bet · G601NU25 · 1982-12-31 00:00:00 — Vid Statsföretagsgruppens tillkomstfastställdes som mål för gruppen att den skulle "under krav på lönsamhetuppnå största möjliga expansion". Därutöver gjordes några kompletterandemålangivelser. De statliga företagen skulle ha ett särskilt ansvar att tahänsyn dll samhäUsintresset vid val mellan olika produktions- ochlokaliseringsalternativ. De skulle vidare sträva efter att åstadkomma alltstörre arbetstillfredsställelse för de anställda. I propositionen framhålls nuatt expansionskravet i praktiken har kommit att framstå som det övergripandemålet. Föredragande statsrådet anser emellertid att det har uppstått växandeoklarhet om Statsföretags mål. Han påpekar också att bolaget under många årinte har haft tillräckliga resurser för att kunna expandera av egen kraft. Pågrundval av detta resonemang föreslås i propositionen att målet för den samladeStatsföretagskoncernen i fortsättningen - utan ändring av de nämndakompletterande målangivelserna NU1982/83:25 20 - skall anges vara att "under krav på lönsamhet ökaden statliga företagssektorns effektivitet och konkurrenskraft och därmed dessexpansionsförmåga". Tre av motionerna innehåller yrkanden riktade motpropositionens målsättningsavsnitt. Inget företag kan fjärma sig frånekonomiska realiteter, sägs det i motion 1982/83:139 (c). Det grundläggandekravet måste därför gälla hög effektivitet och lönsamhet. Enligt modonärernasformulering skall Statsföretags huvudmål vara att "driva verksamheten medeffektivitet och lönsamhet för att härigenom trygga den statligaföretagssektorns positiva medverkan i industrisysselsättningen,regionalpolitiken, råvaruförsörjningen och den industriellautvecklingen". Någon motsvarande formulering finns inte i motion1982/83:141 (fp). Här understryks emellertid kraftigt att egen lönsamhet måstevara basen för Statsföretags expansion . Modonärema vill attriksdagen särskilt skall uttala att. det bästa testet på förväntad lönsamheterhålls om Statsföretag får anskaffa det nödvändiga kapitalet påkreditmarknaden i konkurrens med andra företag. I övrigt sätter motionärernafrågetecken för de kompletterande målangivelser som har övertagits från detursprungliga målsättningsbeslutet. Vad avses, undrar de, med"samhällsintresset" i den passus som har refererats inledningsvis idetta avsnitt? De finner det också egendomligt ätt ha strävan att "nå alltstörre arbetsdllfredsställelse för de -anställda" som ett speciellt mål -detta borde gälla för alla företag oberoende av ägandeform. Den sistnämndaanmärkningen riktar sig i realiteten också mot motion 1982/83:139 (c), där enlikartad formulering föreslås. En mera självständig målsättningsdiskussion förs i motion1982/83:142 (vpk). De "nya programmatiska riktlinjer" som föreslåsdär har redan sammanfattats i ett annat avsnitt (s. 13). Den avgörande skillnaden mellan propositionens ochcenterpartimotionens formulering av huvudmålet är, såvitt utskottet kan finna,att ordet "expansion" inte alls återfinns i den . Enligtpropositionen är ökad expansionsförmåga ett eftersträvat resultat av ökadeffektivitet och konkurrenskraft. Utskottet har svårt att förstå varförmotionärerna från sina utgångspunkter vänder sig mot detta uttalande - även omde inte vill ha en vidgad statlig företagssektor bör de rimligen önska attbefinfliga statliga företag drivs så framgångsrikt att dessa företag förvärvaroch behåller förmågan att expandera. I övrigt synes de båda formuleringarnavara tämligen likvärdiga i sak, med den reservationen att motionärerna komplicerartolkningen genom att nämna en rad särskilda syften - industrisysselsättning,industriell utveckling osv. Utskottet finner inte att synpunkterna i motion 1982/83:139(c) ger anledning till någon modifikation av propositionens målresonemang. Detsamma gäller i fråga om motion 1982/83:141 (fp). Detföreslagna uttalandet om anskaffning av kapital på "kreditmarknaden"är uppenbart inadekvat och inte ägnat att utgöra norm för de statligaföretagen. Kritiken mot de kompletterande