bet · G601SkU15 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad gäller utvecklingen under 1983sammanfattas propositionens bedömning i några nyckeltal nedan. -0,6 -0,5 -2,0 -4,6 -3,5 -1,7 -0,5 -0,1 -1,6 -4,2 Bytesbalans (miljarder kr.) -18,5 -21,6 -26,3 ' Lagerförändring i procent av föregående års BNP, * Antal arbetslösa i procent avarbetskraften. SkU1982/83:15 Bilaga 102 Den ekonomiska utvecklingen väntasbli svag . De komponenter som bär upp den måttliga fillväxten ärexporten och lageromslaget. Att bytesbalansen förutses försämras såväl som1983 beror delvis på devalveringen, som i det korta perspektivet försämrarbytesförhållandet (terms of trade) med omvärlden. Om devalveringen får avseddeffekt och vi förmår återvinna marknadsandelar bör vi kunna registrera positivaeffekter på bytesbalansen . Sysselsättningsläget blir fortsatt besvärligt även under1983. Som utskottet anfört ovan tar det tid innan vi kan registrera någrapåtagliga effekter på sysselsättningen av politikomläggningen. I detta kortaperspektiv måste dessa svårigheter mötas med ökade arbetsmarknadspolitiskainsatser. Dylika föreslås också i propositionen. Den inhemska efterfrågeutvecklingen blir svag nästa år.Den privata konsumtionen väntas minska i volym och de fastainvesteringarna fortsätta att falla. I partimotionerna anförs att det ärregeringens politik, bl. a. devalveringen och den föreslagna momshöjningen, somorsakar den svaga efterfrågeutvecklingen. Det är visserligen riktigt attreallönerna väntas falla med . Men till följd av ökandetransfereringar blir nedgången i de disponibla inkomsterna mindre, . Enomläggning av politiken innebär vidare att resurser frigörs till förmån förökad inhemsk produktion. a. bör möjligheterna för företagen att återtamarknadsandelar på hemmaplan vara goda. Som utskottet framhålht ovan är dennaomläggning av politiken nödvändig. Ty alternativet till den nu inleddapolitiken hade varit att fortsätta den väg som den tidigare regeringenutstakat. Detta hade inneburit fortsatta nedskärningar ulan att man samtidigthade haft något positivt element i politiken som bryter den nedåtgående trendeni de konkurrensutsatta sektorerna. Innan utskottet övergår till samlat diskutera partimotionernas ekonomiska strategi redovisar utskottetsin syn på de olika alternativ för skattepolitiken som presenteras. anfört ovan utgör ett stort och växande budgetunderskott det främstahotet mot en balanserad återhämtning i ekonomin och en dämpning avinflationstakten. Avvägningen av skattepolifiken innebär därmed en mycketsvårbemästrad balansgång. En väsentlig förstärkning av statsinkomsterna kanendast ske genom att totala efterfrågan och aktiviteten i ekonomin ökar.Skärpning i beskattningen eller införande av nya skatter och avgifter måstedärför ske på ett sådant sätt så att de inte verkar dämpande på den ekonomiskaaktiviteten. Å andra sidan skulle generella lättnader i beskattningen somskulle kunna verka aktivitets-sfimulerande på ekonomin innebära attbudgetunderskottet ökade. Därmed skulle de finansiella svårigheterna öka ochinflationstendenserna förstärkas. Endast genom en lämplig kombination avskattepolitiska åtgärder i olika riktningar är det möjligt att bemästraproblemen. Ipropositionen föreslås en rad åtgärder på skattepolitikens område. SkU1982/83:15 Bilaga 103 berör företagsbeskattningen, inkomstbeskattningen ochkonsumtionsbeskattningen. I avsikt att stimulera investeringsverksamheten iföretagen föreslås att reglerna för investeringsavdrag och frisläppet av deallmänna investeringsreserverna förlängs t. o. m. utgången av 1983. I syfte attstimulera investeringsverksamheten 1984 och därefter föreslås att avföretagens inkomster skall sättas in på räntelöst investeringskonto iriksbanken. Medlen får tas i anspråk för investeringar. Löntagarna väntas få vidkännas reallönesänkningar även1983. I syfte att fördela de uppoffringar som måste göras för att saneralandets ekonomi på ett rättvist sätt föreslås vissa åtgärder i utjämnandesyfte. Förmögenhetsskatten, arvs- och