bet · G601JoU35 · 1982-12-31 00:00:00 — Ipartimotion 2000 erinrar om att partiet motsatte sig höjningen avmervärdeskatten fr. o. m. den och också höjningen avlivsmedelssubventionerna. Partiet menar att det finns bättre sätt att stödjautsatta grupper när levnadskostnaderna stiger, framför allt genom höjdabarnbidrag och flerbarnstillägg. Denna inställning överensstämmer också med slutsatsernafrån en rapport till expertgruppen för studier i offentlig ekonomi,Inkomstomfördelningseffekter av livsmedelssubventioner (Ds B 1982:7).Livsmedelssubventionerna bör därför enligt motionen minskas med 1,5 miljarderkronor (för /84 ) vilket innebär att enbartmjölken fortsättningsvis är subventionerad. Utskottetvill liksom tidigare, när livsmedelssubventionerna varit föremål förbehandling i , erinra om att det ankommer på regeringen att besluta omsubventionernas utformning. Utskottet har inte något att erinra mot den ipropositionen gjorda medelsberäkningen beträffande kostnaderna förlivsmedelssubventioneringen på olika produkter. Då utskottet inte heller iövrigt har något att invända mot propositionens beräkningar av de olikaposterna under prisregleringsanslaget föreslår utskottet att anslaget för nästabudgetår förs upp med 3 838 milj. kr. Motionerna 990 och 2 000 yrkande 1avstyrks således. I propositionen erinrar jordbruksministern om attde samhällsekonomiska förhållandena förändrats sedan fattadebeslut om nu gällande riktlinjer för jordbrukspolitiken. Han framhåller ättkonsumenterna har drabbats av kännbara prishöjningar på livsmedel bl. a. somen följd av kraftiga kostnadsökningar både inom jordbruket och i efterföl- JoU 1982/83:35 13 har realinkomsterna för stora grupper konsumenter sjunkitkraftigt. Därtill kommer att den minskning av livsmedelssubventionerna somtidigare genomförts ytterligare höjt livsmedelspriserna. Fr. o. m. ochfram har priserna på de subventionerade baslivsmedlen mer änfördubblats. Regeringen har emellertid beslutat öka livsmedelssubventionernapå mjölk och ost fr. o. m. . Konsumtionen av vissalivsmedel, främst kött och fläsk, har minskat som en viss ökning avproduktionen ägt rum genom att jordbrukarna sökt kompensera en sjunkandelönsamhet med ökade arbetsinsatser och större besättningar. Jordbruket kandärför inte avsätta hela sin produktion inom landet utan måste i allt högregrad sälja produkterna utomlands med ökade exportkostnader som följd.Inflationen och det höga ränteläget har vållat ekonomiska problem för denyetablerade jordbrukarna. Jordbrukspolitikenär inriktad pä att bl. a. ge producenterna ett prisskydd mot utländskkonkurrens. Denna politik förutsätter att konsumenterna kan lita på att de fårså bra livsmedel som möjligt till rimliga priser. Vidare skall jordbrukarnakunna utveckla och driva sin näring sä att de får möjlighet att uppfyllakonsumenternas krav och önskemål. Utvecklingen i svensk samhällsekonomi göremellertid, framhåller jordbruksministern, att den jordbrukspolitik som beslötsår 1977 inte längre fungerar pä det sätt förutsatte när beslutetfattades. Deredovisade förhållandena utgör enligt jordbruksministerns mening ett starktmotiv för en översyn av jordbrukspolitiken. Han anser det också alltmerangeläget att sätta in jordbrukspolitiken i ett vidare sammanhang, nämligen iett livsmedelspolitiskt perspektiv. Med stöd av regeringens bemyndigande den 9december 1982, har han därför tillsatt en kommitté med uppgift att utforma en livsmedelspolitik.Enligt sina direktiv (Dir 1982:103) skall kommittén med förtur behandla fråganom bl. a. produktionsöverskotten. Frågor av grundläggande betydelse för deöverläggningar som avser tid efter skall också behandlas medförtur. Förslag i dessa hänseenden skall presenteras senast den I oktober 1983.1 övrigt skall kommitténs slutliga förslag presenteras senast den I oktober1984. Detrådande produktionsöverskottet på animalieområdet har föranlett regeringen attlägga fram förslag om ett temporärt förbud mot nybyggnad av djurstallar förnötkreatur, svin och fjäderfä (prop. 1982/83:112). Förbudet, som meddelas i ensärskild lag, avses gälla t. o. m. , dvs. till desslivsmedelspolitiska kommitténs utredningsarbete i denna del har hunnitresultera i ett beslut av statsmakterna. Lagförslaget har den 23 mars 1983antagits av (JoU 1982/83:27), varefter författning i ämnet utfärdats(SFS 1983:147). Iett flertal motioner väckta under den allmänna motionstiden har tagits uppfrågor som antingen direkt berör den nytillsatta livsmedelsut- JoU 1982/83:35 14 redningeneller också har nära anknytning till de ämnen som utredningen enligt sinadirektiv kommer att behandla. Utskottethar funnit lämpligt att redovisa sina ställningstaganden till nämnda motioner inu föreliggande betänkande. Motionerna och motionsyrkandena prövas därvid motbakgrund av det närmare innehållet i motsvarande avsnitt iutredningsdirektiven (1982:103). Vadgäller behovet av en utredning framhålls i partimotion 996 attdet f. n. inte finns någon anledning att ompröva de riktlinjer förjordbrukspolitiken som drogs upp riksdagsbeslut. Motionärerna anseratt de grundläggande principer som lagts fast i nyssnämnda beslut omjordbrukspolitiken, i skötsellagen och i jordförvärvslagen, ger en stabil grundför den framtida jordbrukspolitiken. De anpassningar som behövs för denpraktiska tillämpningen av politiken för att t. ex. uppnå en bättreproduktionsbalans och underlätta för nytillträdande lantbrukare att klara deförsta åren kan ske utan att principerna rubbas. Den nu tillsatta litred-ningenkan därmed koncentrera sitt arbete på att finna lösningar på de akuta problemenoch på hur produktionsanpassningen kan ske med minsta möjliga störningar förproducenter och livsmedelsindustri. Däri bör också ingå åtgärder för attstimulera export av förädlade livsmedel. En viktig uppgift är också att finnaåtgärder för att begränsa livsmedelsförsörjningens sårbarhet för störningar ikrislägen i enlighet med de direktiv som gavs . Utskottetvill i likhet med jordbruksministern framhålla att de samhällsekonomiskaförhållandena i vårt land förändrats sedan fattade beslut omriktlinjer för jordbrukspolitiken. Utvecklingen i svensk samhällsekonomi harfrån slutet av lett fram till ett mycket stort budgetunderskott,bristande balans i utlandsaffärerna, kraftiga prisstegringar och en mycket högräntenivå. Orsakerna till detta står att finna dels i den svaga tillväxten ivärldsekonomin, dels i den ekonomiska politik som förts iSverige. Effekterna av denna ekonomiska politik har skärpt konflikterna mellande jordbrukspolitiska mål som uppställdes och försvårat möjligheternaatt tillgodose dem. Denbakgrund som tidigare skisserats utgör även enligt utskottets mening ettstarkt skäl för att en översyn av jordbrukspolitiken kommer tillstånd. Som jordbruksministern anför är det därvid också angeläget att sätta injordbrukspolitiken i ett vidare, livsmedelspolitiskt perspektiv. Att geutredningsarbetet den mera begränsade utformning som föreslås i motion 996 ärsålunda enligt utskottets mening klart otillräckligt. Somen av utgångspunkterna för utredningsarbetet anges i direktiven attfamiljejordbruket också framöver kommer att vara den dominerande företagsformeninom ramen för en geografiskt väl differentierad jordbruksproduktion. Vidareunderstryks den roll jordbruket spelar för sysselsättningen i bygder där detråder brist på andra arbetstillfällen. JoU 1982/83:35 15 Av direktiven framgår sålunda att ocksåregionalpolitiska aspekter skall ligga till grund för översynsarbetet, när detgäller livsmedelspolitikens framtida utformning. Som framgår av propositionenoch som även redovisats i ett frågesvar i ämnarjordbruksministern föreslå regeringen att betänkandet (Ds Jo 1982:7) Statligtstöd till jordbruket i norra och remissyttranden över detsamma överlämnastill den livsmedelspolitiska kommittén. Enligt jordbruksministerns mening börde frågor som behandlas i betänkandet samordnas med de förslag som kommer attavges äv den sistnämnda kommittén. Centerpartietyrkar i en partimotion 2398 att bemyndigar