bet · G601KU9 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:9 om vissa författningsfrågor m. m. I detta betänkande behandlas följandefrågor som tagits upp i de angivna motionerna. Kollekfivanslutningfill polifiskt parfi - 1981/82:177, 1162, 1637 och 2022, yrkande 1 Grundlagsskyddadnäringsfrihet - 1981/82:1145 De demokratiskafri- och rättigheterna m. m. - 1981/82:890 - 1981/82:1160 Tiden förväckande av förslag till grundlagsändring m. m. - 1981/82:482 och 483 Den gemensammavaldagen, mandatperiodens längd m. m. - 1981/ 82:687 och 1148 Vårval, budgetåretsförläggning m. m. - 1981/82:214 Folkomröstningsinstitutet- 1981/82:213 Spärreglernavid riksdagsvalet - 1981/82:491 De kommunalavalen - 1981/82:297, 1149 och 1629 Personval -1981/82:688 och 885 Vidgad rösträttför invandrare som inte är svenska medborgare -1981/82:178 och 485 Kostnaderna förallmänna val - 1981/82:328. Utskottet har bifallit yrkandet imotion 1981/82:178 av m. fl. (s) om bl. a. utredning av ochförslag till hur invandrarnas rätt att rösta vid riksdagsvalet skall kunnautvidgas. Genom uttalandet har utskottet ansett motion 1981/82:178 av LarsWerner m. fl. (vpk) besvarad. I motion 1981/82:1148 av BertilFiskesjö m. fl. (c) behandlas inriktningen av det fortsatta arbetet med frågornaom den gemensamma valdagen, längre mandatperioder och extra val m. m. Utskottethar utan att ta ställning i sak förordat att motionen överlämnas fill den s. k.arbetsgruppen för grundlagsfrågor inom . Motionen hardärigenom ansetts besvarad. En förkortning av vissa tidsfrister i samband medstiftande av grundlag m. m. har tagits upp i motionerna 1981/82:482 och 483 avHilding m. fl. (s). Utskottet har uttalat sig för att regeringenundersöker frågan om en 1 1982/83. KU1982/83:9 2 förkortning av dessa tidsfrister. Det förutsätts attregeringen verkar för att en ändring av reglerna kan ske i bred enighet. Övrigamotioner har utskottet avstyrkt. I mofion 1981/82:1645 av LarsWerner m. fl. (vpk) föreslås att successionsordningen utmönstras urgrundlagarna och att de representativa uppgifter som åvilar konungen överförstill talman. För att detta skall bli genomfört hemställermotionärerna att skall som vilande anta i motionen framlagda förslagtill lag om ändring i regeringsformen (yrkande 1) och upphävande avsuccessionsordningen (yrkande 2). Vidare yrkas att skall hosregeringen hemställa om förslag till följdändringar i annan lagstiftning m. m.som kan föranledas av grundlagsändringarna (yrkande 3). Med anledning av mofioner syftandetill att införa republik har utskottet fidigare hänvisattill den ståndpunkt i frågan som togs i samband med att 1974 årsförfattningsreform antogs. har därefter avvisat motionsyrkanden avmotsvarande innebörd som de nu aktuella vid 1977/78, 1979/80, 1980/81 och1981/riksmöten (KU 1977/78:36, 1979/80:1 och 32, 1980/81:3, 1981/82:10). Kollektivanslutning till politiskt parti I motion 1981/82:177 av MargotHåkansson m.fl. (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i mofionen anförs om lagstiftning som förbjuder kollektivanslutningfill politiskt parti. I motion 1981/82:1162 av AllanÄkerlindm. (m) hemställs att hos regeringen anhåller om förslagtill lagstadgande att poHtiska partier enbart får registrera de medborgare sompartimedlemmar vilka personligen eller av fri vilja gått in som medlemmar. I mofion 1981/82:1637 av TorkelLindahl (fp) och () hemställs att hos regeringenanhåller om en utredning med syfte att föreslå lagstiftning till skydd för denenskildes rätt att själv bestämma om medlemskap i politiskt parti. KU1982/83:9 3 I motion 1981/82:2022 av GöstaBohman m. fl. (m) hemställs, såvitt nu är av intresse (yrkande 1), attriksdagen hos regeringen anhåller om förslag till lagstiftning med förbud motkollektivanslutning till politiska partier. Beträffande motionsyrkandenas närmare motivering hänvisastill motionerna. Motiveringen till motion 1981/82:2022 återfinns i avsnittetEn fördjupad demokrati i motion 1981/82:2018. Frågan om kollektivanslutning tillpolifiskt parti har behandlats av , bl. a. isamband med beslutet rörande författning. Grundlagberedningensmajoritet tog avstånd från tanken att i grundlagen införa förbud motkollektivanslutning till politiskt parti. Samma ståndpunkt intogs igrundlagspropositionen samt av majoritet (KU 1973:26).I en reservation (2 m) föreslogs ett grundlagsstadgande om förbud motkollektivanslutning. 