bet · G601SoU26 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:26 om anslag till socialt behandlingsarbete, alkohol- ochnarkotikapolitik (prop. 1982/83:100 bil. I betänkandet behandlas regeringensi proposition 1982/83:100 bil. 7 () framlagda förslag omanslag för /84 under avsnitt J. Socialt behandlingsarbete,alkohol- och narkotikapolitik. I anslutning härtill behandlas ett antalmotionsyrkanden. FEMTE HUVUDTITELN Proposition 1982/83:100 bil. Regeringenhar under punkterna J1-J6 (s. 168-181) föreslagit (Jl) att till Upplysning och information pådrogområdet för /84 anvisar ett reservationsanslag av 15 040 000kr., (J2) att till Bidrag till alkoholpolikliniker och vårdcentralerför /84 anvisar ett förslagsanslag av , (J3) attriksdagen till Bidrag till driften av hem för vård eller boende för budgetåret1983/84 anvisar ett förslagsanslag av , (J4) att tillBidrag till organisationer m. m. för /84 anvisar ett anslag av13 , (J5) attriksdagen till Utveckling och försök med vissa vårdformer för budgetåret1983/84 anvisar ett reservationsanslag av , (J6) att riksdagentill Ersättningar till kommunerna för hjälp fill utländska medborgare,flyktingar m. m. för /84 anvisar ett förslagsanslag av . I motion 1982/83:267 av StenSvensson (m) och () hemställs 1. att riksdagenuttalar sig mot narkotikamissbruket, 2. att riksdagenuttalar sig för att missbruksvården förbättras i enlighet med vad som anförs imotionen. I motion 1982/83:326 av AgneHansson (c) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om fördelningen av statsbidragför institutionsvård så att behandlingshem för missbrukare kan tillskapas iKalmar län på samma villkor som för övriga län. SoU1982/83:26 2 I motion 1982/83:574 av LenaÖhrsvik m, fl. (s) föreslås att som sin mening ger regeringen tillkänna att län bör få del av det statliga stödet till institutionsvård. I motion 1982/83:739 av MargaretaPersson m. fl. (s) hemställs att begär att regeringen tar uppförhandlingar i syfte att ersätta de stora institutionerna med mindre enheter. I mofion 1982/83:837 av . (fp) yrkas, såvitt nu är i fråga 1. att riksdagenhos regeringen hemställer att en bred aktionskampanj mot narkotikabruketgenomförs i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av lagstiftningen så att nya preparat mednarkotiska effekter snabbare kan registreras som narkotika. I motion 1982/83:846 av ThureJadestig m. (s) föreslås att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om stöd till folkrörelserna och om en ökadsatsning på undervisning och information. Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:845. I mofion 1982/83:1115 av OlaUllsten m. fl. (fp) hemställs, såvitt nu är i fråga, att hosregeringen begär att problem med alkoholmissbruk på arbetsplatserna tas upptill särskild prövning i pågående utredningsarbete inomarbetsmarknadsdepartementets område (yrkande 1). Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:1114. I motion 1982/83:1292 av ToreClaeson (vpk) föreslås att som sin mening ger regeringen fill kännavad i motionen anförts om statlig ersättning till kommun försärskilda kostnader till följd av den assyrisk-syrianska invandringen. I mofion 1982/83:1297 av FilipFridolfsson (m) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att en större del av anslagettill förebyggande verksamhet med alkohol- och narkotikamissbruk bör utgå tillfrivilliga organisationer exempelvis . I motion 1982/83:1309 av KarinSöder (c) och () hemställs, såvitt nu är i fråga, attriksdagen till Upplysning och information på drogområdet anvisar ett iförhållande till regeringens förslag med 2,5 milj. kr. att fördelas enligt vad som anförts imotionen (yrkande 1). Yrkande 2 i motionen har behandlats i utskottetsbetänkande SoU 1982/83:23. SoU1982/83:26 3 I motion 1982/83:1640 av OlaUllsten m. fl. (fp) hemställs att beslutar som sin mening geregeringen till känna vad i motionen anförts om intensifieradeinformationsinsatser i alkoholfrågan och stöd till folkrörelserna i derasmedverkan. Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:1639. I motion 1982/83:1667 av () hemställs attriksdagen hos regeringen anhåller om åtgärder för bekämpning avnarkotikaodling. Motiveringen till motionsyrkandet finns i motion 1982/83:1666. I motion 1982/83:1823 av NilsCarlshamrem. (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, att vidbehandlingen av proposition 1982/83:100 bil. 7 beslutar att för budgetåret1983/84 under anslaget Jl. Upplysning och information på drogområdet anvisa11840 , vilket innebär ett i förhållande till regeringens förslag . lägre anslag (yrkande 6). I motion 1982/83:1840 av LarsWerner m. fl. (vpk) föreslås, såvitt nu är i fråga, att hosregeringen hemställer att överläggningar upptas med folkrörelserna i syfte attuppnå en intensifierad kamp mot alkohol och andra droger samt återkommer tillriksdagen med förslag om resursbehov (yrkande 1). I motion 1982/83:2111 av . (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, att som sin mening gerregeringen till känna att haschets farlighet mer än bör uppmärksammasi de statliga och statsbidrags-stödda informationsinsatser som görs pådrogområdet (yrkande 2). Vissa åtgärder mot narkotikamissbruk I motion 1982/83:267av StenSvensson (m) och () begärs att uttalar sig motnarkotikamissbruket (yrkande 1) och för att missbruksvården förbättras ienlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 2). Motionärerna anför bl. a.att en framgångsrik narkotikapolitik måste få alla missbrukare att sluta medsitt missbruk. Målsättningen bör enligt motionärerna vara en narkotikafrigeneration . Motionärerna framhåller vidare att det ärmycket viktigt med differentierade vårdresurser med avseende på program,vårdstruktur, patienturval, vårdtider m. m. Särskild omsorg bör ägnas åtmissbrukarnas familjer. Föräldraansvaret måste betonas starkare.Vårdinsatserna måste effektiviseras. Behandlingstiden bör enligt motionärernavara för en framgångsrik rehabilitering. En framgångsrik vård avdrogmissbrukare förutsätter dessutom att vården sätts in på ett så tidigtstadium som möjligt. Uppsökande och uppföljande verksamhet är nödvändig.Framför allt behövs enligt motionärerna en bättre fungerande eftervård. 1* 1982/83. SoU1982/83:26 4 vidare en effektivare organisation i form av bättresamverkan mellan olika myndigheter som arbetar med narkotikaproblem. Isynnerhet bör enligt mofionärerna samarbetet mellan polisen och"kommunernas sociala sektorer" förbättras. En särskild central myndighetbör få ansvaret för samordningen av olika åtgärder mot narkotikamissbruket.Motionärerna framhåller också att arbete är angeläget,men att det i sig är otillräckligt. Enligt motionärerna kommer intekommissionens arbete att kunna bedrivas med den höga ambitionsnivå som förordasi motionen. Samhällets direkta åtgärder mot handeln med narkotika harhitfills inte kunnat tränga fillbaka missbrukets omfattning. Det har hellerinte visat sig möjligt att genom vårdinsatser rehabilitera missbrukarna i denomfattning som varit önskvärd. Med denna motivering har regeringen nyligentillsatt en narkofikakommission i syfte att få underlag för en samordnad ochintensifierad kamp på alla nivåer mot narkotikamissbruket. Kommissionen skallenligt direktiven (Dir. 1982:100) lägga fram förslag om 1. insatser genominternationella organ i syfte att effektivt motverka världshandeln mednarkotikan, 2. insatser genomtullväsendet som verksamt bidrar till att hålla narkotikan utanför landetsgränser, 3. insatser genompolisväsendet som syftar fill att all illegal narkotikahandel i landet uppdagasoch beivras, 4. åtgärder somsyftar till att fängelser och andra insfitutioner blir narkotikafria miljöer, 5. delagsfiftningsåtgärder som behövs för att kampen mot narkotika skall kunna förasmera effektivt, 6. opinionsbildninggenom skolor, militära förband, massmedia, frivilliga organisationer så attmånga medborgare kan engageras i kampen mot narkotika och i sina närmiljöerverka för att all narkotika trängs ut samt 7. ett statisfisktinformationssystem