bet · G601SkU15 · 1982-12-31 00:00:00 — I detta läge föreslår regeringen attarbetsmarknadspolitiken i realiteten skall fungera som "städgumma"efter en ekonomisk pohtik som slår ut arbetstillfällen i företagen. Enligt utskottets uppfattning måste den statsfinansiellasituationen få konsekvenser för arbetsmarknadspolitiken. Antalet anställda viaAMS kan inte fortsätta att växa när detta resulterar i växande budgetunderskottoch miljardlån utomlands. Att, som regeringen gör, isolera arbetsmarknadspolitikenfrän den ekonomiska politiken och göra "arbetstillfällen" inom AMS-verksamheten till ett självändamål ärföråldrat. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan lindra arbetslösheten vid entillfällig konjunktursvacka och underlätta strukturomvandlingen men de kanaldrig bota djupgående strukturella problem och bli enhuvudingrediens i sysselsättningspolitiken. Utskottet avvisar därförregeringens förslag i detta avseende. Den högaungdomsarbetslösheten är särskilt allvarlig. SkU1982/83:15 Bilaga 111 positivt på det i motion 99 angivna programmet för attminska ungdomsarbetslösheten. Programmet kostar mellan 100 och 200 milj. kr.Delfinansieras genom att regeringen utnyttjar kvarstående medel inom ramen förfinansfullmakten (175 milj. samt med de resurser kommunerna redanerhållit för att bekosta verksamheten med de så kallade ungdonisslussarna (100tnilj. Skattepolitiken är av avgörande betydelse för attåterställa balansen i den svenska samhällsekonomin. Den socialdemokratiskahögskattepolifiken är enligt utskottets mening en av huvudorsakerna tillobalansen i den svenska ekonomin. hade ett snabbtstigande skattetryck. Skattesystemets brister blev alltmer uppenbara. Denborgerliga skattepolitiken efter 1976 innebar att skattetrycket hölls i stortsett oförändrat. Den politik som regeringen nu slår in på kommer återigenatt medföra ökade skatter för företag och privatpersoner. Regeringens oro över att näringslivets investeringarfallit är berättigad. Det är positivt att regeringen inser att förklaringentill detta ligger i näringslivets dåliga lönsamhet. Men trots detta föreslårregeringen en nästan planmässig försämring av villkoren för företagsamheten iSverige. De kraftiga skattehöjningar som föreslås i propositionenför 1983 kommer -om de genomförs - att få starkt negativa effekter på svensktnäringsliv. Det finns ingen skatt som inte direkt eller indirekt påverkarföretagens kostnadsläge negativt. Av detta följer att alla tänkbaraskattehöjningar dämpar tillväxten i det privata näringslivet. Devalveringensgynnsamma effekter på företagens konkurrenskraft och vinstsituation bromsasenligt utskottet effektivt om skattehöjningarna genomförs. Regeringensskattehöjningar skulle därmed slå hårt mot den industriella expansion som mansäger sig vilja ha. Utskottet motsätter sig därför bestärnt alla förslag tillskattehöjningar. Av de investeringsstimulanser som föreslås ipropositionens underavsnitt om skattepolitiken tillstyrker utskottet - iöverensstämmelse med motion 99 - förlängningen av investeringsavdraget ochfrisläppandet av de allmänna investeringsreserverna. Utskottet har heller ingainvändningar mot det fortsatta frisläppandet av de allmännainvesteringsfonderna. Regeringens investeringsprogram är enligt utskottetsmening i stort sett ett traditionellt temporärt stöd till sysselsättningen inombyggsektorn. I likhet med många andra anläggningsarbeten innebär programmettypiskt lågeffektiva beredskapsarbeten. Ett bra sätt att ökabyggnadsinvesteringarna i små-och fritidshus vore istället att återta beslutetom begränsning av underskottsavdragen. Utskottet anser att det nuvarande budgetläget och destarkt negativa effekterna på samhällsekonomin av ett ökat budgetunderskottmedför att det inte finns något statsfinansiellt utrymme för att genomföranågot av de föreslagna investeringsprojekten. Regeringen bör istället ibudgetpropositionen återkomma med bättre underbyggda projekt, som kan bidratill en SkU1982/83:15 Bilaga 112 positiv utveckling av