1 en annan reservation (3 c, 2 fp) förordades ettuttalande av av innebörd att kollektivanslutning inte borde förekommamen att frågan inte i första hand borde lösas genom lagstiftning utan genomåtgärder från partiernas sida i form av opinionsbildning motkollektivanslutning. biföll sistnämnda reservation. Även vid bifölls ett motionsyrkande av motsvarande innebörd (KU 1974:54). Fri- och rättighetsutredningen som presenterade sittbetänkande (SOU 1975:75) föreslog inte något grundlagsförbud motkollektivanslutning. I en reservation (1 m) yrkades på en sådan bestämmelsemedan i en annan reservation (1 fp, 1 c) gavs uttryck för samma uppfattning somriksdagen tidigare ställt sig bakom. I propositionen om fri- och rättigheter i grundlag(1975/76:209) intog den dåvarande regeringen samma ståndpunkt som fri- ochrättighetsutredningen i kollektivanslutningsfrågan. (KU1975/76:56) anslöt sig fill propositionen i denna del. Även i detta sammanhangförelåg en reservation (c, fp) av samma innebörd som tidigare, nämligen attfrågan borde lösas i första hand genom åtgärder från de politiska parfiernassida. Denna reservation bifölls av . I en annan reservation (m) hadeyrkats lagstiftning mot kollektivanslutning. behandlade en motion (m)i vilken begärdes lagstiftningsåtgärder om förbud mot kollektivanslutning.Utskottsmajoriteten (KU 1976/77:27) erinrade i sitt yttrande över motionen omatt ställt sig bakom uttalanden av innebördatt kollektivanslutning till politiskt parti inte borde förekomma men attfrågan inte i första hand borde lösas genom lagstiftning utan genom åtgärderfrån partiernas sida. Vidare framhölls att den debatt om kollektivanslutningensberättigande som förekommit, bl. a. inom det socialdemokratiskapartiet och den fackliga rörelsen, gjorde att utskottet hyste starka KU1982/83:9 4 förhoppningar att frågan kunde komma att lösas inom ennära framtid. Utskottet avstyrkte därför motionens yrkande omlagstiftningsåtgärder. I en reservation (6 s) anfördes bl. a. att det måstetillkomma fackliga organisationer att fatta beslut i egna angelägenheter. I ett särskilt yttrande (2 m) uttalades att omkollektivanslutningssystemet inte bringades att upphöra inom en nära framtidborde frågan lösas genom lagstiftning. Riksdagenbiföll utskottsmajoritetens uttalande. 1978 framlagda betänkandet avrättighetsskyddsutredningen (SOU 1978:34) berördes inte frågan omkollektivanslutning till politiskt parti. Utskottet har däremot behandlatfrågan fr. o. m. 1978 med anledning av motioner i ämnet (KU 1978/79:11,1979/80:10,1980/81:3 och 1981/82:10). har riksdagenbifallit ett uttalande av samma innebörd som det vilket riksdagsmajoritetenställde sig bakom vid 1976/. 1 motion 1981/82:1145 av SvenAndersson m. fl. (fp, c, m) hemställs att hos regeringen anhåller omförslag till grundlagsskyddad närings-och yrkesfrihet i enlighet med vad somanförts i motionen. I motiveringen sägs bl. a. att ett effekfivt skydd förnäringsfriheten bör vara något centralt i en välfärdsstat av skandinavisk typ.Utan en livaktig och expansiv företagsamhet stagnerar det ekonomiska livet ochde för gemensamt bruk tillgängliga samhällsresurserna minskar. Ett sådant viktigtsamhällsintresse bör åtnjuta grundlagsskydd. Frågan om ett grundlagsskydd förnäringsfriheten har behandlats av under senareår. behandlade frågan i samband medbehandlingen av proposition 1978/79:195 om förstärkt skydd för fri- ochrättigheter. Med anledning av motionsyrkanden (fp, c, m) anförde utskottet (KU1978/79:39) beträffande grundlagsskydd för näringsfriheten följande: Beträffande näringsfriheten utgårsvensk rätt från principen att varje medborgare har full frihet