bet · G601JoU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Av propositionen framgår vidare att bedömningen intealltid skall begränsas till företagens inverkan på vattenförhållandena utan också bör kunna beakta andra verkningar av företaget i den mån de inte harbeaktats i ett planärende eller prövats enligt annan lagstiftning, främstmiljöskyddslagen. Vad som åsyftas är bl. a. att man ibland vid tillåtlighetsprövningenmåste beakta också den verksamhet som skall utövas vid företaget, närverksamheten i sig inte utgör ett vattenföretag. Har t. ex. frågan ombåttrafiken vid en hamn eller brygga som är föremål för prövning inte beaktatsi en bindande plan och har den inte heller prövats eller kommer att prövasenligt miljöskyddslagen, bör verksamheten vägas in vid den vattenrättsligaprövningen. Som föredraganden anfört bör det nu sagda gälla inte bara vid densamhällsekonomiska bedömningen enligt 4 § utan också vid bedömningen av deallmänna intressena enligt 3 §. JoU1982/83:30 36 Sättet för utförande av ett vattenföretag m. m. I 3 kap. 7 § lagförslaget gesanvisningar hur ett vattenföretag skall utföras med avseende på omfattning ochsätt. Dessa regler kan läggas till grund för jämkningar av ett i och för sigtillåtligt företag. Stadgandet är således inte att betrakta som en egentligtillåtlighetsregel. Frågan om ett vattenföretags omfattning och utförande skalli första hand prövas på grundval av reglerna i 3 kap. \-A §§. Med stöd av dessaregler skall jämkning kunna ske så att företaget över huvud taget blirtillåtligt. Om det sedan finns utrymme för olika lösningar eller ytterligarejämkningar av det sålunda tillåtliga företaget, blir förevarande stadgandetillämpligt. Syftet med stadgandet är att skydda motstående intressenav både allmän och enskild natur. Hänsyn skall tas inte bara till ekonomiskautan också till ideella värden. a. kan hänsyn tas till estetiska synpunkter(se NJA 1950 s. 89). Enligt paragrafens första stycke skall vidare hänsyn tastill framtida vattenföretag m. m. som kan antas beröra samma vattentillgång. Andra stycket innehåller en bestämmelse om skyldighet attvidta skadeförebyggande åtgärder. Denna skyldighet ingår som ett led iföretagets lämpliga utförande med hänsyn till motstående intressen. Förevarandebestämmelse avser främst åtgärder för att motverka eller avhjälpa skador påallmänna intressen eller för en större krets av enskilda sakägare. Inom vattenrättsskipningen har utbildats en fast praxis ifråga om skadeförebyggande åtgärder. Denna praxis har redan lagfästs när detgäller skadeförebyggande åtgärder som ett alternativ till ersättning tillenskilda sakägare (se 9 kap. 1 § tredje stycket VL samt prop. 152och 294) och i den nya vattenlagen finns en motsvarande bestämmelse i 9 kap. 1§ tredje stycket. Till sistnämnda bestämmelse hänvisas i andra styckets andramening. Åtgärder till skydd för fisket Bland reglerna om allmännaförutsättningar för vattenföretag föreslås en motsvarighet till 2 kap. 8 § VLom skyldighet för den som utför ett vattenföretag att utan ersättning vidtaåtgärder till skydd för fisket. Förslaget sträcker sig dock längre än gällandeVL så fill vida att nuvarande praxis att tillämpa stadgandet på även annan fiskän den egentliga vandringsfisken föreslås lagfäst. Dessutom skall åtgärdernakunna föreskrivas i samband med alla slags vattenföretag (3 kap. 11 §). I stadgandet erinras om möjligheten att föreskriva enskyldighet för företagaren att betala en fiskeavgift i stället för att vidtaåtgärder till skydd för fisket (se vidare härom s. 70 f.). I fråga om de åtgärder som kan föreskrivas med stöd avförevarande paragraf avses inte någon ändring i förhållande till gällande rätt.Exempel på sådana åtgärder är anläggande av fisktrappa eller ålyngelledare ochupptransport av yngel eller lekfisk. Vidare kan företagaren förpliktas att JoU 1982/83:30 37 ställa i ordning nya lekplatser eller att anlägga ochdriva en fiskodlingsanstalt. Paragrafen har med ändring av utredningsförslagetutformats