regeringen att besluta omen uppräknmg av Norrlandsprisstödet fr. o. m. i enlighet med imotionen angivna riktlinjer. I motionen erinras om att tidigareuttalat sig för att prisstödet, om produktionskostnaderna utvecklas på ettogynnsamt sätt, under nu löpande period skall kunna justeras så att dess syfteupprätthålls. En uppräkning kan enligt motionärernas mening ske oaktat attlivsmedelskommittén ser över övriga förslag rörande bl. a.prisstödets områdesindelning och rationaliseringsstödets utformning. Utskottetanser för sin del att skäl talar för att de frågor som behandlas i betänkandetom statligt stöd till jordbmket i norra samordnas med de förslag somkommer att avges av livsmedelskommittén. I avvaktan härpå finner utskottet siginte böra förorda något sådant uttalande i hithörande frågor, somförordas i motion 2398. Som anförs i propositionen har prisstödet tilljordbruket i norra uppräknats 1982. Imotion 2156 (s, m, c) begärs bl. a. vissa ställningstaganden av riksdagenrörande jordbruksproduktionen i , med speciell hänsyftning påförhållandena i . bör sålunda uttala sig för attjordbruket i nämnda län bör ha den omfattning det har . a. möjliggöra detta bör man inrikta jordbruksproduktionen sä attanimalieproduktionen styrs till , som av klimatologiska skäl inte kanha t. ex. spannmålsodling i samma utsträckning som . mening skulle det vara olämpligt att föregripa livsmedelskommitténsöverväganden genom några bindande utfästelser från sida beträffandevissa regioner. Motion 2156 bör därför i berörda delar (yrkandena 1 och 2) iavvaktan på resultatet av livsmedelskommitténs arbete inte föranleda någonytterligare åtgärd. Ettspörsmål av regionalpolitisk karaktär tas upp även i motion 1998 (c). Enligtdenna önskar många människor förvärva mindre jordbruksfastigheter. I de flestafall är det dock mycket svårt att få förvärvstillstånd, eftersomrationaliseringskravet ger anledning att sammanföra fastigheten med någon avgrannfastigheterna eller att fastigheten övertas av lantbruksnämnden förframtida strukturrationalisering. För att få eller bevara en JoU 1982/83:35 16 levandelandsbygd behövs enligt motionärernas uppfattning utöver bärkraftigafamiljejordbruk även mindre jordbruk, där innehavaren kombinerar verksamhetenmed annan verksamhet i bygden eller pendlar till annan ort. Utan att ge avkallpå inriktningen av jordbrukspolitiken om bl. a. satsning på effektivafamiljeföretag och att inkomstlikställighet skall uppnäs mellan dessajordbrukare och andra yrkesutövare, måste det bli möjligt att ävenförvärva, inneha, bruka och bebo jordbruksfastigheter, som lantbruksnämndernaej bedömer som utvecklingsbara. Motionen utmynnar i en hemställan om attmotionen överlämnas till livsmedelsutredningen för beaktande. Enliknande motion behandlades av (JoU 1981/ 82:29).Utskottet erinrade då om att en av grundtankarna bakom jordförvärvslagvar att lagen skulle stå i överensstämmelse med de regionalpolitiskasträvandena (se bl. a. prop. 1978/79:85 s. 37 f). Enligt uttalanden iförarbetena skulle sålunda större hänsyn än dittills tas till de regionalpolitiskaförutsättningarna vid tillämpning av lagens allmänna regler. Sådana generellahänsynstaganden bedömdes emellertid inte tillräckliga för att främjatillkomsten av lantbruksföretag inom områden där detta var särskilt angelägetfrån regionalpolitisk synpunkt. De allmänna bestämmelserna i lagen tarnämligen främst sikte på utvecklade och utvecklingsbara företag. Lagen bordedärför utformas så att i sådana områden etablering och utveckling främjas ävenav sådana lantbruksföretag som är begränsat utvecklingsbara eller som ej ärutvecklingsbara. I enlighet härmed har i lagens 7 § intagits bestämmelser somgör det möjligt att av regionalpolitiska skäl förbehålla begränsatutvecklingsbara och ej utvecklingsbara företag ät brukare som är bosatta påorten om företagen behövs som komplement till annan sysselsättning. Vidare ärdet möjligt att vägra förvärvstillstånd om egendomen behövs som tillskott tillett begränsat utvecklingsbart