bet · G601AU9 · 1982-12-31 00:00:00 — omstatlig lönegaranti vid konkurs I betänkandet behandlas motionerna 1981/82:1518 och1981/82:1969, båda av () och (). Två motioner från allmänna motionstiden , bådaav () och (), syftar till ändringar i den statligalönegarantin vid konkurs. Kort efter det att motionerna väcktes beslötregeringen att göra en översyn av lönegarantilagen. De direktiv som i sambanddärmed utfärdades för översynsarbetet inbegriper frågor av det slag somaktuaUserats i motionerna. Dessa föreslås därför inte leda till någon åtgärd. 1981182:1518av () och () Imotionen yrkas att beslutar att hos regeringen hemställa om en snabböversyn av lagen om statlig lönegaranti i syfte att undanröja snedvridningar ikonkurrensförhållanden och andra olägenheter som redovisas i motionen. Motionenbehandlar den möjlighet som lönegarantin ger en konkursförvaltare attfortsätta driften av ett konkursdrabbat företag. Detta kan göra det lättare attöverlåta företaget och kan ge det bättre utsikter att leva vidare. Men,fortsätter mofionärerna, om man utnyttjar lönegarantisystemet på ett sådantsätt kan det få skadliga verkningar för andra företag i samma bransch. Dettaexemphfieras närmare i motionen. 1981/82:1969av () och () Imotionen yrkas att beslutar att hos regeringen begära förslag omsådana ändringar i lagen om statlig lönegaranti att rörligheten påarbetsmarknaden främjas. Motionärernaanser att det borde finnas klarare regler om skyldighet för anställda i företagsom har gått i konkurs att ta lediga arbeten som erbjuds av arbetsförmedlingen.De tänker sig att lönegarantisystemet i det hänseendet får samma utformning somreglerna om ersättning vid arbetslöshet. 1 1982/83. AU 1982/83:9 2 Uppgifterom lönegarantin Gällande rätt m. m. Enligt lagen om statlig lönegaranti vid konkurssvarar staten för betalningen av arbetstagares fordran hos arbetsgivare som harförsatts i konkurs. Garantin omfattar dels löne- och pensionsfordringar, delsvissa konkursansöknings- och konkurskostnader. Beträffande löne- och pensionsfordringargäller föl jande regler. Fordringen skall ha förmånsrätt enligt 12 §förmånsrättslagen, vilket bl. a. innebär att den inte får vara äldre än ett årräknat från det konkursansökan gjordes. Lönegarantin omfattar också lön underuppsägningsfid av högst . Garantin är för varje arbetstagare begränsadtill ett belopp motsvarande tolv gånger det vid konkursbeslutet aktuellabasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Lönegaranfilageninnehåller inte några regler om hur lön skall beräknas under uppsägningstid.Den frågan regleras i 12-14 §§ lagen om anställningsskydd. a. att en arbetstagare har rätt till lön och andraanställningsförmåner även om han inte erbjuds arbeteunder tiden. En arbetstagare som får arbete hos en annanarbetsgivare är skyldig att vidkännas avdrag på uppsägningslönen för det belopphan förtjänar i den nya anställningen. På samma sätt kan en arbetstagare fåvidkännas avdrag på uppsägningslönen för inkomster som han underuppsägningstiden "uppenbarligen kunde ha förvärvat i annan anställning somhan skäligen bort godtaga". Frågan om hur bestämmelsen skall tolkasbestäms i sista hand av arbetsdomstolen. har frågan varit uppe iendast ett Jåtal mål. Garanfibeloppenbetalas ut av . För utbetalade garantibelopp inträder staten iarbetstagarens rätt mot konkursgäldenären. Den som genom oriktiga uppgiftereller på annat sätt förorsakat att lönegarantimedel felaktigt betalats ut är iprincip återbetalningsskyldig. Även i andra fall kan sådan skyldighet föreliggaunder förutsättning att vederbörande borde ha insett den felaktigautbetalningen. Lönegarantin finansieras genom avgifter som erläggs avarbetsgivarna. Avgiften är f. n. Avgifternaförs