så att förpliktelserna inte behöver begränsas till det vattenområdesom berörs av vattenföretaget. De kan alltså även avse bivattendrag, vilketstämmer överens med användningsområdet för den fiskeavgift som kan ersättaåtgärderna (se 10 kap. 5 §). Utskottet, som ansluter sig till regeringens förslag idetta hänseende, vill i sammanhanget hänvisa till en bestämmelse i 2 §fiskeriförordningen (1982:126) som anger förordningens "biologiska"tillämpningsområde. Vad som sägs i förordningen om fisk gäller enligt nämndastadgande även hummer, kräfta, havskräfta, räka, krabba, bläckfisk, ostron,pärlmussla, blåmussla och nejonöga. Det är enligt utskottets mening naturligtatt de bestämmelser i nya vattenlagen som reglerar hänsynstagandet till fisketsintressen tillämpas beträffande samtliga arter som omfattas av fiskeriförordningen. Tredje kapitlet innehåller i övrigtbl. a. bestämmelser om tillåtlighetsprövningens omfattning i fråga omvattenföretag som prövas enligt annan lagstiftning (6 §), om jämkning avkonkurrerande ansökningar (ansökningar som rör samma vattentillgång, 8 §) samtom möjligheter för utomstående att påverka ett planerat vattenföretagsomfattning och utförande (10 §). Den närmare innebörden av dessa stadgandenutvecklas framför allt i specialmotiveringen, s. 417 f. Lagförslaget innehåller inte någon motsvarighet tillregeln i 2 kap. 48 § VL om det kommunala vattenförsörjningsintressetsprivilegierade ställning vid konkurrens mellan flera grundvattentäkter. Enligtföredraganden bör den nya lagen varken gynna eller missgynna vissa intressen.Även om det kommunala vattenförsörjningsintresset måste tillmätas avgörandebetydelse i de flesta konkurrenssituationer, kan ett uttryckligt stadgande meddenna innebörd antas verka hämmande på annan nyttig användning av vattnet, t.ex. för jordbruksändamål eller industriell vattenförsörjning. Enligtpropositionen bör därför denna fördelningsfråga lösas inom ramen för denallmänna konkurrensregeln i 3 kap. 8 §. Frågor om tillstånd att utförakraftverk och andra större vattenbyggnadsföretag prövas av vattendomstolmed skyldighet för domstolen att genom underställning låta regeringen prövaföretagets tillåtlighet med beaktande av bl. a. allmänna planeringssynpunkter.Det är därefter som meddelar tillstånd och avgörersättningsfrågorna. JoU1982/83:30 38 domstolens avgörande kan överklagas till idess egenskap av en för hela landet gemensam vattenöverdomstol och därifråntill högsta domstolen. prövas av vattendomstolensom första instans. Domstolen är i dessa fall skyldig att underställaregeringen tillståndsfrågan endast då viktiga samhällsintressen sätts i fara.Överklagande kan ske till vatienöverdomstolen och högsta domstolen. Frågor om tillstånd till torrläggningsföretag, eller meden av vattenlagsutredningen föreslagen term markavvattningsföretag, avgörs vidsyneförrät-ting. Härvid prövas också ersättningsfrågorna. skall underställas regeringens prövning för bedömning från allmännaplaneringssynpunkter. Synemännens utlåtande angående huvudsakligen meringripande företag skall underställas prövning. Talan motsynemännens utlåtande kan föras hos och överklagande skerdärifrån till vattenöverdomstolen och högsta domstolen. Vattendomstolarna var tidigare självständigaadministrativa enheter under i dess egenskap av vattenöverdomstol.Sedan den 1 januari 1972 ingår de i tingsrättsorganisationen. , ,, , och tingsrätter är vattendomstolar.Gränserna för de till varje domstol hörande områdena följer vattendelaremellan olika vattensystem. En vattendomstol består av en ordförande(vattenrättsdomare), en teknisk ledamot och två nämndemän. Ytterligare enteknisk ledamot får ingå i domstolen efter vattenrättsdomarens bestämmande. har, i huvudsaklig överensstämmelsemed sina direktiv, föreslagit ett helt nytt prövningssystem för allavattenföretag utom markavvattningsföretagen. För prövning av sistnämndakategori av vattenföretag föreslås att förrättningsformen behålls medfullföljd domstolsvägen. En modernisering