bet · G601LU19 · 1982-12-31 00:00:00 — handlägger ärenden enligt lagen(1953:603) om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inomnäringslivet (konkurrensbegränsningslagen) - vilken avlösesav konkurrenslagen (1982:733)-, enhgt marknadsföringslagen (1975:1418) ochenligt lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor (avtalsvillkorslagen).Förfarandet regleras genom dessa lagar och genom lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m. m. (omtryckt 1982:751), Marknadsföringslagenkompletteras i vissa hänseenden genom föreskrifter i konsumentkredidagen(1977:981) och konsumentförsäkringslagen (1980:38) samt lagen (1978:763) medvissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker och lagen (1978:764) medvissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror. Enligtkonkurrenslagen kan i syfte att undanröja skadlig verkan avkonkurrensbegränsning meddela en näringsidkare dels förbud att tillämpa bl. a.visst avtal eller avtalsvillkor, dels ålägganden av olika slag (säljåläggande,rättelseåläggande, prisåläggande). Innan förbud eller åläggande meddelas skalldomstolen normalt först söka förhindra den skadliga verkan genom förhandling.Hittills - enligt konkurrensbegränsningslagen - har domstolens befogenhet pådetta område inskränkts till att den kan föranstalta om förhandling och, omdenna blivit resultatlös, anmäla saken för regeringen. Den nya konkurrenslageninnehåller också särskilda bestämmelser om företagsförvärv - inkl. fusioner -som medför att en LU 1982/83:19 20 näringsidkarefår en dominerande ställning på marknaden. I sista hand finns möjHghet förmarknadsdomstolen att förbjuda ett sådant förvärv eller - i vissa fall - attålägga näringsidkaren att avhända sig aktier eller egendom som han harförvärvat. Förbud och ålägganden av det sistnämnda slaget blir giltiga endastom de fastställs av regeringen. får också, nu och framgent,lämna dispens från de båda straffsanktionerade förbud, mot bruttoprissättningoch mot anbudskarteller, som anges i såväl konkurrensbegränsningslagen somkonkurrenslagen. Enligtmarknadsföringslagen kan dels meddela en näringsidkare förbudmot vissa reklam- och andra marknadsföringsåtgärder, dels ålägga ennäringsidkare att lämna viss information till konsumenterna, dels förbjuda ennäringsidkare att sälja vissa skadliga eller otjänliga varor.Avtalsvillkorslagen ger domstolen befogenhet att förbjuda en näringsidkare atttillämpa vissa avtalsvillkor, Förbud och åläggandenenhgt de nämnda lagarna förenas normalt med vite. Utom såvitt gäller beslut somskall prövas av regeringen är slutinstans i samtligaärenden. Frågorom förbud och ålägganden enligt konkurrensbegränsningslagen resp.konkurrenslagen tas upp efter ansökan av ().Enligt marknadsföringslagen och avtalsvillkorslagen är det på motsvarande sättkonsumentombudsmannen (KO) som för talan. Om NO eller KO för visst fallbeslutar att inte göra ansökan finns i andra hand talerätt för sammanslutningarav konsumenter, löntagare eller näringsidkare. I fråga om konkurrensbegränsningresp, otiUbörlig marknadsföring har även näringsidkare som berörs därav ensådan subsidiär talerätt. Lagen om marknadsdomstol m, m, innehåller-i sin fr,o, m. gällande lydelse - i huvudsak följande bestämmelser omdomstolens sammansättning. Marknadsdomstolenbestår av ordförande och vice ordförande samt tio andra ledamöter. Alla utsesför av regeringen. För varje ledamot utom ordföranden skall finnas eneller flera ersättare. Ordförandenoch vice ordföranden skall vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. Fyra av deandra ledamöterna är särskilda ledamöter, tre för ärenden omkonkurrensbegränsning och en för ärenden om marknadsföring och ärenden om oskäligaavtalsvillkor. Den sistnämnde skall ha särskild insikt i konsumentfrågor. Av detre skall en vara lagkunnig och erfaren i domarvärv och två ha särskild insikti näringsHvets förhållanden. Avövriga ledamöter skall tre utses bland företrädare för företagarintressen ochtre bland företrädare för konsument- och löntagarintressen. Ordföranden, viceordföranden och de särskilda ledamöterna får däremot inte utses bland personersom kan anses företräda sådana