bet · G601AU23 · 1982-12-31 00:00:00 — I böljan av 1970-taletvar antalet födda högre än antalet avlidna. Genom minskat antal föddaoch ökat antal döda balanserar nu dessa värden i stort sett varandra. Härtillkommer en sjunkande nettoinvandring. Av befolkningsökningen på ca250000 personer har ca 80000 fillfallit storstadslänen, ca 33000 skogslänen ochca 137000 övriga län. Ipropositionen konstateras att en stabilisering skett av befolkningsutvecklingenpå länsnivån jämfört med tiden före omkring . Vissa tecken anses docktyda på att det kan bli svårt att vidmakthålla denna stabilitet under resten av1980-talet. Inomlänen har skett en förskjutning av arbetstillfällen och befolkning fränglesbygden samt de minsta och perifert belägna orterna till mera tättbefolkaderegioner, i regel omfattande flera kommuner. har emellertiddenna utveckling i vissa län, bl. a. till följd av de begränsade möjligheternaatt få arbete på annat håll, bromsats upp. Ökad pendling har bl. a.möjliggjort fortsatt bosättning även relativt långt från de störrearbetsplatsområdena. Framtill fömtses en tillväxt på ca 40000 invånare. Enligt länsstyrelsernasprognoser fördelar sig befolkningsförändringen ojämnt över landet. Stockholmsoch län väntas få en tillväxt med sammanlagt ca 50000invånare. , och bedöms sammantaget öka medca 30000 invånare. AU 1982/83:23 23 beräknasfa obetydliga förändringar eller kraffiga minskningar, I länberäknas den ogynnsamma utvecklingen på arbetsmarknaden leda till en kraftigutflyttning. Utskottet återkommer senare i betänkandet till en genomgång avlänens utveckling. I bilaga redovisas statistiska uppgifter om samtliga län ochkommuner. Undervåren 1982 lade den dåvarande regeringen fram proposition 1981/ 82:113 omprogram för regional utveckling och resurshushållning. Det regionalpoUfiskabeslut fattade med anledning dels av propositionen, dels av ettstort antal motioner har i sammandrag presenterats i ett recitavsnitt i dettabetänkande. Stor politisk enighet rådde om de allmänna målen för regionalpolitiken.Huvudmålet är att skapa förutsättningar för arbete, service och en god miljö åtalla människor oavsett var de bor i landet. Bl, a. innebar beslutet att ettnytt gemensamt anslag skulle införas för de medel som skall användas för beslutpå regional nivå, att de s.k, fuUständiga länsplaneringsomgångarna skulle tasbort, att ortsklassificeringen skuUe upphöra, att arbetet meddecentraliseringsfrågorna skulle intensifieras. Vidare innebar beslutet nyaplaneringstal för , förändringar av transportstödet, nystödområdesindelning samt smärre ändringar av lokaliseringslånen,sysselsättningsstödet och offertstödet, nya industricentra i ochSveg samt ökad decentralisering i fråga om handläggningen avlokaliseringsstödet. Slutligen bör nämnas att beslutet innebar en sänkning avarbetsgivaravgifterna med l0% i GäUivare, , Kimna och Pajalakommuner. Motbakgmnd av osäkerheten om den framtida regionala utveckUngen beslutaderiksdagen att hos regeringen hemställa om en utredning om regionalpolitikensframtida utformning och omfattning. a. skulle övervägas frågan om enlämplig avvägning mellan selektiva och generella åtgärder inomregionalpolitiken. Enparlamentariskt sammansatt kommitté har utsetts med uppgift att fullgöra dettautredningsuppdrag och det begärda utredningsarbetet har påböljats. Idirektiven anförs bl. a. att utredningen skall analysera och bedöma effekternaav den hittiUsvarande regionalpolitiken och dess medel samt lämna förslag omavvägningar mellan generella och selektiva regionalpolitiska medel. Direktiveni sin helhet återfinns i ett recitavsnitt i detta betänkande. Motbakgmnd av dels det regionalpolitiska beslutet , dels detutredningsarbete som sålunda påbörjats föreslås i budgetpropositionenendast vissa smärre ändringar i stödsystemet, tiU vilket utskottet återkommersenare i betänkandet. Det slås emellerfid fast att målet för regionalpolitikenskall vara att främja en balanserad utveckling i landets olika delar. Dettainnebär att de tre välfärdsfaktorerna