bet · G601NU33 · 1982-12-31 00:00:00 — Utnyttjande av inhemska bränslen för i förstahand uppvärmning skapar stora sysselsättningsmöjligheter. Det finns dockbetydande avsättningsproblem. Därför måste en fungerande marknad för inhemskabränslen byggas upp. Även jordbruket kan på flera sätt bidra till att förbättraSveriges energiförsörjning och sysselsättningsläge, hävdar motionärerna. Somexempel nämns att ökad odling av kvävebindande grödor. NU1982/83:33 13 odling av energigrödor, metanjäsning m. m. kan ge ickeobetydliga tillskott till energiförsörjningen. Satsningen på inhemska bränslenfår dessutom stora regionalpolitiska effekter och ger nya exportmöjligheter,uttalar motionärerna. De anför vidare att det inte kan accepteras att oljaersätts med elenergi för uppvärmning på det sätt som förutsätts ibudgetpropositionen. I en kortsiktig överskottssituation bör inriktningen varaatt mera elenergi skall exporteras, uttalar de. Kommande förslag om styrmedel påenergiområdet förutsätts ges en inriktning som stimulerar energihushållningsamt användning av inhemska bränslen för uppvärmning i stället för elenergi,kol och olja. I motionen lämnas vidare, liksom i motion 1982/83:250 (c),vissa uppgifter om ny teknik för utnyttjande av solenergi. Det sägs bl. a. attsolfångaren enligt denna nya teknik betraktas inte som en separat utan som enintegrerad del av huset. Under vissa förutsättningar kan solenergin redan i dagvara ett ekonomiskt vettigt alternativ, hävdar motionärerna. Solenergin kommermed den nämnda tekniken i första hand att vara intressant som basenergi för attfå en fördelaktig fördelning av kapitalkostnaderna. Den kommer alltså attkonkurrera med kolet. Investeringar som låser fast oss i ett alltför omfattandekolberoende kommer i hög grad att försena utvecklingen av teknik för billigsolenergi, anför motionärerna. kan många och lönsamma investeringar görasi värmepumpsteknik, lägre driftstemperaturer och energihushållning. Dettafrämjar en satsning på billig solenergi och bör därför prioriteras långt föresatsning på koleldning. I motionen sägs vidare i fråga om kommunernassjälvbestämmande över sin värmeförsörjning att statens åtgärder visavikommunerna skall vidtas i samarbete och samverkan med kommunerna och inte genomdiktat. Motionärerna förutsätter att den proposition som aviseras beträffandestorstädernas värmeförsörjning utgår ifrån kommunernas rätt att själva skötasin värmeförsörjning och inte åsidosätter och ifrågasätter berörda kommunersvilja att lösa sina problem. Inriktningen av folkpartietsenergipolitik är att det skall skapas handlingsfrihet och ettanpassningsbar! energisystem, heter det i motion 1982/83:1104. Ensidigaberoenden av enstaka energikällor skall undvikas. Energisystemet skall utformassä att det sammantaget ger minsta möjliga miljö- och hälsorisker. Det erinras imotionen om att olika riksdagsbeslut har angivit ramarna för energipolitikenunder . Energipolitiken handlar framför alltom genomförande av redan fattade beslut, säger motionärerna. I motionen berörsdock en del områden, bl. a. i fråga om forskning och utveckling, därfolkpartiet anser att kompletterande åtgärder är nödvändiga eller bör övervägasför att de mål som redan är fastställda skall uppnås. Vidare anförs att den s.k. Grafströmska utredningens betänkande (SOU 1981:94) Energisamverkan inte börföranleda några åtgärder. Den energihushållningslag som föreslås NU1982/83:33 14 skulle kraftigt öka byråkratin både inom företagen ochinom statsförvaltningen utan att det står i rimlig proportion till de effektersom uppnås, uttalar motionärerna. De anser att de styrmedel som redan ärbeslutade, främst i samband med proposition 1980/81:90, är tillräckliga. Tyderutvecklingen på att de fastlagda målen inte kommer att nås är det i första handdessa styrmedel som måste skärpas. Regeringen måste, sägs det vidare imotionen, uppmärksamt följa utvecklingen av oljeersättningsprogrammet och omnödvändigt föreslå ytterligare åtgärder om målen för detta program inte kan nåsmed