intressen. LU1982/83:19 21 är beslutför närordföranden och fyra an'dra ledamöter är närvarande. I beslut skall delta likaantal ledamöter som företräder företagarintressen samt konsument- ochlöntagarintressen, dvs, en, två eller tre av vardera kategorin. Av de särskildaledamöterna deltar endast den eller de som har utsetts för sådant ärende somdet är fråga om. Antalet ledamöter som deltar i ett beslut kan sålunda varierafrån elva till fem. Som beslut gäller den mening varom deflesta ledamöter förenar sig; vid Hka röstetal har ordföranden utslagsröst. Om aktuella sammansättning kan följandenoteras. De särskilda ledamöterna - som enligt lagens nuvarande lydelse endastär två - är professorer i företagsekonomi resp. i nationalekonomi. Av de övrigaledamöterna är en - liksom den ersättare som har utsetts för honom -tjänstemanhos i (LO), en - liksom ersättaren -tjänsteman hosTjänstemännens centralorganisation (TCO) och en - liksom två ersättare -tjänsteman hos (). I det sistnämnda fallet har somtredje ersättare utsetts en tjänsteman hos Centralorganisationen /SR, Deledamöter som har utsetts bland företrädare för företagarintressen ärtjänstemän - alla med juridisk utbildning - hos resp, ,ett medlemsförbund i och ett medlemsförbund i . Bland ersättarna för dessa ledamöter finns representanter ävenför andra grenar av näringslivet, såsom jordbruket - som företräds av entjänsteman hos () - och reklambranschen. tillkom den 1januari 1971, då lagen om otillbörlig marknadsföring trädde i kraft. Tillutgången av benämndes den marknadsrådet. uppgifter enligtkonkurrensbegränsningslagen ålåg t. o. m, näringsfrihetsrådet, som hadeinrättats enligt beslut och var sammansatt enligt ungefär samma principersom . Enligt den proposition som låg till grund för inrättandetav näringsfrihetsrådet var det av vikt att såväl beprövad domarerfarenhet somekonomisk sakkunskap skulle finnas företrädd i rådet (prop, 1953:103 s, 261).För att rådet skulle få nödig förankring i de kretsar som närmast berördes avdess verksamhet borde inom rådet vidare finnas företrädare för såvälnäringslivet som konsumentema. Föredragande statsrådet underströk attnäringslivets representanter i rådet väsentligen skulle ha till uppgift"att hävda de synpunkter och uppfattningar som är representativa förföretagarvärlden i allmänhet". De borde däremot icke uppfattas såsomrepresentanter för de olika näringsgrenarnas särintressen. Föredraganden ansågdet dock sannolikt att de personer som kom i fråga hade anknytning till någonhuvudgrupp LU1982/83:19 22 inom näringshvet; i första hand borde då utses.personermed anknytning till industrin, detaljhandeln och jordbruksnäringen. Somsuppleanter borde även fackmän med intressen inom grosshandeln och hantverketförordnas. Om det var angeläget att någon suppleants sakkunskap kom rådet tillgodo vid handläggningen av ett visst ärende, fanns möjligheten att någon av deordinarie ledamöterna avstod från att delta, så att suppleanten i fråga fickträda in. Konsumentkooperationen utövar företagsverksamhet avmångskiftande slag och skulle till följd härav kunna tänkas representerad påföretagarsidan, sade föredraganden. Man kunde emellertid, tiUade han, intebortse från att kooperationen utgör en sammanslutning av konsumenter och attrörelsen ser som sin huvuduppgift att främja konsumentintresset. Rörelsensrepresentant hade därför enligt hans mening sin naturliga plats på konsumentsidan.De övriga företrädarna för de allmänna konsument- och löntagarintressena bordevara personer med förankring i de stora löntagarorganisationerna. - numera -sammansättning behandlades i den proposition (prop. 1970:57) som innehöllförslag till lagstiftning om otillbörlig marknadsföring. Den enda principiellanyheten vid jämförelse med näringsfrihetsrådet var att en särskild ledamot medinriktning på konsumentfrågor tillkom. Föredragande statsrådet uttalade bl. a.