bet · G601LU32 · 1982-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottettvå motioner vari tas upp frågor rörande rätten för en först avliden makesarvingar aft få del i den sist avlidne makens kvarlåtenskap, s.k.sekundosuccession, och spörsmål angående kretsen av arvsberättigade. I motion 1982183:892 av () yrkas attriksdagen beslutar att upphäva 3 kap, 7 § , I tnotion 1982183:895 av m,n, (s) yrkas attriksdagen beslutar att hos regeringen anhålla att en utredning tillsätts medsyfte att begränsa kretsen av arvsberättigade i enlighet med vad som anförts imotionen. Efterlevande make saknar, ombröstarvingar finns, arvsrätt efter den avlidne maken. Den efterlevande har idessa fall endast sin giftorätt. Vid bodelning meHan bröstarvingarna och makenerhåller maken - om tillgångarna utgörs endast av giftorättsgods - därförhälften av tillgångarna. För att undvika splittring av dödsbon med ringatillgångar har en särskild bodelningsregel införts i 13 kap. 12 § andra stycketgiftermålsbalken (GB). Enligt denna regel äger efterlevande make alltid avmakarnas giftorättsgods få egendom till så stort värde att den tillsammans medmakens eventuella enskilda egendom motsvarar fyra gånger det vid tiden för dödsfalletgällande basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Basbeloppetär för år . Fyra basbelopp utgör således . Saknar äkta makar bröstarvingar har den efterlevande makenarvsrätt enligt 3 kap. (ÄB). Maken leder dock inte härigenom utanvidare över all egendom till sina egna arvingar. Tvärtom bibehåHer lagen enarvsrätt för den först avlidnes föräldrar och syskon men uppskjuter arvsrättensinträde till den tidpunkt dåden efterlevande maken dör. Denna uppskjutnaarvsrätt kallas vanligen sekundosuccession och arvingarna kallas efterarvingareller sekundosuccessorer. När vid efterlevande makes död boet skall delasmellan denna makes egna arvingar och efterarvingama gäller som huvudregel attvardera sidan tar hälften. Om den efterlevande maken på gmnd av den ovanredovisade regeln i 13 kap. 12 § GB skulle ha fått hela kvarlåtenskapen - ombodelning hade skett efter den först avlidne, - så behöver enligt 3 kap. 7 §ÄB den efterlevande makens arvingar 1 1982183. LU 1982/83:32 2 dockinte vid dennes död dela med sig något av boet till den först avlidne makenssläktingar. Regelni 3 kap. 7 § ÄB innebär således att om en make avlider ochkvarlåtenskapen är , skall vid den efterlevande makens död kvarlåtenskapeni princip delas mellan resp. makes arvingar. Var kvarlåtenskapen i stället77500 kr. tillfaller vid den efterlevande makens död all kvariå-tenskap dennesarvingar. Bestämmelserrörande kretsen arvsberättigade återfinns i 2 kap. ÄB. Om den avlidne inteefterlämnar bröstarvingar eller make, tillfaller arvet föräldrarna. Ärföräldrarna döda delar arvlätarens syskon arvet, I avlidet syskons ställeträder dess avkomlingar. Efterlämnar arvlätaren varken föräldrar, syskon ellersyskons avkomlingar går arvet till släktingar i tredje parentelen, dvs. far-eller morföräldrar, eller om de är döda, deras barn. I motion 892 kritiseras bestämmelsen i 3 kap. 7 §ÄB. Motionären anför att även om bouppteckningen efter den först avlidne makenutvisar en behållning som understiger fyra basbelopp är det därmed inte säkertatt dennes släktingar är uteslutna frän arvsrätt. Släktingarna kan nämligenhävda t, ex att en fastighet är värd mer än taxeringsvärdet, att en bostadsrätthar högre värde än det som har tagits upp i bouppteckningen eller att lösöre ärför lågt värderat. Den efterlevande maken kan då dras in i en arvsprocess somkan bli både bitter och kostsam. Liknande processer kan, påpekar motionären,också bli aktuella mellan makarnas arvingar på ömse sidor sedan denefterlevande maken avlidit. Enligt motionären torde det inte ligga irättsordningens