av förrättningsbestämmelsernaföreslås dock. Utredningens förslag innebär beträffande övrigavattenföretag att frågor om tillstånd till och väsentliga villkor för företagenskall avgöras i administrativ ordning, beträffande de större företagen avregeringen, beträffande de medelstora företagen av den samt i fråga om de mindre företagen avlänsstyrelserna. Övriga villkorsfrågor samt skaderegleringen skall handhas ayfastighetsdomstolen vid de sex tingsrätter som är vattendomstol. Förslaget till ett nytt prövningssystem har fått ettmycket blandat mottagande vid remissbehandlingen. Omkring hälften avremissinstanserna, däribland , lantbruksstyrelsen,, planverket, samtliga hörda länsstyrelser utom en,miljöskyddsutredningen och , tillstyrker utredningsförslageteller lämnat det utan erinran. Övriga som har yttrat sig i frågan, däriblandsamtliga domstolar, förordar andra system. De flesta av de kritiskaremissinstanserna förordar ett bibehållande i stort av den nuvarandesammanhållna prövningen vid vattendomstol. I de negativa remissyttrandenaframhålls särskilt att organisationsreformen inte kan väntas tillgodoseönskemålen om ett effektivt. JoU1982/83:30 39 snabbt och smidigt samt från rättssäkerhetssynpunktbetryggande förfarande. Man framhåller också att tillståndsfrågan, frågan omvillkor samt frågorna om skadeförebyggande åtgärder och om ersättning har sådantsamband med varandra att bedömningen inte bör delas upp på olika myndigheter.Både de positiva och de negativa remissinstanserna understryker att ettgenomförande av förslaget förutsätter en personell upprustning hoslänsstyrelserna. De kritiska remissinstanser som inte ansluter sig tillvattendomstolsmodellen förordar i huvudsak en sammanhållen prövning enligt bådevattenlagen och ML hos regionala koncessionsnämnder eller miljörätter. Föredraganden har för sin del kommit till den slutsatsenatt man bör behålla det nuvarande vattenrättsliga prövningssystemet och attvattendomr stolarna således bör vara prövningsorgan när det gäller såvältillstånds- som ersättningsfrågor. Skälen för detta ställningstagande redovisasutförligt på s. 70-77 i propositionen. 1 detta sammanhang erinras bl. a. om attsamhället redan har eller kommer att få flera instrument för planeringen avvåra vattentillgångar. Genom en lagändring som trädde i kraft den 1 januari1972 fick vidare regeringen större möjligheter än tidigare att vid prövningenav de större vattenföretagen göra en allsidig bedömning med hänsyn tillallmänna planeringssynpunkter (4 kap. 17-20 §§ VL). Behovet av hänsynstagandetill sådana synpunkter är givetvis mest uttalat beträffande de störrevattenföretagen, och lagförslaget innebär att regeringens prövningsrättbibehålls beträffande dessa företag. I fråga om de medelstora och små företagenanför föredraganden att vattendomstolarnas bristande möjlighet att f. n. tahänsyn till allmänna planeringssynpunkter är en fråga av mera rättslig änfaktisk natur. Genom att VL:s stela tillåtlighetsregler nu föreslås ersatta medmer allmänt hållna regler (se närmare härom ovan) möjliggörs emellertid enfriare och mer mångsidig prövning av företaget. Enligt propositionen finns deti och för sig inget som hindrar att sådana bedömningar görs av domstol. Enligt propositionen kan det vidare befaras atteffektivitets- och snabbhetskraven blir sämre tillgodosedda genom ett delatsystem. Det bör bl. a. beaktas att villkorsfrågorna i vattenmål vanligen hängerintimt samman med ersättningsfrågorna. Det måste bli svårt för enfristående tillståndsmyndighet att rätt avgränsa vilka villkor som kanfastställas utan risk för efterföljande komplikationer vid fastighetsdomstolensprövning. Man kan heller inte komma ifrån att länsgränserna är mindre lämpligasom skiljelinjer jämfört med nuvarande system där gränserna för vattendomstolarnasdomsområden följer gränserna för avrinningsområden. Till de anfördasynpunkterna måste enligt föredraganden också läggas kostnadsaspekterna.Utredningens förslag gör det nämligen ofrånkomligt