att drivanäring och utöva yrke. Friheten är dock begränsad i olika hänseenden, t. ex. pågrund av säkerhets-, hälsovårds-, arbetarskydds- och aiidra ordningsintressen. I skilda sammanhang har frågan om införande av ettgrundlagsskydd för näringsfriheten diskuterats, men omfattningen av deinskränkningar i skyddet som i så fall måste göras har i allmänhet ansettsutgöra ett hinder för KU1982/83:9 5 en sådan grundlagsbestämmelse. Senast intogs dennaståndpunkt i förarbetena till fri- och rättighetsreform. I mars 1977avslog (KU 1976/77:27) under hänvisning till det pågående arbetet irättighetsskyddsutredningen ett motionsyrkande (fp, m, c) av samma innebördsom de nu aktuella. var enligt sina direktivoförhindrad att ta upp frågor om förstärkningar av rättighetsskyddet utöver dehuvuduppgifter som ålagts utredningen. I denna del nämndes bl. a. uttryckligenfrågan om regler till skydd för näringsfriheten. I rättighetsskyddsutredningensbetänkande framlades flera förslag till förstärkt rättighetsskydd som inte varhänförliga till utredningens huvuduppgifter. Förslagen har behandlats i detföregående. Något förslag om regler till skydd för näringsfriheten framladesdäremot inte av rättighetsskyddsutredningen. I propositionen erinras om att det underremissbehandlingen av rätfig-hetsskyddsutredningens betänkande har framförtsvissa önskemål om förstärkningar av rättighetsskyddet på ytterligare någrapunkter, bl. a. i vad gäller regler till skydd för näringsfriheten. Enligtpropositionen saknas emellertid underlag för att nu gå utöver de förslag somrättighetsskyddsutredningen har lagt fram. I propositionen uttalas att detsynes lämpligt att man nu avvaktar erfarenheterna av den utbyggnad avrättighetsskyddet som har skett genom reform samt av den förstärkningav rättighetsskyddet som kommitténs förslag kan leda till. Utskottet ansluter sig till vad som i denna del uttalats ipropositionen och finner därför inte skäl att nu föreslå att ta någotinitiativ beträffande ytterligare förstärkningar av rättighetsskyddet.Utskottet avstyrker därför mofionerna 1977/78:903, 1978/79:1094 och 1978/79:1655. Utskottets förslag i denna del var enigt. behandlade ytterligaretvå motioner (fp, c, m) om grundlagsskydd för näringsfriheten. Utskottet (KU1981/82:10) fann därvid inte anledning till annat ställningstagande än det somgjordes 1979 och hemställde enhälligt om avslag på motionerna. De demokratiska fri- och rättigheterna m. m. 1 motion 1981/82:890 av . (vpk) hemställs att beslutar att hos regeringen begäratillsättande av en pariamentarisk fempartikommission till de medborgeriiga fri-och rättigheternas försvar med uppgift att dels granska och lämna förslagangående ny och säkrare lagstiftning och praxis beträffande fri- ochrättigheterna, dels granska och lämna förslag beträffande hur utformningen avde materiella villkoren påverkar fri- och rättigheternas ställning på skildaområden samt att särskilt granska och föreslå begränsningar förlobbyverksamheter från privata finansintressen. 1 motionen ges flera exempel på lagar, myndighetsbeslutoch olika företeelser i samhället som enligt motionärerna riktar sig mot ellerär ägnade KU1982/83:9 6 att begränsa de medborgerliga fri- och rättigheternaspraktiska innehåll och räckvidd. Bland lagar som hör hit nämns bl. a. lagen(1973:558) om tillfälligt omhändertagande och de s. k. terroristbestämmelsernai utlänningslagen (1980:376). Vidare tas upp bl. a. datoriseringen inomförvaltningen som enligt motionen ställer viktiga medborgerliga rättigheter ikomplicerade situationer. Enligt motionärerna är tendenserna till hot mot ochurholkning av de demokratiska fri- och rättigheterna mångsidiga och allvarliga.Frågan kan inte längre förbigås. Rättigheterna bör aktivt försvaras. Detta ärett ansvar. utredningsarbete rörande fri- och rättigheter ihuvuddrag Arbetet med ett grundlagsskydd förde medborgerliga fri- och rättigheterna och med förstärkningar av detta skyddhar utförts i flera omgångar. Den första utredningsomgången påbörjades redanunder