målangivelserna, vilka tillkom redanår 1969 och NU1982/83:25 - 21 vilka det har rått enighet om, synes knappastmodverad. Vänsterpardet kommunisterna har givit sina"programmatiska rikdinjer" en utformning som försvårar en jämförelsemed de mera koncisa målformuleringarna i propositionen. Begreppet lönsamhetsynes hos motionärerna får en förändrad innebörd som minskar dess praktiska värdesom styr- och värderingsinstrument. Självfallet blir propositionenslönsamhetskrav inte primärt tillgodosett genom en sådan "kalkylmässiglönsamhet", åstadkommen genom kontraktiva strukturåtgärder, sommotionärerna ser kritiskt på. En stor del av motionärernas program framstår somen plädering för ökat utnyttjande av offertförfarande inom den statligaföretagssektorn, ett ämne som utskottet strax återkommer till. Önskemålet om enny, framtidsinriktad grupp av statliga företag kan uppenbarligen inte föranledanågon åtgärd i detta sammanhang, när stora resurser måste sättas in på enrekonstruktion av den redan befintliga företagsgruppen. Strävandena efter vadsom kan sammanfattas som "ekonomisk demokrati" torde i första hand fåutvecklas inom de berörda företagen under medverkan av de anställda. Med detsagda avstyrker utskottet motionärernas yrkande att skall godkänna deav dem framförda riktlinjerna. bör enligt utskottets mening sammanfattningsviskonstatera att vad som i propositionen uttalas om mål för Statsföretagsgruppeninte ger anledning till någon erinran från sida. I samband med bildandet av Statsföretag slogs det fast attbolaget skulle vara skyldigt att på anfordran lämna offert för fullgörande avspeciella uppgifter, t. ex. i fråga om sysselsättning, som ägaren begärde attbolaget skulle åtaga sig. Systemets utformning i praktiken har fått avgörasfrån fall dll fall. I propositionen lämnas ett antal exempel på offertärendenoch konstateras att offertförfarandet bör tillämpas även . Enligtföredragande statsrådet finns det behov av att klara regler fastställs för hurdet skall tillämpas och att offerttekniken utvecklas ytterligare. De regler sompresenteras har i huvudsak följande innehåll. Offertavtal bör utformas somcivilrättsliga avtal med ömsesidiga åtaganden, t. ex. i fråga om sysselsättningoch ekonomisk ersättning. De bör vara tidsbegränsade, och de bör utvärderas iefterhand. De måste innebära rimliga ekonomiska lösningar för Statsföretag.Några åtaganden utöver vad som angivits i avtalet skall inte anses föreligga.Statsföretag skall bära den ekonomiska risken om ett åtagande kräver störreekonomiska insatser än som avsetts. Det finns, hävdas det i motion 1982/83:141 (fp), en faraatt man i praktiken åsidosätter de fastställda principerna med påföljd attsystemets trovärdighet minskar. Motionärerna framför två kompletterandeönskemål. Det ena är att staten i så stor utsträckning som möjligt skallinfordra offert även från andra företag än Statsföretag i varje speciellt fall.Det andra är att mängden offerter inte skall bli alltför stor. Att offerter kan infordras också från andra företag, ävenprivata och kooperativa, ingår alltifrån början bland förutsättningarna försystemet. NU1982/83:25 ~22 har emellertid skyldighet att lämnaoffert. I vilken utsträckning systemet tillämpas beror på en rad särskildaomständigheter. Ett allmänt hållet yttrande att mängden offerter inte får bliför stor torde ha ringa styrande effekt. Utskottet avstyrker motionsyrkandet omett kompletterande uttalande av i ämnet. Vad som anförs ipropositionen på denna punkt ger enligt utskottets mening inte anledning dllnågon erinran från sida. Regioninvest i , somursprungligen var knutet till NJA och är ett helägt dotterbolag tillStatsföretag, har till uppgift att stimulera en industriell utveckling iNorrbottens län. Avsikten var ursprungligen att bolaget företrädesvis skulleingå som minoritetsägare i företag. a. till följd av att bolaget har fåttmedverka i en rad rekonstruktioner har dess inriktning ändrats. Regioninvest ärnu moderbolag till 29 helägda dotterbolag och har dessutom sju