intresse att framkalla sådana rättegångar. Den efterlevandestrygghet blir, anser motionären, inte större av att hela kvarlåtenskapeninnehas med äganderätt än om hälften innehas med fri förfoganderätt.Motionären framhåller vidare att regeln i 3 kap. 7 § ÄB fått olika tillämpningvid tingsrätterna och att kammarkollegiet beträffande skattläggningenframhållit svårigheterna att skapa enkla och klara regler för handläggningenvid tingsrätterna. I motionen begärs således att bestämmelsen skall upphävas. Motionärernai motion 895 pekar på att familjelagssakkunniga enligt sina direktiv haft iuppdrag att pröva om kretsen arvsberättigade kunde begränsas. Något förslaghärom lades dock inte fram i de sakkunnigas betänkande (SOU 1981:85)Äktenskapsbalk. Motionärerna, som deltog i familjelagssakkunnigas arbete,hänvisar i motionen till det särskilda yttrande som de avgav till betänkandet.Enligt yttrandet är deras principiella inställning att det inte längreföreligger samma behov som tidigare av ett långtgående arvsberättigande. a.har samhället numera ett helt annat "skyddsnät" för efterlevande äntidigare, då arvet i huvudsak hade en social och försörjningspliktig funktion.I yttrandet anförs att de anser att i första hand LU 1982/83:32 3 sekundosuccessionensamt kretsen arvsberättigade i tredje parentelen bör inskränkas. Det framhållsdessutom att det står var och en fritt att genom testamente överiåtakvarlåtenskap till släktingar som av en eller annan anledning står vederbörandenära, I motionen begärs med hänvisning till det anförda att en utredningtillsätts med syfte att begränsa kretsen arvsberättigade i enlighet medmotionen. Utskottet behandlade en motion vari yrkadesbeslut om sådan lagändring att i barnlöst äktenskap, där makarna avlider inomen tid av ett är och där boets tillgångar understiger fyra gånger gällande basbelopp,tillgångarna delas Hka mellan de båda avlidna makarnas arvingar på samma sättsom skulle ha skett om tillgångarna överstigit fyra gånger basbeloppet. I sittbetänkande (LU 1974:17) konstaterade utskottet att syftet med motionen varbehjärtansvärt. De gällande reglerna kunde enligt utskottet leda tiH mindretillfredsställande resultat. Utskottet kunde dock inte ställa sig bakom detförslag till lagändring som motionären lagt fram. De i motionen och i deinhämtade remissyttrandena framförda synpunkterna fann utskottet emellertidvärda att beaktas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Utskottet föreslogdärför att skulle hos regeringen hemställa att motionen jämteutskottets betänkande skulle överlämnas till familjelagssakkunniga för beaktande.Riksdagen biföll utskottets hemställan. Vid1980/behandlade utskottet en motion med samma yrkande och avsamma motionär som den nu aktueHa motionen 892. Utskottet (LU 1980/81:11)hänvisade till sin behandling av frågan och anförde att då spörsmåletsåledes var föremål för utredning borde motionen inte föranleda någon åtgärdfrån sida. På förslag av utskottet avslog motionen. Familjelagssakkunniga (Ju 1970:52) har tillkallatsmed uppdrag att verkställa utredning angående den familjerättsligalagstiftningen. Enligt direktiven skulle de sakkunniga överväga även vissaarvsrättsliga frågor. I direktiven konstaterades att en reform avgiftorättsinstitutet med nödvändighet innebar att man kom in på makes ställningi arvsrättsligt hänseende. Vid behandlingen av denna fråga måste de sakkunnigaenligt direktiven även granska systemet med sekundosuccession. Systemet sadesvara relativt invecklat och ledde dessutom inte alltid till åsyftat resultat att trygga sekundosuccessorernas rätt - eftersom den efterlevande maken kanför-bmka sitt arv. Enligt direktiven talade mycket för att systemet bordeutmönstras ur den arvsrättsliga lagstiftningen. Vidareskulle de sakkunniga