samhällsekonomin. Förslagen i motionerna 112 och 120 skiljer sig i vissadelar fördelaktigt från propositionen men innebär enligt utskottets meningvarken ett tillräckligt bestämt avståndstagande från regeringens förslag ellernågon helt klar omläggning av den ekonomiska politiken i marknadsliberalriktning. Motion 125 går i sina socialistiska strävanden längre änpropositionen. (), (c) och ()anser att utskottets yttrande bort lyda: För ett litet men högtindustrialiserat land som , med extremt stor utrikeshandel, har deninternationella ekonomiska situationen avgörande betydelse för den ekonomiskapolitikens utformning. Den svenska välfärden bygger i avgörande grad på att videltar i ett fritt utbyte av varor och tjänster över gränserna. Vi måste därförmed all kraft motverka de protektionistiska tendenserna som finns i våromvärld. från det slut fram till ibörjan av utvecklades världsekonomin på elt för oss myckel gynnsamtsätt. Vi drog nytta av den fortgående liberaliseringen och den snabbatillväxten av världshandeln. Dessa gynnsamma betingelser upphörde i början av1970-talet. Den ekonomiska aktiviteten i industriländerna har varitsvag. Som ett resultat härav har världshandeln utvecklats långsammare. Deinternationella betingelserna för den svenska ekonomin har därför på ettdramatiskt sätt förändrats . Den mest markanta förändringenär de kraftigt höjda oljepriserna. Oljepriset som uppgick till 2,46 dollarper fat låg 1981 på ca . Oljekostnaden för har ökat från drygt3 miljarder kronor motsvarande av exporten till 34 miljarderkronor, motsvarande av exporten 1981. Ungefär med den första oljechocken inträffadeockså andra förändringar i världsekonomin, bl. a. i form av en i vissabranscher starkt ökad konkurrens från de industrialiserade länderna iSydostasien. De förändrade pris- och konkurrensförhållandena på världsmarknadenmedförde att en stor del av den svenska industrins kapitalstock blevföråldrad. Den i stort sett konstanta konjunkturnedgång somvästvärlden befunnit sig i efter den första oljekrisen , förvärrad med denandra oljekrisen , har lett till ekonomiska problem i så gott som allaindustriländer. Arbetslösheten ligger i genomsnitt på , i många länder t.o. Alla regeringar möts av samma ekonomiska verklighet. fanns vissa tecken som tydde på att enmer positiv ekonomisk utveckling successivt skulle inträffa under loppet av1982 och ytterligare förstärkas . Efter vissa ansatser till enkonjunkturför- SkU 1982/83:15 Bilaga 113 bättring i under den första delen av 1982 komemellertid dessa tendenser att brytas . Utvecklingen harinneburit kraftiga försämringar. Mycket pekar nu på att tillväxten iindustriländerna för blir negativ. kan man räkna med enförsiktig uppgång i , kanske i storleksordningen 2 ä påhelårsbasis. Frågan är emellertid huruvida den amerikanska uppgången verkligenkommer att ge någon draghjälp för eller om recessionstendenserna där,förstärkta av den finansiella krisen i öst- och som håller tillbakadessas importefterfrågan, istället kommer att "svälta ut" enamerikansk uppgång. Framför allt , som är mestbetydelsefulla industriland, kommer sannolikt att utsättas för fortsattatendenser till konjunkturavmatt-ning. Om man studerar de viktigastekomponenterna i BNP i de västeuropeiska länderna finner man knappast någrastarka impulser till ökad tillväxt någonstans, vare sig inom konsumtionen,investeringarna eller exporten. Man får nog räkna med en tillväxttakt påmaximalt i . Vad som händer 1984 är mot dennabakgrund en öppen fråga. Möjligheterna att genom devalveringar förbättrabytesbalansen har minskat. En hög grad av internafionell arbetsfördelning inomtillverkningsindustrin medför att insatsvarukostnadernas stegring vid sänktvalutakurs "äter upp" en betydande del av den nominellakonkurrensförbättringen. Protektionismen växer i vår omvärld. Det är därförangeläget för ett land som att inte försöka övervälta sina ekonomiskaproblem på andra länder. Den ekonomiska utvecklingen i Situationen när den förstatrepartiregeringen