gåvoskatten höjs. Skattereduktionen vidaktieutdelningar och det s. k. skattesparandet slopas resp. sänks. Sammantaget innebär förslagen i proposition 50 attskatterna ökar med ca 300 milj. kr. räknat för helår. Avsikten är att debostadspolitiska insatserna skall finansieras med den föreslagnahyreshusavgiflen. I motion 120 (fp) och motion 112 (c) yrkar man avslag påregeringens förslag på skattesidan utom när det gäller förlängning av investeringsavdragen.När det gäller inkomstbeskattningen föreslår man en höjning av basenheten med200 kr. I motion 99 (m) avvisas alla förslag av regeringen tillförändringar av skatter och avgifter utom vad gäller investeringsavdragen.Motionärerna anför att propositionens förslag innebär att man inleder enprocess som uppenbart syftar till att förvrida eller förstöra mer eller mindrefungerande marknader. Detta gäller t. ex. näringslivets kapitalförsörjning därförslagen enligt motionärerna markerar inledningen till en gradvis strypning avden enskilda aktiemarknaden. Enligt utskottets mening synes dessa farhågor varaogrundade. Det kan konstateras att de agerande på aktiemarknaden själva intebedömer effekterna av regeringens politik på sätt som görs i motion 99. Trotsatt en mycket stor oro har kännetecknat utvecklingen på flera utländskaaktiebörser har kurserna på Stockholmsbörsen stigit kraftigtunder hösten. Det är som utskottet anfört ovan angeläget att vidtaåtgärder för att påskynda investeringsverksamheten i näringslivet. Det ärdärför rimligt att de investeringsstimulanser som gällt 1982 förlängs att gällaäven . Inga motionärer har motsatt sig detta. Enligt utskottets meningär det vidare i detta läge nödvändigt att också förbereda kapacitetsutbyggnadenåren och 1985 för att underbygga devalveringens effekter. Devalveringenförväntas då ha lett till att svenskt näringsliv har ökat sina marknadsandelar.För att undvika flaskhälsproblem och kapacitetsbrist bör således investeringsverksamhetenstimuleras. Enligt utskottets mening synes förslagen om avsättningar tillinvesteringskonton vara väl avpassade till en sådan politik. SkU1982/83:15 Bilaga 104 I motion 125 (vpk) accepteras fleraav regeringens förslag på skatteområdet. Viss skärpning utöver regeringensförslag föreslås emellertid vad gäller inkomstbeskattningen i högreinkomstskikt, förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattningen. Vidare föreslås attavdraget för skattefondsparandet avskaffas helt liksom avdraget förrepresentation. En ny skatt på utlandsinvesteringar föreslås också. Förslagenutgör enligt motionärerna ett alternativ till regeriiigens förslag tillmomshöjning som finansiering av återställandet av de socialatrygghetsreformerna. Den sammantagna effekten av förslagen uppgår emellertidendast till mot den i proposition 55 beräknade effekten om4,för momshöjningen. Motionärerna föreslår en skärptkapitalbeskattning i form av höjd förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt. bedömning har dessa skatter andra och mindre effekter på efterfråganän de som direkt riktas mot inkomster eller konsumtion. Dessutom uppkommer dekassamässiga effekterna av motionärernas förslag först senare, och1985. Utskottet kan mot bakgrund härav inte tillstyrka de skattehöjningar somföreslås i motion 125. Utskottet har behandlat frågan om finansieringen avåterställande av de sociala trygghetsreformerna (FiU 1982/83:10). Utskottet fåri dessa delar också hänvisa till sitt ställningstagande i detta betänkande. Som utskottet anfört är en nödvändig förutsättning för attdevalveringen skall ge de förväntade positiva effekterna att inkomsttagarnainte kompenserar sig lönevägen för devalveringens effekter. Genom de ipropositionen framlagda förslagen på inkomstbeskattningens område torde detfinnas förutsättningar att träffa nya avtal på en låg nivå sombehållningen efter skatt blir större än vad den skulle bli ulan regeringens nuframlagda förslag. Propositionens förslag har dessutom en fördelningspolitisktjämnare profil än en höjning