uppmärksamma kretsen av arvsberättigade. I direktivenanfördes: ti /83. LU 1982/83:32 4 Det finns ett behov av ändringar som sammanhängermed att släktban den tunnats ut och familjebegreppet blivit snävare. Kretsen av arvsberätti gade har inte omprövats sedan arvsrätt för kusiner och avlägsnare släkting ar togs bort år 1928- Arvsrätten för släktingar i tredje parentelen torde inte längre hatillräcklig förankring i det allmänna rättsmedvetandet och den bör därförslopas. I vad mån ytterligare begränsningar kan vara befogade får prövasfömtsättningslöst av de sakkunniga. Vid bedömningen av reformbehovet måste manhälla i minnet bl. a. att det här är fråga endast om att begränsa denlagstadgade arvsrätten och inte om att inskränka arvlätarens frihet att förfogaöver sin egendom genom testamente, I betänkandet (SOU 1981:85) Äktenskapsbalk har desakkunniga redovisat bl. a. dessa delar av sitt utredningsuppdrag. Härkan först nämnas att de sakkunniga föreslår att den nuvarande basbeloppsregeln,som sätter minimigränsen för uppdelning av boet vid fyra basbelopp, skallbehållas oförändrad. Beträffandeförhållandena då den först avlidne maken inte efterlämnar någon bröstarvingeoch frågan om sekundosuccession kan bh aktuell, framhåller de sakkunniga attomständigheterna i de enskilda fallen kan vara mycket olika. Om denefterlevande dör tämligen snart efter den först avlidne och egendomen ärungefär densamma och det inte finns närmare släktingar på någondera sidan änföräldrar eller syskon eller syskons avkomlingar, ter det sig enligt desakkunniga helt i sin ordning att släktingarna på båda sidor får dela boetmitt itu. Därigenom undviks att egendomens fördelning kommer att helt bero påvilken av makarna som dör först. Men ju går, ju mer egendomenförändras och nya familjerelationer uppkommer, desto starkare blir skälen föratt i högre grad ta hänsyn tiU den efterlevande och dennes familj än till den förstavlidnes släktingar. De sakkunniga föreslår att, om den efterlevande maken harbehållit boet oskiftat vid den först avlidnes död och det inte finnsbröstarvinge eller testamente efter den först avlidne, vad den efterievande harbestämt i testamente om egendomen i sitt bo skall gälla, att den sist avlidnesbröstarvinge och make i nytt äktenskap, om det inte finns testamente, skall haarvsrätt till hela boet och att därefter, om inget av dessa fall föreligger,efterarv till halva boet skall tUlkomma den först avlidne makens föräldrareller syskon eller syskons avkomlingar. - Ledamöterna från moderatasamlingspartiet, och i familjelagssakkunniga reserveradesig mot förslaget i denna del och förordar i huvudsak ett bibehållande avnuvarande bestämmelser. Närdet gäller basbeloppsregeln och frågan om sekundosuccession hänvisarfamiljelagssakkunniga bl. a. till den motion och remissyttrandena över dennasom överlämnades tUl de sakkunniga enligt beslut är 1974. Det framhållsockså i betänkandet att, enligt en bouppteckningsundersökning som man låtitutföra, skuHe i av samtliga fall den efterlevande med stöd avbasbeloppsregeln överta hela boet och i av LU 1982/83:32 5 fallengriper regeln in pä sä sätt att den ger mer än hälften av giftorättsgodset.Familjelagssakkunniga anser att reglerna om efterarv bör gälla för de fall dåden efterlevande med stöd av basbeloppsregeln övertagit hela kvariåtenskapen.Det är i dessa fall i lika hög grad som när det gäller större kvariåtenskaperen fråga om vad som kan anses rättvist, menar de sakkunniga. Basbeloppsregelnkan inrymma mycket, särskilt om kvariåtenskapen utgörs av lösöre som vanligtvisvärderas lågt men likväl kan ha ett affektionsvärde. Den omständigheten attregeln formellt hänför sig till bodelningen och alltså inte har"arvskaraktär" kan enligt de sakkunniga inte anses vara etttillräckligt skäl att