bet · G601AU23 · 1982-12-31 00:00:00 — Instrumenten för planering och styrning Länsplaneringsarbetet förenklasgenom att de återkommande s. k. fullständigalänsplaneringsomgångarna slopas. I länsplaneringen bör i fortsättningeneftersträvas en effektivare samordning av planeringen för oUka samhäUssektorer.Den bör också inrymma en regional industriplanering. Som underlag för myndigheternas regionala planering av sinverksamhet har fastställts planeringstal i form av befolkningsramar för länen.Planeringstal, nu avseende , antogs. Den tidigare gällande ortsplanen med sin klassificering avorterna i riket i storstadsområden, primära centra etc. slopades somstyrinstrument. Stödområdesindelningen, som är ett instrument förprioritering av stödinsatserna, gjordes om. indelades de delarav landet som i första hand skaU omfattas av den regionalpolifiskastödverksamheten i stödområdena 16, Denna indelning har ersatts avstödområdena A, B resp. C som i huvudsak motsvarar de tidigare områdena 4-6. nya indelningen är stödmöjligheterna förmånligast i stödområde A, därnäst iB etc. - Skilda delar av en kommun kan nu inplaceras i olika stödområden. Den nya stödområdesindelningen innebär geografiskt sett enbegränsning i förhållande tiU den fidigare. Tanken har också varit att prioriterade områden i landet som har de svåraste sysselsättningsproblemen. Liksomtidigare skall emellertid stöd kunna lämnas även utanför stödområdena. En nyhetoch en utvidgning av stödformerna är att länsstyrelserna i dessa delar avlandet skall kunna lämna investeringsbidrag med högst (i vissa fall )tiU projekt med en investeringskostnad under 7 milj. kr. Gäller det störreprojekt skall lokaliseringsstöd kunna beslutas av AMS om det är fråga ominvesteringar i kommuner som angetts av regeringen. I övriga faU beslutarliksom tidigare regeringen om stödinsatser utanför stödområden. AU1982/83:23 15 Vid riksdagsbehandlingendiskuterades formerna för en samverkan mellan regionalpohtiken och andrapoUfikområden som industripolitiken, jord-braks- och skogspolitiken,energipolitiken, trafikpolitiken samt forsknings-och utbildningspolitiken. Vidare behandlades decentraliseringsfrågor. I fråga omlokalisering av staUig verksamhet fastställdes följande prioriteringsordning: Differentierade arbetsgivaravgifterinfördes som medel i regionalpolitiken på så sätt att avgifterna sänktes i fyra kommuner i , nämligen ,, och Pa-jala kommuner. Lokaliseringsbidragen avskaffades och ersattes dåmed avskrivningslån . På grund av de erfarenheter som därefter gjorts slopadesavskrivningslånen och stöd i form av lokaUseringsbidrag infördes på nytt.Bidrag kan lämnas med upp tiU i stödområde A, upp fill i stödområde Boch upp fin i stödområde C. Procentsatserna avser andelar av de totalainvesteringskostnaderna för byggnader och maskiner. När det gäUer de övriga formerna av stöd fill näringslivetär att märka att utbildningsstödet avskaffades. I den mån stöd till utbildningbehöver ges får det i fortsättningen ske i form av offertstöd. Somstödberättigad verksamhet får nu även räknas anläggning förfastbränsleframsiällning som skall använda torv och flis som råvara. Stöd tillsådana anläggningar får dock lämnas endast i stödområdena A och B. Vidare fårstöd i form av lokaliseringslån lämnas tiU privata regionala investmentbolag.Förbättringar gjordes av transportstödet. Industrilokaler m. m. Två nya stafliga industricentraskall tillkomma, nämligen i och . Bidrag till kommunalaindustrilokaler lämnas för uppförande av sådana lokaler på mindre orter istödområdena A-C. Bidragen fill såväl industricentra som kommunalaindustrilokaler har sänkts , för att stimulera företagenatt investera i egna lokaler. En nyhet är att stöd kan ges även fill uppförandeav privata industrilokaler för uthyrning. Stöd till turism förbehållsverksamheter som bedrivs i stödområdena A och B. Om det finns särskilda skälskall dock stöd även kunna lämnas tiU anläggningar belägna i primärarekreationsområden inom stödområde C. AU 1982/83:23 16 Avskrivningslånen till