arbete, service och god miljö skall varatillgängliga inom räckhåll för alla människor i vårt land. Moderata samlingspartietssyn på regionalpolitiken redovisas i AU 1982/83:23 24 motion1594 av m. fl. (m). I mofionen framhålls att resultatet av denhittillsvarande regionalpolitiken inte kan sägas vara tillfredsställande.Trots att en stor del av de regionalpolifiska stödåtgärderna har inriktats påNorrlandslänen har befolkningsutvecklingen där inte förbättrats på något merpåtagligt sätt. Denringa effekten av hitfills utnyttjade regionalpolitiska stimulansmedel samt1980-talets delvis nya fömtsättningar mofiverar enligt motionärerna enförändrad syn på hur regional balans bäst kan uppnås. Regionalpolitiken börrenodlas till att skapa så lika fömtsättningar som möjligt över hela landet ochmellan olika regioner. 1980-talets regionalpolitik måste bli ett aktivt stödför ett växande och konkurrenskraftigt näringsliv i de regioner som harbetydande strakturella problem och obalanser. Motionärerna angerföljande huvudlinjer i en ny regionalpolitik: - ett ökat inslag av generelltverkande medel, - en successiv avveckling avflertalet selektiva stödformer, - ett system med kreditgarantiervia det etablerade bankväsendet som ersätter nu gällandelokaliseringslåneformer, - ett system med differentieradesocialförsäkringsavgifter, - ett aktivare utnyttjande avskattepolitiken som regionalpolitiskt instrument, - en mer åtgärdsinriktadlänsplanering än f. n., - ett problemorienteratlänsbaserat stödområdessystem, - ett mer generellt verkandetransportstödsystem, - en decentralisering avbeslutsfattandet inom regionalpolitiken, - en aktiv glesbygdspolitik medutveckling av bl. a, kombinationssysselsättningens möjligheter, - ett ökat utnyttjande av data-och telekommunikationsteknikens utvecklingsmöjligheter, - ett utnyttjande av turismensmöjligheter. Desynpunkter som förs fram i motionen om den framtida regionalpolitikensutformning föreslås slufiigen bli överlämnade till den regionalpolitiskautredningen för beaktande. Centerpartietpekar inledningsvis i partimotionen 2138 på industrialiseringsprocessensbetydelse för utvecklingen i landet. har emellertid denna processinneburit att koncentrationstendenserna i samhället har förstärkts kraftigt.Vi har bl. a. fått en allt större koncentrafion av befolkningen till några fåstorstadsregioner. Vidare har den statliga verksamheten till stor del lokaliseratstiU och de kommunala verksamheterna vanligen förlagts tillden största orten i länet eller kommunen. Samhället har således alltmercentraliserats särskilt - då koncentrationstendensernaenligt motionen medvetet stimulerats av en politisk majoritet mot centernsuppfattning. Motionärernaframhåller vidare att resultaten av ansvar för regionalpolitiken iregeringsställning är tydliga och positiva. AU 1982/83:23 25 harhaft en nettoinflyttning och för storstäderna har in- och utflyttningen i stortsett vägt jämnt. Även inom länen har en omsvängning skett i befolkningsutvecklingenoch en stabilisering av glesbygdens befolkningsutveckling har ägt rum. Genombeslutet med anledning av mittenregeringens regionalpolitiskaproposition 1981/82: 113 lades en plattform för en decentralistiskregionalpolitik. Härvid pekar motionärerna bl, a. på avskaffandet avortsklassificeringen, de fullständiga länsplaneringsomgångarna samt förändringarnaav stödområdesindelningen som innebar en stark koncentration av stödet till desämst ställda kommunerna och möjligheter till ökad flexibilitet vid stöd tillorter med stora strukturomvandlingsproblem utanför stödområdet. Målenför en decentralistisk regionalpolitik sammanfattas av motionärerna påföljande sätt: Regionalpolitiken skall skapafömtsättningar för en balanserad befolk ningsutveckling mellan och inom landets olika delar och ge människorna tillgång till arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet. - Regionalpolitiken skall verkaför ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i syfte att skapa bättremöjligheter till förvärvsarbete för