bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Vi följde och analyseradekontinuerligt den ekonomiska och finansiella utvecklingen i våra dotterföretag.Här utökade vi arbetet och gjorde det tillsammans med ledningen för de olikadotterföretagen för att verkligen få en fullständigt genomgripande analys ochkomma fram till ett förslag om hur man skulle lösa det. Vi blev beskyllda av vår ägare för att viinte gjorde någonting och inte intresserade oss för problemet. Det framfördesinte till oss - vi blev normalt inte kallade till ägaren. De gånger minordförande och jag träffade ägaren trängde vi oss på. Men vi kunde läsa iDagens Industri att vi misskötte oss. eller fick vi vetaatt departementet hade engagerat revisionsbyrå. Jag visste vilkenrevisorn var. Jag kallade enhetschefen för statliga företag plus revisorn gemensam överläggning med mina medarbetare för att knyta ihop arbetet. Revisornfick tillgång till allt det material vi hade, och vi hjälpte honom ikontakterna med dotterföretagen och med att analysera materialet. Pä det visethölls löpande kontakt i arbetet mellan Statsföretags medarbetare och denutredningsgrupp som departementet hade tillsatt och mina dåvarande medarbetare.Vi hade inga svårigheter att samarbeta eller tala samma språk. Den 12januari 1982 offentliggjorde plötsligt massmedia att man skulle KU1982/83:30 269 Det resulterade i att dåvarandeordföranden ställde sin plats till förfogande med omedelbarverkan. Jag hade inte hört talas om detta och hade aldrig varit kallad tillnågon överläggning. , Jagglömde att säga att när jag tackade nej till att bli landshövding och detskapade oro nämnde jag för min styrelse att jag inte hade sökt någon annananställning och inte hade nägon ambition att göra det. Jag hade arbete upp överöronen med Statsföretag och hade inte tänkt ändra på det, men jag skulle viljafå rätten att frånträda VD-skapet vid bolagsstämman 1983, när jag fyllt 60 år.Detta var 1980. och det var en framförhållning . Detta accepterades avstyrelsen med stor tacksamhet. Det utlöste en överläggning mellan dåvarandeindustriministern och mig, och han designerade min ordförande till att bli minefterträdare. Jag var tvungen att leva med att min ordförande skullebli min efterträdare, vilket skapade en hel del problem. ären fin,man och hade gjort allt för att det inte skulle uppstå några problem.Läget förvärrades av att han meddelade att han inte var intresserad.Men sedan fick jag reda på att han var intresserad. Han varmotståndare till att man bröt ut företaget ur Statsföretag. Han ansåg att manskulle hålla ihop det. När jag fick se detta i tidningen och höra det i radiobefann jag mig i . Jag sökte kontakt med industriministern. Han sadeatt det här var ett hugskott som man hade haft. Man kunde kanske tänka sigolika lösningar. En vore att sälja ut och få in 2 miljarder och dåskulle man kunna tillskjuta det till och Beroxo. Jag sade att det vorevettlöst, eftersom det vore att finansiellt utarma företaget. Då borde man istället fatta beslut om att avveckla det under ordnade former. Han sade: "Du skall inte ta så allvarligt på det här,för det är bara ett förslag som vi skall väga mot de förslag ni arbetar med, sådet kommer att bli en gemensam diskussion." Jag sade: "Ni kan inteutreda detta utan att ha tillgång till vårt material, och det här skapar enmassa bekymmer i företaget." Det hade varit bättre att vi gemensamtdiskuterat detta tillsammans med alla andra tänkbara förslag. Vi fortsatte att arbeta med vårt förslag om hur man skulleåstadkomma en sanering som skulle föreläggas den 11/2.Det var bråttom. Det är alltid propositionstiden som styr även sådana saker,inte arbetets omfång och behovet av tillräcklig tid