företag iglesbygder räknades upp, från högst 125 000 till högst . Ifråga om uthyrningsstugor höjdes lånen per stuga från 20000 till 30000 kr.Stödet till intensifierade kommunala sysselsättningsinsatser IKS-stödet -utgår till kommuner i stödområdena A och B med högst av bidragsberättigadekostnader. Temporärt skall stöd även kunna ges i kommuner i stödområde C omdet finns särskilda skäl. IKS-stöd till projekt i egen regi räknades upp från20000 fill . Vissa enskilda projekt skall i stället kunna få stöd påsamma villkor som en kommun. Stödet till kommersieH service har förbättrats. a. kanavskrivningslån nu ges med 50 mot tidigare av investeringskostnaden. Förstödet till samhällelig service har däremot gjorts en begränsning avsubventionsnivån - från normalt högst 75 fiU högst av godkända kostnader. Ärenden om lokaUseringsstöd avgörsav länsstyrelse, AMS eller regeringen beroende på storleken avinvesteringskostnaderna. För länsstyrelsernas del höjdes beloppsgränsen från 5fill 7 milj, kr. och för AMS del från 15 till 20 milj. kr. Därutöver gäller,som förut påpekats, att länsstyrelserna handlägger ärenden om investeringsbidragtill projekt utanför stödområdena. Den regionalpolitiska verksamhet som bedrivs avlänsstyrelserna har fidigare finansierats från skilda anslag. Finansieringensker nu från ett nytt, sammanhållet anslag, Regionalpolitiskt stöd: Regionalautvecklingsinsatser, för innevarande budgetår uppfört med 275 milj, kr.Anslaget disponeras av länsstyrelserna för följande ändamål: Lokaliseringsbidragi stödområdena AC. Investeringsbidragutanför dessa stödområden. Av anslaget är 50 milj. kr. beräknat för det regionalautvecklingsarbetet. Till de ändamål som skall bekostas av detta belopp hör bl.a. ett särskilt program för regionalt nyföretagande. Det innefattar bl. a, stödtill utbildningsinsatser för företagsledare m.fl. och tUl konsulttjänster. Genom tillkomsten av det nya anslaget upphörde de tidigareanslagen Åtgärder i glesbygder och Åtgärder m.m. i anslutning tilllänsplanering. För att täcka bortfallet av socialavgifter från GälHvare m.fl.kommuner i anvisades medel under ett nytt anslag. Ersättning förnedsättning av socialavgifter. Det regionalpolitiska stödet tillnäringslivet brukar till omfattning och delvis även till inriktning anges iflerårsperioder. Den nu löpande perioden AU 1982/83:23 17 /80 och upphör med utgången av / 84, Riksdagenbegärde att regeringen skulle tillsätta en parlamentariskt sammansattutredning, med uppgift att arbeta fram underlag för beslut om deregionalpolitiska stödinsatsernas inriktning och omfattning fr.o.m. budgetåret1984/85. Utredningom det regionalpolitiska stödet till näringslivet Denav begärda utredningen har tillsatts (ordförande: professor ). Utredningsdirektiv utformades av den föregående regeringen (seKommittéberättelse 1983 Del IIs. 359), Direktiven har därefterändrats i vissa avseenden av den nya regeringen. De för utredningen gällandedirektiven beslutades och de har följande lydelse: har i beslut (prop. 1981/82:113, AU1981/82:23, rskr 1981/ 82: 388) som sin mening gett regeringenfill känna vad arbetsmarknadsutskottet anfört om de framtida regionalpoliliskastödinsatsernas inriktning och omfattning. Det innebär att haransett det önskvärt att regeringen tillkallar en parlamentariskt sammansattutredning för att arbeta fram underlag som kan läggas till grand för beslut omstödinsatsernas inriktning och omfattning fr. o. m. /85. Ienlighet med beslut bör nu en sådan kommitté fillkallas med uppgiftatt utreda det regionalpolitiska stödet till näringslivet. Måloch förutsättningar för regionalpolitiken De mål som lagt fast förregionalpolitiken kan sammanfattningsvis sägas vara att skapa förutsättningarför en balanserad befolkningsutveckling i landets olika delar och att gemänniskor tillgång till arbete, service och en god miljö oavsett var de bor ilandet. Vidare skall regionalpolitiken verka för ökad jämställdhet mellankvinnor och män. Regionalpolitikenhar inte enbart fördelningspolifiska syften. Dess