bet · G601SoU2 · 1982-12-31 00:00:00 — omarbetsmiljörisker till följd av djurhållning I motion 1981/82:1300 av m. (s, m, c, fp) hemställs att hos regeringen anhåller attarbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag att beakta de i motionen framfördaarbetsmiljökrav som djurhållning påkallar. a. att intresset för djurhållning är stort och att husdjurens antaltroligen kommer att fortsätta öka. Detta ställer krav på ett störreansvarstagande från djurägarnas sida. Hundföroreningarna medför bl. a. attparkarbetare, anläggningsarbetare, renhållningsarbetare och flera andra grupperutsätts för hälsorisker. Medicinsk forskning har pekat på deallvarliga hälsofaror som är förbundna med en stor hundpopu-lation. Hundarsavföring kan sprida sjukdomar av ofta svårdiagnostiserad art. Undersökningarhar påvisat att salmonella samt olika nematoder (rundmask), bl. a. toxocara(art av spolmask ingående i gruppen nematoder), förekommer i hundars avföring.Dessa kan samtliga överföras från hund till människa. Toxocaran litgörhärvidlag ett speciellt problem då dess ägg kan fortleva upp till ett decenniumi fuktig jord. Arbetstagarens och allmänhetens möjligheter att skydda sig mottoxocara försvåras dessutom av att spridningen av toxocaraägg blir effektivförst när hundexkrementerna förmultnat. Detta innebär att det i miljöer därhundar rastas finns en ständigt växande osynlig smittofara. Allt fler människorbor nu i tätbebyggda områden med begränsad tillgång på ytor där hundar kanrastas. På dessa ytor skall också vuxna rekreera sig, barnen leka ochfastighets- och parkarbetare utföra sitt arbete. Motionärerna anser att dessaproblem endast kan lösas genom att hundträcket tas om hand på ett betryggandesätt. De kräver i detta syfte ett åtgärdsprogram för att garantera i förstahand yrkesarbetaren en säkrare arbetsmiljö. Allmänna bestämmelser om hållande av djur finns ihälsovårdsstadgan (1958:663). I stadgans 57 § föreskrivs att husdjur och andradjur, som hålls i fångenskap, skall så förvaras och skötas att sanitärolägenhet ej uppstår. Som "sanitär olägenhet" betraktas t. ex. omdjur hålls på sådant sätt att närboende störs av oljud, såsom ihållandehundskall. Detsamma gäller om elakartad lukt, flugor, råttor o. d. merakonstant besvärar omgivningen kring djurstallar. Som sanitär olägenhet kan ävenräknas fall då djur tillåts 1 1982/83. SoU1982/83:2 2 förorena gångbanor, lekplatser, allmän badstrand ellercarhpingplats. I proposition 1981/82:219, som grundar sig på ett betänkandefrån hälsovårds-stadgeutredningen (S 1974:08), föreslås att hälsovårdsstadganersätts med en ny hälsoskyddslag. Enligt förslaget skall föreskriften i 57 §hälsovårdsstadgan utan saklig ändring föras över till den nya lagen (11 §).Begreppet "sanitär olägenhet" definieras i den föreslagna lagtextensom "en störning som kan vara skadlig för människors hälsa och som inte ärringa eller helt tillfällig" (1 § andra stycket). Ytterligare bestämmelser om hundar och andra djuråterfinns i djurskyddslagen (1944:219) och lagen (1943:459) om tillsyn överhundar. Djurskyddslagen innehåller regler om vård och behandling av husdjur ochandra djur som hålls i fångenskap. I lagen om tillsyn över hundar finnsbestämmelser om tillsynen av hund och om att tillsynen över hunden skallförebygga att hunden orsakar skada eller avsevärd olägenhet. Med "avsevärdolägenhet" synes lagstiftaren vid lagens tillkomst främst ha avsett föromgivningen störande ljud, såsom hundskall. I allmänna ordningsstadgan (1956:617) (AOst) finns reglerom ordningen på allmän plats och om offentliga tillställningar. Endastgrundläggande ordningsbestämmelser finns i stadgan. Ytterligare föreskrifter omden allmänna ordningen kan meddelas av kommunfullmäktige i lokal ordningsstadgamed stöd av 7 § AOst. Flera sådana lokala ordningsstadgor innehållerföreskrifter om förbud för hund att förorena gångbanor, parker, campingplatserm. m. och i några även om skyldighet för hundens