och fortsatte sedan i författningsutredningen och igrundlagberedningen. Detta arbete avslutades i och med 1973-1974 årsförfattningsreform. Genom detta beslut togs vissa viktiga steg. För förstagången kom flera rättigheter -1, ex. yttrandefriheten, rätten fill information,föreningsfriheten, rörelsefriheten -till positivt uttryck i den svenskarättsordningen. Vidare gavs vissa fri- och rättigheter - bl. a. förbud motdödsstraff, mot landsförvisning av svensk medborgare, mot retroaktiva straffoch tillfälliga domstolar - det starkaste skydd som det svenskalagstiftningsförfarandet erbjuder; de kan inte begränsas annat än i den ordningsom gäller för ändring av grundlag. Övriga rättigheter som skrevs in igrundlagen fick inte inskränkas annat än genom beslut av i form avlag. Ett enigt konstitutionsutskott ansåg emellertid inte dennareform tillräcklig utan tog initiativ till fortsatt utredning av fri- ochrättighetsfrågorna. Det fortsatta utredningsarbetet utfördes av enparlamentariskt sammansatt kommitté, den s. k. fri- och rättighetsutredningen.Utredningsarbetet ledde fram till viss reformering av fri- ochrättighetsbestämmelserna. Ätskilliga ändringar gjordes i regeringsformen isyfte att förstärka rättighetsskyddet. Bland nya rättigheter som infördes kannämnas skydd mot tvång att delta i demonstration eller meningsyttring, mot attanteckning om medborgare i allmänt register utan hans samtycke grundas enbartpå hans politiska åsikter och mot tortyr och kroppsstraff. Vidare infördesregler om skydd mot lag eller annan föreskrift som innebärrättighetsbegränsning enbart på grund av politisk, religiös, kulturell ellerannan sådan åskådning och om allmänt skydd mot lag eller annan föreskrift någon missgynnas på grund av sitt kön eller därför att han ellerhon med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet.Samtidigt utvidgades mötesfriheten så att den kom att omfatta ocksåsammankomster för framförande av konstnärligt verk - t. ex. teater- ochbiografföreställningar - samt enskilda KU1982/83:9 7 Beträffande möjligheter att beslutarättighetsbegränsan-de lagar infördes också olika inskränkningar. Inte heller genom reform löstes frågan omrättighetsskyddet slutgiltigt. uttalade sålunda att i en nyutredningsomgång med följande remissbehandling borde övervägas frågan om attytterligare förstärka skyddet för de rätfigheter som inte kunde skyddas påsamma sätt som tryckfriheten, t. ex. genom ett särskilt förfarande förrättighetsbegrän-sande lagstiftning. Frågan om en sådan förstärkning av rättighetsskyddetkopplades samman med två andra frågor som kvarstod olösta, nämligen frågorna omlagprövningsrätten och om lagrådsgranskningen. Med anledning av dessauttalanden tillkallades en parlamentariskt sammansatt kommitté(rätfighetsskyddsutredningen) och en särskild utredare (lagrådsutredningen) ibörjan av . Kommittén fick i uppgift att också övervägafrågan om införande av beslutande folkomröstning i grundlagsfrågor.Utredningsarbetet resulterade i en ny reform . Genom reformen företogsett flertal grundlagsändringar som innebar ett förstärkt skydd för degrundläggande fri- och rättigheterna enligt regeringsformen. Dessutom gjordesgrundlagsändringar som rör bl. a. den s. k. lagprövningsrätten, lagrådetsgranskning av lagförslag och formerna för stiftande av grundlag. Ett viktigt inslag i förstärkningen av rättighetsskyddetvar förslaget om ett särskilt förfarande vid s. k. rättighetsbegränsandelagsfiftning. På begäran av lägst tio riksdagsledamöter skall, i enlighet medhuvudregeln, ett förslag till lag som innebär begränsning av vissa av degrundläggande rättigheterna, t. ex. yttrandefrihet och mötesfrihet, vila hosriksdagen innan det får antas. Skyddet för vissa särskildafri- och rättigheter förstärktes också på annat sätt. Förbudet mot retroaktivlagstiftning som dittills bara gällt strafflag utvidgades till att omfattaockså skattelag. Vidare förstärktes rätten fill ersättning vid expropriationoch skyddet för medborgarskapet. I syfte att förstärka