för en slutvärdering. Den 10/2, dagen före styrelsesammanträdet, befann jag migi på ett sammanträde med en statlig utredning. Jag blev kalladtill telefonen en minut i . Då meddelade industriministern att hanhade en presskonferens i industridepartementet, som jag inte kände till. skulle det offentliggöras att skulle efterträdaKarl-Axel som ordförande. Jag sade:"Jag känner inte . Jag vet att han varit i KU1982/83:30 ' 270 holm och i Sundsvallsbanken." Industriministern sade:"Jag känner honom' inte heller, men namnet fanns här i huset." Detvar det första meddelande jag fick om vem som skulle bli min nye ordförande. När jag återkom till Statsföretag lågdär ett brev som hade översänts med bud från industridepartementet. I brevetbeordrade industriministern styrelsen att sälja . Statsföretagsstyrelse skulle hålla sammanträde för att ta ställning till denfinansiella rekonstruktionen. Inte nog med det - han hade offentliggjort vidpresskonferensen att han skickat brevet och brevets innehåll. Det mötte mig ochstyrelsens ledamöter i massmedia innan de skulle samlas tillstyrelsesammanträde. Man hade en känsla av att det var som på . Vid Statsföretags styrelsesammanträde den 11/2 föredrogjag ägarens synpunkter som stod i brevet. De kompletterades av departementetsrepresentant i styrelsen. tog mina medarbetare fram analysen avsituationen i Statsföretag och det förslag vi hade analyserat fram utifrån vårbedömning av situationen . Styrelsen diskuterade detta seriöst ochansvarsfullt men kände trycket på sig i anledning av ägarens brev. Det förekomingen påtryckning på styrelsens ledamöter. Ordföranden var noga med att maninte fick försöka få styrelsens ledamöter att mot bättre vetande eller sinönskan gå emot ägaren och biträda företagets förslag. fick varje styrelseledamot redogöra för hurde upplevde situationen och hur de ställde sig. Samtliga styrelseledamöter utomdepartementets representant sade att om de skulle uppfylla det ansvar somaktiebolagslagen lade pä dem kunde de inte ställa sig bakom ägarens förslag. Iså fall skulle de inte kunna sitta kvar som ledamöter i styrelsen. De ställdesig enhälligt bakom företagsledningens förslag. Genom att man hade offentliggjort brevets innehåll blevdet nödvändigt att informera pressen om det beslut som Statsföretags styrelsekommit till.-Industriministern befann sig i . När industriministern kom tillbaka visade han storirritation. Han kallade till sig mig och ordföranden och talade om att vi hadehoppat över skacklarna: vi hade lagt oss i politiken och omöjliggjort för honomatt genomföra förslaget att sälja . Vi försökte förklara för honom att vi inte hade gjort det,utan vi hade behandlat ärendet i enlighet med det ansvar som vi hade inom ramenför aktiebolagslagen och att vi hade seriöst prövat även de önskemål som ägarenhade haft. Men han menade att eftersom saken hade kommit till offentlighetenhade det blivit politiskt omöjligt att gå vidare. Vi sade att det inte var vårtfel - om inte industriministern hade talat om att brevet var avsänt hade ingenvetat om brevet. När industriministern kommit tillbaka hade styrelsens beslutfunnits på industriministerns bord som svar på brevet. Sedan hade det varitindustriministerns sak som ägare att förelägga regeringen förslag till deåtgärder som kunde erfordras, så hade det inte blivit något ståhej. KU1982/83:30 271 försökte tala industriministern till rätta, men jag villpåstå att det inte gick. Jag kan ställa mig frågan, vilket bemyndigandeindustriministern hade att avsända brevet som var en order till Statsföretag.Fanns det ett regeringsbeslut? Det kan det inte ha gjort, förbudgetdepartementet kände inte till det. Dåvarande statssekreteraren och hansminister