så att vidtagna åtgärder kan utvärderas. Kommissionen skall enligt direktiven vidare nyttja deerfarenheter som vunnits hos olika myndigheter i forskningen och hos defrivilliga organisationerna på området. I direktiven riktas även särskilduppmärksamhet mot de kommunala och länsvisa handlingsprogram som finns eller ärunder utarbetande och på behovet att verka för att dessa lokala erfarenhetersprids och nyttiggörs. Kommissionen skall också verka för samordning avinsatserna genom skolan, , hälso- och sjukvården, kriminalvården,polisen och tullen. Regeringen har också tillkallat en särskild barn-och ungdoms-delegafion. Delegationen förutsätts enligt vad som uttalas bli en väsentlig del i regeringens arbete förett narkotikafritt samhälle. Barn- och är ålagd attsamverka med bl. SoU1982/83:26 5 skall varaklar med sitt arbete före utgången av . I sammanhanget bör vidare nämnas att vård- ochrehabiliteringsfrågorna bereds inom med samma tidsplan somgäller för . Socialberedningen (S 1980:07), som har i uppdrag bl. a.att göra en allmän uppföljning och utvärdering av socialtjänstreformen, skallenUgt nya direktiv (Dir. 1982:106) bl. a. studera formerna för och innehållet iföreningslivets samverkan med socialnämndernas olika verksamhetsområden samtöverväga möjligheterna för intensifierad konkret samverkan. Det åligger vidareberedningen bl. a. att följa upp tillämpningen av lagen (1981:1243) om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM) och lagen (1980:621) med särskilda bestämmelserom vård av unga (LVU). Utskottet kommer i ett senare betänkande i vår attbehandla olika frågor om vården av vuxna missbrukare. Därvid kommer bl, a.frågan om behandlingstidens längd enligt LVM att tas upp till behandling. Vad angår yrkandet om att skall uttala sig motnarkofikamiss-bruket får utskottet anföra följande. Den narkotikapolitiska målsättningen formulerades påföljande sätt i regeringens proposition 1977/78:105 om åtgärder motnarkofikamissbruket (s. 30): Grundvalen för kampen motnarkotikamissbruket måste vara att samhället inte kan godta något annat brukav narkotika än det som är medicinskt motiverat. Allt annat bruk är missbrukoch måste med kraft bekämpas. I samhällets alkoholpolitiska program är det övergripandemålet att begränsa totalkonsumtionen av alkohol. Kampen mot narkotikamissbruketfår inte begränsas till att enbart minska dess förekomst, utan måste syfta tillatt eliminera missbruket. Narkotikamissbruket kan aldrig accepteras som en delav vår kultur. Denna målsättning accepterades avriksdagen (jfr SoU 1977/78:36, rskr 363). Målsättningen bildade ävenutgångspunkten för regeringens proposifion 1981/82:143 om åtgärder motalkohol- och narkotikamissbruket. I budgetpropositionen (s. 161) och narkotikakommissionensutredningsdirektiv (s. 3) anges målet vara ett narkotikafritt samhälle. Utskottet konstaterar att bred politisk enighet råder ifråga om det övergripande målet för kampen mot narkotikamissbruket. Enighetråder även om att kampen mot narkotikamissbruket måste intensifieras. Detomfattande utredningsarbete som intifierats av regeringen och som f. n.bedrivs på det narkotikapolitiska fältet syftar vidare bl. a. till att ta framunderlag för en samordnad och intensifierad kamp på alla nivåer mot narkotikamissbruket. Vid angivna förhållanden är det enligt utskottets meninginte påkallat att nu särskilt uttalar sig mot narkotikamissbruket.Motion 1982/ 83:267 avstyrks således i här aktuell del (yrkande 1). SoU1982/83:26 6 Frågan om samordning och utvecklingav åtgärder mot missbruk har tidigare behandlats av utskottet efter yrkande avsamma motionärer, senast i det av godkända betänkandet SoU1981/82:43. I detta betänkande lämnas inledningsvis en kort redovisning av dåaktuella utredningar m. m. på detta område. Härutöver kan nämnas attUNO-utredningen (Utredningen om narkotikamissbrukets omfattning - S 1977:04)härefter avgett betänkandena Om narkotikamissbrukets orsaker - undersökningsresultat,teorier och forskningsresultat (Ds S 1982:7) och Slutrapport med förslag om hurnarkofikamissbruket bör följas (Ds S 1982:13). Vidare kan nämnas promemorianLVM och institutionsvården, rapport från en arbetsgrupp om vissa effekter avLVM (Ds S 1982:14) samt promemoria Försöksprojektinommissbrukarvården (nr 24/82). har också i serien socialstyrelsenredovisar givit ut , förebyggande arbete vid sexalkoholpolikliniker (1982:11). Motionärerna framhåller i motion 1982/83:267 bl. a. attvårdinsatserna bör effekfiviseras och samordnas samt pekar särskilt på behovetav en fungerande eftervård. Motionärerna berör även frågorna om tidiga vårdinsatseroch föräldraansvarets betydelse. Som anmärkts ovan (s. 5) bereds f. n. vård- ochrehabiliteringsfrågorna på narkotikaområdet inom . Enligtvad utskottet inhämtat avser regeringen att föreslå ettsamlat vårdprogram för missbrukare. En arbetsgrupp inom arbetar med attfrämja samverkan inom missbrukarvården, främst vad avser medicinska ochsocialvårdande insatser. Gruppen består av representanter försocialdepartementet, . Syftet med arbetet är att få till stånd ett intensifieratpraktiskt utvecklingsarbete som kan sfimulera både vårdhuvudmännen ochmissbrukarvårdens personal att finna bättre samarbetsformer. Statsbidrag utgårtill elva lokala försöksprojekt. Samtliga projekt beräknas vara slutförda förejuni månads utgång . Den allmänna frågan om samordning av olika insatser motnarkotikamissbruket innefattas i utredningsuppdrag.Kommissionen skall bl. a. verka för samordning av insatserna genom skolan,, hälso- och sjukvården, kriminalvården, polisen och tullen. Socialtjänstlagen lägger vidare ett ansvar på de kommunalasocialnämner-na för att erforderlig samverkan med andra myndigheter kommer tillstånd på det lokala planet. Socialberedningen skall följa tillämpningen av bl.a. LVM och LVU samt se över frågan om föreningslivets samverkan medsocialtjänsten inom socialnämnders olika verksamhetsområden. Beredningen skalldärvid överväga möjligheterna till en intensifierad konkret samverkan. Utskottet har i betänkande SoU 1981/82:43 (s. 18-20)ingående redovisat pågående projekt m. m. vad gäller eftervård ochrehabilitering. SoU1982/83:26 7 hänvisa till vad där anförts. Därutöver kan erinras om dentidigare nämnda promemorian Försöksprojekt inOm missbrukarvården (nr 24/82) sominnehåller en redogörelse för vissa projekt angående eftervård. När det gäller frågan om eftervård och rehabilitering villutskottet också peka på att arbetsmarknadsinstituten () inomarbetsmarknadsverket är en viktig resurs när det gäller vägledning ochyrkesinriktad rehabilitering av bl. a. personer som haft missbruksproblem.Instituten ger fördjupad vägledning och möjlighet till arbetsprövning och arbetsträningtill sökande som behöver sådana mera omfattande förberedelser innan de kan taett arbete. Frågor om tidiga vårdinsatser har också tidigarebehandlats av utskottet (se bl. a. SoU 1981/82:43 s. 16-18). Utskottet uttaladedärvid att det självfallet inte finns något entydigt svar på hur man skallkunna nå människor med missbruksproblem på ett tidigt stadium och erbjuda demden hjälp som behövs. Frågan gäller såväl det sociala,arbetets innehåll ocharbetsformer i stort som de varierande lokalaförutsättningarnaför arbete avvisst slag, t. ex. möjligheterna att utnyttja den förebyggande hälsovården.Utskottet framhöll vidare vikten av ett fortsatt utvecklingsarbete kring olikatidiga insatser mot missbruk. Inte minst borde enligt utskottet socialtjänstensansvar för de verkligt tidiga insatserna betonas. Utskottet anförde vidare attutöver förebyggande och uppsökande verksamhet kan också, innan medicinskaskadeverkningar uppkommit, insatser för att stödja missbrukare i ett tidigtskede genomföras inom den primärkommunala ram. I detta sammanhang kan erinras om det s. k.KARTAD-projektet vid sjukhuset, som syftar till att erbjuda kvinnormed alkoholproblem hjälp på ett tidigt stadium av missbruket. Utskottet får idenna del hänvisa till betänkandet SoU 1981/82:43 s. 21-23. Med