bet · G601FiU16 · 1982-12-31 00:00:00 — a. nuvarande former för samarbete mellanriksbanken och . I utredningsgruppens uppdrag har emellertidinte ingått att framlägga några FiU 1982/83:16 82 förslagom hur den framtida samordningen mellan och skallske. Omarbetningen av förslaget till ny lag om har varit avhuvudsakligen redaktionell natur. Utredningsgruppen har därför ansett att någramateriella förändringar av förutsättningarna för verksamhetinte bör ske . Med hänsyn till utvecklingen av kreditpolitiken och statensutlandsupplåning framstår det emellertid enligtutredningsgruppen som befogat att frågan om samordning mellan de båda verkensverksamhet blir föremål för en närmare utredning i annat sammanhang. Utskottethar från de synpunkter utskottet har att beakta inte funnit anledning tillerinran mot det nu framlagda lagförslaget. Skulle en förändring komma attaktualiseras beträffande resp. riksgäldskontoretskonstitutionella ställning förutsätter utskottet att frågan underställsutskottets prövning. Närvarande:Olle (), (), (), (),(), (), (), GunnarBiörck i (m), (), (), . (), (vpk), (), () och (). FiU 1982/83:16 83 Förslagtill ny lag om Vi har tidigare yttrat oss över riksgäldsfullmäktigesförslag till lag med instruktion för i vad det avserrevisionsfrågor. De synpunkter som vi dä förde fram har i det överarbetadeförslaget blivit beaktade. Vi har därför inget att erinra mot arbetsgruppensförslag till lag med instruktion för . Dettaärende har avgjorts av revisorerna i plenum. I beslutet har deltagitrevisorerna (), (), (), HugoBengtsson (s), (). (), (), IvanSvanström (c), (), (), () ochOlle (). Vidärendets slutliga handläggning har vidare närvarit kanslichefen (föredragande). FiU1982/83:16 84 Fullmäktige i () Närvarande: ,ordförande § 3 Remiss av Promemoria med förslag till ny Lag omriksgäldskontoret Genom remiss haderiksdagens finansutskott berett fullmäkfige i fillfälle att avgeyttrande över en Promemoria med förslag fill ny Lag om ,utarbetad av den av finansutskottet tillsatta särskilda utredningsgruppen föratt överarbeta riksgäldsfullmäktiges förslag (1980/81:19) till lag medinstruktion för . Före dagens sammanträde hade fullmäktiges ledamötererhållit del av promemorian jämte ett förslag fill yttrande. Fullmäktige beslöt avge yttrande av den lydelse somframgår av registraturet. Dennaparagraf förklarades justerad. Sedan fullmäktige i riksbankengenom finansutskottets beslut beretts tillfälle att avgeyttrande över Promemoria med förslag till ny Lag om fårfullmäktige anföra följande. Omarbetningen av förslaget till ny lag omriksgäldskontoret har varit av huvudsakligen redaktionell natur. Härvid harfullmäktiges synpunkter i yttrandet över riksgäldsfullmäktiges förslag(1980/81:19) till lag med instruktion för i allt väsentligtbeaktats. Några materiella förändringar av förutsättningarna förriksgäldskontorets verksamhet föreslås FiU 1982/83:16 85 såledesinte böra ske . Fullmäktige anser emellertid i likhet med arbetsgruppen attdet framstår som befogat att frågan om samordningen mellan ochriksgäldskontorets verksamhet blir föremål för närmare utredning. Intill dessförutsätts inga väsentliga organisatoriska ändringar ske hos . Medåberopande av det anförda tillstyrker således fullmäktige att de i promemorianframlagda lagförslagen antas och att frågan om den framtida samordningen mellande båda verksamheterna blir föremål för närmare utredning. Stockholmsom ovan Å Fullmäktiges vägnar: FiU1982/83:16 86 Yttrande från () Ang. förslag till ny Lag om Genom remiss harfullmäktige i beretts tillfälle att avge yttrande över enpromemoria med förslag till ny Lag om . Förslaget harutarbetats av en av finansutskottet tillsatt utredningsgrupp som haft i uppdragatt överarbeta ett av fullmäktige tidigare till överiämnat förslag(Förs. 1980/81:19) till lag med instruktion för . Medanledning av remissen får fullmäktige anföra följande. Utredningsgruppen framhåller att det förslag tilllagstiftning om som gruppen lagt fram nära ansluter sig tillfullmäktiges förslag. Fullmäktige noterar med tillfredsställelse attutredningsgruppen arbetat utifrån samma förutsättningar som fullmäktige,nämligen att inte göra några väsentliga ändringar i sak av riksgäldskontoretsverksamhet och uppgifter såsom de beskrivs i den nuvarande lagstiftningen utani stället modernisera det ålderdomliga språket i densamma samt utmönstra sådanabestämmelser som inte fyller