hade fått reda på det via massmedia. Kan en industriminister bara därför att han representerarstatens aktier ge en sådan order i en så viktig fråga när företaget på godagrunder och med iakttagande av aktiebolagslagen inte anser sig kunna biträdaägaren i det avseendet? Kan det få sådana konsekvenser som detta fick? I samma veva ringde industriministern till dåvarandeordföranden i , förre ICA-chefen , ochmeddelade att han inte längre skulle vara ordförande i styrelse.Nils-Erik Wirsäll var upprörd, och jag fick lugna honom för att han inte skullegöra alltför stor sak av det. Enligt min mening bröt industriministern mot bådeaktiebolagslagen och svensk författning. Mig veterligt fanns det ingetregeringsbeslut om att han hade rätt att ge de direktiven till Wirsäll.Dessutom var icke staten ägare av aktierna i , och det är ägaren avaktierna som vid bolagsstämma utser styrelseordförande. Enligt min uppfattningvar det ett brott både mot aktiebolagslagen och mot författningen. Den 9/2 1982ringde industriministern och meddelade att jag skulle kalla till extrabolagsstämma - det var han i sin rätt att ge direktiv om. meddeladehan att jag skulle ställa min plats till förfogande i styrelsen, vilket hanockså hade befogenhet att göra. Men jag skulle göra det för att det skullefinnas en plats i styrelsen för min efterträdare som VD. Det sista kunde haninte ta ställning till, för det är inte ägaren som utser eller avskedarverkställande direktör, utan det är styrelsen - det står klart och tydligt iaktiebolagslagen. Fanns det något regeringsbeslut för den åtgärden? Den 17/2 kallades jag till industriministern, således baranågra dagar före den extra bolagsstämman. Då meddelade han mig att inte skulle bli ordförande i styrelsen utan skulle bli verkställandedirektör. Han talade om att han förhandlat med om att han skullebli VD i Statsföretag och ringde runt till ledamöterna dels för att hindra attde ställde sina platser till förfogande och dels för att de skulle accepteraKarl som VD. Han berättade för mig att han förhandlade med om att bli VD i Statsföretag. Det är också ett brott mot aktiebolagslagen.Dessutom stäjlde jag frågan, om det fanns ett regeringsbeslut. Han erbjöd mig ätt sitta kvar i styrelsen vid den extrabolagsstämman fram till den ordinarie stämman - det var kvartill ordinarie stämrtia -för att han ville avtacka mig pä vederbörligt sätt,men jag skulle inte få vara kvar som VD. Jag sade att det var oacceptabelt -har jag inte ägarens förtroende som VD, kan jag inte sitta i styrelsen. KU1982/83:30 272 För att mildra det hela lovadeindustriministern mig att få välja uppdrag eller befattning. Jag skulle barasäga till om jag ville bli ambassadör. Jag sade att det inte är jag sombestämmer det, utan regeringen får avgöra om den vill utnyttja mig på enbefattning som är lämplig och där jag kan göra en insats. Sedan har jag inte hört någonting. Jo, jag skulle fåmedaljen för medborgerliga förtjänster i tolfte storleken, men det har jag baraläst i tidningen. BertU Fiskesjö: Det här var en lång men intressantgenomgång. Jag hade inte tänkt gå in på enskilda fall utan ställa en fråga raktupp och ner, hurdant du anser att förhållandet mellan ägaren/staten ochbolagsstyrelsen bör vara vad gäller statliga bolag. Per : Det är mycket enkelt. Man har ju enverksamhetsplanering i ett företag. Det fanns också i Statsföretag. Den varrullande och byggde på en treårig framförhålliiing i dotterföretagen. Moderföretagetangav vissa synpunkter exempelvis på ekonomin, och dotterföretagen fick försökabeakta dem utifrån den bedömning de gjorde. Vi fick in materialet strax föresommaren och bearbetade det över sommaren. hölls en förstaöverläggning i företagsledningen. En