kvinnor i regioner med ensidigarbetsmarknad. - Regionalpolitiken skallmedverka till hushållning med energi, mark, vatten och andra naturtillgångar. Regionalpolitiken skall underlätta riketsförsvar. Regionalpolitiken måste i högre grad än tidigare inriktas på att initiera och stödja nyskapande ochnyföretagande samt att utveckla den verksamhet som fmns i regionerna. Det ärsärskilt viktigt att samhället förfogar över effekfiva medel för att frånregionalpolitisk synpunkt påverka industriinvesteringarna som deäven måste kunna fillämpas för en situation med växande andel av de sysselsattai service- och tjänstesektorn. Det är därför en nödvändighet att dearbetsmarknads/industripolitiska och regionalpolitiska insatserna samordnas.Målsättningen med dessa insatser måste vara att ingen avarbetsmarknadspolitiska skäl skall mot sin vilja tvingas flytta från sinhemort. Deriktlinjer som lades fast måste enligt motionäremas mening gällaäven i fortsättningen. Regionalpolifikens mål måste även i framfiden vara attskapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling såväl mellan sominom olika landsdelar. Målsättningen måste vara att alla människor skall hatillgäng till arbete, service och en god miljö oavsett varde bor i landet. Motionärernapekar slutligen på vissa tecken i budgetpropositionen som man anser tyder påatt socialdemokraterna vill återgå till en politik som främjar koncentration avbefolkningen till några få storstadsregioner. Som exempel härpå nämns attregional balans inte nämns som ett ekonomiskt politiskt mål i regeringensfinansplan. Vidare nämns propositionens fömt- AU 1982/83:23 26 sägelseratt befolkningsökningen i och läntillsammans skall bli större än befolkningsökningen i landet i sin helhet.Slutligen pekar man på uttalandet i propositionen att det kan bli svårt attvidmakthålla den stabiUtet i befolkningsutvecklingen på länsnivån som uppnåttsunder . Vadmotionärerna anför om regionalpolitikens inriktning anser de bör ges regeringentill känna. Detsamma gäller yrkandet om att regional balans även ifortsättningen skall vara ett huvudmål för den ekonomiska politiken, Itvå motioner från representanter för anges vissa riktlinjer förregionalpolitiken. Det gäller mofionerna 2087 av m. fl. och 2147av och . Motionärernakonstaterar bl.a. att obalansen i de inre delarna av kvarstår. Deframhåller även att det regionalpolitiska stödet i dess nuvarande utformninghar effekt endast om industrin expanderar. Väntade fortsattastrukturförändringar inom industrin fillsammans med en dämpad fillväxt av denoffentliga sektorn ger problem som den framtida regionalpolitiken måste mildraom den skall bidra fill att antalet arbetstillfällen bibehålls och utökas i desysselsättningssvaga områdena, Imofion 2087 anges utgångspunkter för regionalpolitikensbedrivande: Deregionalpolitiska insatserna bör inte hämma utan främja den allmännatillväxttakten i ekonomin. Regionalpolitikenbör korrigera den marknadsstyrda utvecklingen i de fall regionala problemuppstår. Ökaderegionalpolifiska hänsyn bör tas i den offentliga sektorns egen verksamhet. Detunga insatserna skall koncentreras till och i övrigt till de ortersom drabbas av djupgående strukturförändringar, Genomregionalpolifiska insatser bör det göras särskilt lockande att lokaliseraverksamheter med god lönsamhet och överlevnadsförmåga till stödområdet. Krisingripandenoch andra näringspolitiska insatser utanför stödområdet bör inte komma ikonflikt med de regionalpolitiska målen. Ävenom regionalpolitiken hålls samman på riksnivå, bör man på länsplanet få ökadadministrafiv och ekonomisk beslutanderätt. Desynpunkter som förs fram bör beaktas av den regionalpolitiska utredningen. Imofion 2147 begärs också ytterligare sänkning av arbetsgivaravgifterna utöverde som gäller i fyra malmfältskommuner, lättnader iföretagsbeskattningen, effektivare transportstöd samt införandet av sjötransportstöd. Vpkframhåller i partimotionen 2085 som sin mening att regionalpolitiken totaltsett inte stått i någon som helst proportion