offentlighetsprincipen, i förstahand vad gäller allmänhetens tillgång till myndigheternas upptagning förautomatisk databehandling (ADB), har tryckfrihetsförordningen försettsmed ett par kompletterande bestämmelser. Det gäller dels en bestämmelse om atten begäran att få avskrift eller kopia av en allmän handling skall behandlasskyndsamt, dels en bestämmelse som lagfäster principen att den som begär att fåta del av en allmän handling inte skall behöva tala om vem han är eller vilketsyfte han har med sin begäran i vidare mån än som behövs för att myndighetenskall kunna pröva om hinder föreligger mot att handHngen lämnas ut. Ändringarnaantogs slutligt av och träder i kraft den 1januari 1983. Parallellt med rättighetsskyddsutredningen har en annankommitté arbetat, nämligen den tillsattayttrandefrihetsutredningen (Ju 1977:10). Denna kommitté har i uppdrag attöverväga möjligheterna att i en yttrandefrihetsgrundlag, efter mönster av tryckfrihetsförordningen,göra KU1982/83:9 8 en omfattande reglering av yttrandefriheten i trycktskrift, radio, TV, film och andra medier samt av opinionsfriheterna i övrigt.Kommitténs arbete är inte avslutat. I motion 1981/82:1160 av JörnSvensson (vpk) hemställs att skall hos regeringen begära utredningoch förslag till förbud mot lobbyföretag. Motionären anför bl. a. att lobbyingsom riktar sig mot förvaltningar och beslutsorgan och verkar till förmån förprivata maktintressen är ett hot mot demokratin. Den hotar öppenheten ibeslutsprocesser och diskussion. När åsiktsbildning och maktutövning tenderaratt alltmer köpas, förstörs demokratin. De särskilda lobbyföretagens verksamhetbör mot denna bakgrund inte vara tillåten. Tiden för väckande av förslag till grundlagsändring m.m. I motion 1981/82:482 av HildingJohansson m. fl. (s) hemställs att beslutar att fristen för framläggandeav grundlagsförslag sätts före valet. Enligt motionen är det möjligt att undanröja vissasvårigheter med den nuvarande fristen och tillgodose demotiv som åberopas for tidsfristen. Den bör kunna minskas från minst tio tillminst och ändå låta få god tid för behandling och geutrymme åt en lång offentlig debatt före valet. Denna minskningav tidsfristen innebär att förslagen skall lämnas istället för . Härmed ökas i hög grad möjligheten förriksdagsledamöter att mofionera i grundlagsärenden. Det kan ske under denallmänna motionstiden som valet försiggår. I motion 1981/82:483 av m. fl. (s)hemställs att den tid som enligt 2 kap. 12 §regeringsformen i vissa fall skall förflyta mellan riksdagsbeslut omrättighetsbegränsande lagstiftning skall inskränkas fill minst 7 månader.Motionärerna anför bl. a. att 12 månader är en onödigt för debatt ochbegrundan av ett framlagt förslag. Det bör kunna räcka . Enligt regeringsformen (RF) stiftasoch ändras grundlag genom beslut vid två riksmöten med val emellan. Vidarefinns i 8 kap. 15 § RF en regel om att skall förflyta mellanden tidpunkt då ett grundlagsärende KU1982/83:9 9 anmäldes i kammare och valet.Konstitutionsutskottet har dock enligt samma bestämmelse möjlighet att senastvid ärendets beredning i utskottet medge undantag från 10-månadersfristen. Ettsådant beslut förutsätter fem sjättedels majoritet vid omröstning i utskottet. Den särskilda 10-månadersregeln infördes i RF 1979 påförslag av rättighetsskyddsutredningen i betänkandet (SOU 1978:34) Förstärktskydd för fri- och rättigheter. Beträffande skälen för en tidsfrist anfördekonstitutionsutskottet i sitt av godkända betänkande (KU 1978/79:39s. 18) följande: I propositionen motiveras förslagettill särskild tidsfrist främst med att grundlagsförslag med stor principielloch praktisk räckvidd inte bör behandlas i mot slutet av riksmötetnärmast före valet, något som i praktiken varit regel.Genom en tidsfrist som utformas på det sätt som föreslås, dvs. med en vissminsta tid mellan grundlagsärendets väckande i och valet, får manstörst säkerhet för en grundlig behandling i och för att utrymme gesför en omfattande allmän debatt. Genom att det enligt förslaget