bet · G601FiU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Den socialdemokratiska strategin när det gäller att ta itumed budgetunderskottet bygger huvudsakligen på tanken att genom ökad allmänekonomisk tillväxt få större statsinkomster. FiU1982/83:30 80 Den tillväxttakt som skulle krävasför att man utan nedskärningar i de offentliga utgifterna skall få se ettminskande budgetunderskott överstiger emellertid den som uppnåddes under1960-talet. Det är osannoHkt att en sådan tillväxttakt kommer att återkommaunder . Till det kommer att det ökade budgetunderskottet i sigkommer att hämma den tillväxt som eftersträvas. Växande budgetunderskott skaparinflation, hög ränta och minskat utrymme för industrins investeringar. Mot denbakgrunden är det ett nödvändigt inslag i en offensiv ekonomisk politik attförhindra att budgetunderskottet ökar i reala termer. Den enda möjliga metodenatt minska budgetunderskottet är därför att både öka skatteunderlaget ochminska de offentliga utgifterna. Långsiktigt måste de anpassas till denallmänna ekonomiska utvecklingen. Regeringens budgetpolitik bryter den påbörjadeutvecklingen mot kontroll av utgiftsexpansionen. Besparingsåtgärderna under1980-82 innebar början till en anpassning av utgiftsökningen till tillväxten ihela ekonomin. För att åstadkomma denna anpassning var det nödvändigt attbegränsa automatiken i olika utgiftskomponenters expansion. Men har i stället beslutat attåterställa full automatik för bl. a. pensionerna. Räntebetalningarna på statsskulden är den post som växersnabbast bland de offentliga utgifterna och med total automatik. Räntorna ärredan nu den näst största utgiftsposten () och kommer inomkort att vara den största. För varje är som underskottet i statens budget består ökarräntebetalningarna och med ett snabbt växande underskott ökar ränteutgifternaän snabbare. Detta innebär att det blir allt svårare att fåkontroll över den offentliga utgiftsexpansionen. som man undviker attta itu med denna automatiska ökning i utgifterna innebär därmed en osolidariskövervältring av bördan för dagens offentliga överkonsumtion (de totalaoffentliga utgifterna motsvarar nu av BNP) på kommande generationer. Att finansiera så stora budgetunderskott har uppenbaraproblem. Lånar man inom landet drivs marknadsräntan upp och gör det svårare attfå industriinvesteringar lönsamma. Sker finansiering via sedelpressarna riskerarman en inflationsbomb. Och utlandsupplåning minskar efterhand den egnapolitiska handlingsfriheten. Möjligheten att komma till rätta med underskotten är i höggrad beroende av i vilken utsträckning man lyckas bryta utgiftsautomatiken. Begränsningav den automatiska inflationskompensationen kan ske på flera sätt. Enintressant metod kan vara att full kompensation endast ges upp till en vissnivå för prisstegringarna, varefter ingen eller endast begränsad kompensationges. En sådan åtgärd får ses i relation till en strävan att hållanere prisstegringarna. Sä snart inflationen stiger över en viss nivå minskarmed en sådan metod de reala utgifterna under vissa anslag. FiU1982/83:30 81 strikt tillämpning fungerar åtgärden således som enautomatisk stabilisator i budgeten. En likartad metod tillämpades vid marginalskattereformen,när det gäller den indexreglerade skatteskalan. Denna försköts oavsettinflationstakten med ett visst fast krontal som motsvarade ca 5,5 %indexreglering. Om en sådan här metod används för att begränsakostnadsökningarna är det enligt utskottets mening en logisk konsekvens attmotsvarande regler tillämpas vid indexreglering av skatteskalan. Inom flera områden måste de automatiskt verkande reglernaersättas med särskilda politiska beslut om utgifternas storlek. Därigenomstärks också det politiska inflytandet. Utrymme för reformer måste skapas genomomprioriteringar. Enligt utskottets uppfattning kan man emellertid inteensidigt inrikta sig på att begränsa utgifterna. Det är därför nödvändigt attockså vidta åtgärder för att öka inkomsterna. Utskottet ställer sig inte hellerfrämmande