bet · G601SkU15 · 1982-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvisskulle alltså, om mittenregeringen fått fullfölja sin pohtik, storleksordningenpå budgetunderskottet /83 fortfarande kunnat vara i stort sett detriksdagen uttalade . Ioch med devalveringen, som är ett faktum, uppkommer vissa utgiftsökningarsom eljest blivit obehövliga. Ipartimotionerna 112 och 120 avvisas å ena sidan vissa skattehöjningar ochförordas en förändring av inkomstskatten, som innebär något lägreskatteinkomster än socialdemokraternas alternativ. Å andra sidan avvisar manavdragsrätt för fackföreningsavgifter och vissa delar av det i propositionenföreslagna investeringsprogrammet. Man avser vidare att nu bara anvisa medeltill de investeringar som beräknas ske under innevarande budgetår och förordalägre kapitaltillskott till de statliga företagen. Beaktar man dessutom, somutskottet visat ovan, att kostnaderna för regeringens vallöften vida överstigerden föreslagna finansieringen, leder detta alternativ sammantaget till ettlägre budgetunderskott än regeringens förslag. SkU1982/83:15 Bilaga 120, Den ekonomiska politiken under dekommande åren måste enligt utskottets mening utformas med utgångspunkt från attskattetrycket inte kan skärpas. För att förhindra att budgetunderskottet i detläget fortsätter att öka är det nödvändigt att hålla tillbaka de offentligautgiftsökningarna. Långsiktigt måste de anpassas till den allmänna ekonomiskatillväxten. För kapitalmarknadens utveckling är en begränsning avbudgetunderskottets tillväxt av största betydelse. a. att driva upp räntenivån. Både härigenom och genom s. k.utträngningseffekter riskerar det att hålla tillbaka investeringarna.Budgetunderskottet måste därför nedbringas. I takt med att det sker bör också kreditmarknadsregleringenavvecklas. Även i övrigt måste politiken inriktas på ytterligare vitaliseringav marknaderna. Den ökning av de offentliga utgifterna som desocialdemokratiska förslagen innebär bryter den påbörjade utvecklingen motkontroll av utgiftsexpansionen. Besparingsåtgärderna under 1980-82 innebarbörjan till en anpassning av utgiftsökningen till tillväxten i hela ekonomin.För att åstadkomma denna anpassning var det nödvändigt att begränsa automatikeni olika utgiftskomponenters expansion. I detta syfte beslutade om ettantal besparingsåtgärder. Det gäller bl. a. förslagen om ändringar iberäkningen av basbeloppet, ändringar i sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringensamt statsbidragsreglerna till den kommunala barnomsorgen. Den socialdemokratiska regeringen föreslår nu att dessabeslut rivs upp och att de tidigare gällande reglerna återinförs. Därtillföreslås att ett antal nya bidragsformer införs på bostadsmarknaden och somnämnts att kommunernas expansionstakt kan öka från tidigare målsatta till . Konsekvenserna av dessa förslag skulle bli att den offentligautgiflsex-pansionen ökar på ett mycket oroande sätt, inte bara utanvia automatiken även . Regeringens uppfattning är att en sådan utgiftsexpansioninte skulle ha några skadliga verkningar på den svenska samhällsekonomin om dehöjda utgifterna finansieras genom höjda skatter. Utskottet delar inte dennauppfattning. De negativa verkningarna på den svenska ekonomin av en ytterligarehöjning av skattetrycket är betydande. Räntebetalningarna på statsskulden är den post som växersnabbast bland de offentliga utgifterna och med total automatik. Räntorna ärredan nu den näst största utgiftsposten och kommer att vara denstörsta. som underskottet i statens budget består ökarräntebetalningarna och med ett snabbt växande underskott ökar ränteutgifternaän snabbare. Detta innebär att det blir allt svårare att fåkontroll över den offentliga utgiftsexpansionen. som man undviker attta itu med denna automatiska ökning i utgifterna innebär därmed ytterligare ettsteg mot avgrundens brant. SkU1982/83:15 Bilaga 121 (vpk) anser att utskottetsyttrande bort lyda-: Den kris som slår mot och iSverige är inte blott av konjunkturen natur. Vi är inne i en