över till en fond som förvaltas av kammarkollegium; Regeringen bemyndigade chefenför att tillkalla en särskild utredare för attgöra en översyn av den statliga lönegarantin vid konkurs. I direktiven(1982:58) för utredaren anförs bl. Vidare har det påtalats att lönegarantin har kommitatt få en annan användning än den som ursprungligen var tänkt (se bl. a. Ds A1979:7). AU 1982/83:9 3 Lönegarantinhar således medfört att konkurs framstår som ett förmånligt sättinte bara för avveckling av ett företag som befinner sig på obestånd utan ävenför rekonstruktion av sådana företag genom att lönegarantin betalar en stor delav konkursboets driftskostnader för tiden efter konkursen. Det har också gjortsgällande att lönegarantin kan bidra till att göra konkurs till en förmånligareåtgärd för rekonstruktion än andra alternativ, såsom exempelvis ackord. I defall där konkursalternativet väljs har konkursförvaltaren möjligheter attutnyttja det anstånd som lönegarantin medför för att undersöka olikaalternativ att överlåta verksamheten till nya ägare. Detta kan i vissa fallvara angeläget från arbetsmarknads-, industri- eller regionalpolitiskasynpunkter. Motbakgrund av vad jag nu har anfört bör utredaren undersöka om lönegarantinsnedvrider valet av form för rekonstruktion av företag och, om så visar sigvara fallet, föreslå hur en snedvridning skall kunna undvikas. Enligt 12 § förmånsrättslagen och 13 § lagen omanställningsskydd gäller en avräkningsregel som innebär att frånuppsägningslönen och därmed också från lönegaranfin skall avräknas lön somarbetstagaren har förvärvat i annan anställning som hanskäligen har bort godta. har det i olika sammanhang påståttsatt arbetstagare som under uppsägningstid uppbär lönegarantimedel skulle varaovilUga att ta tillgängligt lämpligt arbete. Frågan har behandlats iriksdagen. I enlighet med vad som därvid uttalades (AU 1980/81:3) bör det ingåi utredningsuppdraget att undersöka hur ifrågavarande regler fungerar ipraktiken. Visar det sig att det finns behov av ändringar i reglerna, t. ex. enskyldighet för den som uppbär lönegarantimedel att vara anmäld som arbetssökandepå den offentliga arbetsförmedlingen, bör utredaren lägga fram förslag tillsådana. En utgångspunkt vid översynen av dessa regler bör vara att de skallfillämpas på samma sätt som bestämmelserna om lämpligt arbete iarbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet. Utredaren tillkallades först , ochbiträde i form av sakkunniga, experter och sekreterare har ännu ej ställts tillhans förfogande. De två föreliggande motionerna av ()och (), 1981/82:1518 resp. 1981/82:1969, syftar till ändringari den statliga lönegarantin vid konkurs. I den ena motionen påtalas att lönegarantini vissa fall använts på ett sätt som leder till snedvridning ikonkurrensförhållanden. I den andra efterlyses klarare regler om skyldighet föranställda i konkursdrabbade företag att ta ledigaarbeten som erbjuds av arbetsförmedlingen. Kortefter det att mofionerna väcktes beslöt regeringen att företa en översyn av denstatliga lönegarantin vid konkurs. Utskottet konstaterar att frågor av det slagsom aktualiseras i motionerna täcks av de direktiv som utfärdats i samband medbeslutet om översynen. Av olika skäl har det kommit att dröja medigångsättningen av utredningsarbetet. AU 1982/83:9 4 frånatt utredningen får möjlighet att arbeta under de förutsättningar som krävs föratt den effekfivt skall kunna fullgöra sitt uppdrag. Någon åtgärd med anledningav mofionerna är således inte påkallad. att avslårmotionerna 1981/82:1518 och 1981/82:1969. Närvarande:Frida (), (), (), (),(), (), (vpk), GustavPersson (s), (), (), (),(), (), i (c) ochtredje vice talmannen (). GOTAG 72999 SCockholm 1982