för att i ökad utsträckning pröva att avgiftsfinansiera offentligatjänster. För att minska underskottet måste inkomsterna varaktigt ökaväsentligt snabbare än utgifterna. Som utskottet redovisat tidigare måstekraven på finansiell stramhet vägas mot budgetens reala effekter pä ekonomin.Ett centralt inslag i strategin för den ekonomiska politiken måste vara attstimulera de tillväxtskapande krafterna. För en decentralisfiskt inriktad ekonomisk politik är detsjälvklart att ge erkännande åt de många enskilda skapande krafterna. Specielltvärdefulla inslag har den kooperativa företagsformen med dess demokratiskastyrelseformer och personliga delaktighet. Inte minst i de små företagen skerett ständigt nytänkande. En konkret åtgärd för att stimulera mindre företagvore därför att differentiera arbetsgivaravgifterna med hänsyn till företagensstorlek. På finns det enligt utskottets meningåtskilliga skäl som talar för att ett näringsvänligt skattesystem snarare börbeskatta konsumtionsutgifter än arbetsinkomster. Utskottet föreslår nedan ett antal besparingsförslag avolika karaktär. Det rör sig såväl om besparingar på vissa anslag som omgenomgripande systemförändringar, I vissa fall lämnas också förslag som har enpositiv engängseffekt pä statsbudgeten. Innan förändringar av automatiken fårpraktiskt genomslag bör enligt vår mening "besparingar" av merengångskaraktär kunna göras för att minska budgetunderskottet och statensräntekostnader. Exempel pä sådana åtgärder är avveckling av mindre bostadslånoch av vissa fonder samt totalfinansiering av bostadsbyggandet på den ordinariebostadskreditmarknaden. För det första vill utskottet återkomma med tre av debesparingar rev upp nämligen de som berördesjukförsäkringssystemet (karensdagarna m. ), indexbasbeloppsberäkningenenligt lagen om allmän försäkring (pensioner m. och statens bidrag tillden kommunala barnomsorgen. Utskottet anser fortfarande att dessa besparingargenom den 6 1982/83. FiU1982/83:30 82 utformning de fått i tidigare beslut hadegivits en klar fördelningspolitisk profil, I konsekvens därmed vill vi sänkamomsen från nuvarande till och göra motsvarande följdändringar i defall moms utgår med reducerad procentsats (bl, a, byggnadsarbeten). Med de förslag till besparingar som finns i motion 2140lär ränteutgifterna på statsskulden /84 bli ca lägreän i regeringens alternativ. För att åstadkomma ett rationellare system förbostadsbyggandets finansiering föreslår utskottet att nuvarande uppdelning ibottenlån och statliga lån sammanföres till ett lån. Det naturiiga är då attutöka bostadsinstitutens utlåning till att omfatta även den del som är ettsärskilt statligt lån. När det gäller mindre lån t, ex, för ombyggnader,energiåtgärder, handikappanpassning bör lånen kunna lämnas av respektive bankpå orten och i så fall beloppet utgöra en del av bankens ansvar för denprioriterade bostadsfinansieringen. Statens ansvar förändras inte genomdetta-endast formen ändras från att lämna ut ett lån till att teckna ansvar förmotsvarande belopp. Genom att statens budget inte skiljer mellan drift- ochkapitalutgifter uppkommer i 1983/budget ett minskat budgetunderskott på10 miljarder kronor. har per ca 1 miljonlån på tillsammans . Tyvärr saknas statistiska uppgifter omhur många lån som är under t, ex, , respektive . Enmycket preliminär bedömning från anger att ca 160 000 lån ärunder . Det är av intresse att kunna minska den statligalåneförvaltningen, Dels är låneförvaltningen en omfattande del avbostadsadministrationens arbete, dels har beslutat att vissa typer aväldre lån skall ändras, vilket medför extra arbete. Staten har av dessa skälmotiv för att försöka få låntagarna att lösa in smålån, t, ex, de under 30 000kr. Arbetet bör i första hand inrikta sig på dessa och på de former av lån somnu inte längre beviljas. Staten har ett ytterligare motiv i de räntekostnader somden statliga upplåningen medför. Inlösen av sådana lån bör därför förknippasmed erbjudande om avskrivning av viss del av