att det allmännas kostnaderökar med hänsyn bl. a. till kraven på personalförstärkningar hos de myndighetersom enligt utredningen skulle handha tillståndsprövning m. m. JoU1982/83:30 40 Med stöd av de här i korthetåtergivna skälen stannar föredraganden således för att föreslå ett i principoförändrat prövningssystem. Systemet med överprövning vid vattenöverdomstolen,som liksom knyts till , föreslås bibehållet. En vissöversyn av reglerna rörande handläggning av vattenmål görs i propositionen ochkommenteras närmare i specialmotiveringen (s. 513 ff.).Markavvattningsföretagen avses även i fortsättningen prövas vid förrättning.Förfarandet anpassas till reglerna i fastighetsbildningslagen (prop. 494ff.). Bestämmelser om handläggningen har intagits i 12 kap. lagförslaget,såvitt avser prövningen av markavvattningsföretag. I 13 kap. finns regler omprövningen av vattenmål. Utskottet kan instämma i föredragandens bedömning att detfinns många skäl för att bibehålla det nuvarande judiciella prövningssystemet.Det finns emellertid också starka skäl som talar för en övergång till ettadministrativt prövningssystem i enlighet rried utredningens förslag. Genom ettsådant prövningssystem skulle t. ex. de olägenheter som är förenade med attvissa vattenföretag omfattas av miljö- och naturvårdslagstiftningen resp.planlagstiftningen bli mindre framträdande. Utskottet delar härvidlag den icivilutskottets yttrande framförda uppfattningen att regeringsförslaget frånsamhällsplaneringens allmänna utgångspunkter kan framkalla vissa betänkligheterbeträffande den avsedda samlade bedömningen av vattenföretagens lämplighet ochderas inpassande i samhällsplaneringen i stort. Utskottet skulle därför föredraett administrativt prövningssystem för vattenföretagen. Utskottet anser sigdock inte ha underlag för att nu föreslå ett så långtgående och tidsödande ingreppi lagförslaget som en ändring av prövningssystemet skulle innebära. Frågan omett administrativt prövningssystem bör därför göras till föremål förytterligare överväganden av regeringen. Med hänsyn till att regeringens förslaginte innebär några förändringar av det nuvarande prövningssystemet och dåförslaget innehåller åtskilliga angelägna reformer bör lagstiftningengenomföras utan hinder av att prövningssystemet övervägs ytterligare. Nuvarande bestämmelser omregeringens prövningsrätt (4 kap. 17-20 §§ VL) tillkom genom en lagändring den1 . Bestämmelsen tar sikte på vissa större vattenföretag. Med stödav 4 kap. 17 § VL har i vattenrätts-kungörelsen (1971:789, ändrad senast1981:983) angetts vilka företag som alltid skall prövas av regeringen.Regeringen kan vidare enligt samma stadgande i VL förbehålla sig prövningen avandra företag som är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Bestämmelserom större vattenföretag m. m. införs nu i 11kap. Kapitlet är indelat i två avdelningar, varav den förstabehandlar regeringens prövningsrätt och den andra behandlar frågan omförberedelse av större vattenföretag. Vadbeträffar de större vattenföretagen anges i själva lagtexten vilka JoU1982/83:30 41 företag som alltid skall prövas av regeringen.Uppräkningen av ifrågavarande företag motsvarar - med smärre sakliga ändringar- den uppräkning som finns i 1 § vattenrättskungörelsen. Andra vattenföretag ände som särskilt uppräknas kan komma under regeringens prövning enligt 11 kap. 3§, dvs. företag som är "av betydande omfattning eller ingripandebeskaffenhet". 