period avlångvarig stagnation med växande arbetslöshet, stor inflafion, växandestatsfinansiella problem, där spekulation och skumraskaffärer alltmer brederut sig. är en följd av den utvecklingsprocess denmoderna kapitalismen själv givit upphov till. Kapitalismens tillväxtbetingelserär inte längre så gynnsamma som de var årtiondena närmast efter det andravärldskriget. Den stora varuefterfrågan och den kraftiga teknologiskautvecklingen i en period av marknadsexpansion som kännetecknade dessa årtiondenhar kraftigt försvagats. Imperialismens ekonomiska utplundring i den tredjevärlden har skapat nationella motrörelser. De stora transnatio-nellakoncernerna söker nya vägar att vidmakthålla och stärka sina ställningar idetta läge. Följden blir skärpta motsättningar och en accelererandekoncentration av makt och kapital. Med stöd av den nya tekniken, som inomviktiga områden minskar behovet av utbildad arbetskraft, har de transnationellaföretagen mer kunnat spela ut produktion i vissa enklaver i tredje världen motsysselsättningen och arbetarklassen i de industrialiserade kapitalistiskaländerna. Kampen mellan olika kapital tilltar internationellt och staterna harbörjat föra en politik för att skapa så starka villkor som möjligt för de"egna" multinationella bolagen eller de "utlandskonkurre-randeföretagen" som dessa ibland kallas. Resultatet av detta är skärpta angrepppå de arbetande från kapital och statsmakt, bl. a. uttryckta i olika former avs. Men detta skapar åter krympande marknader. I detta läge växer improduktiva sektorer såsommarknadsföring, kreditmanipulationer och spekulation. Resultatet bhr samtidigstagnation, arbetslöshet och inflation. De stora företagen satsar på en vidareutveckling av denmoderna teknologin för att öka sin produktivitet. Detta är deras sätt att sökabevara och stärka sin maktställning. Men när detta inträder i en period somkaraktäriseras av en alltmer påtaglig stagnation blir resultatet av en ökadproduktivitet en minskad sysselsättning. Denna situation kan bara mötas genom en medveten ochlångsiktig ekonomisk pohtik, vars mål måste vara att underlätta övergången frånden kapitalistiska produktionsanarkin till en folkstyrd socialistiskplanhushållning. Det krävs en politik för maktförskjutning från storfinansenoch andra kapitalistiska kretsar till de arbetande. Det krävs en ny nationellpolitik som har en prägel av att främja internationell solidaritetoch tredje världens utveckling i stället för att låta inhemska eller utländskatransnationella koncerner tillåts skaffa sig ett allt fastare grepp över vårtlands ekonomi. En sådanny politik måste vara aktivt arbetsskapande genom medvetna 9 1982/83. SkU1982/83:15 Bilaga 122 samhällsinsatser, investerings- och industriprogram föratt bekämpa arbetslösheten och försvara landet som industrination. Deanställda och samhället måste få ett växande inflytande över investeringar.Skärpt kontroll och restriktivitet måste visas mot kapitalexport ochutlandsinvesteringar. måste föras en politik som - utöver en minskadarbetslöshet -försvarar folkets levnadsstandard och ger en rättvis fördelningav landets produktion. Led i en sådan politik är en effektiv politik riktad motden främst av monopolen och spekulationen framkallade inflationen.Progressiviteten i den samlade skatteinbetalningen till stat och kommuner harunder en rad år dämpats kraftigt och måste återställas. Det kräver påinkomstskatteområdet att linjen i den nu ändå spruckna skatteöverenskommelsenfrångås, vad gäller minskning av marginalskatterna. Mervärdeskattens regressiva effekt kan tas bort genom övergång tilldifferentierad moms där siktet bör vara inställt på momsfria livsmedel ochlägre moms på vissa oumbärliga varor, men där momsen kan vara högre än nu påvissa umbärliga varor och lyxvaror. Kampen mot skatteflykt och ekonomiskbrottslighet måste skärpas. Förmåner för ett fåtal, som t. ex.representationsavdragen, bör avskaffas, skatten på stora förmögenheter börhöjas. En omsättningsskatt bör införas på aktiehandeln. En