eller ej utvecklingsbart företag. Vid prövning avförvärv som avser nyetablering på ej utvecklingsbara eller begränsatutvecklingsbara jordbruk måste givetvis de regionalpolitiska synpunkternavägas mot behovet av marktillskott till inom området redan etableradejordbrukare. Utskottethänvisade i nämnda sammanhang också till bestämmelserna om prisstöd tilljordbruket i norra , som då sågs över av en särskild utredning. Vidareerinrades om möjligheterna att erhålla statligt stöd för att främjasysselsättning och service i glesbygd enligt förordningen (1979:638) om statligtstöd i glesbygd. Motionen ledde inte till någon särskild åtgärd. Utskottetutgår från att de frågor som berörs i den ånyo väckta motionen i ämnet kommeratt ägnas uppmärksamhet från livsmedelskommitténs sida utan något särslfiltpåpekande härom. Motionen bör därför kunna lämnas utan ytterligare åtgärd frånriksdagens sida. Enligtdirektiven bör av utredningstekniska skäl en avgränsning göras så attkommitténs arbete inriktas på de jordbmksprisréglerade produkter- JoU 1982/83:35 17 naoch de livsmedel i vilka ingår sådana produkter. bör emellertidbeaktas den betydelse trädgårdsprodukter och fisk har för vår försörjning. Trädgårdsprodukternasroll i livsmedelsförsörjningen behandlas i motionerna 640 (c) och 1978 (m).Motionärerna anför i sammanhanget vissa synpunkter på livsmedelskommitténsarbete med hithörande frågor. Enligt den förstnämnda motionen är det föravsättningen av trädgärdsprodukter synnerligen viktigt att priserna inteonödigtvis fördyras på vägen mellan odlare och konsument. Det är därförangeläget att en mera djupgående utredning görs beträffande prissättningen avträdgårdsprodukter i olika handelsled. Detta borde enligt motionärernas meningske inom den livsmedelsutredning som skall starta sitt arbete. Enligtmotion 1978 bör livsmedelskommittén få i uppdrag att beakta i motionenframförda synpunkter på trädgårdsprodukternas betydelse för hushållenslivsmedelskostnader, för folkhälsan, för sysselsättningen och frånberedskapssynpunkt. Vidare bör uttala sig för att kommitténs arbeteäven får omfatta livsmedelsindustriprodukter baserade på bär och grönsaker. mening finns det inte anledning att i nu förevarande sammanhang gånärmare in på utformningen och omfattningen av utredningsarbetet, såvitt avserträdgårdsprodukternas betydelse för vår försörjning. Det bör ankomma påkommittén att avgöra i vilken utsträckning man har möjlighet och anledning attgä in pä dessa frågor. Motionerna 640 yrkande 3 och 1978 bör i enlighet härmedinte föranleda någon åtgärd. Enav kommitténs viktigaste uppgifter när det gäller prarfuMoMswå/er är attundersöka möjligheterna att komma till rätta med de problem som sammanhängermed överproduktionen av vissa jordbruksprodukter. Kommittén bör enligtdirektiven analysera konsekvenserna av överproduktionen för konsumenterna ochför samhällsekonomin. Förslag bör med förtur lämnas till sädana åtgärder somsnarast kan åstadkomma bättre balans mellan produktion och konsumtion.Kommittén skall utgå ifrån att näringen själv måste bära kostnaderna för enproduktion utöver den samhällsekonomiskt motiverade. I detta sammanhang kankommittén förutsättningslöst pröva någon form av investerings- elleretableringskontroll och effekterna av en sådan åtgärd frän såväl konsument- somproducentsynpunkt. Enligtmotion 1001 (m) bör livsmedelskommittén få i uppdrag att pröva ett i motionenskisserat förslag om s. k. stallbank i syfte att minska överproduktionen. Utskottetvill erinra om att ett system för betalning av tomma stallplatser för slaktsvinvar ett av de förslag till produktionsanpassande åtgärder som aktualiserades isamband med jordbruksprisöverläggningarna . Vid överläggningarnarådde enighet om att det då inte fanns anledning att införa ett sådant system.Lantbrukarnas förhandlingsdelegation ansåg JoU 1982/83:35 18 dockatt frågan borde kunna aktualiseras under den kommande prisregleringsperioden. Detstår givetvis livsmedelskommittén fritt att i samband med sin