bet · G601SfU14 · 1982-12-31 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 37 § lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 37 § Beträffande minskning / v/5.5fl/fl// Beträffande minskning av vissa av pension med utgiven dagpenning ersättningar med utgiven dagpen- gäller föreskrifterna i 17 kap. 4 § ning gäller föreskrifterna i 17 kap. andra stycket lagen (1962:381) om 1 § lagen (1962:381) om allmän för- allmän försäkring. säkring och 6 kap. 7 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Denna lag träder i kraft . Lag omändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd Härigenom föreskrivs att 36 och 38§§ lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har någon genom oriktig uppgift eller genom underlåtenhetatt fullgöra honom åvilande uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller pä annatsätt orsakat att kontant arbetsmarknadsstöd utgått obehörigen eller med förhögt belopp eller har någon eljest obehörigen eller med för högt beloppuppburit sådant stöd och har han skäligen bort inse detta, skall det sombetalats ut för mycket återbetalas, om ej i särskilt fall anledning föreliggeratt helt eller delvis efterge äterbetalningsskyldighet. Har äterbetalningsskyldighet å- Om någonhar ålagts återbetal- lagtsnågon enligt första stycket, får ningsskyldighet, får vid en senare vid senareutbetalning till honom utbetalning ett skäligt belopp inne-skäligt beloppinnehållas i avräkning hällas i avräkning på vad som har på vad som betalats ut för mycket. betalats ut för mycket. Avräkning på en ersättning enligtdenna lag får vidare göras om någon av en allmän försäkringskassa har ålagtsåterbetalningssky Idighet för en ersättning som har utgetts enligt en annanförfattning. 38 § Beträffande minskning (' vissa fall Beträffande minskning av vissa av pensionmed utgiven ersättning enligt denna lag gäller föreskrifterna i 17 kap. 4 §andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. ersättningarmed utgiven ersättning enligt denna lag gäller föreskrifterna i 17 kap. 7 §lagen (1962:381) om allmän försäkring och 6 kap. 7 § lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring. Denna lag träder i kraft . SfU1982/83:14 15 Motioner väckta med anledning av propositionen I motion 1982/83:31 av () hemställs 1. att riksdagenhos regeringen begär kompletterande utredning beträffande samordning ochharmonisering av socialförsäkringsadministrationen i anslutning tiUsamordningen av de olika bidragen, 2. att riksdagenhos regeringen begär utredning beträffande socialförsäkringens finansiering isyfte att uppnå sänkta kostnader. I motion 1982/83:42 av m. fl. (s) hemställs 1. att riksdagenavslår de i propositionen föreslagna riktlinjerna för det fortsattautredningsarbetet med en samordning inom det socialpolitiska bidragssystemet, 2. att riksdagenvid behandlingen av lagförslagen i propositionen beaktar de oklarheter sompåtalats i motionen. Motioner väckta under den allmänna motionstiden /82 I motion 1981/82:294 (motivering i293) av m. fl. (vpk) föreslås att uttalar som sin meningatt sociala förmåner skall utgå oavsett arbetstidens längd och att ienlighet härmed hos regeringen begär förslag om ändring i tillämpliga lagar. 1 motion 1981/82:929 av GörelBohlin (m) hemställs att hos regeringen begär utredning och översynav lagstiftningen så att rätt till kvittning i större utsträckning blir möjligmellan förmåner där försäkringskassorna har att fatta beslut om återkrav. I motion 1981/82:950 av KerstinSandborg (fp) hemställs att hos regeringen begär förslag till ändringi lagen om allmän försäkring i enlighet med vad som anförs i motionen. I samband med propositionen väcktes också motion1982/83:43 av (). Motionen behandlas i SfU 1982/83:15. Motioner väckta under den allmänna motionstiden /83 I motion 1982/83:353 (motivering i352) av m. fl. (vpk) föreslås att uttalar som sin meningatt sociala förmåner skall utgå oavsett arbetstidens längd och att riksdagenhärmed hos regeringen