(s. 164) att den inriktning på etiska normer som skulle prägla bedömningen avmarknadsföringsärendena gjorde det angeläget att vid handläggningen av dem haett starkt inslag av representanter för konsumenternas och näringslivetsintressen. Det förslag som förelåg om att en ledamot skulle ha särskild insikti konsumentfrågor ansåg han från samma synpunkt vara välbetänkt. Beträffande näringsidkarrepresentanternas funktion imarknadsrådet anförde föredraganden bl. a, följande. Han ville inte i förstahand se dem som företrädare för särskilda branschintressen. Deras uppgift varsnarare att tillföra rådet kännedom om de värderingar som rådde inomnäringslivet i aUmänhet. Det var genom dessa ledamöter som näringslivet skullefå inflytande på rättsbildningen. Med utgångspunkt i denna syn på näringslivsrepresentanternasställning i rådet ansåg han inte att det i lagen om marknadsråd m, m. bordeföreskrivas att företrädare för en viss bransch skulle delta i behandlingen aven viss typ av ärenden. Om företrädarna för konsument- och löntagarintressengjorde föredraganden inget särskilt uttalande. Vad beslutsförhetsreglernabeträffar anförde han bl. a. att han utgick från att både vice ordföranden ochden ledamot som skulle ha särskild insikt i näringslivets förhållanden resp. ikonsumentfrågor i praktiken regelmässigt skulle komma att delta imarknadsrådets avgöranden, åtminstone i ärenden av större vikt. I proposition 1981/82:165 med förslag till konkurrenslag -innebärande bl. a. att skulle få som ny uppgift attbeträffande vissa företagsförvärv pröva frågan om deras skadlighet - anfördeföredragande LU 1982/83:19 23 a. följande (s. 208), Domstolens nya arbetsuppgift gav anledning attöverväga dess sammansättning. Den nya arbetsuppgiften kunde komma att omfattaingående prövning av rättsligt och ekonomiskt svåmtredda och svåröverskådligafrågor. kunde det ganska ofta krävas en hög grad av snabbhet ihandläggningen. Den arbetsmässiga belastningen på domstolen kunde bli mycketstor i ett enskilt ärende. Mot bakgrund av det anförda var det ofrånkomligt attdet tekniska inslaget i domstolen måste förstärkas genom att antalet särskildaledamöter utökades. Lämpligen skedde detta genom att ytterligare två sådanaledamöter för konkurrensfrågor tillfördes domstolen (varvid för dessa ledamöterskulle gälla behörighetskrav i enlighet med vad som framgår av föregåendeavsnitt). Om man skulle kunna undvika riskema för en splittrad praxis ochomtagning av processen borde i fråga om konkurrensärenden den förstärktaordningen med tre särskilda ledamöter gälla som ordinarie sammansättning. Deciterade uttalandena upprepades som motiv till den ändring i lagen ommarknadsdomstol som föreslogs i proposition 1981/82:195 med förslag tillföljdlagstiftning till den nya konkurrenslagen, m. m. Tidigareriksdagsbehandling av frågor om sammansättning behandlade (NU1978/79:6) en motion om förstärkning av konsument- och löntagarintressenasrepresentation i . Motionen avstyrktes av utskottet ochavslogs av , Ibetänkandet redovisades en undersökning av reservationer i marknadsdomstolenunder tiden 1971-juni 1978, Därvid konstaterades bl. har från sin tillkomst år 1971fram avgjort 198 ärenden. Av dessa avgöranden har 157varit helt enhälliga. Inio fall har reservation förekommit beträffande motiveringen, medan domstolen har varit enig om utgången, Närdet gäller utgången har alltså varit enig i 166 av de 198ärendena. De 32 ärendena med reservation utgör ungefär en sjättedel av samtHga,I dispensärenden enligt konkurrensbegränsningslagen och i ärenden enligtavtalsvillkorslagen har enigheten varit nästan fullständig. Avgöranden enligtgeneralklausulen i konkurrensbegränsningslagen har föranlett reservation i sexfall av 19 och avgöranden enligt marknadsföringslagen i 24 fall av 142. Det går knappast atturskilja något bestämt mönster i reservationerna. [en åberopad uppsats av enjuris studerande] sägs: "Det finns inget som direkt tyder på att MD:sledamöter är 'partsintressenter' i den meningen att de har röstat för en utgångi ärendet som har varit gynnsammare för deras respektive sida". Dettaomdöme bekräftas av den något mera omfattande inventering som har redovisatshär. Särskilt kan noteras att det är fler reservationer som härrör från en delav konsumentrepresentanterna vid tillfället i fråga än som härrör från hela gmppenkonsumentrepresentanter. LU 1982/83:19 24 (Motsvarandegäller än mer utpräglat beträffande