anledning av vad motionärerna anfört vill utskottetvidare särskilt nämna betydelsen av föräldrarnas insatser och medverkan när detgäller att hjälpa ungdomen med missbruksproblem. Föräldrarna behövs även i detförebyggande arbetet. Det är därför viktigt för bl. a. socialnämnderna attfinna vägar att nå föräldrarna och uppmuntra dem till ett aktivt ansvarstagande. Med hänsyn till det pågående utrednings- ochberedningsarbetet bör motion 1982/83:267 yrkande 2 i övrigt inte föranledanågot uttalande. I narkotikaförordningen (1962:704)anges vad som avses med narkotika (1 §). Narkotika definieras som läkemedel ochhälsofarliga varor som på grund av sina starkt vanebildande egenskaper ochlättheten att kunna omvandlas till varor med sådana egenskaper är föremål förinternationell kontroll enligt en överenskommelse som vårt land biträtt. SoU1982/83:26 8 avses även andra sådana varor, om regeringen förordnat attde skall anses som narkotika. har biträtt två beträffandenarkotika, dels allmänna narkotikakonvenfion (den s. k. SingleConvention), med ändringsprotokoll , dels konvention ompsykotropa substanser. I listor som fogats till konventionerna och somfortlöpande revideras finns upptagna de ämnen som är föremål för internationellkontroll. Genom kungörelsen (1972:113) med förordnande enligt 1 § narkofikaförordningen(omtryckt 1981:907), har ytterligare ett antal central-stimulerande medel,hallucinogener, smärtstillande medel samt sömnmedel och lugnande medel särskiltförklarats som narkotika. skall enligt narkotikaförordningenupprätta och kungöra en förteckning över narkotika (senaste förteckningen iämnet SOSFS-M 1981:54). I förordningen finns vidare vissa bestämmelser om denlegala hanteringen med narkotika utöver de allmänna bestämmelserna om läkemedeli läkemedelsförordningen (1962:701). Särskilt straffansvar föreskrivs för densom lämnar oriktiga uppgifter i en tillståndsansökan eller underlåter att föraföreskrivna anteckningar. Angående påföljd för olovlig befattning med narkotika m.m. stadgas i narkotikastrafflagen (1962:64) och lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling. Vad som förstås med läkemedel anges i 1 §läkemedelsförordningen (1962:701). Läkemedelsförordningen innehåller i huvudsakbestämmelser om den legala hanteringen av läkemedel. Sålunda föreskrivs bl. a.att läkemedel i princip inte får säljas utan att vara registrerat hossocialstyrelsen (15§). Beträffande narkotiska läkemedel ärläkemedelsförordningen fill-lämplig endast i den mån dessa bestämmelser intestrider mot vad som är särskilt stadgat om narkotika (1 § 4 mom.)Läkemedelsförordningen innehåller vidare bl. a. särskilda ansvarsbestämmelser(20-21 §§). Narkotika- och läkemedelsförordningarna innehållersärskilda regler om tillståndsplikt m. m. beträffande tillverkning ochförsäljning av narkotika resp. läkemedel. Förordningarna innehåller också bl. a. särskilda regler omtillsyn. I motion 1982/83:837 av m. fl. (fp) begärs enöversyn av lagstiftningen så att nya preparat med narkotiska effekter snabbarekan registreras som narkofika (yrkande 2). Motionärerna anför att det fortfarandeär oklart hur fillverkning och försäljning av nya narkotikapreparat snabbareskall förhindras. Regeringen kan genom beslut klassa ett ämne somnarkotika. Detta innebär enligt motionärerna att nya ämnen kan säljasstraffritt eftersom det tar tid att beredaregeringsbeslut och regeringsbeslutet inte har retroaktiv verkan. Motionärernaanför vidare att det finns skäl att se över lagstiftningen som förbjudertillverkning och försäljning av preparat där uppsåtet är att få fram nyareämnen som ger narkotiska effekter. SoU1982/83:26 9 Regeringen har nyhgen i proposition1982/83:141 föreslagit vissa ändringar i narkotikastrafflagen. Iproposifionen föreslås inte någon ändring i fråga om vad som skall förstås mednarkotika. Däremot föreslås att en bestämmelse om vad som avses med narkotikatas in i narkotikastrafflagen. Dessutom föreslås en särskild straffbestämmelsebeträffande den legala