begär förslag om ändring i tillämpliga lagar. I motion 1982/83:1266 av MargaretaGärd (m) och () hemställs att hos regeringen anhållerom förslag till sådan ändring av lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) och lagenom statligt personskadeskydd (LSP) att den s. k. samordningstiden förlängsfrån till . SfU1982/83:14 16 I motion 1982/83:1270 (yrk. 2) avEric Hägelmark (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att en plan för att förenkla och samordna samhällets socialatrygghetssystem bör utarbetas. I motion 1982/83:1277 av Lars-ErikLövdén m. fl. (s) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om införandet av ett socialförsäkringstillägg. Utskottet har berettsocialutskottet tillfälle avge yttrande även över motionerna 1981/82:929 och1982/83:42. Vidare har arbetsmarknadsutskottet beretts tillfälle avge yttrandeäven över motion 1981/82:294 såvitt avser förmåner vid arbetslöshet och motion1982/83:42 (se bil. 1 och 2). Utskottet har vidare inhämtat yttrande övermotion 1981/82:950 frän och . Uppbyggnaden av det socialpolitiskabidragssystemet har skett genom ett stegvis reformarbete under 1900-talet.Socialförsäkringen har utformats som ett generellt försäkringssystem med enalltmer ökad tyngdpunkt på inkomstrelaterade ersättningar, som kompletteras avgrund- eller garantibidrag och inkomstprövade bidrag. Bidragsbestämmelsernaåterfinns förutom i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) i ett stortantal lagar och förordningar, vars utformning starkt varierar. Rätten tillersättning är rikt differentierad och styrs av olika grundvillkor för skildabehovssituationer. Inom AFL har dock en betydande författningsmässig ochadministrativ samordning kunnat genomföras såvitt gäller huvuddelen avsocialförsäkringssystemet. Krav på en ökad samordning av de olika försäkrings- ochbidragsförfattningarna framfördes motionsledes i slutet av 1960- och början av1970-talen. härmed restes krav om införande av någon form av ettallmänt grundstöd utformat som en negativ skatt eller en garanterad minimiinkomst.År 1972 tillsattes inom den socialpolitiska bidragsutredningen,som skulle göra en kartläggning av bidragssystemet för att klarlägga brister isamordningen av olika bidragsformer. Utredningen redovisade sitt uppdrag år 1975i en , Kartläggning av samordningsfrågor i det socialpolitiskabidragssystemet. hade på förslag avsocialförsäkringsutskottet (SfU 1974:36) begärt att en parlamentariskutredning skulle tillsättas med uppgift att utreda behovet av en samordning avolika bidragsformer. Utredningen tillsattes , och grundvalen förutredningens direktiv utgjordes av det material som den socialpolitiskabidragsutredningen redovisat beträffande brister i samordningen inom bidragssystemet och det fortsatta utredningsarbete som SfU 1982/83:14 17 förordatsi skilda hänseenden. I direktiven underströks att den parlamentariskautredningen, som antog namnet socialpolitiska samordningsutredningen, skullebedriva sitt arbete med utgångspunkt i den totala resursfördelning och denhuvudsakliga fördelning mellan de olika områdena som var fastställd avstatsmakterna. Målsättningen skulle vara att klarlägga hur långt detsocialpolitiska bidragssystemet klinde samordnas i en allmän socialförsäkring. I betänkandet SOU 1979:94, En allmänsocialförsäkring, lade utredningen fram olika förslag i syfte att göra detekonomiska trygghetssystemet enklare och överskådligare. I enlighet med sinadirektiv byggde utredningen enhälligt sina förslag på en vidareutveckling avdet ekonomiska trygghetssystemet efter traditionella linjer i svensksocialpoHtik. Utredningen avvisade olika förslag till generell minimigaranti,eftersom ett sådant stöd i princip skulle bli villkorslöst. Samordningen bordeenligt utredningen baseras på nuvarande försäkringssystem med en bättreinbördes anpassning av bidragen. Systemet borde vidare göras enklare ochöverskådligare och reglerna utformas så att bidragen smidigt kan anpassas tillförändrade