av basenheten skulle få. Sammanfattningsvis finner utskottet att propositionensförslag är väl avvägda mot de krav som utskottet angett för skattepolitiken.Förslagen i motionerna 99, 112, 120 och 125 leder till lägre skatteinkomster änsom föreslås i propositionen och ger en annan fördelningspolitisk profil. Någraåtgärder utöver propositionens för att stimulera näringslivets investeringarredovisas inte. Utskottet kan inte från sin utgångspunkt tillstyrka deninriktning av skattepolitiken som redovisas i motionerna 99, 112, 120 och 125. Utskottet övergår nu till att mersamlat diskutera partimotionernas alternativa strategi för den ekonomiskapolitiken. Vad gäller moderata samlingspartiet (motion 99) anför motionärernaatt de strukturella obalanserna i ekonomin främst sammanhänger med den alltförstora och snabbt växande offentliga sektorn och de alltför höga skatterna. Ienlighet därmed innebär deras ekonomiska strategi att man förordar en mer hårdåtstramningspolitik såväl i den statliga som i den kommunala sektorn.Motionärerna SkU1982/83:15 Bilaga 105 tycks acceptera en kraftig ökning av arbetslösheten nästaår. Man säger nej både till ökade AMS-insatser och till investeringsprogrammet.Bara på en punkt när det gäller arbetsmarknadspolitiken, ungdomsarbetslösheten,lägger motionärerna fram några konkreta förslag till åtgärder. Vad gällerungdomsarbetslösheten noterar utskottet att motionärerna ensidigt vill förklaradenna med specifikt inhemska förhållanden såsom höga ingångslöner, MBL-avtaletc. I andra sammanhang hänvisar motionärerna till vårt stora internationellaberoende. Det är dock ett faktum att en ökande ungdomsarbetslöshet kan noterasi praktiskt taget alla industrialiserade länder, även i länder som t. ex. intehar så avancerad arbetsmarknadslagstiftning som . I mittenpartiernas motioner, motionerna 112 (c) och 120(fp), hävdas med olika nyanseringar att vi var på rätt väg innan devalveringen.Hade mittenregeringen fått fortsätta sin politik hade vi nåttbalans. Utskottet har redan ovan beskrivit det bristande förtroende för denförda politiken som omvärlden och näringslivet hade. Det är den väg som leddetill ökande arbetslöshet och fallande investeringar. Gemensamt för , och centerpartietär att man som ett alternativ till den nu inledda politiken framhåller att vimåste vitalisera marknadskrafterna och minska budgetunderskottet. Samtidigtkonstaterar emellertid , i motion 112, att "harpolitiken inriktats för decentralisering, flexibilitet och anpassning efter deekonomiska förutsättningar som faktiskt gäller". Utskottet kan för sin del konstatera att de partier som iskiftande konstellationer haft regeringsansvaret isjälva verket kommit att föra en politik som avlägsnat oss från flera av dessamål. Så t. ex. ökade skogslänens andel av landets befolkningstillväxt under1970-talet varje är . har den gått ned. Under perioden1970-1976 ökade antalet industrisysselsatta i skogslänen. 1977-1981förbyltes denna ökning i en ännu större minskning. De regionala obalanserna harsåledes skärpts. Centraliseringen på arbetsmarknaden har ökat. När det gäller de sammantagnabudgeteffekterna av ställningstagandena i partimotionerna gör utskottetföljande bedömningar. I motion 99 acccepte-ras vad gäller propositionensförslag på inkomstsidan endast förlängningen av investeringsavdragen, sominnebär att inkomstsidan försvagas med ca . De återståendeförslagen i propositionen beräknas ge ett nettotillskott på drygt 1 miljard kronorsom motionärerna således avstyrker. Förslagen för sysselsättningsskapandeåtgärder och hela investeringsprogrammet avvisas av motionärerna. Därmed blirutgifterna i deras alternativ ca lägre. Detta är emellertiden besparing av utgifter som till stor del är av engångskaraktär, eftersomdessa utgifter inte skulle innebära en varaktig höjning av utgiftsnivån.Sammantaget skulle således motionärernas ställningstagande till propositionensförslag innebära en viss SkU1982/83:15 Bilaga 106 förbättring av budgetsaldot jämfört med regeringens. Dettaskulle