nuvarande insatser. En orsak till att man i kommunerna avvaktar med beslut ominvesteringar i anläggningar för förbränning av inhemska bränslen kan vara enosäkerhet om tekniken är tillräckligt utvecklad. Regeringen borde, uttalarmotionärerna, överväga om tillräckliga insatser görs på forskning ochutveckling av pann- och förbränningsteknik. Nämnden förenergiproduktionsforskning -och när det blir aktuellt statens energiverk -borde om så erfordras ges i uppdrag att föreslå snabba åtgärder för attpåskynda teknikutvecklingen för förbränning av inhemska fasta bränslen. Ytterligare insatser borde också övervägas för attutveckla den s. k. helträdsmetoden, anser vidare. Metoden innebäratt den ibland befarade konkurrensen mellan kol- och bränsleflis kanundanröjas, hävdar motionärerna. När det gäller introduktionen av kol anför motionärerna,med hänvisning till vad har uttalat i en motion underhösten 1982, att denna bör ske på ett planerat sätt så att såvälenergiförsörjningsintresset som hänsyn till miljön tillgodoses. I kommunisternaspartimotion 1982/83:1108 sägs inledningsvis att det finns tvåhuvudfrågor inom energiområdet. Den första gäller avveckling av kärnkraften ienlighet med folkomröstningens utslag och beslut. Det är enligtmotionärerna nödvändigt att från samhällets sida vidtas aktiva åtgärder somförberedelse för kärnkraftens avveckling. Åtgärderna måste i första hand riktasig mot användningsområdet, dvs. avse hushållning och användning av rättenergislag för rätt ändamål. 1 andra hand måste kraftfulla åtgärder föruppbyggande av en alternativ elproduktion vidtas. Den andra huvudfrågan inomenergiområdet gäller minskning av importberoendet, heter det vidare. Enkraftigare satsning på inhemska bränslen är absolut nödvändig, eftersom det ärpå bränslesidan som storförbrukning av olje- och kolimporten sker. En effektiv och långt driven hushållning med energin ärnödvändig, fortsätter motionärerna, om skall kunna avveckla kärnkraftenoch kraftigt minska beroendet av kol- och oljeimport. Inom industri- ochövrigsektorn finns det möjligheter att spara energi motsvarande ungefäreffekten av ett par kärnkraftverk. Det hittillsvarande energisparandet ibefintlig bebyggelse karaktäriseras som helt otillräckligt. Det behövskraftigare styrmedel för att det skall bli möjligt att åstadkomma den NU1982/83:33 15 minskning av energianvändningen inom detta område som harförutsatts. En plan måste vidare utarbetas för hur den elenergi som användsför uppvärmning skall ersätta bränslen eller andra energikällor, anför motionärerna.De upprepar ett tidigare framfört krav på lagstiftning om energihushållning.Det behövs bestämda styrmedel om energianvändningen skall kunna styras in ibanor som är nyttiga för hela samhället, säger de. En energianvändning medregler och normer enligt en samhällelig plan är nödvändig. För att det avseddaresultatet skall uppnås behövs också ett samhälleligt inflytande överenergisparandet, så att det verkligen kommer till stånd. Uppgifter i anslutning till vissa motionsyrkandenRiksdagsbeslut om energipolitikens inriktning m. m. beslutade ,efter förslag från regeringen, om riktlinjer för energipolitiken fram tillomkring (prop. 1980/81:90, NU 1980/81:60, rskr 1980/81:381). Ettkraftigt minskat oljeberoende angavs härvid som ett centralt mål. Vidare gälldedet att skapa förutsättningar för en avveckling av kärnkraften i enlighet medutslaget av folkomröstningen i kärnkraftsfrågan . Statsmakterna togsikte på en successiv utveckling mot ett energisystem i huvudsak baserat påvaraktiga, helst förnybara och inhemska, energikällor med minsta möjligamiljöpåverkan. 