stödbehov. Samordningen borde, inom ramen för bidragens socialainriktning, bygga på en helhetssyn. Utvecklingen borde inriktas mot en allmänsocialförsäkring som i princip täcker samtliga socialpolitiska stödanordningaroch de behovssituationer dessa innefattar. Som mål för en successivvidareutveckling av bidragssystemet presenterade utredningen en principmodelltill en allmän socialförsäkring som innefattar i stort sett samtliga nuvarandesocialpolitiska kontantförmåner. Utredningen framhöll därvid att om en sådanallmän socialförsäkring infördes blev det möjligt att komma till rätta medproblem som återkommer inom nästan alla förmånsslag. Om man görfler villkorgemensamma för bidragen, om olikheter i nivån utjämnas och om administrationensammanförs så förenklas trygghetssystemet som man motverkar luckoroch överlappande förmåner. Utredningen underströk att en ökadenhetlighet beträffande nivåer delvis ändrade bidragens inriktning och ocksåtorde bli kostnadskrävande. Det var emellertid inte dess uppgift att föreslåsådana reformer utan dessa frågor torde prövas i vederbörlig ordning ochreformer gmndas på särskilda politiska beslut. Utredningens principmodell allmän socialförsäkring, som utgick frän nuvarande stödformers huvudsakligainriktning, möjliggjorde emellertid en fortsatt harmonisering avbidragssystemet. Flertaletremissinstanser har framhållit behovet av ökad samordning inom detsocialpolitiska bidragssystemet och anslutit sig till utredningens allmännasynpunkter på inriktningen av det fortsatta samordningsarbetet. Någraremissinstanser har dock efterlyst ett ställningstagande till målsättningen medbidragssystemet och menat att utredningen alltför mycket beaktat denadministrativa samordningen. Kritik har också framförts mot att utredningenvarit alltför bunden till nuvarande system. 2 1982/83. SfU1982/83:14 18 Utgångspunkter för ett fortsatt samordningsarbete I propositionen framhållerdåvarande socialminister att det finns ett klart behov avsamordning såväl inom det socialpolitiska bidragssystemet som mellan detta ochövriga system. Utredningsarbetet kommer emellertid att bli omfattande, och manär därför hänvisad tillett successivt förändringsarbete under en relativt långövergångsperiod. Detta arbete måste, fortsätter , anpassas till deutgångspunkter för besparingsarbetet inom det socialpolitiska bidragssystemet somriksdagen antagit (prop. 1980/81:150, FiU 1980/81:40, rskr 420) och sombl. a. innebär att vissa delar av det socialpolitiska bidragssystemet bör görasmer selektivt inriktade och att inslaget av självrisk i socialförsäkringen börökas. En samordning får inte leda till ytterligare utgiftsåtaganden, utantonvikten bör läggas på åtgärder som genom enhetligare uppbyggnad och enklareregler gör systemet mer rationellt och överskådligt. Systemet bör, anser hon,vara uppbyggt så att det kan anpassas till variationer i den ekonomiskaUtveckHngen, och inslagen av automatik i kostnadsutvecklingen bör uppmärksammasi det fortsatta arbetet. De principiella övervägandena i propositionen skallses som ett förslag till uppläggning av ett långsiktigt samordningsarbete.Rationaliseringsvinsterna i detta arbete bör kunna bidra till besparingar,varför det är angeläget att safta i gång arbetet på samordning och förenkling.Härigenom blir det lättare att styra bidragen till de mest utsatta grupperna.Karin Söder avvisar i Hkhet med utredningen ett bidragssystem med någon form avallmän minimigaranti. Bidragssystemet bör enligt hennes mening även ifortsättningen vara anknutet till vissa bestämda behovssituationer, varvid deti enlighet med uttalanden mot bakgrund av det samhällsekonomiskaläget bör göras mer selektivt inriktat och det kontanta stödet styras tillgrupper eller personer med särskilda behov. I motion 1982/83:42 av . erinras om att den snäva synen på socialpolitiken som ett stöd enbart inödsituationer tidigt fick ge vika för en socialpoHtik för hela folket. Måletblev att genom socialpolitiken åstadkomma