tillträdde 1976 karaktäriserades av två grundproblem. Delshade vi en kostnadskris beroende på att avtalsrörelsen /76, där denoffentliga sektorn varit löneledande, gett alldeles för höga lönepåslag. Dettakombinerat med höjda arbetsgivaravgifter hade gett en fyrtioprocentigökning av arbetskraftskostnaderna. Det andra huvudproblemet var en slrukturkris för flera avden svenska industrins basnäringar malm, stål, skog och värst av allt varven.På en rad områden var det nödvändigt med åtgärder för omstrukturering. Huvudmålsättningen i regeringspolifiken har varit attupprätthålla en hög sysselsättning. När jämförbara länder, oavsett politiskfärg på regeringarna, hade dubbelt eller tredubbelt så hög arbetslöshetlyckades hålla nere arbetslösheten kring , dvs. detsamma som densocialdemokrafiska regeringen hade omkring 1972. Denna politik kunde förenas med en antiinflationspolitik.Efter det att inflafionen 1980 varit sjönk den . 1982låg prognosen före regeringsskiftet på . 8 1982/83. SkU1982/83:15 Bilaga 114 inflationen skulle kunna sjunka till ommittenregeringens politik fullföljdes. Internationellt hade vi från att ha legatbland de sämst placerade länderna 1980 avancerat till en placering ungefär imitten av "inflationsligan". Ett tredje inslag i politiken var att förbättra ekonominsproduktionsförmåga. Den viktigaste åtgärden var den skattereform somcenterpartiet, och socialdemokraterna enats om. Sänktamarginalskatter och avdragsbegränsning skulle göra det mer lönande att arbetaoch mindre lönande att spekulera. Som ett led i hanteringen av svensk ekonomi har ocksåandra viktiga strukturella problem angripits. Ett exempel är lindringen avdubbelbeskattningen på aktier. och meryrkesinriktad utbildning för arbetslösa i syfte att avhjälpa bristen påyrkeskunnig arbetskraft i konjunkturuppgång är ett annat exempel. Vidare har enny anställningsskyddslag genomförts som öppnat generella möjligheter tillprovanställning och visstidsanställning vid arbetstoppar. Prisregleringen harockså i princip avvecklats. För det fjärde satsade mittenregeringen på att stimuleraforskning, utveckling och nyföretagande. Där lades extra tonvikt vid attförbättra de små och medelstora företagens förutsättningar. En femte del av den ekonomiska politiken varåterhållsamhet med den offentliga sektorns tillväxt i såväl stat som kommuner. Den kommunala volymökningen pressades tillbaka och för1982 var målsättningen högst . Även om kommunerna ännu inte uppnått dettavar de på god väg. 1981 var volymökningen och 1982 bedöms den bli 1,4%.Det skall jämföras . Som ett naturligtresultat har också de kommunala skattehöjningarna nu kommit ner till en mycketlåg nivå. På den statliga sidan inriktades politiken på attbudgetunderskottet skulle dämpas. För /82 blev resultatet ./. 68miljarder kronor mot beräknat ./. /83 kunderegeringen vid den reviderade finansplanen sänka det beräknadeunderskottet från till . Den socialdemokratiska regeringens politik stafistik över valutautflödetunder visar att den socialdemokratiska devalveringen enbart var ettresultat av förväntningarna på en socialdemokratisk politik. Valutautflödetunder motsvarade fram så gott som exaktunderskottet i bytesbalansen. Under hela augusti månad fanns över huvud lagetingen valutaoro i . Inte heller fanns något onormalt valutautflöde underde . Det var först före valet, näropinionsinstituten förutspådde en socialdemokratisk seger, som valutan börjadeströmma ut. SkU1982/83:15 Bilaga 115 snart valresultatet var ett faktum ökade utflödetlavinartat. var det uppe i 2,7 miljarder kronormot , som varit genomsnittet förmittenregeringen. I det läget tvingades socialdemokraterna devalvera. Enfem-sexprocentig devalvering hade varit tillräcklig även i denna situation.Istället klippte man till . För att en devalvering skall lyckas krävs minst treförutsättningar. Den första och viktigaste är att det finns en efterfrågan påden internationella marknaden som kan suga upp en ökad svensk produktion. Somangivits ovan tyder de senaste