skuldbeloppet. Omfattningen av hur mycket som kan beräknas inflyta tillstatsverket genom denna form av amorteringar är på grund av bristandestatistiskt underlag svårt att ange. Det påverkas också av villkoren, men måletbör vara att nä under /84. Höstriksdagen beslöt att införa skattereduktion förfackföreningsavgifter. Motivet angavs vara att skapa skattemässig jämställdhetmellan arbetsgivarnas och löntagarnas kostnader för respektive fackligorganisationsverksamhet. Isammanhanget måste beaktas att understöd som vid konflikt utgått till en FiU1982/83:30 83 i konflikten indragen arbetare från organisation som hantillhör utgör inte skattepliktig intäkt. Konfliktunderstöd som medlem iarbetsgivarförening uppbär utgör däremot skattepliktig intäkt i rörelse. Förbudet mot avdrag för fackföreningsavgifterkompenserades således av skattefrihet för konfliktbidrag, medan avdragsrättenför avgifter till arbetsgivarorganisationer är avsedd att uppvägas av attkonfliktersättningarna är skattepliktiga. I departementspromemorian Ds B 1980:3 föreslogs en annanmetod att åstadkomma en likställdhet i den skattemässiga behandlingen.Förslaget var att för avgifter till arbetsgivarföreningar helt enkelt införasamma regelsystem som gäller för avgifter till fackföreningar. En enig riksdag uttalade i anledning av tvåmotioner om avdragsrätt för fackföreningsavgifter: "Innan tarslutlig ställning till frågan bör enligt utskottets mening regeringen lämnariksdagen en fullständig redovisning och kartläggning bl. a. av dekonfliktbidrag som betalas ut av fackföreningar och arbetsgivarorganisationeroch storleken av dessa i förhållande till de sammanlagdamedlemsavgifterna." Summa budgeteffekter på helår jämfört medbudgetpropositionens, enligt utskottets förslag (milj. Helår Bå 83/84 Övrigt(ca) Totalt ca + 21 000 ca -I- 21 000 FiU1982/83:30 84 Den skattereduktion förfackföreningsavgift som beslutade om föreslogs av regeringenutan att den av begärda redovisningen lagts fram.Skattereduktionen belastar statskassan med ca . Höstensbeslut försvårade också möjhgheter att välja andra för statskassanbättre alternativ. Utskottet anser att beslutet om skattereduktion förfackföreningsavgifter bör rivas upp samt att regeringen bör lägga framden av en enig riksdag begärda redovisningen. I budgetpropositionen föreslås att utbetalning av bidragtill vissa frivilligorganisationer skall periodiseras över året. Avsikten äratt staten därigenom skulle göra räntevinster på de bidragsmottagandeorganisationernas bekostnad. Eftersom bidragen till organisationerna låsts till 3 %uppräkning, vilket inte på långt när ger täckning för inflationens kostnadshöjningar,anser utskottet inte att staten därutöver bör ta från organisationerna deränteintäkter de kan få genom att det tidigare utbetalningssystemet förbidragen bibehålles. I motion 2107 (m) redovisas ett budgetalternativ somenligt motionärernas beräkningar innebär besparingar om 18 miljarder /84 jämfört med regeringens förslag. föreslåsskattesänkningar för som under /84 sänker inkomsternamed . Utskottet har tidigare analyserat motionärernas förslagtill politik och därvid funnit att den leder till för utskottet oacceptablakonsekvenser. Utskottet kan mot bakgrund härav inte tillstyrka den allmännainriktning som förslagen innebär, I motion 1647 (fp) föreslås besparingar inomsjukförsäkringen, pensionssystemet och den kommunala barnomsorgen. Påinkomstsidan föreslås sänkt mervärdeskatt och vissa förändringar iinkomstbeskattningen. Dessutom föreslås minskningar av livsmedelssubventionernaoch av bidragen till kommunerna samt ökad avgiftsfinansiering. Utskottet anser att en neddragning avlivsmedelssubventionerna framstår som fördelningspolitiskt oacceptabelt.Livsmedelssubventionerna utgår endast på baslivsmedel och har således en klartfördelningspolitisk profil. Vad gäller förslagen att minska bidragen tillkommunerna återkommer utskottet till detta under avsnittet om den kommunalaekonomin. Mot bakgrund av vad utskottet nu anfört avstyrker utskottet