1 ett program för energihushållning lågtyngdpunkten på åtgärder som skulle spara olja. Energihushållningen skullefrämjas genom rådgivning, utbildning och information men också genomutnyttjande av prissättningen som styrmedel. Parallellt härmed skulle ettprogram för oljeersättning genomföras. I fråga om kärnkraften beslöts omåtgärder för att höja säkerheten vid kärnkraftverken och om en lag som reglerarfinansieringen av framtida kostnader för hantering av använt kärnbränsle. Omfattningen och inriktningen av ett nytt treårigtenergiforskningsprogram fastställdes. I beslut ingick också attgenomgripande organisatoriska förändringar skulle genomföras, bl. a. inrättandeav én särskild central myndighet för energifrågor. Riksdagsbehandlingen präglades av relativt stor enighetmellan de fyra partier som var företrädda i näringsutskottet. De reservationersom avgavs gällde mestadels detaljfrågor, i flera fall av organisatoriskt slag.Riksdagen begärde att regeringen skulle tillsätta en parlamentarisk kommittémed uppgift att ytterligare analysera vilka åtgärder som skulle kunna vidtasför att säkra kärnkraftens avveckling och ett fortsatt minskat oljeberoende.Regeringen fattade beslut om en sådan kommitté . Kommitténbenämns energikommitté (I 1981:08). I enlighet med beslut lades ibudgetpropositionen fram förslag om ny myndighetsorganisation påenergiområdet. Detta förslag har i sina huvuddelar prövats av efterberedning inom NU1982/83:33 16 näringsutskottet (NU 1981/82:28, rskr 1981/82:246).Riksdagenbeslöt därvid med bifall till en socialdemokratisk reservation att dennya centrala energimyndigheten, statens energiverk, skulle inrättas den 1 juli1983 - än enligt regeringens förslag - och attoljeersättningsfonden skulle inordnas i den centrala energimyndigheten,övergångsvis alltså i statens industriverk. har den 1juli 1982 fått permanent ställning som fristående myndighet. Regeringen har iårets budgetproposition lagt fram förslag om inrättande av statens energiverki enlighet med tidigare beslut. Detta förslag har bifallits avriksdagen (NU 1982/83:26, rskr 1982/83:193). Också under allmänna motionstiden väcktes ettstort antal motioner rörande energipolitiken. De spände över ett brett registerav frågor. De flesta av dessa motioner behandlades i näringsutskottetsbetänkande NU 1981/82:30. Vissa frågor om utvinning av torv och alunskiffer tognäringsutskottet upp i betänkandet NU 1981/82:40 om mineralpolitik. 1 enlighet med förslag i den nya regeringensekonomisk-politiska proposition beslutade (prop.1982/83:50, NU 1982/83:18) om åtgärder för att få till stånd vissainvesteringar inom energiområdet. Det gällde tillfälligt statligt stöd tillinvesteringar i fjärrvär-medistributionsanläggningar. Vidare beslutades ombidrag för att öka investeringarna i torveldade förbränningsanläggningar.Ytterligare en ny stödform inrättades, nämligen med syftet att komplettera dedåvarande stöden inom energiområdet och undanröja de hinder som kan finnas hosindustrin när det gäller att leverera utrustning avsedd för energiområdet.Riksdagen beslutade också om en delegation (1 1982:07) med uppgift att handhafrågor om upphandling inom energiområdet. Syftet var att säkerställa attinvesteringarna kommer i gång tillräckligt snabbt. En huvuduppgift fördelegationen är att samordna och medverka vid större upphandlingar avenergiutrustning. begärde i en partimotion med anledning avden ekonomiskpolitiska propositionen att skulle ansluta sig till deriktlinjer för energipolitiken som förordades i motionen. Flera av dessaförslag till riktlinjer återkommer med i årets partimotion.Utskottet erinrade (NU 1982/83:18 s. 8) om att hadeantagit riktlinjer för energipolitiken fram . Det fanns enligtutskottets uppfattning inte anledning för att i det sammanhangetompröva sitt ställningstagande och göra något uttalande omallmänna riktlinjer för energipolitiken. Centerpartietsföreträdare i utskottet reserverade sig. 1 fråga om utbyggnad av distributionsanläggningar förfjärrvärme förelåg reservationer från moderata samlingspartiet, centerpartietoch kommunisterna. Stödet till investeringar i torveldadeförbränningsanlägg-' ningar var också kontroversiellt liksom förslaget omupphandling inom NU1982/83:33 17 Samtliga oppositionspartier avgav reservationer.Riksdagen följde utskottet. I en motion kommunisterna framfördesförra året önskemål om en energihushållningslag. Utskottet (NU 