en inkomstutjämning och en i övrigträttvis fördelning. Välfärdspolitiken byggdes upp som ett generelltförsäkringssystem och fick därigenom en social förändringskraft som ettselektivt system saknar. Principen om ersättning för huvuddelen avinkomstbortfallet vid t. ex. sjukdom, handikapp och på ålderdomen blev avgrundläggande betydelse. Motionärerna erinrar om att socialdemokraterna motsattsig de nedskärningar av förmåner i det socialpoHtiska trygghetssystemet somden dåvarande borgerliga regeringen inledde , och de avvisar denselektiva politik som förespråkas i propositionen. En sådan politik skulle,anför de, leda till en helt förändrad roll för samhällets socialpolitik. Istället bör, enligt motionärerna, socialpolitiken även i fortsättningenutvecklas som ett generellt välfärdssystem för hela befolkningen. SfU1982/83:14 19 också att, trots att propositionen tar upp en radprincipiellt viktiga frågor till diskussion, läggs några konkreta förslag intefram med hänvisning till behovet av utredningsarbete. Motionärerna finner detföga meningsfullt att nu ta ställning till propositionens allmänt hållnariktlinjer, vars inriktning och utformning kan komma att i väsentlig gradpåverkas av fortsatt utredningsarbete. Det fortsatta arbetet med att samordnaoch förenkla det socialpolitiska bidragssystemet måste, anför motionärerna,bedrivas från de utgångspunkter som varit av grundläggande betydelse för denprincipiella utformningen av den svenska socialpolitiken, och motionärernaförutsätter att dessa principer blir vägledande för det kommande lagstiftningsarbetetpå området. Motionärerna yrkar sålunda avslag på propositionens ovannämndaförslag till riktlinjer för det fortsatta samordningsarbetet. Såvitt gällerställningstagandet i propositionen mot någon form av allmän minimigarantinoterar dock motionärerna att det utredningsarbete som föregått propositionennumera visat på det orealistiska i denna tanke. Det är enligt utskottets meningväsentligt att riktlinjer för ett samordningsarbete inom det socialpolitiskafältet förankras i en klar målsättning för socialpolitiken. Såvälutredningsdirektiven som socialpolitiska samordningsutredningens förslag tillsamordningsåtgärder vilar på samma målsättning som gällt för uppbyggnaden avnuvarande socialpolitiska bidragssystem. Såvitt gäller propositionensresonemang i mera konkreta avsnitt synes detta också ha nuvarande system ochsamordningsutredningens förslag som utgångspunkt. innehåller främstdet inledande avsnittet i propositionen allmänna uttalanden som, om de följdesupp av politiska beslut, skulle radikalt förändra bidragssystemets struktur ochinriktning och även försvåra samordningen mellan bidragssystemen. Ipropositionen förespråkas t. ex. ökad selektivitet i bidragssystemet. Ettselektivt system minskar emellertid förutsättningarna för en samordning avbidragen och också förutsättningarna för att skapa ett heltäckande system. Medde nämnda uttalandena i propositionen har enligt utskottets mening grunden förklargörande riktlinjer för det fortsatta arbetet med att tekniskt, juridisktoch administrativt samordna bidragssystemet ryckts undan. Utskottet måsteifrågasätta det meningsfulla med att lägga fram en proposition som syftar tillökad samordning mellan olika slag av bidrag, som en allmänt ändradinriktning av bidragssystemet förordas, utan att några konkreta förslag ellerens en antydan om bidragens framtida konstruktion ges. Motionärerna har understrukit att det fortsatta arbetetmed att samordna och förenkla det socialpolitiska bidragssystemet måstebedrivas från de utgångspunkter som varit av grundläggande betydelse för denprincipiella utformningen av den svenska socialpolitiken. Utskottet anslutersig helt till denna uppfattning. Den inriktning av den framtida socialpolitikensom förespråkas i propositionen bör avvisas av . börmarkeras att frågan om införande av något slag av generellt system medminimigaranti är aktuell. SfU 1982/83:14 20 Om det sålunda kan slås fast