företagarrepresentanter-na.) Det sagda ståri god överensstämmelse med vad ordförande, justitierådetPeter ', har anfört i uppsatser om domstolen (här citerat från , s. 423): Det förhållandet att vissa ledamöter är utseddabland företrädare för företagarintressen och vissa bland företrädare förkonsument- och löntagarintressen bör inte uppfattas som att dessa ledamöterskulle så att säga utgöra partsrepresentanter för respektiveintressekategorier, varvid den ena partssidan kanske skulle framstå som mindrepositiv till konsumentskyddet än den andra. Ingen av ledamöterna är partsrepresentanti den meningen. Alla är i stället ansvarsbelastade domare, uppfordrade attopartiskt tillämpa den lagstiftning till bl. a. konsumentens skydd vilken ärrättesnöret för avgöranden. Näringsutskottetanförde bl, a.: Sammanfattningsvis tyder alltså genomgången avreservationerna dels på att avgöranden präglas av en betydande enighet, dels på att förekommande reservationer snarare är uttryck för individuella bedömningar än för kollektiva reaktioner av intresserepresentanter. Utskot tet vill betona att detta måste betraktas som tillfredsställande. Det får nämligen anses stå i god överensstämmelse med förarbetena till lagen om marknadsdomstol m. m. och med vedertagen uppfattning, om man på applicerar vad föredragande statsrådet 1974 om inrättande av bostadsdomstolen uttalade om "intresseledamö terna" i denna: De är inte och skall inte uppfattas som företrädare förendera partens intressen. "De är meddomare som har att företa en objektiv bedömning av samtiiga fakta i målet utifrån sina särskilda kunskaper och erfarenheter." ordförande har också mot bakgrund av sina erfarenheter gjort ett motsvarande konstaterande för marknadsdom- Stolens del- . 1 betänkandet NU 1981/82:55 lämnadenäringsutskottet utan erinran regeringens förslag till ändrad sammansättning avmarknadsdomstolen i samband med ikraftträdandet av den nya konkurrenslagen (ses. 4f,), Förslaget antogs av . Det i motion 1981/82:1712 framställda förslaget omen utredning rörande partssammansatta domstolar avser formellt ävenmarknadsdomstolen. Denna nämns emellertid inte i motiveringen. De synpunktersom motionärerna anför synes också sakna aktualitet för marknadsdomstolensdel. Motionärernatalar om tvister som avgörs av partssammansatta domstolar. Det övervägandeantalet ärenden i har icke karaktären av tvistemål meHanenskilda parter utan grundas på ansökningar av konsumentombudsmannen (KO) -enhgt marknadsföringslagen eller avtalsvillkorslagen - om att ett visst slagsförbud eller åläggande skall meddelas en näringsidkare i konsumentkollektivetsintresse. Endast i vissa fall är det hos fråga om en relationmellan två enskilda parter. LU 1982/83:19 25 gällerdels ärenden där en näringsidkare utnyttjar sin rätt att - när KO avstår - föratalan enligt marknadsföringslagen, dels vissa ärenden enligt konkurrensbegränsningslagenoch motsvarande ärenden enligt den nya konkurrenslag som träder i kraft . I konkurrensbegränsningsärenden är det primärtnäringsfrihetsombudsmannen som för talan, och ändamålet med de åtgärder som kanpåyrkas är att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens inomnäringslivet. Det torde knappast gå att finna exempel på att i ett ärende hosmarknadsdomstolen har förekommit en sådan tredje part som åsyftas i motionen. Beträffandede ledamöter i som företräder företagar-resp. konsument- ochlöntagarintressen har näringsutskottet - såsom framgår av det föregående - år1978 konstaterat att deras ställningstaganden ger vid handen att de inteuppträder som partsrepresentanter i egentlig mening. Med hänvisning bl. a. dllförarbetena till lagen om marknadsdomstol betecknade utskottet detta somtillfredsställande. beslut synesinte ge anledning till någon ändring av den tidigare slutsatsen. Näringsutskottetvill också påpeka att sammansättning har omprövats avriksdagen så sent som , Den ändring som då beslöts innebär enförstärkning av ämbetsmannainslaget i domstolen såvitt gäller handläggning avärenden enligt konkurrenslagen. Sammanfattningsvisanser näringsutskottet att det inte finns skäl att låta marknadsdomstolenomfattas av en sådan utredning om