1981/82:30 s.19) avstyrkte motionsyrkandet med hänvisning till att ett förslag tillenergihushållningslag hade framförts av den s. k. Grafströmska utredningen(SOU 1981:94). Regeringen publicerade i augusti1982 en beräkning av energipolitikens sysselsättningseffekter. Satsningarna pånya energikällor, oljeersättning och hushållning skulle enligt dessaberäkningar ge 25 000-45 000 nya arbetstillfällen om målen i 1981 årsenergipolitiska beslut uppnås: Utvinning av skogsbränslen 9 000-11 000 Utvinningav torv 1 000- 1 900 Förbränningav inhemska bränslen 1 500- 2 000 Investeringar för utvinning och förbränning av inhemska 4000- 6 000 Vindkraft O- 3 000 Naturgas 300- 6 000 Summa 15 800-29 900 Kol 4 000- 6 000 Värmepumparoch solvärme 6 000- 9 000 Totalt 26 000-45 000 Åtgärder för hantering av radioaktivt avfall Ansvaret för forsknings- ochutvecklingsarbetet rörande slutförvaringen av kärnbränsleavfall är fördelatmellan kärnkraftverkens ägare och den inrättade använt kärnbränsle (NAK). Det övergripande ansvaret för verksamheten inomområdet åvilar NAK, medan huvuddelen av det egentliga forskningsarbetet bedrivsav det av kärnkraftsbolagen gemensamt ägda företaget (). NAK skall enligt sin instruktion följaarbetet inom SKBF vad gäller teknik för hantering och förvaring av det användakärnbränslet men också svara för viss kompletterande forskning och utveckling isyfte att bredda statens beslutsunderlag. 1977 av den s.k. villkorslagen -lagen (1977:140) om särskilt tillstånd att tillförakärnreaktor kärnbränsle, m. m. - utarbetade SKBF två förslag till hantering ochslutförvaring av utbränt kärnbränsle. Förslagen, KBS 1 och KBS 2, byggde pålagens två 2 1982/83. NU1982/83:33 18 alternativ för slutförvaring, dels slutförvaring efterupparbetning, dels direkt slutförvaring. Vidareutvecklingen av dessa alternativa förvaringsmetoderpågår kontinuerligt. är arbetet koncentrerat på att påvisametoder för en säker direkt slutförvaring. Inför den ansökan enligtvillkorslagen som skall inlämnas till regeringen omatt det tredje blocket i Forsmark och det tredje blocket i skall fåtillföras kärnbränsle, skall en uppdaterad version av KBS 2 presenteras. Dennaversion utgår ifrån att kärnbränsleavfallet skall direktförvaras i utanföregående upparbetning. Den fond som håller på att byggas upp för att finansieraden framtida slutförvaringen av kärnbränsleavfallet förvaltas av NAK. NAK skallårligen lämna förslag till regeringen om storleken av de avgifter somreaktorägarna skall erlägga till staten. föreslog NAK att avgiftenskall vara per kWh elektrisk energi som levereras från kärnkraftverk.Förslaget bygger dels på en kostnadsuppräkning av avgiften för , dels påen beräkning av förväntad real avkastning på förvaltade medel. Nämnden harantagit en möjlig real förräntning av per år.-Avsättningarna till fondenberäknas uppgå till ca 600 milj. kr. När kärnkraftsprogrammetär fullt utbyggt skulle en avgift på per kWh medföra årligaavsättningar till fonden på nära . Som framgår av budgetpropositionen (bil. 14 s. 160) harregeringen fastställt avgiften för till oförändrat per kWh.Regeringen har uppdragit åt NAK att utreda möjligheterna att erhållahögre real avkastning på förvaltade medel än den NAK själv antagit.Utredningsresultatet skall redovisas till regeringen före den 1 september1983. De tolv svenska kärnkraftsreaktorerna beräknas under sinlivstid producera ca använt kärnbränsle. För drygt en tiondel därav,eller ca , har slutits utiändska upparbetningsavtal. Enligt SKBF:sbedömning kan f. n. ingen ytterligare upparbetning av svenskt kärnbränsleavfallförutses, bl. a. beroende på att ingen internationell kapacitet härför finnstillgänglig. Ca utbränt bränsle har tidigare sänts till för upparbetning.Regeringen har lämnat tillstånd för utförsel av ytterligare ,för upparbetning i vid det statsägda kärnkraftsbolagetCogéma. Vid drift av kärnkraftverk uppkommer låg- och medelaktivtavfall, s. k. reaktoravfall. Det består av härdkomponenter som bränsleboxar ochstyrstavar, jonbytarmassor, skrot, lågaktiva