mål är också att främjatillväxten i ekonomin. En regionalpolitik som syftar till att ta till varaundemtnyttjade resurser och att främja lönsam industriell produktion förbättrarmöjligheterna att nå balans i ekonomin. Deallmänna föratsättningarna för regionalpolitiken har under 1970-taletförändrats i väsentliga avseenden. Den främsta förändringen är att fillväxteni ekonomin har avtagit. Utvecklingen har inneburit att det blivit svårare attomfördela verksamheter mellan olika delar av landet. Det blir därför av alltstörre regionalpolitiskt intresse att initiera och stödja nyskapande ochnyföretagande samt att utveckla de företag som finns i de sysselsättningssvagaregionerna. Industriföretagensinvesteringar har i vissa avseenden ändrat karaktär.En förskjutning från investeringar i byggnader och maskiner fiU förmån förinvesteringar i forskning och utveckling, marknadsföring o. dyl. har skett.Denna förändring innebär delvis nya förutsättningar för regionalpolitiken. Desenaste årens omfattande strukturförändringar inom industrin har lett fillbetydande sysselsättningsproblem även på orter utanför de regio-2 1982/83. AU 1982/83:23 18 Dessa problem skiljer sig från de traditionella regionalpolitiskaproblemen. Förändringarna kommer relativt snabbt och drabbar ofta regioner meden utvecklad industritradition. Dessa speciella förhållanden måste beaktas vidutformningen av samhällets insatser i denna typ av regioner. Det bör vara avintresse att studera verkningarna av skilda insatser i sådana regioner, t. ex.verksamheten vid investmentbolagen i varvsregionerna (,och ). Detnuvarande stödet tiH näringslivet Regionalpolitiskt stöd tiU näringsUvet lämnas f, n.i huvudsak enligt förordningen (1982:677) om regionalpolifiskt stöd. Sådantstöd lämnas som lokaUseringsbidrag, lokaliseringslån, investeringsbidrag,offertstöd och sysselsättningsstöd. De tre förstnämnda formerna för stöd ges isamband med utbyggnader eller nyetableringar för investeringar i bl, a. byggnader,maskiner, inventarier, men stöd kan också i viss utsträckning ges föranskaffning av omsättningstQlgångar, marknadsföring m. m. Offertstö-det kan anpassasfrån fall fill fall. Sysselsättningsstöd lämnas till företagen i relation tillökningen av sysselsättningen. av antalet arbetsplatser somfillkommer tiU följd av regionalpolitiskt stöd skall, om inte särskilda skälföreligger, förbehållas vartdera könet. För stödverksamheten finns trestödområden. Ifråga om beslutsordningen gäller i huvudsak följande. Om kapitalbehovet isamband med investeringen inte översfiger 7 milj. kr. Om kapitalbehovet är mellan 7 och 20 milj. kr, beslutar normaltarbetsmarknadsstyrelsen. I fråga om stöd tiU större investeringar och i frågaom vissa specialfall, bl. a. stöd utanför stödområdet, beslutar regeringen. Somregionalpolitiskt medel används också i viss utsträckning differentieradearbetsgivaravgifter. I , , och kommuner ärenligt lagen (1982:695) om nedsättning av socialavgifter arbetsgivaravgifternafr. o. m. lägre för alla arbetsgivare utom kommun,allmän försäkringskassa och statlig myndighet med undantag av statensaffärsdrivande verk. Demedel företagen kan avsätta fill investeringsfonder har också i vissa fallsläppts fria för regionalpolitiskt motiverade företagsinvesteringar. områden där man med bl. a. regionalpolitiskt stöd försöker stimuleraindustriutvecklingen kan transportstöd till godstransporter lämnas. Bestämmelserfinns i förordningen (1980:803) om regionalpoHtiskt transportstöd.Transportstödet omfattar landtransporter och är differentierat på femtransportstödzoner. Detfinns flera andra former av regionalpolitiskt betingat stöd till näringslivet. Kommittén bör analysera de regionalpolifiskaproblemens omfattning och de utnyttjade regionalpolitiska medlenseffekter och därvid ta till vara den samlade erfarenhet länsstyrelserna harfrån det regionalpolifiska arbetet. De regionala skillnaderna isysselsättningsutvecklingen för kvinnor resp. män bör bl. a. beaktas. Sambandetmellan den aUmänna ekonomiska utvecklingen