till krisregionemas behov. Den hardärför inte i egentlig mening mildrat de regionala obalanserna. Den drasfisktförändrade situationen har också AU 1982/83:23 27 inneburitatt mål och bedömningsgrunder för regionalpolitiken ohjälpligt kommit på sidanav verkligheten. Detfaktum att befolkningsrörelserna mellan regionerna blivit mindre och dessutomantagit helt nya mönster kan enligt vpk inte tolkas som en "framgång"för regionalpolifiken. Orsaken är i stället det faktum att det överallt råderomfattande arbetslöshet och undersysselsättning. De regionala kriserna harspritt sig fill nya delar av landet. Enligtvpk måste hela uppläggningen av regionalpolitiken göras om. Vpk anger bl. a.följande riktlinjer för en ny regionalpolitik: - Sysselsättningen bör i ställetför befolkningstalen utgöra främsta indikator på regionernas situation. - Den traditionella stöd- ochutlokaliseringspolitiken måste vid sin sida få en sammanhållen regionpolitik,där industripolitik, investeringar i sam-hällsapparaten samt jordbruks- ochskogspolitik knyts samman i ett helhetsperspektiv. - Det ankommer på samhällsorganen- centralt och regionalt - att ta ansvar för samlade utvecklingsprogram förregionerna. - Samlade utvecklingsprogramförutsätter bl. a. att en samhällelig styrning sker av alla större och mergenomgripande investeringar. - De ökade investeringar i främstindustri och samhällssektor, vilka är nödvändiga för en ny, verkningsfullregionalpolitik, måste i första hand finansieras genom offentligkapitalbildning och genom uppbyggnaden av ett löntagarstyrt fondsystem. - Inriktningen bör vara, att medomfattande, samlade och långsiktiga investeringsprogram bryta de regionalakriserna. Endast insatser med tillräcklig storlek och genomtänkt syftning är istånd att föra krisregionerna in i en kvalitativt annan utveckling; Häratöverframhåller vpk bl, a. betydelsen av att de industripolitiska satsningarna ochsamhällsinvesteringarna samordnas så att de regionalt och tidsmässigt motsvararde behov som uppstår i samband med långsiktiga, strakturella kriser i länensnäringsliv. Den administrativa apparat som behövs för planeringsarbetet börvidare knytas fill arbetet med bestämda utvecklingsprogram av övergripandenatur. Utskottetvill med anledning av vad som anförs i de redovisade motionerna om denhittillsvarande utvecklingen i landets olika delar erinra om regionalpolitikensmöjligheter och begränsningar. Att nå de regionalpolifiska målen harsjälvfallet varit lättare i fider när den ekonomiska tillväxten varit god ochnäringslivet expanderat. I själva verket är det så att tillväxt i ekonomin ären fömtsättning för en sådan fördelning av resurserna att man kan nå deregionalpolitiska målen. De senaste årens svaga industrikonjunktur sominträffade parallellt med strakturkriser inom flera av våra mest betydelsefullaindustribranscher har medfört svåra problem på orter och hela regioner såvälinom stödområdena som i övriga delar av landet. När dessutom expansionen inomden offentliga sektorn bromsats upp har sys- AU 1982/83:23 28 Utskottet återkommer senare i betänkandet till dessafrågor vid behandlingen av ett stort antal motioner i vilka tas upp problem ide olika länen. uppfattning är det mot denna bakgrund missvisande att ensidigt dömaut regionalpolitiken och resultatet av den när befolknings-ochsysselsättningssiffrorna i skilda delar av landet från tid till annan ärvikande. De grundläggande strukturproblemen inom hela branscher måste angripasgenom bl. a, branschpolitiska insatser och genom åtgärder förindustriell förnyelse, dvs, genom samlade insatser inom hela det industripolitiskafältet. Av stor betydelse i sammanhanget är de föratsättningar förnäringslivets utveckling som den allmänna ekonomiska politiken ger. Utskottetvill här peka på den omläggning av denna politik som vidtogs i syfteatt uppnå industriell expansion och ett bättre resursutnyttjande.Regionalpolitiken kan på olika sätt medverka till och stödja en sådanutveckling. Somtidigare redovisats beräknas befolkningstillväxten