utredningrörande överskottsproblemen närmare utreda denna fråga. Något särskiltuttalande härom från sida är inte erforderligt. Motionen bör därförinte föranleda någon ytterligare åtgärd; Ianslutning till frågan om produktionsmålet skall kommittén belysaförutsättningarna att använda för ökad produktion av protein-foder somkan ersätta import och för produktion av energigrödor. Iett antal motioner tas upp frågor rörande ökad odling av proteingrödor. Enligtmotion 992 (m) bör livsmedelskommittén sålunda få i uppdrag att beakta viktenav att öka odlingen av sådana proteingrödor som foderärt och åkerböna för attdärigenom minska importbehovet av proteinfodermedel. I kommittémotion 1460från yrkas på att livsmedels-delskommittén får i uppdrag attsnarast lägga fram ett konkret och samlat åtgärdspaket i syfte att få tillstånd en ökad odling av proteingrödor och ett ökat intresse att användaspannmål med hög proteinhalt. Sistnämnda problem vidrörs också i motion 176 (m)vari framförs synpunkter på kvalitetskraven för introduktion av nyaspannmålssorter i . I sammanhanget förordas att betalning av korn efterproteinhalt övervägs. I motion 1995 (m) kritiseras formerna för det stöd somSvensk spannmålshandel fr. o. m. tillämpar i fråga om odling avproteingrödor, ärter och åkerhönor. Enligt motionärerna innebär systemet ättalltför stort stöd ges ät fodermedelsindustrin i jämförelse med det som kommerden producent till del som använder grödorna i egen djurproduktion. En ändring'bör därför komma till stånd. Frågan om vår proteinförsörjning berörs även imotion 1990 (c) vari yrkas på stöd till inhemsk odling av sojabönor. Samtligahär redovisade motioner avser ämnen som faller inom ramen för eller nära berörfrågor som livsmedelskommittén med stöd av återgivna utdrag ur direktivenskall undersöka. I avvaktan på resultatet av dessa överväganden finnerutskottet sig sålunda inte böra påyrka någon ytterligare åtgärd medanledning av motionerna 176,992,1460, 1990 och 1995. Vadgäller den sistnämnda motionen vill utskottet i detta sammanhang tillägga attdet stöd som f. n. tillämpas för stöd till odling av bl. a. foderärt ochåkerböna enligt den bedömning som gjorts av Svensk spannmålshandel och statensjordbruksnämnd innebär att både egenodlaren som använder grödorna i egendjurproduktion och foderproducenten som inköper grödorna får ett gottekonomiskt utbyte av att använda inhemsk råvara i stället för importeratsojamjöl. I skrivelse till utskottet anför Svensk spannmålshandel också somsin uppfattning att någon ytterligare omläggning av stödprogrammet för attstimulera till odling och användning av inhemskt odlade proteinråvaror f. n. ejär motiverad. Enligt centerpartietskommittémotion 355 (yrkande 1) bör JoU 1982/83:35 19 somsin mening ge regeringen till känna att energi- och jordbrukspolitiken börutformas så att de stödjer jordbrukets möjligheter att aktivt minskaenergiförbrukningen inom jordbruket samt ökar möjligheterna till energiproduktiongenom speciella energigrödor eller genom utnyttjande av avfallsprodukter.Odlingen av energigrödor behandlas även i motion 2001 (m) enligt vilkenriksdagen bör fratnhålla värdet av odling av alternativa grödor förenergiproduktion. Förutsättningarnaatt använda för produktion av energigrödor skall som nämntsbelysas av livsmedelskommittén. Med hänsyn härtill bör motionerna 355 yrkande Ioch 2001 kunna lämnas utan ytterligare åtgärd. Iavseende pä inkomstmålet anges i direktiven bl. a. att livsmedelskommittén börundersöka förutsättningarna för en mera solidarisk inkomstpolitik inomjordbruksnäringen och överväga åtgärder för att uppnå en bättre fördelningmellan olika jordbrukarkategorier av det totala stödet till jordbruket. a. uppmärksammas den situation som nyetablerade jordbrukare hamnar iliksom den som gjort eller gör stora investeringar. Den i samband med 1977 årsriksdagsbeslut inrättade formen av lån med uppskjuten ränta samt de inom ramenför jordbruksprisregleringen införda stödformerna räntestöd ochetableringsstöd