internationella tecknen på raka motsatsen. Att idet läget gå ut och priskonkurrera kan visa sig hart när omöjligt. För det andra krävs att huvudkonkurrenterna inte sätter inmotåtgärder. Mittenregeringens devalvering hade sådaninternationell förståelse att några motåtgärder inte skedde. Densocialdemokratiska devalveringen däremot har mötts av stor internationellmisstänksamhet och kritik. Vissa konkreta motåtgärder har också redan satts in. Den tredje förutsättningen för en meningsfylld devalveringär att inga grupper kräver kompensation för den realinkomstförsämring som är enoundviklig följd av en devalvering. Regeringens redan beslutade eller aviseradeåtgärder -devalvering, momshöjning och dess följdeffekter t. ex. i form avkommunalskattehöjningar - kommer att leda till en kraftig reallönesänkningunder 1983. Risken är påtaglig att även om det blir ett lågt löneavtal1983, blir trycket från en kraftig reallönesänkning så hårt attorganisationerna trots allt kräver kompensafion 1984. Sker detta är de långsiktigamöjligheterna som en devalvering ger bortspelade. Devalveringens omedelbara effekt är en försämring avbytesförhållandet. räknar med att handelsbalansenförsämras med ca på grund av höjda importpriseroch sänkta exportpriser. För att uppväga detta krävs en mycket stor volymökning avexporten. Den internationella utvecklingen f. n. synes knappast ge några sådanamöjligheter, eftersom det är mycket svårt alt öka försäljningsvolymerna i delkorta perspektivet när världshandeln nästan inte expanderar alls. En annan direkt följd av devalveringen var atträntekostnaderna för statens utlandsskuld steg med ca . Ävenför det svenska näringslivet ökade räntekostnaderna kraftigt för derasutlandslån. Kostnaderna för kommunsektorn av regeringens åtgärder inomvaluta-och beskattningsområdet torde uppgå till ca . Omkostnadsökningen fullt ut tillåts slå igenom i form av höjd utdebitering måsteutdebiteringen höjas med ca en krona och fyrfio öre (1:40). Om kommunernas och landstingens nuvarande goda finansiellasituation gör att kostnadsökningarna inte behöver slå igenom i direktaskattehöjningar , lär sådana höjningar emellertid knappast gå attundvika . SkU1982/83:15 Bilaga 116 Till detta kommer också att den socialdemokratiskaregeringen nu avser tillåta kommunerna en dubbelt så hög volymökningstakt, 2 %istället för mittenregeringens riktvärde på . Enligt utskottets uppfattningmåste åtgärder vidtas som även framöver begränsar den kommunala expansionen till . Devalveringenger med nödvändighet en kraftigt höjd inflation. Regeringen bedömer att den svenska inflationen under 1983kan bli . Detta är sannolikt en klar underskattning. a. byggerdet på en förutsättning om noll-avtal på arbetsmarknaden. Buden som lagtsfrån arbetsmarknadens parter tyder inte på att ett sådant avtal är möjligt attuppnå. En realistisk bedömning pekar snarare på en inflation på . Såsom den samlade socialdemokratiska ekonomiska politikenläggs upp är risken påtaglig att vi får en permanent högre pris- ochkdstnadsstegringstakt, som riskerar att leda fram till en ny devalvering, ännuhögre inflation, etc. i en ond cirkel. En faktor av viss betydelse är hur företagens ochhushållens förväntningar påverkas. Där tyder erfarenheterna på att tal om en s.k. engångsinflation inte har stor trovärdighet. Förväntningarna påverkas istörre utsträckning av dels den aktuella prisstegringstakten, dels av vilkaåtgärder som sätts in. De faktiska åtgärder som regeringen föreslår äremellertid inte av den art att de leder till en förväntad lägre framtidainflationstakt. Den föreslagna höjningen av mervärdeskatten får en omedelbareffekt i form av höjda priser. Denna prishöjning på i konsumentledet .kommer ovanpå den redan kraftigt höjda inflationstakt som devalveringeninnebär. Den föreslagna höjningen av arbetsgivaravgiften på verkar påsamma sätt höjande på företagens kostnader och inflationstakten. Inflationen drabbar särskilt hårt barnfamiljerna. Därförhar den socialdemokratiska regeringen föreslagit