intressebolag. Ensnabb expansion har varit förenad med stora förluster.Förlusten för har i propositionen preliminärt angivits till ca 82 milj.kr. En del därav har redan täckts med hjälp av ett tillskott som riksdagenlämnade . Nettoförlusten för skulle enligt propositionen bli35 milj. kr. Nya beräkningar visar att såväl brutto- som nettoförlusten isjälva verket blir större, den senare ca 50 milj. kr. Med hänvisning till att Regioninvest har haft speciellaomständigheter att arbeta under föreslår regeringen att staten skall täcka delsresterande förluster för , dels också - i avvaktan på en handlingsplanför företaget - väntade förluster . Ett anslag av 110 milj. kr. beräknasför detta ändamål. Föredragande statsrådet framhåller med skärpa att denogynnsamma resultatutvecklingen måste brytas genom att verksamheten får enaffärsmässig inriktning. Ett förslag till handlingsplan, vilket skulleföreligga , har avlämnats ochbereds nu inom industridepartementet. Förslaget är sekretessbelagt. I tre motioner - 1982/83:151 (m), 1982/83:139 (c) och1982/83:141 (fp) -föreslås att det tilltänkta förlusttäckningsbidraget skallreduceras till 35 milj. kr., dvs. ett belopp motsvarande den tidigare beräknadenettoförlusten för . Enligt den förstnämnda skulle därutöver nu gesytterligare ett anslag av 35 milj. kr. till ett saneringsprogram, och riksdagenskulle hos regeringen begära förslag till ett sådant program. En begäran om enkonkret rekonstruktionsplan för Regioninvest framställs i motion 1982/83:141(fp). För att ytterligare medel för förlusttäckning skall kunna ställas tillförfogande är det, sägs det i denna inotion, oundgängligt att verksamhetenbegränsas till sådant som har en rimlig chans att överleva på egen hand. Imotion 1982/83:139 (c) kritiseras att Regioninvest i så stor utsträckning harförvärvat majoritetsandelär i företag. En handlingsplan för företaget börenligt denna NU1982/83:25 23 motion innefatta att man prövar om vissa dotterbolag skallförsäljas. I en fjärde motion, 1982/83:1023 (vpk), föreslås attriksdagen skall uttala dels att det övergripande målet för Regioninvest börvara att stimulera en industrien utveckling, dels att den aviseradehandlingsplanen bör ges ett offensivt och expansivt innehåll. Det gäller, sägermotionärerna bl. a., att ge betydligt ökat utrymme åt produktutveckling,marknadsföring och försäljning. Utskottet delar regeringens uppfattning att Regioninvestsverksamhet bör få förbli intakt till dess att beslut om en handlingsplan förbolaget föreligger. Det belopp av 35 milj. kr. som moderata samlingspartiet,och är eniga om täcker inte ens förra årets förlust.Även det ytterligare anslag av 35 milj. kr. som i motion 1982/83:151 (m)föreslås för ett saneringsprogram skulle till stor del konsumeras förförlusttäckning avseende . En sådan begränsning av anslaget skulle framtvingaomedelbara drastiska åtgärder i form av nedläggning av dotterbolag. Utskottettillstyrker sålunda att anslag anvisas enligt regeringens förslag. Utskottet avser att i samband med behandlingen avproposition 1982/ 83:120 om utveckling i återkomma med förslagrörande Regioninvest. Något uttalande enligt motion 1982/83:1023 (vpk) finnerutskottet inte motiverat på detta stadium. Ett företag inomStatsföretagsgruppen som har drabbats av särskilda problem är . Dessfinansiella ställning har urholkats. Ett omfattandeinvesteringsprogram har medfört en kraftigt ökad lånebelastning. harresultatutvecklingen varit svag. redovisade bolaget ett underskottav mer än 500 milj. kr. Förlusten beräknas till 800 milj. kr., vilketbelopp delvis täcks av ett ägartillskott på 500 milj. kr. Fortsatta förlusterär att vänta de båda följande åren. Det egna kapitalet reduceras i sådan taktatt företagets fortbestånd kan hotas. Investeringarna har kombinerats med en avsevärdomstrukturering. har , anförs det i propositionen, i allt väsentligt ettlivskraftigt produktprogram och moderna och rationella anläggningar medkonkurrenskraftiga tillverkningskostnader. Utvecklingsmöjligheterna inombranschen