sopor m. m. Rester från rivning avkärnkraftverk räknas också till denna typ av avfall. SKBF har utarbetat ettförslag till slutförvaring av reaktoravfallet, kallat SFR (Slutförvar förreaktoravfall). Förvaret föreslås bli lokaliserat till en plats underhavsbottnen norr om hamnen vid Forsmarks kraftstation. Som utskottetredogjorde för (NU 1981/82:30 s. 28) har ansökan inlämnats omtillstånd enligt NU1982/83:33 19 atomenergilagen (1956:306), miljöskyddslagen (1969:387)och byggnadslagen (1947:345) att bygga slutförvaret. F. n. bereds ansökan omkoncession enligt atomenergilagen hos och dessremissinstanser. för miljöskydd som kommunhar tidigare tillstyrkt lokaliseringen. Ärendet kommer slutgiltigt att avgöras av regeringen. Ombeslut fattas , planeras igångsättning av byggnadsarbetenatill . Anläggningens första etapp beräknas vara färdigställd under år1988. Frågor om hanteringen av detradioaktiva avfallet från kärnkraftverken har behandlats tidigareav . behandlade näringsutskottet (NU 1981/82:30 s. 25 f.)bl. a. motionsyrkanden från och kommunisternaom förbud mot upparbetning av svenskt kärnkraftsavfall och ett yrkande fråncenterpartiet om inriktningen av arbetet för att nå en betryggandeslutförvaring av det utbrända kärnbränslet. Ett uttalande i centerpartietsmotion-som återfinns även i den nu aktuella motionen från samma parti - om attde s. k. KBS-metoderna för slutförvaring av kärnbränsleavfall inte uppfyllervillkorslagens krav på helt säker slutförvaring fann utskottetanmärkningsvärt. Utskottet anförde härom följande: Regeringen beslöt under våren 1980att medge start av kärnkraftsanläggningarna samt Forsmark 1och 2. Likaså lämnade regeringen då tillstånd till uppförande och drift av ettcentrallager för använt kärnbränsle. Dessa beslut innebar, såsom uttryckligenkonstaterades i proposition 1980/81:90 om riktlinjer för energipolitiken(bilaga 1 s. 315), ett ställningstagande för att den dittills av ProjektKärnbränslesäkerhet (KBS) redovisade hanteringen och förvaringen av använtkärnbränsle och högaktivt avfall är möjliga att tillämpa. Att den rådgivandefolkomröstningens resultat gav stöd för idrifttagning av ytterligare kärnkraftsreaktorerintill ett sammanlagt antal av tolv har givetvis icke satt de i villkorslagenangivna kraven ur kraft. Några omständigheter som tyder på att de år 1980godtagna förvaringsmetoderna nu skulle bedömas väsentligen annorlunda avregeringen är inte bekanta. Det citerade uttalandet i partimotionen torde mothär angivenbakgrund få tolkas så att motionärerna anser att regeringen år 1980meddelade tillstånd enligt villkorslagen trots att de i lagen angivnaförutsättningarna för tillstånd inte var uppfyllda. Vad gäller det fortsatta arbetet påmetoder för slutförvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfallunderströk utskottet betydelsen av det pågående arbetet på att förbättrametoderna. En tänkbar utvecklingslinje, påpekade utskottet, kan vara attslutförvaring utan upparbetning kommer att bli betraktad som den primäraslutförvaringsmetoden. Med detta avstyrkte utskottet de aktuellamotionsyrkandena. företrädare i utskottet reserverade sig tillförmån för sina yrkanden. NU1982/83:33 20 Det avtal om upparbetning som haringåtts mellan Svensk kärnbränsleförsörjning AB (SKBF) och det franskaföretaget behandlades vid samma tillfälle. Ett yrkande i vänsterpartietkommunisternas partimotion som gick ut på att avtalet skulle sägas upp avslogsmed hänvisning till ett flertal tidigare ställningstaganden i frågan (NU1981/82:30 s. 28). Också i fråge- och interpellationsdebatter i harfrågan om kärnbränsleavfallet behandlats . Statsrådet besvarade (RD1982/83:76 s. 23) en interpellation (1982/83:42) av (vpk) sombl. a. gällde vilka åtgärder regeringen tänker vidta för att stoppa upparbetningenav svenskt kärnkraftsavfall. I sitt svar anförde statsrådet följande: Regeringen är i princip emot att -såsom de tidigare regeringarna gjort - i realiteten binda företagen vidupparbetning av använt