någon funktion utan är att anse somobsoleta. Fullmäktige har därför inte funnit anledning att riktanågra väsentiiga erinringar mot utredningsgruppens förslag. Några förslag tilländringar av lagtexten vill fullmäktige emellertid framföra, varom mera i detföljande. I ett avsnitt i promemorian, betecknat Riksgäldskontoretsuppgifter, har utredningsgruppen behandlat frågan om samråd och samarbetemellan och vid upplåning som har betydelse urkredit-och valutapolitisk synpunkt. Mot bakgrund av vad som anförs ipromemorian om utvecklingen av kreditpolitiken och statens utlandsupplåningföreslär gruppen vidare att frågor om samordning mellan de båda verkens verksamhetskall bli föremål för en närmare utredning i annat sammanhang. Med anledninghärav vill fullmäktige anföra följande. Fullmäktige vill erinra om att med det syfte fullmäktigehaft med sin lagöversyn fanns ingen anledning att i anslutning tillfullmäktiges förslag lämna en fullständig redovisning av riksgäldskontoretsarbetsuppgifter och ställning. Utredningsgruppens behandling av frågan ärföranledd av att i sitt yttrande över förslaget väckt en radspörsmål beträffande kontorets verksamhet och speciellt kontorets relationertill . Utredningsgruppens promemoria präglas därför av riksbankensintresse av att belysa den roll statsupplåningen kan spela i riksbankenskredit- och valutapolitik. Fullmäktige ser för sin del ingen anledning attifrågasätta bedömningar i detta avseende men vill framhålla attsåväl som utredningsgruppens framställning därmed utelämnar viktigaaspekter på statsupplåningen och statsskuldens förvaltning. FiU1982/83:16 87 Såsom utredningsgruppen framhållerär det fyra parter som skall samverka när det gäller statsskuldpolitiken,nämligen , regeringen, och . De allmännariktlinjerna för statsupplåningen och statsskuldpolitiken fastläggs avriksdagen vid dess ställningstagande till regeringens årliga förslagbeträffande den ekonomiska politiken och statsbudgeten. Även den av riksdagenantagna skattepolitiken spelar en viktig roll för statsupplåningens omfattningoch inriktning. har senast vid sin behandling avkapitalmarknadspropositionen (prop. 1978/ 79:165) tagit ställning till enutförlig redogörelse från regeringens sida för den mera långsiktigainriktningen av statsskuldpolitiken. Fullmäktige har i sin förvaltning av riksgäldskontoretsökt iakttaga dessa av angivna riktlinjer och har utgått frän att detär mening att fullmäktige i enlighet med gällande lagstiftningsjälvständigt och under eget ansvar skall handlägga statsuppläningen ochförvaltningen av statsskulden. Det har för fullmäktige varit självklart attsamråd därvid skall ske med andra berörda myndigheter, i synnerhet ,i all nödig utsträckning. Hur fullmäktige bedrivit statsupplåningen redovisasårligen i verksamhetsberättelse och förvaltningsberättelse. Fullmäktige vill i detta sammanhang något beröra de kravsom ställs av en av huvuduppgifter, nämligen att förvaltastatsskulden. Vid den mycket stora statsskuldvolymen som redan uppnåtts -vid senaste budgetårsskifte - och med perspektivet attstatsskulden kan komma att överstiga 600 miljarderkronor är det av stor betydelse att statsskulden får en adekvat förvaltning säatt dess kostnader hälls så låga som möjligt, att en anhopning av förfallandelån undviks och att det administrativa arbetet bedrivs rationellt. Betydelsenav att begränsa kostnaderna för statsskulden behöver inte närmare utvecklas närränteutgifterna uppgår till ca och varjeprocentenhets sänkning av räntekostnaden betyder en besparing på över 3miljarder kronor. Statsupplåning från hushållen medför också, utöverräntekostnaden, vissa indirekta kostnader i form av skatteavstäende frånstatens sida. Uppgiften att förvalta statsskulden kräver både enlångsiktig planering och noggranna överväganden inför varje lånebeslut. Utförligadata om den befintliga statsskulden måste finnas tillgängliga liksomvissa målangivelser för hur den bör utvecklas på medellång sikt för attmotsvara de ställda kraven. Varje beslut om ny upplåning eller förändring avskulden har betydelse för hur de uppställda förvaltningsmålen förverkligas. Föratt besluten skall bli välgrundade - dvs. resultatet motsvara förväntningarnabeträffande t. ex. volym och kostnader för enskilda låneoperationer -fordrasatt låntagaren håller nära och kontinuerhg kontakt med marknaden samt utvecklarolika låneformer i tekniskt och andra