att ett fortsatt samordningsarbeteskall bygga vidare på den traditionella inriktningen av den svenskasocialpoHtiken anser utskottet att det finns anledning att närmare diskuterahur man skall bedriva arbetet med att samordna och förenkla det socialpolitiskabidragssystemet. Behovetav en bättre samordning för att göra det ekonomiska trygghetssystemet enklare,överskådligare och enhetligare har understrukits såväl av utredningen,remissinstanserna som i propositionen, och utskottet kan instämma häri. Ensamordning är angelägen för att man bättre skall kunna följa systemets effekteri olika avseenden, t. ex. beträffande hur de ekonomiska resurserna kanutnyttjas på bästa sätt. Det väl utbyggda trygghetssystem som vi har i Sverigeställer särskilt stora krav på enkelhet och överskådlighet. Om en samordninginte sker finns det risk för att systemet inte kan uppfylla de krav som måstestäUas, nämligen att stöd skall ges till den som bäst behöver det. Närdet gäller de riktlinjer som föreslås i propositionen anförs i motion 1982/83:42att dessa är allmänt hållna och att konkreta förslag saknas. Det är enligtutskottets uppfattning en svaghet att så är fallet. Konkreta ställningstagandeni propositionen som skulle kunna bidra tiU klarare riktlinjer för det fortsattasamordningsarbetet har försvårats inte bara av den allmänt ändrade inriktningav socialpolitiken som förespråkats i propositionen utan också av att viktigadelar av bidragssystemet f. n. är föremål för utredning. Mot bakgrunden av vadutskottet ovan anfört om en vidareutveckling av socialpolitiken enligttraditionella linjer bör det dock finnas förutsättningar för att redan nu taställning till huvudinriktningen av samordningsarbetet. Erforderligaställningstaganden i olika detaljfrågor kan därefter göras i den takt som underlagkommer att föreligga. Det är därvid väsentligt att den helhetssyn på stödbehovoch bidragsrätt som den socialpolitiska samordningsutredningen anlagt bhrvägledande för pågående och kommande utredningsarbete på skilda bidragsområden.Hur denna helhetssyn konkret skall kunna slå igenom på olika bidragsområdenutvecklas närmare nedan i samband med att utskottet behandlar utredningensförslag till principmodell för en allmän socialförsäkring och tar ställningtill inriktningen av ett kommande samordningsarbete. I anslutning härtillbehandlar utskottet motioner med förslag till olika samordningsåtgärder. Principmodelltill en aUmän socialförsäkring I utredningens principmodell till en aUmänsocialförsäkring ingår de flesta av de nuvarande socialpolitiska kontantstödensom inte är förenade med återbetalningsskyldighet. Principmodellen syftar tillatt ange ett långsiktigt mål för en vidareutveckling av bidragssystemet ochvisa försäkringens uppbyggnad i stort efter en sammansmältning och renodling avnuvarande SfU 1982/83:14 21 bidrag.Försäkringen föreslås bestå av fyra delar, nämligen inkomstförsäkring,barnstöd, bostadsstöd och handikappstöd. Det närmare innehållet i de olikadelarna av försäkringen behandlas nedan under skilda rubriker. Enligt propositionen bör det fortsattautredningsarbetet inriktas pä en successiv översyn av varandra närliggandesystem, där de olika grenarna samordnas med varandra genom så långt möjHgtenhetliga bidragsvillkor och en sammanhållen författningsreglering. Den modelltill en allmän socialförsäkring som utredningen har lagt fram anses innebäraen ändamålsenlig uppdelning och strukturering av bidragssystemet. 