ägare eller vårdare att, om såändå sker, ta bort föroreningen. har utarbetat ett normalförslagtill lokal ordningsstadga, t detta förslag finns bestämmelser om tillsynen överhund och vad som därvid skall iakttas, bl. a. att hunden ej förorenar lekplatseller badplats. Utredningar m. m. AOst är f. n. föremål för översyn.Kommittén (Kn 1977:02) har antagit namnet ordningsstadgeiitredningen. Enligtdirektiven är syftet med utredningen att anpassa stadgan till regeringsformensbestämmelser om normgiv-ningsmakten och överväga vissa sakliga ändringar iAOst. Närmare riktlinier för arbetet har inte angivits. Vidare uttalas idirektiven att utredaren, särskilt i författningstekniska frågor, skall samrådamed hälsovårdsstadgeutredning-en. har avgivit delbetänkandetAlkoholförtäring på allmän plats (Ds Kn 1981:26). Kommittén beräknar att avgesitt slutbetänkande . I det av hälsovårdsstadgeutredningen lämnade betänkandet.Kommunalt hälsoskydd (SOU 1978:44), vilket ligger till grund för proposition1981/ 82:219 om hälsoskyddslag m. m., anförs (s. 105) att frågan om tilltagandeförorening av gator, vägar, gräsmattor etc. genom hundspillning aktualise- SoU1982/83:2 3 råts under utredningens arbete. Eftersom dessa frågori'huvudsak regleras i lokal ordningsstadga skulle emellertid hithörande frågorkomma ättibehand- las inomordningsstadgeutredningen. avstod därför från attta upp dessa frågor. Det kan vidare nämnas att forskningsavdelningen vidVipeholms sjukhusi och yrkesinspektionen i distrikt utgivit en den il dagtecknad rapport av docent , To.xokaros -ensjukdcm hos människa förorsakad av larver från en i hundens och kattens tarmkanal levande spolmask. Rapporten har underrubriken.En miljörisk för småbarn och yrkesrisk för fastighets- och parkarbetare. Tejning anser bl. a. att kunskapen om toxocaraproblemet är dålig, såväl.hos-allmänheten som hos politiker och tjänstemän inom hälsovården. På grund av det ökade.antalet hundar och katter är det enligt Tejning angelägel att olika åtgärdénnu.vidtas.' Tejning föreslår bl. a. fortsatta kUniska studier beträffande toxocara.och toxocaros samt olika praktiska åtgärder. L ,,:., :; -. Över motionen hararbetarskyddsstyrelsen, stätens:veterinärmedicinska anstalt,ordningsstadgeutredningen, överläkaren vid yrkesmedicinska kliniken i ,. och Hundfrämjandetyttrat sig.. Aktionsgruppen för Hundar isamhället har inkommit med skrivelse. . .- Remissinstanserna anser i allmänhet att risken försmittspridning är liten. De flesta diskuterar därför problemet från mera.allmänna utgångspunk ter. i.:- i ;.: . :; .-> - Arbetarskyddsstyrelsen anser att den grupp,sorn i,förstahand är i riskzonen för att smittas av toxocara är små barn, vilka ofta stopparsand och lera i munnen. Styrelsen anser inte att det finns .tillräckliga skälatt utfärda särskilda arbetarskyddsföreskrifter på området. Enligtarbetarskyddsstyrelsen är frågan av mera allmän hygienisk karaktär, ochinsatser från flera.håll i samhället kan behövas. Enligt uppgifter somstyrélsen.inhämtat från statens bakteriologiska laboratoriumförmedlarlaborätoriet blodprov från personer som misstänks vara smittade avtoxocara till ett engelskt.laboratorium som analyserar proverna. Mindre än etthundratal prov. har förmedlats, varav endast 5-10 prov varitpositiva. Dessa prover har huvudsakligen tagits från personer som sysslar medkennelverksamhet..' ;. '.,; , Då toxocaraägg har en överlevnadstid på upp till 10 årochantalet hundar synes öka kan enligt arbetarskyddsstyrelsén risken för att flerapersoner smittas av toxocara bli större: Arbetarskyddsstyrelsennämner i . sitt yttrande några åtgärder som kan bli aktuella. En åtgärd är attstörre krav ställs på den enskilde hundägaren när det gällerupplockningstvårig, varvid: man dock också måste beakta hanteringen: vid.omhändertagandet av upplockad avföring. I flera kommuner har särskildaavfaliskorgar satts upp r 1982/83. SoU1982/83:2 4 Det innebär att avföringen blandas medövrigt