avseenden. De senaste årens erfarenheterhar enligt fullmäktiges mening visat hur väsentligt det är förstatsuppläningens framgång såväl volymmässigt som beträffande kostna- FiU 1982/83:16 88 deratt lånets villkor och tidpunkten för emission är anpassade tillmarknadsförutsättningarna. Detta ger också låntagaren möjlighet att återkommatill marknaden med bevarad eller stärkt kreditvärdighet. begränsad kredit- och kapitalmarknad som den svenska där dessutomstatsupplåningen numera fått en helt dominerande roll, är det viktigt attriksgäldskontoret kan genomföra sina låneoperafioner på ett sådant sätt attmarknadernas möjligheter att fungera effektivt (inte minst till förmån förandra låntagare såsom bostadssektorn, kommuner och företag) störs i så litenutsträckning som möjligt. Helst skall de medverka till att marknaderna breddasoch förstärks genom att nya investerare och sparare attraheras. Instrumentenför statsupplåningen frän allmänheten har sålunda i som i andra länderen viktig roll att spela när det gäller att påverka hushållens finansiellaplaceringar. Demera långsiktiga och institutionella målen för statsskuldpolitiken som har attiakttas av riksgäldsfullmäktige kan komma i konflikt med ambitionen frånriksbankens sida att använda villkorssättningen pä statsupplåningen iprimärmarknaden för att fillgodose mera kortsiktiga kredit- och valutapolitiskasyften. Det är naturligt att en sådan användning framstår som angelägen frånriksbankens sida när som i statsupplåningen är mycket omfattande menbanken - till skillnad från vad fallet är i andra länder - inte i störreutsträckning opererar i andrahandsmarknaden för statspapper i syfte att påverkapenningmängd och räntenivåer. Erfarenheterna tyder emellertid enligtfullmäkfiges mening på att ytterligare instrument är nödvändiga utövervillkorssättningen på statslåneemissionerna för att de kreditpolitiska målen skalluppnås. Denna fråga behandlas f. n. av kreditpolitiska utredningen. Föratt på bästa sätt kunna hantera uppkommande målkonflikter är det somutredningsgruppen framhåller - och som erfarenheter frän andra länder visar -nödvändigt med samråd och samverkan mellan de myndigheter som har ansvar förstatsupplåningens och statsskuldpolitikens olika aspekter. En sådan samverkanmellan riksbank och har i praktiken ägt rum sedan lång tidtillbaka, även om detta inte varit föreskrivet i gällande lagstiftning.Utredningsgruppen ger en utförhg beskrivning av formerna härför och föreslårytteriigare förbättringar, bl. a. för de två fullmäktigeförsamlingarnagemensamma överläggningar i upplåningsfrågor. Enhgtfullmäktiges mening finns ett system för att identifiera och företräda deolika intressen som måste beaktas vid statsupplåning och statsskuldförvaltning.Systemet har fungerat tillfredsställande i det förflutna och bör med de förslagutredningsgruppen framlagt kunna klara också den ökade omfattning och betydelsesom dessa frågor numera fått. Fullmäktige välkomnar således gruppens förslagoch är för sin del beredda att aktivt medverka i samrådet medriksbanksfullmäktige. Enligt fullmäktiges mening är ett kontinuerligt utbyte avinformafioner och synpunkter mellan och nämhgenägnat att i de båda verken öka förståelsen för varandras ansvar ocharbetsuppgifter och därmed underlätta FiU1982/83:16 89 att de beslut i frågor med anknytning fillstatsskuldpolitiken som fattas av respekfive fullmäktigeförsamling blir välavvägda, även om de måste komma till stånd med relafivt kort varsel på grund avvaluta- och kreditpolitikens krav. Samrådet och samverkan med är en förriksgäldskontoret naturlig uppgift med hänsyn till dels de två verkensgemensamma huvudman, , och dels verkens i många avseenden likartadestruktur och författningar. Fullmäktige vill gärna understryka vadutredningsgruppen framhåller härom, nämligen att ställningoch arbetsuppgifter i avsevärd mån skiljer sig från andra myndigheters.Behovet av att kunna nära och smidigt samarbeta med ikreditpolitiken bör tillgodoses bl. a. genom utformningen av de anslagsmässiga ochövriga finansiella ramar som fullmäktige har att iaktta vid utövandet av sinverksamhet. Enligt fullmäktige bör riksgäldskontoretsupplåningsplanering ske i nära anslutning till prognoser förden ekonomiska utvecklingen och utformningen av förslag till den ekonomiskapolitiken så att statsupplåningen på ett naturligt sätt kan infogas i denna.Särskilt när det gäller utlandsupplåningen