1propositionen framhålls att frågan om vilka av de nuvarande bidragen som skallinordnas i en allmän socialförsäkring i viss mån kan sägas vara av formell ochlagteknisk karaktär och att det nu inte är möjligt att i detalj ta ställningtill vilka bidrag som skall ingå i en allmän socialförsäkring eller vilkabidragsregler som kan göras enhetliga. Innan en allmän socialförsäkring kangenomföras bör resultatet av vissa pågående utrednings- och beredningsarbetenavvaktas samt ett omfattande utredningsarbete inom många områden som inte ärföremål för utredning genomföras. Ipropositionen anges några principer som bör utmärka en allmän socialförsäkring.Man bör sträva efter att göra de olika bidragen renodlade till sitt syfte ellerge dem en konstruktion som beaktar de skilda syften som ett bidrag kan ha.Bidrag med likartade syften bör föras samman. Utvecklingen bör styras så att inormalfallen endast ett bidrag som avser egen inkomstförlust, ett bidrag somutgör bostadsstöd osv. Utskottetdelar uppfattningen att utredningens principmodell till en allmän socialförsäkringinnebär en ändamålsenlig uppdelning och strukturering av bidragssystemet ochatt den bör läggas till grund för arbetet med att samordna och förenkla detsocialpolitiska bidragssystemet. Innan en allmän socialförsäkring kangenomföras krävs emellertid, såsom också understrukits av utredningen, ettomfattande utredningsarbete inom många områden. Under detta arbetes gång kanprincipmodellen tjäna som förebild så att man fortlöpande eftersträvar att förasamman bidrag med Hkartade syften och låter endast ett sådant bidrag utgå,i enbestämd behovssituation. Den enskilde skall såvitt möjligt få stöd efterenhetliga principer i de situationer som berättigar till stöd, och stödet börutgå efter så långt möjligt likformiga regler oavsett vilken behovssituationdet är fråga om. Centralabegrepp såsom inkomst och familjetillhörighet, vilka i det nuvarande systemetuppvisar en splittrad bild, bör göras gemensamma på så mänga områden sommöjligt där statliga bidrag utgår. Man bör också sträva efter att göra förfaranderegleroch administrativa bestämmelser mer enhetliga. Omen kraftfull satsning på enhetlighet görs inom alla bidragsområden underlättardetta avsevärt för den enskilde medborgaren att överblicka systemets verkningaroch undvika rättsförluster. För samhällets dels bidrar en ökad enhetiighet tillett effektivare utnyttjande av de ekonomiska SfU1982/83:14 22 Det är mot denna bakgrund angeläget att utredningens intentioner följs upp. Inom inkomstförsäkringen föreslårutredningen en samordning av sådana stöd som utges i stället förförvärvsinkomst både för dem som har förvärvsarbetat och för andra.Inkomstförsäkringen föreslås innehålla bidragsgrenarna sjukpenning,vårdpenning, arbetsmarknadspenning, vuxenstudiestöd, värnpliktspenning,förtidspension, omställningsstöd, deltidspension, ålderspension ocharbetsskadeförsäkring. Sjukpenning skall utges vid sjukdom, smitta ochhavandeskap. Vårdpenning skall omfatta framför aUt föräldrapenning ochvårdbidrag. Till denna del av inkomstförsäkringen skall dock också kunnahänföras vissa situationer då f. n. hustrutillägg, änkepension eHerfamiljepenning enhgt familjebidragslagstiftningen utgår. TiH arbetsmarknadspenning hänförs dagpenning frånarbetslöshetsförsäkringen, kontant arbetsmarknadsstöd och utbildningsbidragvid arbetsmarknadsutbildning. Utredningen förutsätter härvid en allmänarbetslöshetsförsäkring utan anknytning till arbetslöshetskassor och fackligaorganisationer. Utredningen är dock inte enhäUig på denna punkt. Det nuvarandevuxenstudiestödet föreslås antingen knutet till arbetsmarknadspenningen ellerbilda en särskild gren inom inkomstförsäkringen. Såvitt gällerarbetsskadeförsäkringen anför utredningen att denna försäkring, som päskadeståndsrättsHga grunder ger en högre kompensation än övriga försäkringar,bör kvarstå som en särskild gren av inkomstförsäkringen men lagteknisktintegreras ytterligare med försäkringen. Varje stödform inom inkomstförsäkringen skaU enligtutredningen normalt kunna innehålla dels en garantinivå, dels eninkomstrelaterad ersättning. I vissa fall kan det dock finnas skäl som talarför att stöd skall utges endast på garantinivå. Utredningen föreslår inte attgarantibidrag införs i situationer där de f. n. saknas. Principmodellen gerdock utrymme för en sådan framtida utvidgning. Propositionen ansluter sig till principen attinkomstförsäkringen normalt bör innehålla en garantinivå och eninkomstrelaterad ersättning.