hanteringen av narkotika. Departementschefen anför tillstöd för ändringarna bl. a. följande (s. 27-28): I narkofikastrafflagen ochvarusmugglingslagen preciseras f. n. narkotikabegreppet genom hänvisningartill narkotikaförordningen, som är en av regeringen meddelad författning.Enligt förordningens 1 § förstås med narkotika dels sådana läkemedel ochhälsofarliga varor som på grund av sina starkt vanebildande egenskaper ellerlättheten att kunna omvandlas i varor med sådana egenskaper är föremål förinternationell kontroll enligt en av biträdd överenskommelse, delssådana varor som enligt förordnande av regeringen förklarats skola anses somnarkotika. Av vad jag förut har anfört framgår att denna regleringsåvitt gäller dess återverkan på straffbestämmelserna inte ärtillfredsställande utifrån de normgivningsprinciper som har kommit till uttrycki regeringsformen. Jag finner det naturligt att man i samband med deförhållandevis betydande ändringar i den straffrättsliga regleringen som äraktuella i detta sammanhang för över den grundläggande bestämningen av vad somär att anse som narkotika till lag. Närmast till hands synes då ligga attbestämmelser i ämnet tas in i narkotikastrafflagen. En sådan placering är visserligeninte idealisk med hänsyn till att narkotikabegreppet är grundläggande även förden legala narkotikahanteringen, men någon bättre lösning synes åtminstone f.n. inte erbjuda sig. Jag förordar därför att en bestämmelse om vad som avsesmed narkotika tas in i narkotikastrafflagen. Den bör i sak kunna bygga på dennuvarande föreskriften i narkotikaförordningen. En justering bör dock ske pådet sättet att de grundläggande förutsättningarna för att en vara skall ansessom narkotika framgår av själva lagen. Vad därefter angår ansvarsbestämmelserna för brottsligaförfaranden inom ramen för den legala narkotikahanteringen har dessa f. n.fängelse i straffskalan och så bör uppenbarligen vara förhållandet även ifortsättningen. Bestämmelserna skall då enligt regeringsformen meddelas genomlag. I motsats till vad som föreslås i promemorian anser jag det naturligt attäven denna reglering tas upp i narkotikastrafflagen. I lagen bör ocksåuttryckligen föreskrivas att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om innehav och annan befattning med narkotika förmedicinskt eller vetenskapligt ändamål och därvid som villkor för befattningföreskriva att särskilt tillstånd lämnas. Den avgörande skillnaden mellan den direkt illegala narkotikahanteringenoch straffbara förfaranden inom ramen för legal narkotikahantering är att deförra avser fall när någon över huvud taget inte är berättigad att tabefattning med narkofikan medan de senare avser förfaranden i strid mot sådanaföreskrifter som gäller för befattning som någon i och för sig är berättigadfill. Det straffbara områdets omfattning är alltså i de senare fallen beroendeav de generella föreskrifter som gäller för legal befattning med narkotikaliksom av sådana speciella föreskrifter som kan knytas till ett särskilttillstånd. Kriminaliseringen bör lämpligen avgränsas på det sättet att den fåravse åsidosättanden av sådana föreskrifter som meddelats angående legalbefattning med narkotika. SoU1982/83:26 10 Regeringens förslag till ändring avnarkotikastrafflagen innebär bl. a. en utvidgning av det kriminaliseradeområdet genom att vissa grovt oaktsamma förfaranden med narkotika föreslåskriminaliserade (3 a §). Förslagetbehandlas av justitieutskottet i betänkandet JuU 1982/83:37 Enligt vad utskottet inhämtat aktualiseras ofta, särskiltom det gäller lättare narkotika, frågan om förordnande enligt 1 §narkotikaförordningen i samband med handläggning avläkemedelsregistreringar. Det har i praxis också förekommit att initiativtagits av polisen och tullen med anledning av gjorda beslag av misstänktnarkotika. Initiativ kan även tas från sida. När det gällertyngre narkotika däremot klassificeras i regel sådana ämnen internationellt påbasis av internationella erfarenheter. deltar aktivt i detta arbete.