deninriktning av budgetpolitiken som föresläs i motion 1647. dels utskottets hemställan under 8 bort ha följandelydelse: 8, beträffande de allmännariktlinjerna för budgetregleringen att med avslag på regeringensförslag i proposition 1982/83:100 bilaga 1 moment 2 och motionerna 1982/83:1647yrkande 2, 1982/83:1710 yrkande 2 och 1982/83:2107 yrkande 2 FiU1982/83:30 85 godkänner vad som förordats i motion 1982/83:2140 yrkaride3 och som sin mening ger regeringen fill känna vad utskottet anfört, De allmänna riktlinjerna för budgetregleringen () anser att dels den del av utskottets yttrandesom pä s, 33 börjar med "Underskottet i" och på s, 38 slutar med"motion 1647" bort ha följande lydelse: Regeringen redovisarbudgetunderskott strax för såväl innevarande som nästabudgetår. För innevarande budgetär 1982/83 är det en kraftig uppjusteringjämfört med den prognos som förelåg vid regeringsskiftet. Till stora delar ärdet ett resultat av åtgärder som regeringen själv beslutat om. Några besparingar /84 föreslås inte. Utgifternaökar således till , en ökning på eller17 % jämfört med budgetpropositionen . Något försök att brytaden alltför snabba expansionen av de offentliga utgifterna görs inte. Tvärtomhar regeringen rivit upp av fattade beslut och således i praktikenökat automatiken i utgiftsexpansionen. En sådan politik är helt oacceptabel. Utskottet hartidigare ingående beskrivit de konsekvenser denna politik får. Det betyder attgrundläggande sysselsättnings- och välfärdsmål hotas. Pä det principiella planet tycks regeringen vara medvetenom detta. Men som i så många andra fall är man inte beredd att följa upp dennainsikt med konkreta åtgärder som leder till problemens lösning. Moderata samlingspartiet å andra sidan föreslår så storabesparingar att de reala konsekvenserna blir starkt negativa förtillväxtförmågan i svensk ekonomi. Man synes närmast helt okänslig förförslagens fördelningspolitiska effekter. Utskottet delar uppfattningen i motion 1647 (fp) att"permanenta" besparingar om ca är en lämphg nivå. Dessa besparingar bör för det första inkluderabesparingarna inom de statliga transfereringsutgifterna som revs upp hösten1982. Därigenom minskar statens utgifter för sjukförsäkring och pensioner samtstatsbidrag till arbetslöshetskassorna och den kommunala barnomsorgen med ca 4miljarder på helt år. Ytterligare besparingar bör genomföras inom ramen förlivsmedelssubventionerna, bostadssubventionerna, statens bidrag tillkommunerna samt genom visst ökat avgiftsuttag. Dessa besparingar summerar sigtill ca på helt år räknat. Beträffande kommunerna redovisades redan tidigare attvissa ytterligare indragningar av medel måste ske. FiU1982/83:30 86 uppfattning att en lämplig metod att göra detta kan varaatt successivt göra om det kommunala skatteutjämningssystemet till ettinomkommunalt skatteutjämningssystem efter förebild från de kyrkliga kommunerna(och det system som används inom ). En avgift på av helaskatteunderlaget, för att delvis finansiera det kommunala skatteutjämningssystemet,betyder en statlig besparing på ca . För att kommunerna skallklara detta krävs att volymökningen hälls tillbaka till högst och attavgiftsfinansiering prövas i ökad omfattning. Utskottet återkommer till dessafrågor när regeringen har presenterat sin proposition i ämnet. Därtill kommer att statsbudgeten bör avlastasbostadslänefinansieringen, som således bör flyttas bort frän statsbudgeten. I motion 1982/83:141 (Rekonstruktion avstatsföretagsgruppen) föresläs att staten säljer ut sina företag ellerföretagsgrupper. Detta innebär inte bara en engångsförstärkning av budgetenutan också en lägre utgiftsnivå genom att behovet av kapitaltillskotttill dessa företag därigenom blir mindre. Utskottet anser också att den statliga byråkratin kanreduceras med en sammanlagd besparingseffekt på åtminstone 50 milj. kr. De föreslagna besparingarna kan sammanfattas enligtföljande tabell. Flertalet besparingar föreslås gälla varförungefär halva effekten kommer under /84. Budgetär 83/84 