kärnbränsle. Upparbetning bör inte komma i fråga förden mängd - av den beräknade totala mängden använt bränsle från detsvenska programmet - för vilken avtal om upparbetning ej har slutits. Dettakräver dock en översyn av gällande lagstiftning. före den nämndainterpellationsdebatten besvarade statsrådet två frågor om hanteringenutomlands av svenskt kärnkraftsavfall (RD 1982/83:73 s. 8f.). ()hade frågat (1982/83:174) hur regeringen avsåg att skapa fullständiga garantiermot att svenskt kärnkraftsavfall kan komma att missbrukas i utländsktkärnvapenprogram. (c) hade frågat (1982/83:235) om regeringen varberedd att medverka till en omprövning av beslutet om utförsel av använtkärnbränsle. Statsrådet fastslog först att klyvbart material från Sverigeinte på några villkor får användas till kärnladdningar och anförde därefterföljande: Jag vill också erinrafrågeställarna om att anledningen till att vi ställts inför dessa problem är debindningar till upparbetning som blev följden av de borgerliga regeringarnashandlande, såsom regeringsdeklaration, där upparbetning utpekas somenda alternativ, samt villkorslagen (1977:140) och de beslut som fattats medanledning av den, t. ex. att godkänna upparbetningsavtalen som grund förladdningstillstånd. Vidare har affärsavtalen knutits till en av regeringenFälldin framförhandlad mellanstatlig överenskommelse med . Jag villockså erinra om att socialdemokraterna har motsatt sig såvälvillkorslagen som upparbetningsavtalen. Regeringens handlande utgår från principen att det nugäller att trots dessa bindningar skapa garantier mot att ens riskeraratt bidra till kärnvapenspridning. Det plutonium som separeras vid upparbetning enligtavtalen kommer att förbli svensk egendom. Kraftföretagen måste ha tillstånd avregeringen eller i vissa fall för att överlåtaplutoniet. För plutonium som separeras i upparbetningsanläggningen i iFrankrike gäller dessutom att den svenska och den franska regeringen båda måsteha godkänt plutoniets fortsatta hantering och användning, innan det fårförflyttas från anläggningen. Regeringen har dessutom träffat en NU1982/83:33 21 överenskommelsemed den franska regeringen om att alltsvenskt material i La Hague-anläggningen skall stå under kontroll avInternationella atomenergiorganet. Sådan kontroll gäller även materialet somförts till . På detta sätt skapas en garanti mot varje användning avmaterialet i strid mot den intentioner. Vidare är, av de skäl jag anfört, någon omprövning avbeslutet inte aktuell. I den allmänpolitiska debatten ifebruari tog statsrådet också upp frågan om hanteringen avanvänt kärnbränsle. Hon anförde då följande (RD 1982/83:73 s. 47): I samband med regeringens beslut omtillstånd för utförsel av använt kärnbränsle, redovisades regeringenshandläggning av den frågan. Vi kunde då redovisa att vi har gått genom avtalentillsammans med den franska regeringen och klarat ut att den svenska regeringenär tillförsäkrad full kontroll över varje steg i hanteringen i Frankrike.Vidare har vi kommit överens om att allt svenskt material i La Hague skallkontrolleras av det internationella atomenergiorganet lAEA. Det material som visänder till förblir i svensk ägo. Därmed är våra krav påsäkerhet uppfyllda. Det viktigaste är nu att vi finner lösningar för framtidensom är konstruktiva och ansvarsfulla. Vi har inbjudit de övriga partierna till överläggningar omhur avfallsfrågorna skall hanteras . Från regeringens sida är viangelägna om att behålla handlingsfriheten tills vi vet vilken metod förslutförvaring som är bäst. Det är min och regeringens uppriktiga förhoppningatt vi i samförstånd och med det allvar den här frågan kräver nu kan lösaavfallsfrågorna på ett sätt som medborgarna kan känna förtroende för. Också vid en interpellationsdebatti mars (RD 1982/83:90 s. 53) redogjorde statsrådet förregeringens syn på frågor om hanteringen av radioaktivt avfall. Hon anfördedärvid följande: Jag har vid flera tillfällenredogjort för regeringens ståndpunkt när det gäller hanteringen av använtkärnbränsle.