ligger ikonstitutionsutskottets hand att med en majoritet om fem sjättedelar avutskottets ledamöter - dvs. med utskottets nuvarande ledamotsantal minst 13ledamöter av 15 - medge undantag från tiomånadersregeln är det sörjt för attregeln inte hindrar en snabbare behandling av grundlagsförslag, om dettaallmänt anses erforderligt. Också beträffande s. k.rättighetsbegränsande lagstiftning gäller, med några undantag, ett särskiltlagstiftningsförfarande. Förfarandet innebär att en minoritet i , minst10 ledamöter, kan få till stånd att ett lagförslag skall vila i minst tolvmånader innan det antas av . Tiden räknas från det att det beredandeutskottets yttrande över förslaget anmäls i kammaren. En-förutsättning förförfarandet är att inte förkastar förslaget. Vidare kan riksdagenutan hinder av minoritetens yrkande anta förslaget om minst femsjättedelar av de röstande förenar sig om beslutet. Det ärkonstitutionsutskottet som för vidkommande avgör om ett lagförslagangår en sådan begränsning av fri- och rättigheterna som medför att detsärskilda uppskovsförfarandet är tillämpligt. 1 princip skall det särskildaförfarandet omfatta all lagstiftning som angår rättighetsbegränsning, oavsettom lagstiftningen går i skärpande eller mildrande riktning eller är neutralfrån rättighetssynpunkt. Tanken är dock att förfarandet i praktiken skallaktualiseras främst i skärpningsfallen. Möjligheten för en minoritet i att få till ståndvilandeförklaring infördes liksom den tidigare nämnda 10-månadersfristen vid1979 års reformering av RF. Syftet var att få möjlighet att noga övervägaföreslagna rättighetsbegränsningar och att skapa tillfälle till en allmändebatt i frågorna innan tar slutlig ställning i dessa frågor. KU1982/83:9 10 Den gemensamma valdagen, mandatperiodens längd m. m. I motion 1981/82:687 av GertrudHedberg m. fl. (fp) hemställs att hos regeringen begär förslag omavskaffande av den gemensamma valdagen för å ena sidan kommunfullmäktig- ochlandstingsval och å andra sidan riksdagsval (yrkande 1). Vidare yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till olika sätt att utformakommunalvalen, bl. a. i enlighet med det system som skisseras i motionen(yrkande 2). Slutligen hemställs i motionen att hos regeringen begärförslag till grundlagsändring så att fyraåriga mandatperioder för riksdageninförs (yrkande 3). Enligt motionen har skilda valdagar för kommunala val ochriksdagsval länge efterlysts. Trots att politiker från skilda läger är överensom att det är angeläget med en förändring har det inte hänt något beträffandefrågan om skilda valdagar. bör nu göra ett förnyat ställningstagande.I det sammanhanget kan det enligt mofionen prövas om det är lämpligt attgenomföra de kommunala valen enligt ett s. k. rullande valsystem, dvs. attvalen sker regionvis i tre omgångar under tre olika år. Syftet med detta skullevara att undvika att valen upplevs som en generalrepetition inför riksdagsvalen. Beträffande mandatperiodens längd anförs i motionen bl. a.att det finns starka skäl att återgå till fyraåriga mandatperioder. ären alltför för att man skall kunna genomföra några större förändringareller för att resultatet av dem skall kunna avläsas. Ju kortare perioder, destostörre blir också risken för att de förtroendevalda inte har kraft attgenomföra viktiga -men impopulära - förändringar. Det medför i sin tur ätttilltron till politikers handlingskraft minskar. Kommunaldemokratiska kommitténhar också redovisat som sin uppfattning att det ur kommunaldemokratisk synpunktär önskvärt med en längremandatperiod än den nuvarande. Likaså har och riksdagenunder förra uttalat sig mycket positivt för en omprövning av såvälmandatperioderna som den gemensamma valdagen. De parlamentariskaöverläggningar som förts i denna fråga har dock enligt motionen dess värre intelett till något resultat. 1 motion 1981/82:1148 av m. fl. (c)hemställs att beslutar uttala att det fortsatta beredningsarbetet ide författningsfrågor som berörs i motionen skall ha den inriktning som därangetts.