höjda barnbidrag, höjdastudiebidrag och höjda livsmedelssubventioner. Kostnaden blir totalt enmiljard. Trots detta ger höjningarna bara en myckel ringa kompensation förbarnfamiljerna för den fördyring som regeringen själv åstadkommer. En ytterligare effekt av socialdemokraternasinflationspolitik är att grundförutsättningen för den stora skattereformen revsbort. När de tre partierna enades om reformen var de också överens om att föraen antiinflationspolitik. Därför ansåg och det rimligt attlåsa indexskyddet i skatteskalan till i genomsnitt . Dennaförutsättning har bortfallit. Syftet med devalveringen var att ökaindustriinvesteringarna och förbättra induslrisysselsättningen. Som framgåttovan är det ytterst osäkert om detta kan uppnås. Som komplettering till devalveringen läggs ettinvesteringsprogram för kommunikationer, bostäder, energianläggningar m. m. påtotalt . SkU1982/83:15 Bilaga 117 För regeringens politik spelaroffentliga investeringar och offentligt initierade investeringar en betydanderoll. Investeringar är emellertid inte under alla förhållanden av godo. Det ärbara lönsamma,investeringar, dvs. sådana som ger intäkter som täckerinvesteringskostnaderna, som bidrar till saneringen av svensk ekonomi.Investeringar är som regel ett resultat av kapacitetsbrist och godaframtidsutsikter. De måste bygga på insikter om marknader ochmarknadsutveckling. Det begränsar statsmakternas möjligheter att kommenderaeller locka fram investeringar i ett läge när kapacitetsutnyttjandet i mångaföretag är förhållandevis lågt och framtidsutsikterna ovissa. Risken förfelinvesteringar är då mycket stor. Det kan visa sig kostsamt församhällsekonomin. Det finns skäl att överväga en vidgning av detkonventionella investeringsbegreppet, dvs. investeringar i byggnader ochmaskiner, till att också omfatta bl. a. forskning och utveckling samtmarknadsföring. Då visar det sig att tillbakagången i de friska delarna avsvensk industri är mindre dramatisk än man från socialdemokratiskt håll villgöra gällande. Nedgången beror huvudsakligen påminskade investeringar i tunga basindustrier. Investeringsnivån i dessa drevs imitten av 70-talet tillfälligt upp fill en alltför hög nivå. Åtskilliga avdessa investeringar har inte heller varit till gagn för svensk ekonomi,tvärtom. De energipolitiska beslut som tagits 1976-82 har inneburitatt den tidigare centralistiska och koncenlrationsinriktade socialdemokratiskaenergipolitiken successivt förändrats. Ytterligare insatser måste dock görasför att vi skall uppnå de fastlagda målen. En effektiv energianvändningförutsätter bl. a. hushållning med energikvalitet. Målsättningen att på ettmiljövänligt sätt styra över energisystemet mot användning av förnybaraenergikällor är för sitt förverkligande beroende av en medveten hushållning ienergianvändningen. har också oljeanvändningen minskatbetydligt och är lägre än vad som i energipropositionen 1980/81:90 angessom målsättning . Introduktionen av inhemska energikällor är vidare enviktig motor för svensk ekonomi. Här finns stora sysselsättningsmöjligheter,vilka dessutom får en positiv regionalpolitisk effekt eftersom de nytillkommandearbetstillfällena främst lokaliseras till regioner med en sviktandearbetsmarknad. Devalveringen i sig innebär en kraftig reallönesänkning.Höjningen av momsen och arbetsgivaravgiften betyder en ytterligare nedpressningav hushållens reallöner och därmed den efterfrågan som härrör från derasarbetsinkomster. Det samhällsekonomiskt riktiga vore istället att öka den delav efterfrågan som kommer från arbetsinkomsterna. Denna kraffiga nedpressning av den inhemska efterfrågankommer att leda till en omedelbar stor ökning av arbetslösheten. I det läget ärdet oundvikligt att regeringen tvingas gå in med kraftiga ytterligaresysselsättningsåtgärder för att hålla nere den öppna arbetslösheten. SkU1982/83:15 Bilaga 118 arbetsmarknadspolitiska åtgärderna belöper sig till 3,7miljarder kronor. Med en fortsättning av mittenregeringens polifik hadenågon devalvering