utesluta en rätt till efterarv som i övrigt ter sig enkeloch rättvis. Såvittgäller frågan om arvsrätten för släktingar i tredje parentelen har desakkunniga inte funnit tillräckliga skäl att lägga fram något förslag tilllagändring. Det kan, menar de sakkunniga, väl sägas att släktbanden har tunnatsut och att familjebegreppen har blivit snävare. Det kan därför te sig tveksamtom arvsrätten för dessa släktingar bör bibehållas, I betänkandet framhålls attdet emellertid i vissa fall, när föräldrarna inte finns i livet, kan finnas enstarkare samhörighet än annars med far- och morföräldrar eller med syskon tillnågon av föräldrarna. Om arvlätaren då var underårig, tillkommer att denne intehaft någon möjlighet att upprätta testamente. Enligt de sakkunniga måste detanses vara viktigt att på denna punkt behälla överensstämmelsen med de övriganordiska länderna, vilka samtliga har arvsrätt för släktingar i tredjeparentelen. Förutsättningar för sådana nordiska överiäggningar som desakkunniga anser vara påkallade i denna del har inte förelegat underutredningsarbetet. Somframgår ovan (s. 2 f.) har de socialdemokratiska ledamöterna ifamiljelagssakkunniga avgett ett särskilt yttrande rörande kretsen av arvsberättigade.I yttrandet fömtsätts att ett arbete med en nordisk samordning initieras ochatt det leder fram till att kretsen av arvsberättigade inskränks. Familjelagssakkunnigasbetänkande är f. n. föremål för beredning i . I betänkandet behandlar utskottet tvä motioner,1982/83:892 och 895, vari tas upp frågor om dels sekundosuccession, dvs. rättenför den först avlidne makens arvingar att få del av kvarlåtenskapen efter densist avlidne maken, dels kretsen av arvsberättigade. Enligt 3 kap, (ÄB) har en efterlevandemake rätt till arv efter sin avlidne make om makarna saknar bröstarvingar. Närden efterlevande maken dör skall boet enligt huvudregeln delas så att hälftentillfaller LU 1982/83:32 6 denförst avlidne makens föräldrar, syskon eller syskonbarn (sekundo-successorerna)och den andra hälften den sist avlidnes arvingar. Den efterlevande maken har ejrätt att genom testamente förfoga över den del som skall tillfallasekundosuccessorerna. Denförst avlidne makens släktingar kan emellertid enligt 3 kap. 7 § ÄB sakna rätttill del i den sist avlidne makens kvarlåtenskap. Har nämligen den efterlevandemaken varit berättigad att överta hela kvarlåtenskapen efter den först avlidneenligt den s.k. basbeloppsregeln i 13 kap. 12 § andra stycket (GB), är sekundosuccession utesluten. I sistnämnda bestämmelse föreskrivs attefterlevande make har rätt att av makarnas giftorättsgods få egendom till såstort värde att den tillsammans med makens eventuella enskilda egendom motsvararfyra gånger det vid tiden för dödsfallet gällande basbeloppet enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Bestämmelsen är en bodelningsregel. Somunderlag för en prövning av om sekundosuccession kan komma i fråga skall läggasde värden som skulle ha tillämpats vid en verklig bodelning. Dessa värden tordeofta vara andra än de i bouppteckningen upptagna värdena. Somframgår av redogörelsen ovan (s. 3) skulle familjelagssakkunniga enligt sinadirektiv bl. a. granska systemet med sekundosuccession. I direktiven anfördesatt mycket talade för att detta system borde utmönstras ur den arvsrättsligalagstiftningen. Isitt betänkande (SOU 1981:85) Äktenskapsbalk behåller familjelagssakkunnigasystemet med sekundosuccession men föreslår vissa ändringar i bestämmelserna.Förslaget innebär i huvudsak följande. Om den efterlevande maken har behållitboet oskiftat efter den först avlidnes död skall den efterlevande i princip harätt att förordna om egendomen i testamente. Har den efterlevande bam som inteär barn till den avlidne och/eller make i ett nytt äktenskap skall barnen