avfall, vilket kan komma att innebära problem för personer i senareolika hanteringsled. Arbetarskyddsstyrelsen nämner vidare möjligheten att låtaen lämpligt utrustad offentlig institution utföra mask- och ägganalyser iträck-och markprov. Vidare bör enligt arbetarskyddsstyrelsen allmänheteninformeras om masksjukdomarna hos hund och katt samt rekommendationer om ochpraktiska råd vid avmaskning utarbetas. Tillsyn över avmask-ningen av vissabrukshundar, t. ex. ledarhundar och självständigt arbetande vakthundar, förvilka upplockningskrav inte kan gälla, kan vara ytterligare en åtgärd. Arbetarskyddsstyrelsen betonar slutligen att det ärviktigt med ordentlig hygien och att tvättmöjligheter måste finnas förarbetstagare som löper särskild risk för kontakt med hund- och kattavföring. Omen arbetstagare kommer i kontakt med stora mängder avföring, t. ex. vidrengöring av rastgårdar, kan det vara nödvändigt med skyddshandskar,skyddskläder och stövlar. och har till arbetarskyddsstyrelsen uppgivit att tillgång tillsådana skyddskläder finns i kommunerna. Också statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) anser attdet i första hand är små barn som löper risk att smittas. SVA anför vidareföljande. Salmonella är en tarmsjukdom och sprids med djurs ochmänniskors avföring. Sjukdomen uppkommer praktiskt taget alltid genom anrikningav bakterier (antalet bakterier ökar) i foder- och livsmedel. För att enmänniska skall få salmonella på grund av kontakt med hundträck fordras attbakterierna tillförts ett födoämne och getts tillfälle att anrikas där. Vidstickprovskontroller som gjorts i på hundar och fodermedel för hund harsalmonellabakterier påträffats i Hten utsträckning. Enligt SVA är risken försmittspridning liten. Spolmask förekommer både hos djur och människor men utgörsalltid av en för varje djurslag specifik art. Parasitens livscykel ser ut påföljande sätt. En könsmogen parasit lägger sina ägg i tarmen hos en infekteradindivid, och äggen kommer sedan ut med avföringen. Efter tidigast 2-3 veckorunder gynnsamma förhållanden i det fria har i ägget bildats ett larvfoster. Omdå ägget upptas av ett värddjur kläcks ägget i dess tarm och larven borrar sigfrån ägget genom tarmväggen. Via levern vandrar larven till lungorna. Larvenkommer sedan ut i bronkerna, hostas upp och sväljs ned för att i tarmenutvecklas till en könsmogen parasit. Om ett infektionsdugligt spolmaskägghamnar hos fel värd ser parasitens livscykel annorlunda ut. Ägget kommer ävendå att kläckas i tarmen och påbörja flyttningen i kroppen men larven dör påvägen eller avbryter på annat sätt sin vidare utveckling. kan larvenha gett härdformade skador på lever och lunga. Fall av detta slag kallas hosmänniska toxocaros och drabbar främst barn på grund av attsmåbarn äter jord och stoppar fingrar nedsmutsade med jord i munnen. SoU1982/83:2 5 Enligt SVA förutsätter toxocaros hos vuxna ett ohygienisktbeteende och avsaknad av normal förebyggande försiktighet. Förutsättningar för att toxocaros skall kunna uppträda iSverige finns enligt SVA. En del av vissa hundar och katter har spolmask ochavger spolmaskägg med sin avföring. Undersökningar utförda vid SVA visar dockatt svenska hundar i lägre grad än de flesta andra länders hundar avger sådanaägg. Vid en färsk undersökning (1980/81) kunde spolmaskägg påvisas i avträckprov från 1 935 hundar. Motsvarande undersökning ochavseende katt utvisade att av prov från 177 katter innehöll toxocaraägg. Enligt SVA har riskerna för sjukdom orsakad avhundföroreningar i tätorter uppförstorats i de senaste årens debatter. Denpotentiella risk som föreligger kan enligt SVA reduceras genom upplysning om derisker som finns och om hur åtminstone vuxna med enkla hygieniska åtgärder kanskydda sig. Vidare kan risken minska om en intensivare bekämpning av hundarsoch katters spolmaskinfektion sker. SVA anser, mot bakgrund av att vissaarbetstagarkategorier onödigtvis har skrämts, att veterinära