och möjligheter och medel attpåverka den regionala utvecklingen bör belysas. a. är det väsentligt attfå belyst vilka medel som har den största regionalpolitiska effekten underskilda antaganden om den allmänekonomiska utvecklingen. AU 1982/83:23 19 De regionalpolitiska medlen är en del av samhäUetstotala insatser för att uppnå regionalpolitiska mål. Kommittén bör bedömaeffekterna av de nuvarande regionalpolitiska medlens effekter i förhållandetill de resurser samhället i annan form använder för att uppnå regional balans. Deregionalpolitiska medlen som tidigare i huvudsak lämnades efter bedömning ivarje enskilt fall, dvs. var vad som brukar kallas ett selektivt stöd, harefter hand kompletterats med vissa mer genereUt verkande stödformer, som t.ex. differenfierade arbetsgivaravgifter. De generella stöden kännetecknas avatt de utgår automatiskt efter vissa fasfiagda regler. Avsikten är att detgenerella stödet skaU ge en kostnadspåverkan som kan uppfattas av alla företagoch därmed påverka deras underlag för beslut om verksamheters omfattning,inriktning och lokalisering. Tankenbakom det selektiva stödet är att det skaU riktas fill verksamheter varsomfattning och lokalisering kan påverkas genom en för samhället begränsadinsats. Flertalet av de stödformer som utnyttjas har såväl generella somselektiva inslag. Det bör vara kommitténs uppgift att bl. a. i det perspektivetanalysera stödet och belysa hur det har påverkat de berörda företagen ochnäringslivet i övrigt i regionerna. Kommitténbör efter att ha utvärderat olika tänkbara selektiva och generellaregionalpolitiska medel riktade till näringslivet lämna förslag om dels denlämpliga avvägningen mellan dessa olika medel, dels deras utformning. Därvidbör beaktas att generella medel också kan ha en mer eller mindre selektivkaraktär liksom de selektiva medlen också kan ges en generell utformning. Kommitténbör även belysa det regionalpoliliska transportstödets roll i den regionala utvecklingenoch lämna förslag om dess framtida utformning. I sammanhanget erinras om atttransportstödet har utvärderats av transportrådet (TPR 1981:9,Transportstödet ett sätt att göra rundare). Kommittén bör utnyttjadet material som framkommit i detta arbete i tillämpliga delar. Kommittén börockså överväga om det nuvarande godstransportstödet bör kompletteras dels medett stöd till godstransporter fiU sjöss, dels med åtgärder som kan sänkaföretagens kostnader för persontransporter. Kommittén bör inom oförändrad ramför transportstödet bedöma vilka för- och nackdelar dessa och andra förändringarav transportstödet skuUe ha. Företagenbelastas, utöver kostnaderna för gods- och .persontransporter, även av andrakostnader som är en direkt följd av företagens geografiska belägenhet.Kommittén bör därför undersöka förutsättningarna för och försöka förutseeffekterna av att från regionalpolitiska utgångspunkter differentierakostnader för t. ex. informationsöverföring. Vad gäller telekostnader harnyligen en reform genomförts och frågan om en ytterUgare regional utjämning avtaxorna behandlas inom . Kommittén bör följa detta arbete. Utbildningoch forskning utgör en viktig resurs för att allmänt förbättra infrastraktureni regionerna och därmed bidra till regional utveckling. Ett regionalt mönsterför samverkan kring lokalisering, resursutnyttjande och rollfördelning hållerpå att växa fram i bl. a. länsskolnämnders och regionstyrelsers kontakter medlänsorgan och med näringslivets och löntagarnas organisationer. Detta gällersåväl gymnasieskolan som högskolan och vuxenutbildningen. När det gällerdirekt samverkan mellan högskoleenheter och näringsliv pågår en betydandeutveckling. Jag vill också erinra om att universitets- och högskoleämbetet harregeringens uppdrag att lämna förslag om anordningar för att ta till vara demindre högskoleenheternas AU 1982/83:23 20 kapacitetför forsknings- och utvecklingsarbete med syfte att främja om-kringligganderegioners näringsliv och offentliga verksamheter. Kommittén bör inhämtaupplysningar om den verksamhet