäldskontoretsverksamhet anledning att väcka fråga om författningsändring eller annan åtgärdfrån statens sida, får fullmäktige göra framställning i ämnet såväl tillriksdagen som till regeringen. Överskott på statsverkets checkräkningi skall överföras till checkräkning i . Uppstår underskott på statsverkets checkräkning åliggerdet att täcka detta. Fullmäktige svarar för att internrevision av utövas. Vidare skall fullmäktige se till attintern revision av riksdagsförvaltningen i övrigt äger rum i enlighet med debestämmelser (RFS 1968:8) om revision av riksdagsförvaltningen som riksdagenhar meddelat. Det åligger attutbetala de anslag, som anvisats på statsbudgeten avseende och dessverk samt kostnader för statsskulden och sådana övriga anslag påstatsbudgeten, som enligt särskilda beslut av skall disponeras av . Kontoret får i mån av behov lyfta nämnda anslag genomuttag från statsverkets checkräkning i . före utgången av januariskall fullmäktige till avge berättelse över sin verksamhet under detsenaste kalenderåret. Uppkommer under riksgäldskontoretsverksamhet anledning att väcka fråga om författningsändring eller annan åtgärdfrån statens sida, får fullmäktige göra framställning i ämnet såväl tillriksdagen som till regeringen. Fullmäktige svarar för att intern revision avriksgäldskontoret utövas.