myndigheter ocharbetarskyddsstyrelsen bör diskutera de åtgärder- särskilt i fråga om sakliginformation - som kan behövas. anser sig inte kunna bedöma omriskerna för smittspridning är så stora att en skärpt reglering är påkalladfrån arbetsmedi-cinsk synpunkt. Enligt utredningen står det dock klart attsärskilt det ökade antalet hundar med allt större koncentration till tätorternamedför en nedsmutsning av allmänna platser som inte bör accepteras. De försöksom har gjorts inom vissa kommuner att genom inrättande av hundtoaletter,avfallsbehållare m. m. åstadkomma en förbättring på frivillig väg har inte itillräcklig utsträckning löst problemet. Någon form av författningsreglering ärdärför enligt utredningen påkallad. I sitt yttrande redovisar ordningsstadgeutredningen delvisvad som ovan sagts om bestämmelserna i och möjlighet att genom lokalordningsstadga ge ytterligare föreskrifter. Utredningen anför vidare följande. I 7 § andra stycket AOst föreskrivs att en lokalordningsföreskrift inte får medföra onödigt tvång på allmänheten eller på annatsätt innebära en obefogad inskränkning i den enskildes frihet. Enligt äldrepraxis ansågs föreskrifter i lokala ordningsstadgor om förbud mot att låta hundförorena gångbana inte vara lämpliga främst med hänsyn fill deövervakningssvårigheter som förbudet medförde. I nyare praxis har kommunernaemellertid ansetts böra få möjlighet att i vart fall inom områden med tydligstadsprägel införa sådant förbud. Förbud mot förorening har härefter införts iflera kommuner. Utredningen ger som exempel på försök att genom lokal föreskriftbesluta om upplockningstvång en av antagen särskildhundstadga. Stadgan föreskrev i sin ursprungliga lydelse skyldighet att ta bortföroreningar efter hundar på alla allmänna platser i kommunen. SoU1982/83:2 6 Föreskriften ansågs emellertidhärigenom haifått ett såvidsträckt tillämp ningsområde att den måste anses strida mot 7 § andra stycket AOst. Regeringsrätten undanröjde därför kornmunens beslut. Sedan fullmäkfige beslutat om antagande av. en ny hundstadga, i vilken upplockningstvånget begränsats till allmän plats inom ett visst begränsat område, fördes talan genom kommunalbesvär även mot: detta beslut. Regeringsrätten beslutade att inte nrieddela prövningstillstånd. Fullmäktiges beslut kom härigenom att stå fast. Frågan om fastställelse av hundstadgan är ännu inte slutligt avgjord. : ,i i ' ; , ' ' uppger vidare att tillutredningen inkommit ett flertal förslag om skärpt lagstiftningii frågan om åläggande för hund- och kattägare att ta bort föroreningar efter sina djur. Enligt utredningens mening är som tidigare nämnts en författningsreglering påkallad och utredningen anser att den lämpligaste lösningen är den nuvarande ordningen med lokala föreskrifter i ämnet. Genom-att beslut fattas pålokal nivå kan man anpassa föreskriftens tillämpningsområde till de platser där behovet av ett förbud är särskilt stort. ; ; : : Överläkaren vid yrkesmedicinska'kliniken :i: ,professor , är positiv till motionärernas förslag att arbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag att beakta frågan om hundträck, då situationen med föroreningar på många håll är otillfredsställande rent allmänt sett. Han anför vidare att de hälsovådliga effekterna av bakterier; maskar och parasiter i hundträck är svårbedömda och att detta speciellt gäller toxocara. Något fall av infestation (invasion av parasiter i kroppen)'med toxocara hos personer som i sitt yrke varit i kontakt med hundträck har inte rapporterats. Enligt professorn torde därför problemet inte vara stort men han gör viss reservation då diagnosen kan vara svår att ställa. ..,,:.:.. tillstyrker att man i ökadutsträckning uppmärksammar problemet med.katt och hundavföring. Förbundet hardock den uppfattningen::att riskernai för; smittspridning via katt- ochhundträck av salmonella och toxocara är små. 'Föroreningarna är i först hand ettnedsmutsningsproblem: ! ';(.