inte framtvingats. Mittenregeringen hade därför inte dragit påsig en hel rad stora utgifter som socialdemokraternas inflationspolitik nugjort oundvikliga. Den tillväxttakt som skulle krävasför att man utan nedskärningar i de offentliga utgifterna skall få se ettminskande budgetunderskott överstiger den som uppnåddes . Detär osannolikt att dessa kommer att återkomma . Regeringensstrategi är därför dömd att misslyckas. Till det kommer att det ökade budgetunderskottet i sigkommer att hämma den tillväxt som eftersträvas. Växande budgetunderskott skaparinflation, hög ränta och minskat utrymme för industrins investeringar. Mot denbakgrunden är det ett nödvändigt inslag i en offensiv ekonomisk politik attförhindra att budgetunderskottet ökar i reala termer. Den socialdemokrafiska regeringen beräknar nu attbudgetunderskottet för innevarande budgetår 1982/83 kommer att bli 90 miljarderkronor. Delta skall ses mot bakgrund av att underskottet för förra budgetåretblev och att beräknade årets underskotttill . Budgetunderskottet tillåts alltså öka med 22miljarder kronor jämfört med . , Utgiftsökningarna kan i huvudsakuppdelas i fyra delar: - sådana som ären direkt följd av devalveringen och inflationspolitiken - sådana som ären indirekt följd av samma pohtik, nämligen utgifter för att begränsa ökningenav arbetslösheten till följd av den hårda åtstramning som sker - stora nyakapitaltillskott till de statliga företagen - ofinansieraddel av de fyra s. k. vallöftena. När de internationella räntorna nutenderar att sjunka skulle det sannolikt kunna bli utrymme även för en svenskräntesänkning om mittenregeringens pohtik fullföljts. En sådan räntesänkningskulle haft långsiktiga posifiva effekter på sysselsättningen och kunnat ge nyaarbetsfillfällen på den ordinarie arbetsmarknaden. Socialdemokraterna har påstått att de avser finansieravallöftena fullt ut. Momshöjningen påstås ge . När momsensänktes lika mycket beräknade finansutskottet kostnaden till 3miljarder kronor. Även om man inräknar penningvärdeförändringen och en vissosäkerhetsmarginal kan det allvariigt ifrågasättas om inte den socialdemokratiskaregeringens förhoppningar att momshöjningen skall ge ärgrovt överdrivna. SkU 1982/83:15 Bilaga 119 Utskottet vill också peka på att närinkomstskattereformen skulle finansieras så ansågs löneavgiftkrävas för att täcka ett inkomstbortfall om ca 3 000 milj. kr., medan densocialdemokratiska regeringen nu gör gällande att avarbetsmarknadsavgiften ger täckning för utgifter om 1 500 milj. kr. Iverkligheten saknas det sannolikt inte 300 milj. kr., som regeringen medger,utan innan vallöftena är helfinansierade. Idet här sammanhanget gör utskottsmajoriteten ett mycket anmärkningsvärtpåstående i sitt yttrande FiU 1982/83:2y över proposition 1982/83:55. Därpåstås på sid 3: "I de nu föreliggande kalkylerna i propositionen har inteantagits att konsumtionsvolymen påverkas av skattesatsens höjning." Dettaskall jämföras med vad som står i själva propositionen på sid 24: "Den nuförordade höjningen innebär med beaktande av beräknade ändringar avkonsumtionsvolymen och konsumtionsvärdet en årlig intäktsökning om ca 4 500milj. Utskottsmajoritetensmotiv i ovannämnda yttrande ("hushållens köpkraft hålls uppe av deförbättringar som föreslås i de olika bidragssystemen") fill attkonsumtionsvolymen inte skulle påverkas står sakligt på svag grund.Pensionärernas marginella konsumfionsbenägenhet är betydligt lägre ängenomsnittskonsumentens. En överföring av köpkraft från genomsnittskonsumenternafill pensionärerna är därför inte neutral när det gäller påverkan på denallmänna efterfrågan. Dessutommåste beaktas att den kraftiga devalveringen på i sig sänker den svenskaefterfrågan kraftigt. I regeringens proposition har minskningen av den privatakonsumtionen beräknats till . Detta minskar skattebasen för moms med ca 6miljarder kronor, vilket innebär mindre i momsintäkterjämfört med den konsumtionsnivå, som var aktuell för beräkningarna aveffekterna av momssänkningen .