som förekommer här och undersöka vilkaytterligare åtgärder som kan fordras för att stärka utbildningens ochforskningens medverkan i en utveckling av näringslivet. Skattesatserna- bortsett från skillnader i utdebitering -liksom reglerna om av- ochnedskrivning är f. n. desamma i hela landet. Under vissa perioder harföretagens benägenhet att investera i stödområdena kunnat påverkas viainvesteringsfondssystemet. Kommittén bör belysa de effekter som uppnåtts genomanvändningen av investeringsfonderna i regionalpolitiskt syfte. Kommittén börvidare undersöka möjligheterna och överväga lämpligheten och troliga effekterav att införa olika skattepoUtiska instrument som medel i regionalpolitiken.Finner kommittén detta vara lämpligt bör kommittén också lämna förslag ommedlens utformning. Detregionalpolifiska stödet har fill stor del varit inriktat på att stödjainvesteringar i byggnader och maskiner. Lokaliseringslän kan f. n. lämnas tillkostnader för investeringar i bl, a. anskaffning av omsättningsfillgångar,patent, Ucenser eller liknande eller för marknadsföring, produktutvecklingeller liknande. Utvecklingen visar att investeringar av den här typen betyderalltmer för företagens utveckling. Kommittén bör överväga om och i så fall påvilket sätt regionalpolitiskt stöd i större utsträckning än f. n. bör inriktaspå att påverka sådana investeringar. Enligtnuvarande bestämmelser riktas det regionalpolitiska stödet till näringslivet ihuvudsak till industriell eller industriliknande verksamhet,industriserviceverksamhet, turistverksamhet, partihandel och uppdragsverksamhetav väsentlig betydelse för näringslivets utveckling i en region. Dessutom kanregeringen i enskilda fall besluta om stöd tiU annan verksamhet, som är avbetydelse för näringslivets utveckling i en region eller har särskUdregionalpolitisk betydelse. Kommittén bör överväga vilken avgränsning avstödberättigad verksamhet som kan vara lämplig med hänsyn till pågåendeförändringar i näringslivets sammansättning. Kommitténbör i detta sammanhang också undersöka vilken betydelse tillgången till olikatyper av samhällsservice, konsulttjänster etc, har för företagens lokaliseringsvaloch vilken betydelse sådan service har för företagens möjligheter att bedrivaoch utveckla sin verksamhet i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. finner att avsaknaden av sådan service f. n. är ett betydelsefullthinder för lokalisering av företag till dessa områden, bör kommittén föreslåmedel som där kan förbättra företagens tillgång tiU olika typer av sådanservice. Delvislikartade medel används för regional- och industripolitiska insatser riktademot företagen. Det rör sig i båda fallen bl. a. om lån med ett högt risktagandepå speciella villkor till byggnads- och maskininvesteringar samt stöd fillmarknadsföring och produktutveckling. Kraven på beslutsunderlaget är i vissutsträckning likartade. Möjligheterna att undanröja skillnader i deregionalpolifiska respektive de industripolifiska stödmedlen i de fallolikheterna inte beror på olikheter i mål och förutsättningar bör belysas iutredningsarbetet. Kommittén bör också belysa lämpligheten av att kombineraindustri- och regionalpolitiskt stöd. Detnuvarande stödsystemet kännetecknas av en detaljreglering och ett stort antalstödformer som gör det svårt att överblicka. Kommittén bör överväga och föreslåförenklingar i detta avseende. AU 1982/83:23 21 För det regionalpolitiska stödet finns trestödområden. Regeringen har dessutom utpekat några kommuner medstrukturomvandlingsproblem där stöd tillfälligt kan utgå. Regeringen kan ocksåbevilja regionalpolitiskt stöd utanför stödområdena. Dessutom harlänsstyrelserna i de områden som ligger utanför stödområdena möjlighet attbevilja ett begränsat investeringsbidrag. Kommittén bör bedöma nuvarandeprinciper för stödområdesindelningen och mot bakgrund av de fömtsättningar förden regionala utvecklingen kommittén bedömer kommer att gälla, lämna förslag omprinciper för den framtida stödområdesindelningen, så att stödet ges