har tagits till vara. Därtill kommer att dess satsningar i många fallhar haft särskild betydelse genom att de har skett inom sysselsättningssvagaområden. har hemställt om ett ägartillskott somskall göra det möjligt att nedbringa skuldbördan och uppnå långsiktiglönsamhet. Med utgångspunkt i dess framställning föreslår regeringen attstaten skall medverka till en finansiell rekonstruktion. Syftet skall vara attföretaget får en sådan stabilitet att det kan bemästra effekterna avkonjunkturvariationer. Regeringens förslag innebär att får ett tillskottav 2 000 milj. kr. och att dessutom ett NU1982/83:25 24 lån på 275 milj. kr. avseende bruk efterges!Lånet har lämnats med villkorlig återbetalningsskyldighet. Detta förslag tillbakavisas helt i motion 1982/83:151 (m).Statsfinansiella skäl och dåliga erfarenheter av företagsdrift i statlig regitalar enligt motionärerna mot att statsmakterna genomför en sådan sanering.Åtgärden befaras också kunna störa våra handelsrelationer och sålunda skadaexporten av trä, massa och papper. Motionärerna betecknar en "konstruktivlikvidation" av som den bästa lösningen. För sysselsättningen skulleen sådan på kort sikt inte få andra konsekvenser än motsvarande affärsmässigasanering, hävdar de. På lång sikt skulle den skapa förutsättningar förexpansiva arbetsplatser med tryggad sysselsättning. Enhgt motion 1982/83:139 (c) skulle en statlig insats avden omfattning som regeringen föreslår innebära en orimlig favorisering avstatens skogsföretag och inte vara motiverad av övergripande samhälleliga skäl.Motionärerna vill att statens åtaganden skall begränsas till 1 miljard kronor.Detta innebär också att de avstyrker den föreslagna eftergiften av ett lån tillASSI. En hkartad ståndpunkt kommer till uttryck i motion 1982/83:141 (fp). Härtillstyrks ett begränsat kapitaltillskott av i avvaktan på attdet kommer fram förslag som kan leda till långsiktig lönsamhet för . Innanriksdagen tar slutlig ställning borde det finnas ett genomarbetat I handhngsprogram med alternativa lösningar av företagets problem. Utskottet finner i likhet med regeringen att en finansiellrekonstruktion av är välmotiverad och angelägen. Att bolaget nu befinnersig i finansiella svårigheter kan i väsentlig mån ses som avigsidan av att detunder en följd av år har utvecklat sin produktionsapparat och därigenom stärktsin långsiktiga konkurrenskraft. Låneandelen i finansieringen har i ett skedemed svag marknad och därav följande låg resultatnivå blivit så stor att denframstår som en helt onormal belastning på bolagets ekonomi. Det ter sig idenna situation naturligt att staten som ägare medverkar till en konsideringsom inte bara undanröjer likvidationshotet på kort sikt utan också skapar enmera bestående visshet hos anställda, kunder och andra intressenter attföretaget kommer att bestå och utvecklas vidare. En sådan begränsad insats somföreslås i motionerna 1982/83:139 (c) och 1982/83:141 (fp) ftamstår, även omden förenas med krav på en "rekonstruktionsplan" e. d., som enhalvmesyr som förlänger bolagets problem utan att i det långa loppet ha någrakompenserande fördelar. En likvidation enligt förslaget i motion 1982/83:151(m) skulle inte bara skapa stor oro utan också innebära förlust av betydandevärden som är specifika för ASSLs samlade organisation. Utskottet avstyrkerdärför de nu berörda motionsyrkandena och ansluter sig till regeringens förslagom att för ASSLs rekonstruktion skall dels lämna ett tillskott av 2miljarder kronor, dels medge eftergift av statens nämnda fordran på 275 milj.kr. Liksom föredragande statsrådet vill utskottet understryka attstrukturrationaliseringen inom måste fortgå och att stora ansträngningarmåste göras för att bolagets konkurrenskraft NU1982/83:25 25 Som föredraganden också uttalar börkapitaltillskottet stimulera och ledning att förutsättningslöstpröva grundläggande frågor beträffande ASSLs företagsstrategi och inriktning. I anslutning till förslaget om en finansiellrekonstruktion av tar föredragande statsrådet upp frågan