1 sådana fall får regeringen förbehålla sig prövningen avföretagets tillåtlighet. Förbehållsrätten gäller alla typer av företag och bl.a. även dikning, vilket utgör en nyhet i förhållande till VL. Tillåtligheten av ett vattenföretag kan även komma underregeringens prövning genom underställning enligt 12 kap. 29 § eller 13 kap. 42§ lagförslaget. Det gäller företag som orsakar skada eller olägenhet av störrebetydelse för allmänna intressen men som ändå kan få komma till stånd om detbefinns vara av synnerlig betydelse från allmän synpunkt (3 kap. 3 §). tidigare anfört har dock regeringens dispensrätt enligt VL inskränktsså till vida att företag som strider mot allmänna planeringssynpunkter ej fårmedges (3 kap. 1 §). Liksom kommer särskilda regler om förberedelse avstörre vattenföretag att gälla (11 kap. 7-11 §§). har i sitt yttrande ifrågasatt detnödvändiga i att i lagtexten ange de älvar och älvsträckor som redan genomriksdagens beslut om riktlinjer för den fysiska riksplaneringen undantagitsfrån utbyggnad. Genom den indispensabla tillåtlighetsregeln i 3 kap. 1 § (seovan s. 30) om hinder från allmänna planeringssynpunkter skulle enligtcivilutskottets mening angivna tillåtlighetsfråga vara uttömmande reglerad.Just i de avsedda fallen där det finns ett klart hinder mot tillstånd blir en prövning,om den över huvud taget aktualiseras, närmast av formell natur och kräverdärmed inga planeringsbedömningar på regeringsnivå. I avbidan på en preciseringav riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen anser civilutskottet det dockrimligt att de ärenden som kan tänkas förekomma beträffande undantagna älvaroch älvsträckor prövas av regeringen och att 11 kap. 1 § punkt 4 i lagförslagetbör kvarstå t. v. ansluter sig till civilutskottetssynpunkter i denna del. Utskottet delar vidare civilutskottets uppfattning attredovisningen i den nya vattenlagen av undantagna älvar och älvsträckor böröverensstämma med aktuella riksdagsbeslut och kopplas direkt till de avriksdagen antagna riktlinjerna. Härav följer att uppräkningen 14 § bör kompletterasi fråga om som ej bör tas upp i sin helhet utan endast avseVästerdalälven uppströms Hummelforsen resp. nedströms (se CU1977/78:9 och 1979/80:6). I enlighet med civilutskottets yttrande bör vidare påpekasatt regeringens prövningsrätt genom förteckningen i 4 § utvidgats i förhållandetill gällande lydelse av 4 kap. 17 § VL, vilken begränsar prövningsrätten tillföretag som är av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Oavsettom riktlinjerna omfattar förbud även mot mindre företag reser sig frågan om JoU1982/83:30 42 regeringen skall belastas med prövning av mycket småföretag. Som civilutskottet antytt torde denna fråga kunna bedömas inom ramenför eventuell ytterligare utredning om prövningssystemet. har vidare ansett anledning föreligga attytterligare belysa de namnformer m. m. som använts i denna del av lagförslagetoch har därför inhämtat yttrande i ämnet från lantmäteriverket.Lantmäteriverket har i sin tur inhämtat yttrande från ortnamnsarkivet i (bil. 2 a-2 b). 1 yttrandena föreslås att lagförslagets namnformer i vissa falländras. har emellertid inte funnit tillräcklig anledning attnu frångå de namnformer som får anses förankrade i gällande riksdagsbeslut omberörda älvar och älvsträckor och som - såvitt känt - ej gett anledning tillosäkerhet angående beslutens sakliga innebörd. Frågan om eventuell ändring avnamnformerna torde lämpligen kunna behandlas i samband med övervägandena om enprecisering av riktlinjerna inom den fysiska riksplaneringen. I motion 1981/82:2501, yrkande 1,hemställs att gränsen för regeringens tillåtlighetsprövning av vattenkraftverkenligt 11 kap. 1 § punkt 1 lagförslaget sänks från 20 till 10 megawatt.Motionären anför bl. a. att den föreslagna gränsen om ärotillfredsställande och innebär att nära nog huvuddelen av vattenföretagen kanundandras regeringens prövning, en prövning som ofta utgör en förutsättnng fören allsidig bedömning av inte minst fiske- och miljöskador av företaget. Utskottet får erinra om att regeringen enligt 11 kap. 3 §ges möjlighet att förbehålla sig prövningen av företag som är av betydandeomfattning eller ingripande beskaffenhet. Förutsättningar för tillämpning avdenna bestämmelse kan givetvis föreligga även i fråga om vattenkraftverk somär avsedda för en installerad generatoreffekt understigande ,vilket är den föreslagna nedre gränsen för obligatorisk prövning av regeringen.Med stöd av förbehållsrätt enligt 11 kap. 3 § kan således även sådana företagsom