dock ske till priset av att den öppna arbetslösheten ökar kraftigt.Utskottet vill också kommentera den bedömning av budgetunderskottet som görsenligt motionärernas alternativ. Motionärerna beräknar underskottet till 80miljarder kronor enligt sitt eget alternativ. Om denna siffra skall jämförasmed de 90 miljarder, som propositionen anger som beräknat underskott förinnevarande år, måste effekterna på stalsskuldräntorna av statsskuldväxlarnasinförande och devalveringen också beaktas i motionärernas beräkningar. Densammanlagda effekten av dessa förändringar beräknas till drygt 6 miljarderkronor. Vidare finns det en del utgifter för industristödet som redaninträffat. Det innebär att inte ens om man lägger ned verksamhetenskulle man kunna undvika dessa utgifter. Mot denna bakgrund finns det inte fogför påståendet att motionärernas ställningstaganden ger ett budgetunderskottpå ca /83. I motionerna 112 (c) och 120 (fp) avstyrks i huvudsakförslagen i propositionen vad gäller inkomsterna. Förlängningen avinvesteringsavdraget accepteras emellertid. En höjning av basenheten med 200kr. Utgifterna för sysselsättningsskapande åtgärder och huvuddelen avinvesteringsprogrammet tillstyrks av motionärerna. Därmed accepterar manutgiftsökningar med ca. En överslagsmässig bedömning avställningstagandena i motionerna visar att man förordar en politik, som ledertill ett budgetunderskott som är en halv till större än vadregeringen beräknar. Detta överensstämmer inte med den av motionärernauttalade målsättningen att budgetunderskottet måste begränsas som detundergräver trovärdigheten av kritiken av regeringens beräknade underskott. kommunisterna anför i sin motion 125 attden nuvarande krisen är en följd av hela den historiska utvecklingsprocess somden moderna kapitalismen själv givit upphov till. Utskottet vill här påpeka attde ekonomiska besvärligheterna i den industrialiserade världen har störreutbredning än vad motionärerna anger. Så t. ex. kan man peka på de ekonomiskasvårigheter som f. n. råder i många kommunistiska industriländer, t. ex.Polens finansiella krisläge. Vad gäller propositionens ekonomisk-politiskastrategi och synen på den stora devalveringen andas motionärerna misstro. Manser devalveringen som en kontrakfiv åtgärd. Någon egentlig alternativ väganvisas däremot inte. Utskottet noterar dock att motionärerna slår fast att"statsskuldens storlek nu börjar att bli sådan att det statligabudgetunderskottet icke kan ökas mer genom ökade utgifter för konsumtion". Sammanfattningsvis konstaterarutskottet att det inte finns något trovärdigt alternativ till den ekonomiskapolitik som förordas i proposition 50. Den föregående mittenregeringens politikledde till sjunkande produktion och sysselsättning. SkU1982/83:15 Bilaga 107 skulle definitivt innebära alt målet om fullsysselsättning övergavs. Denna väg har prövats i flera länder under de senasteåren. Resultatet känner vi, en arbetslöshet som inte haft sin motsvarighetsedan 1930-talet. Utskottet noterar att ingen av motionärerna anvisar enensidig konsumtionsstimulans som en väg ur krisen. En dylik satsning skulleförvärra balansbristerna vad avser bytesbalans och inflation på kort sikt ochpå litet leda till försämrad konkurrenskraft och därmed raserasysselsättningen. Efter denna genomgång av det ekonomiska läget,propositionen och partimotionerna är utskottets slutsats: För att bryta dennedåtgående trenden i industrisektorn och hejda spekulationer var det riktigtatt göra en kraftig nedskrivning av kronan . Andra alternativ hadekanske tillfälligtvis också kunnat hejda valutautflödet men försämratsituationen . Det är viktigt att slå fast att övriga alternativ hadeinneburit en ytterligare försämring av sysselsättningsläget. Genom denoffensiva devalveringen har vi en möjlighet att uppnå målet fullsysselsättning. Vi måste nu se till att konkurrensförbättringen bevaras. Vimåste med kraft bekämpa inflationen och budgetunderskottet. Privat ochoffentlig konsumtion måste hållas tillbaka till förmån