totalt i landet underåterstoden av bli begränsad. Enligt prognoserna kommer flera av delän som expanderat - bl, a, att även fortsättningsvisutvecklas positivt. Som framhålls i propositionen kommer däremot Norrbottenslän enligt prognoserna att få vidkännas en kraftig befolkningsminskning. Ipropositionen utgår man också från att det kan bli svårt att vidmakthållastabiliteten på länsnivån. Desålunda redovisade prognoserna får emellertid inte som sker i centerpartietspartimotion 2138 - tas till intäkt för att påstå att den nuvarande regeringenvill driva en politik som främjar koncentration av befolkningen till några fåstorstadsregioner. De regionalpolifiska målen står självfallet fast. Riksdagenhar också uttalat att regional balans även i fortsättningen skall varaett huvudmål för den ekonomiska politiken (FiU 1982/83:30), Genom regeringenskraftfulla ekonomiskt-politiska program skapas f. ö. bättre förutsättningar fören framgångsrik regionalpolitik. 1 sammanhanget bör erinras om att en ökning avantalet industrisysselsatta i skogslänen förbyttes ien ännu större minskning . Ett uttryck för dennuvarande regeringens ambitioner att värna om de mest utsatta länen kanslutligen sägas vara de mycket omfattande förslag regeringen lagt fram förutvecklingen i (prop. 1982/83:120). Somtidigare redovisats har påbörjats ett utredningsarbete om regionalpolifikensframtida utformning och omfattning. Av direkfiven till utredningen framgår attutredningsarbetet blir mycket omfattande. Det fmns mot denna bakgrund inte skälför utskottet att gå närmare in på de förslag avseende regionalpolitikensinriktning som förs fram i motionerna 1594, 2085, 2087, 2138 och 2147.Mofionerna bör därför avslås i aktuella delar. AU 1982/83:23 29 Den starka tillväxt som skett av sysselsättningenpå den offenfiiga sektorn har ökat denna sektors betydelse för den regionalautveckUngen. När det gäller den statliga delen av denna sektor ärsysselsättningen av olika skäl ojämnt fördelad över landet. Den är särskilt högi i förhållande till riket i övrigt. Men också inom länenråder obalans så till vida att den stafliga verksamheten av regional karaktärsom regel är koncentrerad till residensstäderna. Denna utveckling ledde tillatt möjligheterna att decentraUsera statlig verksamhet uppmärksammades i ettrelativt tidigt skede av den regionalpolitiska verksamheten. Decentraliseringkan ske på två vägar. En är att delegera beslutsbefogenheter ocharbetsuppgifter från central till regional nivå och från regional till lokalnivå. Denna typ av decentralisering har inte enbart sysselsättningsmässigaaspekter. Den är också ett led i strävandena att flytta själva beslutsfattandetnärmare de människor som berörs av besluten. Den andra vägen är att omlokaliseraenheter, funktioner eller hela verksamheter. Typexemplet är de storaomlokaliseringarna av statlig verksamhet från som beslöts ibörjan av,. En ny omlokalisering av det slaget har därefter inteansetts vara aktuell. Däremot har statsmakterna betonat att det måste finnasstarka skäl om man skaU förlägga ny statlig verksamhet tillStockholmsregionen, Det har vidare framhållits att man målmedvetet skaU prövamöjligheterna att omlokalisera ny eller expanderande statlig förvaltning. Påriksdagens begäran har till regeringens kansli knutits en decentraliseringsdelegationmed uppgift att kontinuerligt pröva omlokaUseringsfrå-gorna Uksom möjligheternaatt delegera till regionala och lokala myndigheter. Delegationenssammansättning har nyUgen ändrats. Enligt vad utskottet inhämtat pågår det f,n. överväganden i regeringens kansli om att göra ändringar i inriktningen avdelegafionens arbete. Närnya myndigheter bildas sker det som regel genom omorganisation av tidigareverksamheter. Detta i förening med besparingssträvandena inom statsverksamhetenbegränsar möjligheterna ätt nå nämnvärda regionalpolitiska resultat omlokaliseringsfrågorna begränsas tiU ny eller expanderande verksamhet.Utskottet har därför i ett tidigare sammanhang (betänkandet AU 1980/81:23)uttalat