är kontoret för presentationen avsvenska staten som låntagare pä de internationella kredit- och kapitalmarknadernastarkt beroende av en mycket nära samverkan med . Med de redan existerande formerna för samråd och samverkanmellan riksbank och riksgäldskontor samt efter genomförande av de förslag somutredningsgruppen framlagt synes alla rimliga önskemål om samarbete mellan deberörda institutionerna - främst riksbank och riksgäldskontor -kunnatillgodoses. Fullmäktige finner ingen anledning att därutöver en särskildutredning skulle igångsättas om en samordning av och riksgäldskontoretsverksamhet. Utredningsgruppen har inte anfört några skäl för sitt förslag ellerens antytt några vinster som en ändring av bestående förhållanden skulle kunnamedföra. Tvärtom anser fullmäktige att en större utredning avriksgäldskontorets ställning och arbetsuppgifter skulle hota att allvarligtförsvåra kontorets redan hårt pressade arbetsläge genom att dra kapacitet frånangelägna uppgifter inom såväl statsupplåning och statsskuldförvaltning sominom kontorets juridiska och administrativa enheter. När det gäller själva lagförslaget kan fullmäktigeacceptera de avvikelser från fullmäkfiges lagförslag som gruppen föreslär utomvad beträffar ett av ändringsförslagen. Detta förslag innebär bl. a. att denbestämmelse i nuvarande lagstiftning (29 § 1 st. lagen (RFS 1979:11) om ändringi lagen (1975:8) med reglemente för ), som angerriksgäldskontorets behörighet att fastställa villkoren för dess upplåning,utgår. Denna bestämmelse återfinns i 2 § i fullmäktiges förslag. I specialmotiveringentill 3 § i utredningsgruppens lagförslag anges, att i bemyndigandetill att ta upp och förvalta lån till staten "ligger attriksgäldskontoret får fastställa villkoren för lånen". FiU1982/83:16 90 Fullmäktige får här anföra följande. En central fråga, främst inom utlandsupplåningen, ärriksgäldskontorets behörighet att på statens vägnar ta upp lån och bestämmavillkoren för dessa. Efter ett omfattande informationsarbete, inkluderandeätskilhga diskussioner med utländska jurister om innebörden av nuvarandebehörighetsregler för , är numera känt somstatens behöriga företrädare vid upptagande av lån. Det framstår somsynnerligen angeläget att kunna visa att den nya lagstiftningen inte innebärnågon ändring i detta hänseende. Det synes framgå av specialmotiveringen att gruppen funnitbestämmelsen vara onödig. Enhgt fullmäkfiges mening måste bestämmelsen istället betraktas som central och väsentlig. Den bör därför, för undvikande avmissförstånd, kvarstå i den nya lagen. Fullmäktige föreslär att bestämmelsentas in 3 § första stycket i utredningsgruppens lagförslag. Detta stycke får dåföljande lydelse. bemyndigas med stöd av 9 kap. 10 § andrastycket regeringsformen att, pä de villkor kontoret bestämmer och i enlighetmed 4 och 5 §§ denna lag, ta upp och förvalta län till staten. 18 § i utredningsgruppenslagförslag innehåller bestämmelser om bl. a. delegation. Sålunda kanfullmäktige enligt andra stycket i denna paragraf under vissa förutsättningaröverlåta till riksgäldsdirektören rätten att besluta om upptagande av dagslånoch lån mot skattkammarväxlar. Fullmäktige vill erinra om att riksgäldskontoretsedan en tid tillbaka emitterar S; k. statsskuldväxlar som till sinkonstruktion liknar skattkammarväxlar och som är av samma kortfristiga natur.Beträffande förstnämnda växlar föreligger samma behov av delegation som när detgäller de . För att undvika att lagändring skall behöva ske om liknandestatspapper ges ut föreslär fullmäktige en liten omformulering avstadgandet så att det får följande lydelse. Fullmäktige får i den utsträckning som förhållandena påfordraröverlåta till riksgäldsdirektören rätten att besluta om upptagande av dagslånsamt län mot skattkammarväxlar och liknande förbindelser av kortfristig natur. vill fullmäktige påpekaatt en rättelse bör göras i utredningsgruppens förslag till lag om ändring ibestämmelserna (RFS 1968:7) om revision av riksdagsförvaltningen (sid 47 ipromemorian). I 3 § andra stycket omnämns på ett flertal ställenriksgäldskontorets revisionsavdelning. Det bör rätteligen stå revisionsenhet. Med de av fullmäktige föreslagna ändringarna tillstyrkerfullmäktige utredningsgruppens förslag till ny Lag om . I detta ärendes behandling har deltagit fullmäktigesordförande och vice ordförande samt , FiU 1982/83:16 91 ,, , ävensom riksgäldsdirektör .