Sjukförsäkringen, beräkning av basbelop- pet, statsbidrag till barnomsorgen och Utförsäljning av statliga företag Avveckling av statliga fonder Bortsett från dessa besparingarföreslås vissa omprioriteringar pä vissa sakområden. Nettot av dessa uppgårtill ca 0. Ytterligare några utgiftsförändringar föreslås. Utskottetkan inte acceptera den föreslagna minskningen av u-landsbiständet och föreslårdärför en FiU1982/83:30 87 ökning på 295 milj. kr. till 6 835 milj. kr. för att utandubbelräkningar nå upp till samma biståndsinsats som nuvarande budgetår. Därtill kommer att utskottet anser att barnbidraget börhöjas från med . per barn och år. Detta är enligt utskotteten bättre metod att stödja barnfamiljerna än de generella livsmedelssubventionernasom tillfaller alla medborgare. Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi. Ds B 1982:7(Inkomstfördelningseffekter av livsmedelssubventioner). Även studiemedlen bör höjas från , vilketberäknas innebära en utgiftsökning på ca 70 milj. kr. Besparingar(inkl. engångsbesparingar) - 30,05 - 25,15 U-landsbistånd -I- 0,295 -I- 0,295 Barnbidrag -I- 0,600 -I- 0,600 Studiemedel -I- 0,070 -I- 0,070 Totalt - 29,085 - 24,185 För att undvika att besparingarnasreala effekt blir alltför efterfrågedärn-pande anser utskottet att vissaskatter bör sänkas. Mervärdeskatten bör således från sänkas tillden nivå som rådde vid regeringsskiftet, nämligen av beskattningsvärdet.Arbetsmarknadsavgiften bör sänkas med 0,2 enheter till . Dessutom menar utskottet att vissa förändringar inominkomstbeskattningen krävs. Genom att såväl löneökningar som inflation liggerklart högre än den justering av basenheten som gjordes kommerskattereformen att urholkas en del. Utskottet föreslår därför attden automatiska indexregleringen återinförs redan från 1 januari 1984.Samtidigt bör skattesatsen höjas i skikten 1-i med 1 %-enhet. Den införda skattereduktionen förfackföreningsavgifter bör avskaffas och den avskaffade skattereduktionen föraktieutdelningar bör återinföras. Högskattesats i skikten 1-4 Återinfördreduktion för aktieutd. Sänktmervärdeskatt -4,5 -1,5 Sänktarbetsmarknadsavgift - 0,5 - 0,250 Inl(omstförändringar netto 5 1,750 FiU1982/83:30 88 Utskottet gör följande bedömning avde föreslagna förändringarnas effekt pä statsbudgeten totalt: Helår 83/84 ' Besparingar, netto -I- 29,085 -I- 24,185 Inkomstförändringar,netto - 5,0 - 1,750 Effekt päbudgetsaldot (avrundat) -1-24 + 22,5 Sammanfattningsvis menar utskottetatt den ovan beskrivna budgetpolitiken med besparingar på ca 29 miljarderkronor och skattesänkningar på ca (räknat på helt år)innebär ett väsentligt steg mot lösningen på problemet med statsbudgetensutveckling. En stor del av förbättringen i budgetunderskottet är somframgår ovan av engångsart, men icke desto mindre av stor betydelse enligtutskottets mening. Därtill kommer att de permanenta besparingarna ger enbestående effekt i form av minskat budgetunderskott och sänkt ökningstakt förde offentliga utgifterna. För det första reduceras med den ovan beskrivnabudgetpolitiken budgetunderskottet med ca för budgetåret1983/84. För det andra dämpas utgiftsexpansionen genom de permanenta besparingarna,och för det tredje upprätthålls en lämplig inhemsk efterfrågenivå genomkombinationen av besparingar och skattesänkningar. Vad utskottet här anfört innebär att utskottet tillstyrkerde riktlinjer som föreslås i motion 1982/83:1647 yrkande 2. Vad utskottetanfört bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 8 bort ha följandelydelse: 8. beträffande de allmännariktlinjerna för budgetregleringen att med avslag på regeringensförslag i proposition 1982/83:100 bilaga 1 moment 2 och motionerna 1982/83:1710yrkande 2, 1982/83:2107 yrkande 2 och 1982/83:2140 yrkande 3 godkänner vad somförordats i motion 1982/83:1647 yrkande 2 och som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, De allmänna riktlinjerna för budgetregleringen (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 33 börjar med "Underskottet i" och på s. 