ochmaken ha arvsrätt till hela boet. Först om inte något av dessa fall föreliggerskall efterarv till halva boet (sekundosuccession) tillkomma den först avlidnemakens arvingar. De borgerliga ledamöterna i familjelagssakkunniga reserveradesig mot det nämnda förslaget och förordar i huvudsak bibehållande av gällandebestämmelser. Familjelagssakkunniga föreslår dessutom att reglerna omsekundosuccession skall gälla även i de fall då den efterlevande med stöd avbasbeloppsregeln övertagit hela kvarlåtenskapen. Imotion 892 (m) yrkas att beslutar att upphäva 3 kap. 7 § ÄB, dvs. denbestämmelse som innebär att sekundosuccession är utesluten om efterlevande makeägt rätt att erhålla hela kvarlåtenskapen enligt basbeloppsregeln. Till gmndför yrkandet åberopar motionären bl, a. att bestämmelsen är svårtHlämpad ochofta leder till tvister mellan den sist avlidne makens arvingar ochsekundosuccessorerna. Utskottetkonstaterar att familjelagssakkunnigas förslag innebär att den nuvarandebestämmelsen i 3 kap. 7 § ÄB slopas. Förslaget betyder vidare att rätten tillsekundosuccession i viss män begränsas. Behovet av inskränkningar isekundosuccessionen påtalas även i motion 895. LU 1982/83:32 7 Familjelagssakkunnigas betänkande harremissbehandlats och är nu föremål för beredning i justitiedepartementet.Enligt utskottets mening saknas anledning för att föregriparegeringens ställningstaganden till sekundosuccessionsreglerna. Utskottetavstyrker därför bifall till motion 892. I 2 kap. ÄB finns intagna bestämmelser om i vilkenordning släktingar till en avliden tar arv efter den avlidne. Vid beskrivningav arvsordningen talar man vanligen om tre parenteler (arvsklasser). Tillförsta parentelen hör bröstarvingarna. Dessa har företräde framför alla andraarvingar. Andraparentelen omfattar arvlätarens föräldrar och dessas avkomlingar, dvs.arvlätarens syskon och syskonens avkomlingar. Till andra parentelen räknasäven enligt 3 kap, ÄB arvlätarens make. Inom andra parentelen intas främstammmet av arvlätarens make. Som framgår av vad utskottet anfört i detföregående avsnittet undantränger makens arvsrätt inte helt arvsrätten för desläktingar till arvlätaren som hör till andra parentelen. Deras arvsrättuppskjuts enligt reglerna om sekundosuccession. Inom andra parentelen gårarvet, om arvlätaren är ogift, i första hand till föräldrarna. Är någon av föräldrarnadöd övertas den avlidne faderns eller modems lott av hans resp. hennesavkomlingar. Saknar den avlidne föräldern avkomlingar tar den andra avföräldrarna hela arvet. Sålänge det finns någon kvar, som tillhör andra parentelen, stannar arvet inomparentelen. Saknas sådana arvingar inträder som berättigade till arvetarvingarna inom tredje parentelen. Dessa är reform avarvsreglema farföräldrar och morföräldrar samt deras barn, dvs. arvlätarens farbröderoch fastrar, morbröder och mostrar. Andra släktingar, t. ex. kusiner, har ingenarvsrätt. Idirektiven till familjelagssakkunniga anfördes att arvsrätten för släktingar itredje parentelen inte längre torde ha tillräcklig förankring i det allmännarättsmedvetandet och att den därför borde slopas. Frågan om ytterligarebegränsningar kunde vara befogade fick prövas fömtsättningslöst av desakkunniga. Familjelagssakkunnigahar i sitt betänkande inte funnit tillräckliga skäl att lägga fram något förslagtill ändrade bestämmelser i fråga om kretsen av arvsberättigade. a. anförde sakkunniga att det måste anses viktigt att på denna punkt behållaöverensstämmelsen med de övriga nordiska länderna, vilka samtliga har arvsrättför släktingar i tredje parentelen. Enligt de sakkunniga har fömtsättningar förerforderliga nordiska överläggningar i denna del inte förelegat underutredningsarbetet. Iett till betänkandet fogat särskilt yttrande har de tre socialdemokratiskaledamöterna