hyres- ochbostadspolitik måste föras som i första hand sätter stopp för hyreshöjningarna,men som möjliggör en sänkt hyresnivå. För en rättvis fördelning av vinsterna aven ökad produktivitet måste en förkortning av arbetstiden påbörjas. I regeringens proposition 1982/83:50 ställs vissa konkretaförslag som inte står i motsättning till en sådan långsiktig och medveteninriktning av den ekonomiska politiken. Däremot är regeringens strategiskaperspektiv ett helt annat och därtill alltför begränsat. Regeringenshuvudslrategi syns inte motverka den tilltagande transnationaliseringen av dekapitalistiska företagen och syns inte heller syfta till en ökad planmässighetför den ekonomiska utvecklingen. I regeringens politik ställs höga förväntningar på dengenomförda devalveringen. Detta är hktydigt med att exportföretagen skallstimuleras att utgöra drivmotorn i en önskad ekonomisk expansion. Härigenommotverkas inte starka utrikeshandelsberoende och transnationaliseringenfår understöd, enär de stora exportföretagen genomgående är av transnationellkaraktär. Det är enligt utskottets mening ytterst osäkert omdevalveringen verkligen kommer att få de gynnsamma effekter som regeringenhoppas på. Efterfrågeläget i omvärlden är inte gynnsamt. Fleraföretag har också deklarerat att de icke ämnar sänka sina priser som följd avdevalveringen. Många exportföretag har en stor importandel i sin produktion.Många företag har dessutom omfattande utländska lån. Dessutom bedriver flerabetydande exportföretag en verksamhet som också är SkU1982/83:15 Bilaga 123 hemmamarknadsinriktad, och devalveringen verkar klartkonlraktivi mot hemmamarknaden. Mycket talar för att sysselsättningseffekternaav devalveringen blir mycket begränsade. Däremot kommer devalveringen attmedföra en betydande inkomslomfördelning till vissa av de exporlinriktadestorföretagen. kommer devalveringen att innebära en ytterligaresänkning av reallönerna för de lönearbetande och sänkta realinkomster för andragrupper som lever under små omständigheter. Detta ställer stora krav på fördelningspolitiken.Förslagen om upphävande av besluten om försämringar i sjukförsäkringssystemet,i arbetslöshetsförsäkringen, i den kommunala barnomsorgen och ettåterställande av beräkningsgrunderna för basbeloppet är därför riktigainsatser. Men regeringens förslag att finansiera dessa förslag med en allmänhöjning av mervärdeskatten är icke fördelningspolitiskt acceptabelt och är enåtgärd som måste betecknas som olycklig också från en allmän ekonomisk politiskutgångspunkt. I motion 1982/83:125 anges däremot finansieringsförslag som haren riktig fördelningspolitisk profil. Dessa förslag har också ett innehåll somär ägnat att motverka spekulation och kapitalflykt från landet. Regeringen förordar i propositionen vissa åtgärder för attstimulera produktiva investeringar. Av dessa åtgärder har att taställning fill förslaget om att aktiebolag och ekonomiska föreningar skallbetala in av sin vinst till räntelösa konton i riksbankenoch att dessa avsättningar görs avdragsgilla om motsvarande belopp avsätts i ensärskild investeringsfond. Regeringen förordar att när dessa medel skall tas ianspråk så bör det ske i samråd med de lokala fackliga organisafionerna.Utskottet är av den uppfattningen att eftersom dessa avsättningar i realiteteninnebär subvenfioner åt företagen, i ett läge när vinsterna för flera företagökar genom devalveringens effekter, så kan detta förslag inte godtas med mindreän att de fackliga organisationerna tillförsäkras vetorätt över dessa medelsanvändning. Detta innebär ett godkännande av vad som härom anförs i mofionen1982/83:125 (vpk). I det akuta läge som vi nu befinner oss, med en mycket högarbetslöshet, är snabba insatser nödvändiga. Regeringen ställer här vissaförslag i rätt riktning. Dels föreslås ökade resurser för AMS och dels ställsförslag om vissa investeringar i samhällsnyttiga projekt. Även om dessa förslagär begränsade ger de ändå en start på en sysselsättningsskapande aktivitet.Vidare samhälleliga investeringsprogram