--,--::, Förbundet nämner vidare i sitt yttrande att. flerakommuner i lokal ordningsstadga infört förbud för hund att.förörena pågångbana. Förbundet anger som exempel och ; il.Stockholm harsedan 1970 gällt generellt kopplingstvång för hundar på. allmän mark inomStockholms kommun. åligger det: enligt lokal ordningsstadga ägareeller innehavare av hund att tillse.att hund ej förorenar gångbana eller allmänplantering. Genom beslut beslutade kommunfullmäktige attutsträcka förbudet att gälla även rännsten och körbana. Beslutet innebär atthundägaren skall plocka.upp den fasta föroreningen:efter hunden. Enligt förbundet bordet problem som-det ökände antalethundar, katter m.m. skapar i tätorter angripas mer effektivt än vad som f. n.sker. Förbundet anser i första hand att berörda sociala myndigheter(socialstyrel- SoU1982/83:2 7 sen, lantbruksstyrelsen, ocharbetarskyddsstyrelsen) tillsammans med hundägar- och andraintresseorganisationer bör utreda om innehavare av hundar, katter och andrasällskapsdjur nås av den information om djurhållningsföreskrifter som finns.Vidare bör klarläggas om och på vad sätt denna information bör ökas. Svenska kommunalarbetareförbimdet instämmer imotionärernas förslag om ett åtgärdsprogram för att komma till rätta med deolägenheter som drabbar allmänheten och vissa yrkesgrupper på grund avhundföroreningar. Föreskrifter av arbetarskyddsstyrelsen är dock intetillräckligt. Enligt förbundets uppfattning krävs insatser avlagstiftningskaraktär för att uppnå en tillfredsställande och mer permanentlösning. a. att ett system medbetryggande omhändertagande av föroreningarna är nödvändigt för att elimineraproblemen. Befintliga lagbestämmelser har haft ringa effekt. Särskild hänsynmåste vidare enligt förbundet visas vid rastning av hundar inom tätbebyggdaområden, parker m.m. Detta sker f. n. inte. På vissa platser har det snararefunnits en tendens till minskat hänsynstagande, vilket medfört olägenheter förvissa av förbundets medlemsgrupper. Förbundet understryker även de påfallandeolikheter som finns mellan de lokala ordningsstadgor som reglerar hundhållningoch rastning av hundar. () är negativ till motionen ochanser att den delvis bygger på felaktiga förutsättningar, dels vad avserantalet hundar i landet och förekomsten av parasiter och bakterier ihundavföring, dels vad avser de hälsorisker som människor anses utsättas för.De yrkanden som framförs i motionen anser SKK ej motiverade. SKK redovisar i sitt yttrande siffror på antaletregistrerade hundar i landet . Dessa siffror visar attantalet hundar inte ökat , och SKK tror pä en stagnation vadavser antalet hundar i landet under en öveYskådlig framtid. Med hänvisning till en sammanställning över undersökningarav hundträck, gjord vid , veterinärmedicinskaanstalten, och som bifogats yttrandet, drar SKK slutsatsen att motionärernaspåståenden om förekomsten av olika nematoder och toxocara i hundträck äroriktiga. SKK anför vidare att hundhållningen i internationellt settstår på en mycket hög nivå. Förekomsten av hundträck på områden där barn lekeroch människor rekreerar sig är därför starkt begränsad. SKK bedriverinformation för att ytterligare förbättra hundhållningen. Beträffande arbetsmiljöriskernavid hantering av avföring från hundar anser SKK att sådana risker inte harkunnat påvisas i . Inte heller har det påvisats i länder med sämrehundhållning än i och där förekomsten av toxocaraägg ochsjukdomsalstrande bakterier är rikligare. Vidare förklarar SKK attorganisationen inte kan inse att frågan om hundträck är en fråga för arbetarskyddsstyrelsen. ÄvenHundfrämjandet är negativt till motionen och anser att farhågorna SoU1982/83:2 8 för de medicinska riskerna med hundavföring fått alltförstora, helt missvisande proportioner. Debatten har snedvridits genom attuppmärksamheten koncentrerats på hundföroreningarna, som är tydligt synligaoch som av många anses speciellt förargelseväckande. Andra smittämnen och