om en samordningmellan de statliga skogsföretagen. Han erinrar därvid först om tidigareöverväganden och beslut om relationerna mellan domänverket och och omstatens förvärv av andelar i (Ncb) och . Den pågående strukturomvandlingen inom skogsindustrin engagerarinte bara - såsom redan har berörts - utan även de övriga statligaskogsföretagen, konstaterar föredraganden. svarar f. n. för av skogsindustrinssamlade råvarutillförsel. tar emot av domänverketsvirkesleveranser; statsskogarnas andel av bolagets virkesförsörjning blirdärmed ca hälften eller mer. Den största betydelsen för har domänverket iNorrbotten, där verket innehar mer än hälften av skogsarealen. Andraindustriföretag som är starkt beroende av domänverket är ett antalinlandssågverk, främst i norra . I propositionen framhålls attdomänverket genom ett långsiktigt leveransstöd till dessa spelar en regional-och sysselsättningspolitisk roll. Med hänvisning till statens ägarfunktion i domänverket,och anför föredragande statsrådet att en ökad samordning mellan dessaföretag bör förbättra det statliga handlingsutrymmet för medverkan i strukturomvandlingeninom skogsindustrin. Resonemanget är sammanfattningsvis följande. Urägaren-statens synvinkel är det lämpligt att tillse att de statligaskogsföretagens verksamheter bedrivs på ett sådant sätt att sammantaget denbästa lönsamheten uppnås. Områden där affärsmässigt motiverade samverkansfördelarbör kunna nås är bl. a. råvaruförsörjning och integration,investeringsplanering och finansiell planering samt marknads- och organisationsutveckling.En fortsatt och vidgad samordning mellan de statliga skogsföretagen ärangelägen. Den bör i första hand omfatta alla statliga skogsföretag där statenär majoritetsägare. Föredraganden omtalar att olika samverkansfrågorkontinuerligt behandlas inom domänverket och . Han anser att dennaaktivitet bör intensifieras och breddas samt även innefatta Ncb. En ingåendeundersökning av frågan om lämplig samordning av den statliga skogsindustrisektornaviseras. Föredraganden förklarar att han innan denna undersökning har sluförtsinte är beredd att föreslå några ägarmässiga förändringar för de statligaskogsföretagen utöver statens förvärv av från Statsföretag. Detta avsnitt i propositionen har föranlett ett yrkande imotion 1982/ 83:142 (vpk). Motionärerna vill att skall uttala sig motatt domänverket samorganiseras med någon del av den statligaskogsindustrin. Deras motivering är att det efter en sådan förändring skullefinnas risk för att man vid en ekonomisk kris säljer ut skogen för att täcka NU1982/83:25 ' 26 förluster inom skogsindustrin. Det berörda uttalandet ipropositionen uppmärksammas också i motion 1982/83:141 (fp). En samordning avavsett slag skulle resultera i en mycket stor och sannolikt svåröverskådliggruppering, sägs det i denna motion. Ett samlat statligt skogsbolag skulleockså till följd av domänverkets stora skogsinnehav få en utprägladsärstäUning. Utskottet finner det viktigt att de stathgaskogsintressena på bästa sätt utnyttjas för medverkan i en utveckling av densvenska skogsnäringen. I sådana strävanden är ett ökat samarbete mellandomänverket, och ett naturligt inslag. Inför de fortsatta övervägandenapå detta område vill utskottet emellertid understryka föredragande statsrådetskonstaterande av att de statliga skogsindustriföretagensproduktionsanläggningar och domänverkets råvaruleveranser utgör delar i ettsamlat strukturmönster. Med rätta framhålls i propositionen att ett samarbetemed andra skogsindustriföretag i syfte att förbättra den svenskaskogsindustristrukturen är både möjligt och angeläget. Föredragandens påpekandeom domänverkets betydelse för många inlandssågverk har redan återgivits.Representanter för branschen har inför utskottet närmare belyst dessa sågverksberoende av virkesleveranser från domänverket. I sammanhanget vill utskottetockså fästa uppmärksamheten på föredragandens uttalande att det är väsenthgtatt den förähdringskapacitet som finns inom de statliga skogsföretagen själva