som erfordras kan behandlas underriksdagens arbete med statsbudgeten för kommande budgetår. Utskottettillstyrker således regeringens förslag i dessa avseenden, men anser i likhetmed vad som påpekas i motion 1982/83:125 av m. fl. (vpk) attregeringens förslag p\ energiavsnittet bör kompletteras så att de infe får someffekt att försvåra att blir oberoende av och befriat från kärnkraften.Sådana förslag sammanfattas i den berörda mofionen och utvecklas mera i motion1982/83:126. SkU1982/83:15 Bilaga 124 Det framgår av det ovanstående attden allmänna strategin för den ekonomiska politiken som förordas ipropositionen icke är riktig. Proposi-fionens riktlinjer för inriktningen avden ekonomiska politiken kan därför inte godkännas av utskottet. I de partimotioner som ställts av de borgerliga partierna,motion 99 (m), motion 112 (c) och motion 120 (fp), förordas uppfattningar omden ekonomiska politiken som långt mer än regeringens avviker från vadutskottet anser att lägets allvar kräver. Dessa motioner, och i synnerhetmotion 99 (m), företräder en linje som skulle medföra ökad arbetslöshet, ökadmakt åt de enskilda kapitalägarna, en än mer orättfärdig fördelning ochfördjupade ekonomiska problem. De allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som dessa motioner förordar och de konkreta förslag de ställer ochsom tidigare refererats måste därför avvisas av . Däremot råder full överensstämmelse mellan utskottetsuppfattning om den ekonomiska pohtikens allmänna inriktning och vad som däromanförts i motionen 125 (vpk). I propositionen liksom i partiernas motioner redovisasolika alternativ för skattepolitiken. Denna måste givetvis ställas in i bildenav en samlad ekonomisk politik. Därvid måste skattepolitiken dels bidra till enriktig fördelningspolitik, dels också bidra till finansieringen av nödvändigastatsutgifter. De i propositionen ställda förslagen fyller enligt utskottetsmening icke rimliga anspråk ur fördelningspolitisk synpunkt. Höjningen avmervärdeskatten drabbar hårdast befolkningsskikt som redan fått sinarealinkomster kraftigt sänkta. Genomförandet av de fyra vallöftena ochhöjningen av barnbidragen ändrar icke tillräckligt denna bild. En höjning avmervärdeskatten i nuvarande läge har dessutom allmänna ekonomiska verkningar,som står i motsättning till strävandena att öka den ekonomiska aktiviteten ochnedbringa arbetslösheten. som utskottet noterar de föreslagnaåtgärderna beträffande förmögenhetsbeskattningen m. m. samt minskningen avsubventionerna till aktiesparande kan det icke stödja vare sig en höjning av mervärdeskatteneller den utformning av den direkta statsskatten som föreslås. Denna senareinnebär skattelättnader framför allt för högre inkomsttagare och striderbeträffande sina effekter både mot vad i propositionen sägs om en rättvisfördelning och om nödvändigheten att begränsa budgetunderskottet. De borgerliga partiernas motioner 99 (m), 112 (c) och 120(fp) utgår samtliga från att av den tidigare majoriteten genomfördaförsämringar på det sociala området skall bestå. Förslagen på detskattepolitiska området måste ses mot denna bakgrund. Yrkandena i dessamotioner kan sammantaget icke läggas till grund för en rättvis skattepolitik. I motion 125 (vpk) framlägges ett ahernativ både tillpropositionens förslag om höjning av mervärdeskatten och till skalor för dendirekta statsskatten. Förslagen är följande: 1. En ytterligare höjning avförmögenhets-, arvs- och gåvoskatten i förhållande till propositionens förslag.2. SkU 1982/83:15 Bilaga 125 Slopande av avdragsrätten vid representation. 