bör därvid utvärderas. Imotion 481 (s) anförs att ett allt större kapitalbehov, delvis som en följd avatt prisstegringen på jordbruksmark varit större än på andra områden, och ettogynnsamt ränteläge har lett till oacceptabla skillnader i kapitalkostnadernamellan nyetablerade och äldre jordbrukare. En prissättning som ger acceptabelavkastning till den nyetablerade jordbrukaren leder enligt motionärernas meningoundvikligen till övervinster för jordbrukare med äldre avamorterade gårdar ochtill höga priser på jordbruksprodukter och livsmedel. Ett system för utjämningav jordbrukets kapitalkostnader skulle enligt motionen vara till fördel försåväl producenter som konsumenter. Behovet av en sådan utjämning börframhållas av . Deti motionerna väckta problemet tar som framgår av utredningsdirektiven sikte påett av de problem som livsmedelskommittén närmare skall undersöka. Motionenpåfordrar därför inte något särskilt initiativ från sida. Idirektiven framhålls beträffande rationaliseringsfrågor bl. a. att enrationellt bedriven jordbruksproduktion är en av förutsättningarna för attgarantera konsumenter livsmedel till rimliga priser och uppnåinkomstmålet för de i jordbruket yrkesverksamma. En fortsatt rationaliseringav jordbruksnäringen är därför nödvändig. Rationaliseringen bör liksom hittillssyfta till att bygga upp och vidmakthålla effektiva jordbruksföretag. Enligtdirektiven finns det inte anledning att nu göra någon översyn av de allmännaprinciperna för jordbrukets rationalisering. JoU 1982/83:35 20 därförinte ta upp denna fråga om den inte aktualiseras i samband med andra frågor somkommittén behandlar. Imotion 248 (c) hemställs att livsmedelsutredningen genom tilläggsdirektiv gesi uppdrag att framlägga förslag innebärande att sammanslagning avarrendegårdar prövas på samma sätt som sammanläggning genom köp. Motionärernapåpekar att sammanläggning av brukningsvärda enheter f. n. sker i snabb takttrots den markering som i samband med jordbrukspolitiska beslutgjordes i fråga om familjejordbrukets betydelse. Den främsta orsaken är enligtmotionärernas mening att jordbruksarrendena står helt vid sidan avmyndigheternas prövning av strukturrationaliseringen inom jordbruket. Utskottetvill erinra om att jordförvärvsutredningen 1979 avgivnaslutbetänkande Tillskottsarrenden m.m. (Ds Jo 1979:5) behandlade frågan omtillståndsprövning av tillskottsarrenden. Med hänsyn till kontrollsvårigheter,administrativa problem m. m. avstod utredningen från att föreslå kontroll avsådana arrenden. Betänkandet har inte föranlett någon ytterligare åtgärd. Iförevarande sammanhang bör vidare erinras om att arrendelagstiftningen år 1979ändrades i syfte att stärka jordbruksarrendatorns ställning (prop. 1978/79:183,LU 1978/79:23). Genom ändringen skall i självinträ-desfallen enobillighetsprövning äga rum, varvid jordägarens intresse av att fåbrukningsrätten till arrendestället skall vägas mot arrendatorns behov avsocial och ekonomisk trygghet. Det bör också nämnas att arren-delagskommittén iett betänkande Arrenderätt 2 (SOU 1981:80) bl. a. föreslagit att enjordbruksarrendator med gärdsarrende under vissa förutsättningar skall få rättatt förköpa arrendestället. Betänkandet bereds f. n. inom . Utskottetdelar den uppfattning som kommer till uttryck i utredningsdirektiven att detinte finns anledning att nu göra någon översyn av de allmänna principerna förjordbrukets rationalisering. Det bör ankomma på livsmedelskommittén att avgöraom det finns anledning för den att ta upp den i motion 248 väckta frågan i sittutredningsarbete. Några särskilda direktiv härom finner utskottet sig såledesinte böra förorda. Motionen avstyrks därför. Beträffandeförädling och distribution av livsmedel framhålls i direktiven bl. a. att samlad översyn av livsmedelsförsörjningen givetvis också hör frågan omåtgärder för att förbättra folkhälsan. Utvecklingen inom de olika leden avlivsmedelskedjan bör därför också analyseras med hänsyn till effekter på livsmedlenskvalitet och näringsinnehåll.