iförsta hand tas till vara. Utskottet noterar att vad som anförs i det nu berördaavsnittet i propositionen inte innebär något ställningstagande för en viss organisatorisk förändring utan är ett inlägg - utan någon hemställan - avsett att belysa en problematik som skall studeras ytterligare. Med hänsyn därtill finner utskottet att någon särskild framställning i ämnet från sida-1, ex. i enlighet med det aktuella yrkandet i motion 1982/83:142 (vpk) och det därmed besläktade uttalandet i motion 1982/83:141 (fp) - inte är motive rad. tar utskottet upp tremotionsyrkanden som avser den statliga företagssektorn i dess helhet. Viss förköpsrätt för löntagarkooperativ I modon 1981/82:1064 (vpk) lämnasflera exempel på statliga företag eller produktionsenheter som har lagts ned,ibland efter att först ha övergått till privata ägare. Vidare nämns ett parfall då en nedläggningshotad anläggning har köpts av kommunen och dennadärefter har kunnat fortsätta driften. I ett par av de berörda fallen hargrupper av anställda förgäves försökt få överta rörelsen. Motionärerna menaratt löntagarkooperativ - eventuellt tillsam- NU1982/83:25 27 mans med kommunen - borde har förköpsrätt när det äraktuellt med försäljning av statliga företag. Löntagarkooperation är en företagsform, som under desenaste åren har tilldragit sig åtskilligt intresse. Kooperationsutredningenhar publicerat en särskild studie (SOU 1980:36) Arbetskooperation, och statensindustriverk har utgivit handledningen (SIND PM 1981:1) Bildandet avpersonalägda företag. Flera intressanta exempel finns också på företag som - iallmänhet efter att ha drabbats av nedläggningshot - har övertagits av sinaanställda eller en del av dessa och därefter kunnat drivas vidare. Det böremellertid inte fördöljas att löntagarkooperativ verksamhet, särskilt när denär resultat av en aktion för att rädda ett nedläggningshotat företag, kan varaförenad med åtskilliga svårigheter. Det bör enligt utskottets mening vara självklart att, omett löntagarkollektiv anmäler intresse för att överta driften vid ett statligtföretag som står inför försäljning eller nedläggning, dess anbud upptas tillprövning i positiv anda. I varje särskilt fall då ett övertagande från deanställdas sida kan aktualiseras föreligger emellertid uppenbarligen speciellaomständigheter som måste beaktas. En fortsatt verksamhet kan exempelvis krävastora kapitalresurser, som de nya intressenterna måste vara beredda att tillhandahålla.Det är enhgt utskottets uppfattning bäst om de berörda parterna i friaförhandlingar får pröva förutsättningarna för en löntagarkooperativ verksamhet.Utskottet har också svårt att finna motiv för att man på detta område skulleinföra särregler för de statliga företagen, vilkas styrelser måste förutsättasvara lyhörda för rimliga önskemål från de anställdas sida. Utskottet avstyrkersålunda modonsyrkandet om lagstiftning i detta ämne. Särskild lagstiftning om statliga bolag kommunisternaframför i motion 1981/82:1064 också uppfattningen att det för reglering av destatliga bolagens verksamhetsformer behövs en särskild lagstiftning meddemokratiskt innehåll. Aktiebolagslagen är, säger motionärerna, utformad efterde privatkapitalistiska företagens behov och målsättning och därför inteändamålsenlig för moderna statliga företag, vilka skall ta särskild hänsyn tillsamhällsintresset. Staten driver företag i olika former, av vilkaaktiebolagsformen numera är dominerande. Enligt utskottets bedömning fylleraktiebolagsformen på det hela taget väl sitt syfte som ram även för statligverksamhet. Det bör beaktas att de statliga aktiebolagen får en särställning därigeriomatt staten såsom ägare till hela eller den övervägande delen av aktiekapitaletkan diktera de för företagets verksamhet grundläggande beslut, t. ex. omstyrelsens sammanställning, som fattas av bolagsstämman. Detta inflytande kankombineras med styrning i andra former, t. ex. genom avtalsvillkor, som bl. a.förekommer i samband med att staten lämnar kapitaltillskott eller NU1982/83:25 28