34 slutar med"ekonomiska tillväxten" bort utgå, dels den del av utskottets yttrandepå s. 38 som börjar med "I motion 1710" och slutar med "förbudgetregleringen" bort ha följande lydelse: FiU1982/83:30 89 För att motivera sina angrepp päden offentliga verksamheten anför den borgerliga politikens talesmän och-kvinnor gärna det statliga budgetunderskottet. Här, som på andra områden, görde borgerliga propägandisterna sig till tolkar för en förenkling av desamhällsekonomiska sammanhangen. De utgår sä från enskilt hushåll att deförväxlar en enskilds förhållanden med samhällets. Om en enskild spenderar merän vad han får i inkomst gör han bäst i att minska sina utgifter. Men om statenkonsekvent gör samma sak, så minskar den också samhällets ekonomiska aktivitetoch därmed sina egna inkomster. En genomgång av den statliga budgetens underskott visaratt detta ökat markant först under de borgerliga regeringsåren. Detta berorförvisso till en del på den borgerliga politiken att medvetet minska på statensintäkter från skatter och avgifter som drabbade höginkomsttagare och företag.Men i grunden beror underskottets ökning på den ekonomiska krisen. Det börbetonas att vi har stora underskott därför att produktionen inte växertillräckligt, dvs. därför att det är kris. Det är inte tvärtom, vilket denborgerliga propagandan i bland vill få oss att tro, dvs. att vi har fått kristill följd av den offentliga sektorns tillväxt. Ur stabiliseringspolitisksynpunkt 'ir inte heller det kassamässiga underskottet hos statsbudgeten detintressanta. Det är den samlade offentliga sektorn som därvid har relevans. Följandesammanställning visar underskottens utveckling: Den samlade offentl sektorns underskott - 9,4 (dvs. - 6,1 (dvs. Underskotten skall inte överdramatiseras.De betyder att sparandet i samhället i ökad utsträckning sker i olika"statspapper". De problem som uppenbarar sig ärinkomstfördelningseffekterna av räntorna på dessa "papper". Dessutomblir det en direkt belastning för samhällsekonomin när en stor del avunderskottet täcks med utländska lån, vilket medför ränte- ochamorteringsströmmar till utiandet. Men av samma skäl som en bank inte går ikonkurs bara därför att den till större delen finansierar sin verksamhet genomtillgångar som är inlånade från allmänheten, är statsskulden inte ett 7 1982/83. FiU1982/83:30 90 hot om konkurs för staten. a. detta sätt skiljersig en statsskuld från en privat skuld. Icke desto mindre utgör statsskuldräntorna en belastningför den offentliga sektorns ekonomi. Under kommande budgetår kommer dessa attuppgå till 56 miljarder. Detta gör en mera balanserad budget önskvärd, däräntorna i sig utgör ett visst hinder för en offensiv ekonomisk politik. Menavgörande är hur statens pengar används. Används underskottet till att ökasysselsättning och produktion samt därmed bidrar till att förbättra detekonomiska läget kommer detta att vara värt kostnaden (statsskuldräntorna) ochdet kommer att göra statens budget mera balanserad. Mot denna bakgrundblir en snabb minskning av statens budgetunderskott inte ett mål av primär viktför den ekonomiska politiken. Att det ändå framställs som ett mål av högsta vikt är enföljd av den nya "liberalismens" kamp mot den offentliga sektorn fören ökad privatisering i samhället. Genom att förenkla sammanhangen, genom attframställa statens ekonomi som om den vore en enskild persons ekonomi fast istörre skala, med demagogiska argument av typen "varje svensk är skyldigsi och så mycket" lyckas den nyliberala propagandan framställabudgetunderskottet som det stora problemet och får ett lättköpt argument i sinkamp mot den offentliga sektorns sociala verksamhet och därmed mot dearbetandes levnadsstandard. Utskottet menar att regeringens förslag till budget för år1983/84 med de förändringar som häri förordas i motion 1710 (vpk) läggergrunden för en ekonomisk politik som kommer att förbättra landets ekonomiskaläge. Detta kommer att medföra att budgeten icke behöverutvisa ett så stort underskott som den gör.