för sparande ochinvesteringar. En sådan inriktning av den ekonomiska politiken anvisas iproposition 50. Något sammanhängande realistiskt alternativ presenteras inte ipartimotionerna. Närvarande: (), (), PaulJansson (s), (), (), (), (), (), (c), (), TorstenKarisson (s), (), (), (vpk) och i (s). , , och (alla m) anser att utskottets yttrande bort lyda: Den internationella ekonomiskautvecklingen präglas inte av något normalt konjunkturförlopp. En del avnedgången förklaras av strukturella faktorer. Den långsiktiga tillväxttrendentycks ha brutits i många ekonomier, som flertalet västländer intelängre är villiga att acceptera en inflationsge-nererande stimulanspolitik. Detväxande antalet länder med betalningssvårigheter utgör ett hot mot SkU1982/83:15 Bilaga 108 Flera statshandelsländer ochutvecklingsländer befinner sig i en utsatt position. Tillväxten blir svagare än vad som tidigareförutsetts. är utvecklingen mycket osäker. I bästa fall kan en långsamuppgång i de europeiska länderna inledas . Till följdav den låga tillväxten och de alltmer tilltagande protektionistiska tendensernakan endast en mycket svag ökning i världshandeln förväntas. Devalveringen hade - som påpekas i motion 99 - kunnatundvikas. Det hade förutsatt oförändrade eller något sänktaarbetsgivaravgifter, fortsatta besparingar i de offentliga utgifterna ochuteblivna skattehöjningar. En devalvering är aldrig offensiv. Inte ens till den delden kan utgöra ett försök att skapa en undervärderad krona är den att betraktasom offensiv på grund av effekterna på inflationen, statens och företagensskulder, budgetunderskott etc. Den bekräftar endast att landet kommit i otaktmed den internationella utvecklingen. problein är huvudsakligenstrukturella. Det är dessa problem som måste angripas. Om så inte skerkvarstår svårigheterna - hur många och hur stora devalveringar ängenomför. Den kraftiga devalveringen leder på kort sikt till enförbättrad konkurrenskraft i stora delar av näringslivet. Kostnaden för dettaär dock en två till så hög inflationstakt sotn i våra viktigastekonkurrentländer. , I beräknas inflationen bli ochi . Det innebär att mer än halva devalveringsvinsten är förbrukadredan inom ett år. Om ingen omläggning av den ekonomiska politiken sker ärrisken uppenbar att resterna av den förbättrade konkurrenskraften äts upp under1984 av den inflation som uppstår genom det växande budgetunderskottet och deökade skatterna. Devalveringen innebär i praktiken att statsmakternabefriar arbetsmarknadens parter från deras ansvar för produktion ochsysselsältningsutveck-hng. Därigenom förstärks återigen den rådandeföreställningen att den fulla sysselsättningen endast är regeringens ansvar.Allmänheten och arbetsmarknadens parter lockas att se växelkursförändringarsom bekväma konfliktlö-sare. För att en devalvering skall lyckas krävs att denbetraktas som en engångsåtgärd. Med tanke på att detta nu är den femteväxelkursjusteringen kan denna förutsättning inte anses varaför handen. Utskottet anser att den åtstramning som föreslås iregeringens krisplan ensidigt drabbar den privata sektorn. De yrkesaktiväsreallöner efter skatt beräknas minska . En så stor reallönesänkning hadekunnat undvikas om regeringen istället valt att spara i de offentligautgifterna. Regeringens politik innebär att balansbristerna förvärrasunder 1983, Underskotten växer i statsbudgeten och bytesbalansen. Inflationenökar och arbetslösheten stiger. Regeringenangriper inte i propositionen de grundläggande balansbrister- SkU1982/83:15 Bilaga 109 na i svensk ekonomi. Dessa brister sammanhänger enligtutskottets mening främst med den alltför stora och snabbt växande offentligasektorn och de alltför höga skatterna. Förslagen i propositionen innebärtvärtom en omläggning av den ekonomiska politiken i riktning mot ökadeoffentliga utgifter och höjda skatter. Regeringens förslag motverkar därigenomnästan undantagslöst en nödvändig expansion i näringslivet. De omöjliggördärmed också att devalveringen lyckas. Utskottet delar