4.Särskild skatt på utiandsinvesteringar. Ändrade skatteskalor i den stafligainkomstskatten innebärande skattereduktioner till låg- ochmellaninkomsttagare. Dessaskatteskärpningar drabbar i motsats till en höjning av mervärdeskatten storaförmögenheter, höga inkomster, utlandsinvesteringar, lyxkonsumtion. De haralltså en progressiv fördelningspolitisk effekt. De medel som genom dessaskatteförändringar skulle inflyta till statskassan täcker kostnaderna föråterställandet av de i detta sammanhang aktuella reformerna, beräknade på ettriktigt sätt. Om det av något skäl skulle befinnas att beräknade medel ejinflyter eller inflyter senare bör uppmärksammas att vpk genom sinabostadspolitiska förslag disponerar ett överskott på 450 milj. kr. Skullekassamässiga problem uppstå bör noteras det överskott somförskottsbetalningarna av kommunalskatt ger i statskassan under nästa budgetår.Det står f. ö. regeringen fritt att senare återkomma med ytterligare förslagtill finansiering. Utskottet tillstyrker motionens förslag. SkU1982/83:15 Bilaga 126 1982/83:3 y om förslag till lag om skatt på viss elektrisk kraft(prop. 1982/ 83:50) har berettnäringsutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1982/83:50 om vissaekonomisk-politiska åtgärder, m.m., bilaga 2 (budgetdepartemenlet) såvitt avserförslag till lag om skatt på viss elektrisk kraft (mom. 18) jämte motioner. I propositionen (bil. 2 s. 15-17)redovisar ekonomi- och budgetministern inledningsvis vissa överväganden avenergiskattekommittén i betänkandet (SOU 1982:16) Skatt på energi. Kommitténhade i uppdrag bl. a. att utreda frågan om införande av en av energipolitiskaskäl betingad och samhällsekonomiskt avvägd energiskatt i import- ochproducentledet. Kommittén konstaterade att det på grund av periodiserings- ochmätningsproblem är mycket svårt att entydigt definiera begreppet övervinst ochsålunda också att utforma en beskattning som direkt träffar övervinsterna ivattenkraftsföretagen. Mot bakgrund härav avstod kommittén från all lägga framnågot förslag om en övervinstskatt på vattenkraft. Kommittén ansåg att enövervinstbeskattning ej borde ske inom energibeskattningens ram. Ekonomi- och budgetministern anför i propositionen att detär angeläget att det snabbt införs ett system som gör att de betydandeekonomiska fördelar som erhålls vid elproduktion i vattenkraftsstationer istörre utsträckning kommer samhället till del. Detta anges också varaväsentligt för att förhindra en alltför snabb prisutveckling vid försäljning avandelar av äldre vattenkraftstillgångar. Mot bakgrund härav och med hänvisningtill önskvärdheten av att budgeten förstärks föreslår regeringen att en skattinförs på produktionen av elektrisk kraft. Bestämmelser härom förs in i en lagom skatt på viss elektrisk kraft. Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari1983. Enligt förslaget skall skatt uttagas på elektrisk kraftsom produceras i vattenkraftverk inom landet. Skatten skall utgöra perkWh i kraftverk som har tagits i drift och per kWh ikraftverk som har tagits i drift . För verk som har tagitsi drift skall ingen skatt utgå. Skatt skall inte heller utgå påelektrisk kraft från pumpkraftverk eller från kraftverk med en installeradgeneratoreffekt som understiger 100 kW. Deklarafion skall avlämnas varjekalendermånad och SkU1982/83:15 Bilaga 127 skatten betalas efter redovisningsperiodensutgång. Skatten får, anförs det i propositionen, inte vältras över påkonsumenterna genom höjda elkraftspriser. Föredragande statsrådet anmäler atthan avser att föreslå att statens pris- och kartellnämnd ges i uppdrag attövervaka att produktionsskatten i allt väsentligt faller på producenterna. Dennya produktionsskatten beräknas öka statens inkomster med ca (se prop. s. 34). Demotioner som behandlas är 1982/83:81av (), vari hemställs att 1. avslår detförslag till vattenkraftsskatt som redovisas i proposition 1982/83:50, 2. ansluter sigtill de riktlinjer för ny vattenkraftsskatt som redovisas i motionen, 1982/83:84 av ()och (), vari hemställs 1. att avslår förslaget om särskildvattenkraftsskatt i proposition 1982/83:50, 2. att - därest yrkandet enligt 1 avslås -beslutar införa särskilda undantagsregler för den typ av produktionsanläggningar som berörs i motionen, 1982/83:86 av () och (), vari hemställs att beslutar undanta demindre vattenkraftverken från s. k. övervinstskatt, 1982/83:88 av m. (m), vari hemställs att avslår regeringens förslag om en höjning avelproduktionsbeskattningen