förklarat att deras principiella inställning är att - fömtomsekundosuccessionen arvsrätten för släktingar i tredje parentelen börinskränkas och att de fömtsätter att ett arbete med en nordisk samordninginitieras i syfte att få till stånd en begränsning av kretsen av arvsberättigade. LU1982/83:32 8 I motion 895 av samma ledamöterhänvisas till det särskilda yttrandet, och motionärerna begär att en utredningtillsätts med syfte att åstadkomma den önskade begränsningen av kretsen avarvsberättigade. Utskottet delar för sin del den uppfattning som direktiventill familjelagssakkunniga och även motionärerna ger uttryck för, nämligen attsedan den nuvarande kretsen av arvsberättigade bestämdes , släktbandenhar tunnats ut och familjebegreppet blivit snävare. Som motionärerna framhållerär därför en arvsrätt utanför den trängre familjekretsen inte längre motiverad.I de fall där det råder ett nära förhållande mellan en arvlätare och någon meravlägsen släkting har arvlätaren - även om arvsrätten inskränks - som regelmöjlighet att genom testamente förordna att kvarlåtenskapen skaH tillfallasläktingen, Pä gmnd av det anförda kan utskottet biträda motionärernasståndpunkt att frågan om en begränsning av arvsrätten bör bli föremål förförnyade överväganden. Därvid bör hänsyn tas också till det förhållandet att enarvlåtare kan sakna möjlighet att upprätta testamente på gmnd av brist pårättslig handlingsförmåga. Då, såsom familjelagssakkunniga framhåller, det kanvara angeläget med nordisk rättslikhet på området, bör översynsarbetet ske inordiskt samarbete. Vad utskottet anfört med anledning av motion 895 bör gesregeringen till känna. attriksdagen avslår motion 1982/83:892, 2. beträffandekretsen av arvsberättigade attriksdagen med anledning av motion 1982/83:895 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om en översyn av bestämmelserna i syfte attbegränsa kretsen av arvsberättigade, Närvarande: (), (), (). (), (), MarianneKarlsson (c), (), (), (), PerIsraelsson (vpk), (), (), Inga-BrittJohansson (s), i (m) och ()*, * Ej närvarande vid betänkandets justering. LU 1982/83:32 9 Kretsenav arvsberättigade (mom. 2) (), (), MonaSaint Cyr (), (), (), ()och i (m) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 8 sombörjar med "I motion" och slutar med "till känna." bort haföljande lydelse: Imotion 895 framförs krav pä tillsättande av en utredning med syfte attåstadkomma en begränsning av arvsrätten. Motionärerna framhåller att i förstahand bör rätten till sekundosuccession och kretsen arvsberättigade i tredjeparentelen inskränkas. Somframhålls ovan vid behandlingen av motion 892, vari frågan om sekundosuccessiontas upp, är familjelagssakkunnigas betänkande efter remissbehandling f. n.föremål för beredning i och att det därför enligtutskottet saknas anledning för att föregripa regeringensställningstagande i denna fråga. Detandra önskemålet i motion 895 är en inskränkning av arvsrätten gällande tredjeparentelen. Även om det kan hävdas att släktbanden tunnats ut ochfamiljebegreppet blivit snävare under detta århundrade finns det enligtutskottet inte anledning att eftersträva den i motionen angivna inskränkningenav arvsrätten. fall när föräldrarna inte är i livet och syskon saknas är i många fallsamhörigheten stor med far- och morföräldrar och syskon till någon avföräldrarna. Om arvlätaren var underårig eller i övrigt saknade rättslighandlingsförmåga har han eller hon inte heller haft möjlighet att genomtestamente förordna om sina tillgångar. Utskottetavvisar således motionsförslaget om inskränkning av arvsrätten gällande tredjeparentelen och avstyrker därför bifaH till motion 895. dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa 2.beträffande kretsen av arvsberättigade att avslår motion 1982/83:895.