bedömningen i motion 99 att det ärnödvändigt att hålla tillbaka de offentliga utgifts- och skatteökningarna. Deföreslagna nya skatterna och avgiftshöjningarna avstyrks därför. Samtligaförslag till utgiftsökningar, med undantag för flerbarnsstödet, avstyrkslikaså. Höjningen av flerbarnstilläggen bör finansieras genom minskadelivsmedelssubventioner. Utskottet anser, att de offentliga utgifterna måste frysaspå nuvarande nivå för att bevara vår politiska handlingsfrihet och för attbördan på framtida generationer inte skall bli alltför stor. Regeringens förslag medför ett budgetunderskott förinnevarande budgetår på . Enligt utskottets mening ärdetta helt oacceptabelt. /82 var underskottet 68 miljarderkronor. Ökningen med är den största någonsin underett enskilt budgetår. Om inte budgetunderskottet nedbringas kan vi inte kommatillrätta med obalansen gentemot omvärlden. Budgetunderskottet innebär också börda på framtida generafioners levnadsstandard genom den gigantiskaräntebörda som skickas vidare till nästa generation. Att budgetunderskottet ökar så dramatiskt med regeringenspolitik är enligt utskottet mycket allvarligt genom de finansiella spänningarsom uppstår när underskottet skall finansieras. En ökad del av underskottetkommer att finansieras genom upplåning i företagen - samma företag som genomsin expansion skall föra ur krisen. Företagens vilja att investerakommer att hämmas när de istället kan - och av regeringen förväntas - köpa högavkastandestatspapper. Om inte budgetunderskottet kan bringas under kontroll är riskendärför överhängande att hela regeringens strategi faller. Utskottets ställningstagande till de utgifts- ochskattehöjningar som föreslås i proposition 50 följer motion 99 och medfördärmed elt budgetunderskott på /83. Haderiksdagen godtagit de besparingar som föreslogs i en moderat pariimotion ivåras, hade budgetunderskottet stannat vid . När delvalveringen nu är ett faktum är besparingar i deoffentliga utgifterna ännu viktigare . Annars kommerdevalveringsvinsterna att försvinna inom loppet av . Med en kraftigåtstramning av den offentliga sektorn ser utskottet en chans att vi kan åstadkommaen varaktig konkurrenskraftsförbättring. SkU1982/83:15 Bilaga 110 Regeringen räknar med attinflationen skall bli 1983. Prognosen förutsätter dock O % iavtalsmässiga lönehöjningar. Även om en förlängning av innevarande avtal voreönskvärd är det enligt utskottet mindre troligt att en sådan kommer till stånd. Om man därtill lägger den inflationsrisk som ligger ibudgetunderskottets likviditetseffekter på kreditmarknaden förefaller det omöjligtatt inflationen stannar vid . Stigande priser skapar ökad osäkerhet och försvårarföretagens investeringsbeslut. Effektiviteten i ekonomin försämras genom attprisrelationerna inellan varor och tjänster förrycks. En ökad inflation lederockså till snedvridna effekter på inkomst- och förmögenhetsfördelningen.1970-talets erfarenheter visar dessutom att en snabb inflation minskar våramöjligheter att hålla sysselsättningen uppe. Enligt utskottets mening måste vifå ned inflationstakten för att få bukt med arbetslösheten. Detta kräver bl. Även om den öppna arbetslösheten enligt oktobermätningenminskat påtagligt finns det anledning att vara oroad över denkommande utvecklingen. Regeringen förutspår att arbetslösheten kommer att uppgåtill 3,5,. Enligt utskottets mening är detta till stor del eneffekt av den mycket kraftiga åtstramningen av den privata konsumtionen. Redannu signaleras från allt fler håll varsel om permitte-ringar inom den privatatjänstesektorn. Det är också sannolikt att den del av vår ekonomi som ärutsatt för utländsk konkurrens inte i någon högre grad kan tillgodogöra sigeffekterna av det genom devalveringen förbättrade kostnadsläget. Dennaförbättring motverkas av en lång rad skattehöjningar, vinstavsättningar ochandra tvingande likviditetsindragningar för företagen. Politiken hindrar därförlönsamma företag från att expandera vilket också sätter sin prägel påsysselsättningsutvecklingen.