fill deregionalpoHtiskt högst prioriterade områdena. Närdet gäller beslutsordningen för det regionalpolitiska stödet har under senareår vissa förändringar genomförts. Den regionalpolitiska verksamheten hardärigenom efter hand bl. a. kommit att bedrivas i alltmer decentraliseradeformer. Kommittén bör utvärdera för- och nackdelar med nuvarande decentraliseradebeslutssystem och föreslå en lämplig avvägning mellan beslut som skaU fattaspå regional respektive central nivå. Fråganom vilket organ som på regional nivå bör besluta om det regionalpolifiskastödet behandlades i rapporten (Ds I 1981:28) Översyn av det regionalpolitiskastödet till näringslivet, I rapporten föreslogs bl. a, att detregionalpolitiska stödet i viss utsträckning skulle integreras i de regionalautvecklingsfondernas verksamhet. Förslaget mötte vid remissbehandlingen kritikpå flera punkter, I kommitténs uppdrag bör ingå att belysa denna fråga närmareoch ge förslag fill beslutsordning på regional nivå. Kommittén bör därvid vägain hur de förslag till stödformer som kommittén kan komma att föreslå kanpåverka handläggningsordningen. Fördet regionalpolitiska stödet till näringslivet har lagts fast en beslutsramför en femårsperiod som löper ut /84. har i sittsenaste regionalpolitiska beslut framhållit att det är angeläget att ramar förden framtida regionalpolitiska verksamheten anges före den nuvaranderamperiodens slut. Medutgångspunkt i sina överväganden i de frågor jag har behandlat börkommittén överväga för- och nackdelar med en ekonomisk flerårsram förregionalpolitiska insatser. Kommittén bör också bedöma lämpligheten av att tillde ekonomiska medel, som f, n. ingår i flerårsra-men, även föra medel för andrai huvudsak regionalpolitiskt motiverade stöd som t. ex. det regionalpolitiskatransportstödet. Iavvaktan på kommitténs förslag avser jag att i annat sammanhang föreslåregeringen att förelägga förslag om att förlänga nuvarande ramperiodmed samt om att anmäla regionalpolitiska medel för /85. Ienlighet med regeringens tilläggsdirektiv 1980:20 till samtliga kommittéer ochsärskilda utredare skall alla förslag som läggs fram kunna genomföras inomramen för jämfört med nuvarande budgetbelastning oförändrade totalastatliga kostnader (dvs. utgifter och inkomstbortfall) inom det område somförslagen avser. Detta bör även gälla denna kommitté. Kommittén bör vidare, isyfte att ge regeringen allsidigt underlag för sin prövning av kommitténsförslag, redovisa hur den verksamhet som berörs av utredningsarbetet skallkunna bedrivas till en kostnad som är lägre än nuvarande kostnader. Kommitténskall också redovisa de kostnader för kommuner och företag som förslagen kanleda till. Kommitténbör vid arbetets påböijande samt vidare under arbetets gång, i vad det gällerfrågor som rör förhållandet mellan staten som AU 1982/83:23 22 arbetsgivareoch de statsanställda, informera berörda huvudorganisationer och i förekommandefall annan berörd central arbetstagarorganisation med vilken staten har ellerbrakar ha avtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda demtillfälle att framföra synpunkter. Kommitténbör beakta direkfiven fill samtliga kommittéer och särskilda utredare angåendekontroll och förenklingsfrågor vid reformer på skatteområdet (dir. 1982:27). Kommitténbör samråda med expertgrappen (I 1979:E) för forskning om regional utveckling,med den kommitté (I 1981:06) som tillkallats för att lägga fram ett program förutveckUngen på av malmfältskommunerna i och medglesbygdsdelegationen (I 1977:02). Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. Kommitténs överväganden och förslag bör redovisas föreutgången av . Befolkningstillväxten i ärf. n. väsentligtsvagare än under 1950-och 1960-talen. Under dessa båda decennier ökadebefolkningen med drygt I miljon invånare. En av orsakerna härtill var den storainvandringen av utländsk arbetskraft under främst . harökningen endast uppgått fill drygt 250000. En avgörande orsak till den lägrebefolkningstillväxten är ett minskat födelseöverskott.