avses i motionen komma att tillåtlighetsprövas av regeringen. Motionen börmed hänsyn härtill inte föranleda någon vidare åtgärd från sida. Omprövning av tillståndsbeslut m. m. Tillståndsbesluts rättskraft och tidsbegränsning avtillstånd De grundläggande reglerna omtillståndsbesluts rättskraft och om omprövning av sådana beslut resp. avvillkoren för tillståndsbeslut finns i 15 kap. lagförslaget. Kapitlet innehåller med särskilda huvudrubrikerbestämmelser om verkan av domar i ansökningsmål, verkan av beslut efterförrättning, ändrade förhållanden i samfälligheter, oförutsedda skador ochfastställande av bestämmelser om vattentappning och vattentäkter. Huvudprincipeni gällande VL är att ett lagakraftvunnet beslut om tillstånd JoU1982/83:30 43 till ett vattenföretag skall gälla , om detinte förfaller på grund av underlåtenhet att ta det i anspråk eller hartidsbegränsats pä företagarens egen begäran. Principen är dock försedd medflera modifikationer, såvitt gäller tillståndets innehåll. Sålunda utgörreglerna om nyprövning av större vattenkraftsanläggningar och vattenregleringarviktiga begränsningar. Vidare finns möjligheter att utverka ändradebestämmelser om innehållande och tappning av vatten vid en dammbyggnad.Dessutom kan skjuta upp det slutliga avgörandet av vissasvårbedömbara frågor så att man under en prövotid kan avvakta erfarenheterna avföretaget. Föredraganden anför i den allmänna motiveringen (s. att han delar utredningens uppfattning att en företagare som har fåtttillstånd till ett vattenföretag måste för sin ekonomiska och tekniskaplanering kunna utgå från att tillståndet normalt sett kommer att bestå ioförändrad form . Ett tillståndsbeslut bör alltså ge företagarenett rimligt mått av trygghet mot senare ingripanden. Om ett tillståndsbesluteller väsentliga delar därav kunde rivas upp utan vidare skulle företagarensställning bli alltför osäker. Nuvarande huvudregel om tillstånds giltighet bibehållssåledes i den nya vattenlagen. Ett lagakraftvunnet beslut om tillstånd till ettvattenföretag blir därmed i princip gällande . Ett underremissbehandlingen framfört förslag om att tillstånd alltid skall görastidsbegränsade har föredraganden inte kunnat biträda. Detta innebär atttidsbegränsning av tillstånd endast kan ske med sökandens medgivande. Enligt utredningens förslag, som i denna del ej godtogs iregeringsförslaget, borde möjlighet införas att tidsbegränsa vissa typer avvattenföretag, nämligen vattentäkter och vattenöverledningar. Ett av skälen för detta var, framhöll utredningen, behovetav en rationell hushållning med och fördelning av vattnet. Enligt propositionenbör dock hithörande konkurrens- och fördelningsfrågor kunna lösas inom ramenför en särskild vattenplanering (jfr SOU 1980:39). 1 övrigt finns, i enlighetmed propositionens förslag, möjlighet till omfördelning av vatten inom ramenför omprövningsinstitutet och, vad särskilt beträffar bevattningsföretagen,inom ramen för en vattenrättslig samfällighetsbildning. Alla väsentliga villkor för ett vattenföretag bör ommöjligt fastställas i samband med tillståndsbeslutet. Det kan dock inträffafall då verkningarna av företaget är av så obestämd och komplicerad natur atten,något så när säker ståndpunkt inte kan tas till frågan om vilka villkor somskall föreskrivas förrän efter mer eller mindre långvariga observationer.Föredraganden anser därför att det även i en ny vattenlag bör finnas enmotsvarighet till bestämmelserna i 11 kap. 66 § 2 mom. VL, som ger möjlighettill att under en prövotid skjuta upp svårbedömbara frågor om villkor.Uppskovsmöjligheten föreslås liksom f. n. också omfatta svårbedömdaersättningsfrågor. JoU1982/83:30 44 Otnprövning av nya tillstånd till förmån för allmännaintressen Under denna rubrik behandlas fråganom omprövning av ett vattenrättsligt tillstånd till förmån för allmännaintressen såvitt avser tillstånd som meddelas efter den nya lagensikraftträdande. Avsnittet inleds med en redogörelse för vissa rättskraftsregleri gällande VL.