i enhghet med proposition 1982/83:50 bilaga 2, 1982/83:97 av Per () och (), varihemställs 1. att avslår förslaget omen särskild skatt på vattenkraft, 2. att , om yrkandet 1 intevinner bifall, beslutar att gränsen för skattebefrielse höjs från 100 kW till 1500 kW installerad generatoreffekt, 1982/83:100 av m. (m), vari - med motivering i motion 1982/83:99 - såvitt nu är i fråga hemställsatt avslår förslaget till lag om skatt på viss elektrisk kraft, 1982/83:114 av m. fl. (c), såvitt avserhemställan - med motivering i mofion 1982/83:112 - att 2. avslårförslaget om en särskild vattenkraftsskatt. SkU1982/83:15 Bilaga 128 3. med anledning av propositionensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omutformningen och användningen av en avgift på äldre vattenkraft och därvidockså uttalar att nedsättning av avkastningskrav ej skall varaaktuell, 1982/83:120 av m. (fp), såvitt avser hemställan (21) att avslår regeringens förslagfill lag om skatt på viss elektrisk kraft. Vattenkraften svarar för mer än hälftenav den totala elproduktionen i landet, eller (1981). Kraften producerastill övervägande del i äldre anläggningar till mycket låga kostnader. Av dentotala vattenkraftsproduktionen - ca 58TWh - kommer, enligt uppgift frånSvenska kraftverksföreningen, från kraftverk byggda ochca från kraftverk byggda . Eftersom de priser somkonsumenterna får betala för elkraften är beräknade så att de skall täcka debetydligt högre produktionskostnaderna i nybyggda anläggningar genererar deäldre anläggningarna i regel vinster, som ofta är av betydande storlek. Dessaproduktionsöverskott används givetvis på helt olika sätt av olikakraftproducenter. Detta sammanhänger bl. a. med de mycket varierandeägandeförhållandena inom den svenska kraftindustrin. Staten är visserligen -genom - den dominerande ägaren, men privata ochkommunala kraftföretag äger drygt hälften av landets vattenkraflstillgångar. Det finns stora skillnader mellan olika privatakraftföretag när det gäller t. ex. kraftbalansstruktur (bl. a. avvägningenmellan kärnkraft och vattenkraft), ägandeförhållanden och avnämarkategorier.Antalet minikraftverk, dvs. kraftstationer med en genererad effektundersfigande 1 500 kW, har ökat, vilket delvis torde vara enföljd av statliga stödinsatser. Många kraftföretag har andra betydandeverksamhetsgrenar utöver kraftrörelsen. Sålunda är hälften av de privatakraftproducenterna engagerade i trä-, massa- eller pappersindustrin. Länge varelproduktionen i dessa företag avsedd att täcka endast det interna elbehovet. har företag som (), ochBillerud-Uddeholm AB s. k. områdeskoncession. De producerar sålunda elkraft försåväl internt som externt bruk. I flera industrikoncerner har under senare årintäkterna från vattenkraft utgjort en dominerande vinstkälla.Krafttillgångarna bidrar i dessa fall till att ge verksamheten inom koncernenstadga i bl. a. finansiellt hänseende. Det bör observeras att det förhållandetatt ett kraftföretag har monopolställning inom ett avnämarområde inte avföretaget kan utnyttjas för att ta ut oskäliga priser av konsumenterna. a. med de begränsningar som finns i rätten till fri prissättningpå elkraft. Somframgår av propositionen har energiskattekommittén haft att bedöma SkU1982/83:15 Bilaga 129 om den omständigheten att stora ekonomiska överskott haruppkommit i samband med drift av äldre vattenkraftsanläggningar mofiverarsärskilda åtgärder inom energibeskattningens ram. Kommittén har bl. a.diskuterat frågan om hur "övervinster" kan definieras samtperiodiserings- och mätproblem som hänger samman därmed. Kommitténs betänkandeutmynnar i en presentation av olika tekniska modeller för beskattning avaktuella "övervinster". Tänkbara modeller är beskattning baserad på(a) utlevererad elkraft, (b) anläggningarnas produktionskapacitet, (c)genererad vinst eller (d) nyttjanderätt samt (e) olika kombinationer härav.Kommittén har inte ålagts att förorda en viss bestämd modell. Den har funnitdet mycket svårt att definiera begreppet "övervinst".