olikamiljögifter skall inte glömmas bort. Problemet bör angripas i dess helhet ochde arbetare som sysslar med renhållning skyddas mot alla de hälsorisker som ärförenade med arbetet. Om vill bifalla motionärernas förslag omuppdrag för arbetarskyddsstyrelsen bör enligt Hundfrämjandet arbetarskyddsstyrelsenfå ett allmänt uppdrag att utreda hur arbetsmiljön vid renhållningsarbete skallförbättras. Aktionsgruppen för Hundar i samhället avstyrkermotionärernas förslag mot bakgrund bl. a. av de minimala smittorisker som finnsoch av att den redan befinUiga lagsfiftningen ger möjlighet till åtgärder föratt lösa de fall då hundavföring kan betraktas som sanitär olägenhet.Organisationen anser att det i första hand är hundägarna som har ansvaret föratt deras hundar inte vållar allmänheten eller speciella yrkesgrupper såsom park-och renhållningsarbetare olägenheter, men att ett visst ansvar också ligger påsamhället som t. ex. bör tillhandahålla information om skyldigheter ochrättigheter samt tillse att latrinkärl och rastplatser finns i tätbebyggdaområden. Organisationen är positiv till att allt fler kommuner har vidtagiteller planerar åtgärder av detta slag. I motionen påtalas de risker somfinns för spridning av vissa sjukdomar orsakade av bakterier och parasiter ihundträck. Motionärerna vill med ett åtgärdsprogram garantera i första handyrkesarbetaren en säkrare arbetsmiljö och föreslår att arbetarskyddsstyrelsenfår i uppdrag att beakta de arbetsmiljökrav som tas upp i motionen. Utskottet, som låtit remissbehandla motionen, delarmotionärernas uppfattning att det inte kan accepteras att vissaarbetstagargrupper utsätts för detta slags risker i sin yrkesverksamhet. Avremissvaren framgår emellertid att risken för att renhållningsarbetare m. fl.skulle smittas av toxocara måste betecknas som liten. Det finns vidare godamöjligheter att skydda sig genom olika hygieniska åtgärder. Däremot kan småbarn, som stoppar sand och jord i munnen, löpa viss risk att smittas. Även om smittrisken för yrkesarbetare i och för sig inteär stor kan hundavföringen ändå vara negafiv från arbetsmiljösynpunkt.Nedsmutsningen som sådan kan vara obehaglig och utgöra en inte oväsentligolägenhet för vissa arbetstagare. Emellertid framstår problemet mindre som en renarbetsmiljöfråga än som ett allmänhygieniskt problem. Som ovan nämnts är det iförsta hand små barn som kan löpa risk för smitta. Också i övrigt drabbasallmänheten - barn och vuxna - av att allmänna platser smutsas ned. SoU1982/83:2 9 finns det i tätbebyggda områden begränsad tillgång på ytorför rekreation m. m. Om hundar i stor utsträckning rastas på platser dit mångamänniskor söker sig för rekreation kan olägenheter lätt uppstå. Många hundägareutövar visserligen redan en god tillsyn över sina hundar och plockar upphundavföring som kan vålla andra människor obehag. I tätbebyggda områden måsteman emellertid enligt utskottets mening uppställa starkare krav än påatt alla hundägare tar denna hänsyn. Utskottet anser således i likhet med motionärernaatt åtgärder behövs för att förebygga olägenheter av detta slag, i första handinom tätbefolkade områden. Detta tillgodoser även arbetsmiljösynpunkterna. Som framgått av den redogörelsen brukar frågor avdetta slag i första hand regleras i lokala ordningsstadgor.Ordningsstadgeutredningen arbetar f. n. med en översyn av hithörandebestämmelser. Enligt utskottets mening är det naturligt att överväga frågan omen skärpt författningsreglering i det sammanhanget. Utskottet, som villframhålla angelägenheten av att snabbt få till stånd en lösning på problemet,förutsätter att utredningen i sitt fortsatta arbete uppmärksammar denna frågaoch överväger de författningsändringar som kan visa sig påkallade. Med hänsyn till det anförda är något initiadvmed anledning av motionen inte erforderligt. Motionen avstyrks därför. attriksdagen avslår motion 1981/82:1300. Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), (vpk) och ().