att det är skäl att pröva om delar av verksamheter eller funktioner iden statliga förvaltningen kan flyttas från . I förra årets regionalpolifiska proposition anfördedåvarande industriministern (prop, 1981/82:113, s, 84) att han ansåg detnödvändigt att de centrala myndigheterna själva akfivt medverkar tiU att tafram beslutsunderlag i lokaliseringsfrågorna. Han förordade därför att vissamyndigheter skulle åläggas att utarbeta alternativa decentraliseringsförslaginnebärande att myndigheterna minskade antalet sysselsatta hos dem med mellan10 AU 1982/83:23 30 Utskottet instämde för sin del i detta förslag - dock med reservation frånmoderata samlingspartiet - samfidigt som utskottet förutsatte att deflyttningar från som blir en följd av åtgärderna inte ledertill kostnads- och effektivitetsförluster som inte uppvägs av klarasamhällsekonomiska vinster. Inom regeringskansUet förbereds uppdrag av nuavsett slag med sikte på att de skall lämnas till större centrala myndigheterunder , Detär mot den ovan tecknade bakgranden som man bör sätta in yrkandena i femmotioner om lokalisering av statlig verksamhet. Denförsta av dessa motioner är 817 av m. fl. (s). Mofionen gällerhuvudsakligen behovet av stödåtgärder i men innehållerockså ett yrkande med generell syftning om att skall uttala sig föratt frågan om ytterligare utlokalisering av statliga förvaltningsenheter tasupp tiU övervägande. Somframgått av redovisningen ovan har på förslag av utskottet uttalatsig för att man prövar möjligheterna att flytta ut funktioner eUer delar avstatlig verksamhet. I den regionalpolitiska propositionen förra åretskisserades en handlingslinje för hur detta skall gå till och den vannanslutning från en bred riksdagsmajoritet. Det får föratsättas att regeringenoch dess decentraliseringsdelegation fullföljer de angivna intentionerna utanytterligare initiativ från sida med anledning av motion 817, Imotion 1582 av OUe m.fl, (s) om regionalpolitiska åtgärder iGävleborgs län finns också ett yrkande av generellt slag. Motionärerna begärett riksdagsuttalande av innebörd att nya statliga organisationer endastundantagsvis bör lokaliseras tiH . Detta är den ståndpunktstatsmakterna intagit aUtsedan omlokaliseringarna av statlig verksamhetdebatterades . Motionärerna går emellerfid ett steg längre. Devill att den föreslagna regeln skall tillämpas även i de fall det gäller attsammanföra befintliga verksamheter i en ny organisation. Självfalletskall lokaliseringsfrågan prövas även i de fall motionärerna avser. Om enoförändrad lokalisering till befinns vara nödvändig börundersökas om inte delar av verksamheten kan förläggas till en annan ort. Dettaär det synsätt utskottet anlagt tidigare (se AU 1980/ 81:23 s, 60), vilketdelgivits regeringen. Motionens önskemål får därmed redan anses varafillgodosett, och den behöver inte leda fill någon åtgärd, tre övriga motionerna begärs att vissa län skall prioriteras vidomlokalisering av statlig verksamhet. Med hänvisning till sysselsättningsproblemeni resp. län begärs sålunda prioritering av län i motion 260 av AgneHansson (c) och (), av i motion 2154 av MatsOlsson m. fl, (s) och av i motion 2126 av m. fl,(c). I mofion 2154 begärs dessutom att skall prioriteras vidrationalisering och regionalisering av statlig verksamhet i sydöstra . Alltsedandet första beslutet om utlokalisering av statlig verk- AU 1982/83:23 31 samhetfrån har gällt att skogslänen och sydöstra skall gesprioritet vid fortsatt omlokalisering och decentralisering. I detregionalpolitiska beslutet fastställdes följande prioritetsordningvid lokaUsering av statlig verksamhet: 2, Sydöstra ochSjuhäradsbygden. Utskottetär inte berett att på grundval av motionerna förorda tillägg till eUeromkastningar i denna nyUgen fastställda prioritetsordning, som inbegriper bl.a. och . Inte heller vill utskottet biträda yrkandet imotion 2154 att skall prioriteras ur sysselsättningssynpunkt vidrationaUsering resp. regionalisering inom statliga myndigheter ochaffärsdrivande verk i sydöstra .