partssammansatta domstolar som föreslås imotionen. Närvarande:Nils (), (), (), LillyHansson (s), (), (), (),(), (), Per (), (), (vpk), (), () och (). LU 1982/83:19 26 1982/83: ly har begärt arbetsmarknadsutskottetsyttrande över motion 1981/82:1712 av () och (). får med anledning härav anföra följande. Motionärerna begär en utredning om departssammansatta domstolarnas funktion och sammansättning i olika typer av mål.De anser det vara otillfredsställande att sådana domstolar har att döma även imål där en tredje part är inblandad utan att vara representerad i domstolen. Till utskottets beredningsområde hör verksamhetenvid arbetsdomstolen som har partssammansättning. Arbetsdomstolenär i sin dömande verksamhet normalt sammansatt av sju ledamöter. Av dessa ärtre s. k. ämbetsmannaledamöter, nämligen ordföranden, vice ordföranden och entredje ledamot. De utses av regeringen bland personer som inte kan ansesföreträda arbetsgivar- eller arbetstagarintressen. Dessa intressen företrädsav övriga fyra ledamöter, två från arbetsgivar- och två från arbetstagarsidan. Arbetsdomstolenhar betydligt fler ledamöter än de som deltar vid handläggningen av de enskildamålen. Antalet ordinarie ledamöter från arbetsgivarsidan uppgår sålunda tillsju och motsvarande antal från arbetstagarsidan till sex. De utses avregeringen enligt följande: Antal Utsespå förslag av 1 (representerar staten som arbetsgivareoch utses liksom äm- betsmannaledamöterna direkt av regeringen) LU 1982/83:19 27 För var och en av de ordinarie ledamöterna (utomdomstolens tre ordförande) finns tre ersättare. De utses i samma ordning somledamöterna med det undantaget att Centralorganisationen /SR har rätt attföreslå två av ersättarna för tjänstemannaledamöterna. Mot bakgrund av den aktuella motionens yrkande omutredning beträffande partssammansatta domstolar tar utskottet i dettayttrande upp frågan om arbetsdomstolens sammansättning. Som ovan redovisats ärdomstolen sammansatt av såväl ledamöter som skall vara fristående frånpartsintressena som företrädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Fråganom vilka arbetsmarknadsorganisationer som skall ha rätt att föreslå ledamöter iarbetsdomstolen övervägdes på nytt vid tillkomsten av lag omrättegången i arbetstvister (se prop, 1974:77 s, 115-116). I det sammanhangetframfördes önskemål om att dittills orepresenterade huvudorganisationer påbåde arbetsgivar- och arbetstagarsidan skulle få rätt att bli företrädda idomstolen. Dessa önskemål avvisades emellertid. Som skäl härför anfördes attarbetsgivar- och arbetstagarledamöterna har till uppgift att tillföra domstolensakkunskap om avtalsförhållanden och synsätt på arbetsmarknaden. De är såledesinte att betrakta som intresserepresentanter eller talesmän för parterna imålen. Dämtöveransågs det önskvärt att arbetsdomstolens sammansättning inte växlar från mål tillmål utan hålls så som möjligt för att säkra kontinuiteten i dömandet.Detta leder till att endast ett fåtal organisationer kan bli representerade idomstolen. Vid valet mellan organisationerna har deras representativa bredd avnaturliga skäl fått fälla utslaget liksom organisationernas möjligheter att vidkollektivavtalsförhandlingar och pä annat sätt påverka rättsutvecklingen påarbetsmarknaden. Utskottetanser att de motiv som ligger bakom arbetsdomstolens nuvarandepartssammansättning alltjämt är bärande. En allmänt hållen kritik av det slagsom framförs i motionen och som innebär att arbetsdomstolen i sin dömandeverksamhet skulle påverkas av obehöriga intressen kan utskottet inte dela.Granskar man exempelvis arbetsdomstolens avgöranden då en av de icke representerade arbetstagarorganisationerna,arbetares centralorganisation (SAC), varit part, finner man att SACvisserligen förlorat i vissa fall men vunnit i andra, därav även mål avprincipiell betydelse. Med tillägget att de allmänna reglerna om domarjäv ävengäller vid arbetsdomstolen avstyrker utskottet därför för sin del detframställda utredningsyrkandet, LU 1982/83:19 28 Närvarande:Frida (), (), (), (), (), (), (), KarinFlodström (s), (), (), (), Lars-OveHagberg (vpk), (), () och tredje vicetalmannen (). minab/gotab 1983