sammanställning av de bedömdakonsekvenserna och förslag till åtgärder drogs vid ett styrelsesammanträde ibörjan av september. Sedan gick de synpunkterna ut till dotterföretagen, somfick arbeta vidare med dem. Vi hade också kontinuerliga överläggningarmeddotterföretagen i de fall där vi ansåg att planerna inte stämde överens med denutveckling vi bedömde sannolik. -Vi hade också lagt in ungefär en manad för kontakt,diskussion och samtal med ägaren för att vi skulle kunna väga in ägarens merlångsiktiga synpunkter på verksamheten, mål, ramar och villkor både i ettlängre och i ett treårigt perspektiv. Vi ville på det viset i den normalaplaneringsrutinen kunna beakta ägarens synpunkter på företagsgruppen som sådanoch låta dem slå igenom i våra förslag som lämnades till de enskildadotterföretagen. När den omgången var färdig hade viett nytt styrelsesammanträde. Då låstes planerna, och det resulterade i klaradirektiv från koncernstyrelsen till dotterföretagen som de skulle beakta vidjusteringen av sina budgetar. Men det har aldrig hänt att ägaren varit beredd att ställaupp på den formen av diskussion. I så fall hade ägarens synpunkter kunnatbeaktas, och man hade kunnat dra de rätta företagsekonomiska konsekvenserna iden långsiktiga verksamheten. Då hade man haft stora möjligheter att påverkautvecklingen i företaget. Hade man sedan också velat verkligen diskutera igenom hurde s, k. uppdragen skulle finansieras från statens sida-det som kallades förofferter-så tror jag inte det hade behövt innebära några problem. KU1982/83:30 273 BeriU Fiskesjö: Jag är inte på det klara med hur du ser pådet omdiskuterade ministerstyret. Det finns olika tankar. Det finns de sommenar att regeringen helst inte skall lägga sig i statliga företag över huvudtaget utöver att ange ramar. Sedan finns det de som menar att det måste vara depolitiskt ansvarigas uppgift att mycket direkt och klart gripa in, i varje falli vissa situationer, utan att hämmas av några regler och bestämmelser. Per : Där skall man tillämpa samma spelregler som inäringslivet i övrigt. Jag tycker det är en felsyn. Skall staten kunna påverkaett företag måste man göra det i den pågående processen. Påverkan måste varaett naturligt led i den processen, för det är då företagen har möjlighet attreagera och ägaren har möjlighet att verkligen påverka arbetet inom de företagsekonomiskaramarna. Griper man in ad hoc, slår man sönder processen, och det är intesäkert att det är möjligt att beakta ägarens synpunkter. Jag tror det är nödvändigt att man disciplinerar sig i dethär avseendet. Det är helt oacceptabelt, framför allt vid en framförhållning beroende på mandatperioden, om politikerna griper in kontinuerligt ellerad hoc därför att det anses politiskt nödvändigt. Ett företag måste ha enmycket längre framförhållning och tål inte att få sin verksamhet sönderryckt påett sådant sätt. Sedan har ju ägaren/staten samma möjUghet som vilken annanägare som helst om man anser att man måste gå in. På fid hade vi en mycket fin informellkontinuerlig kontakt. satt vi ett par fimmar och resonerade.Självfallet var jag som VD lyhörd för synpunkter som skulle hainfluens på de statliga företagen, och jag försökte i den utsträckning som jagansåg det företagsekonomiskt möjligt och försvarbart att beakta dem. Sedan har ägaren ytterligare en möjlighet. Om han anseratt han måste ge företaget direktiv i en viktig fråga har han enligtaktiebolagslagen möjlighet att kalla till extra bolagsstämma och ge order påbolagsstämman. Sedan får styrelsen ta konsekvenserna eller lämna sina platser.Det är samma möjlighet som vilken ägare som helst har i näringslivet. Det finns alltså ett register av oUka möjligheter ochåtgärder som bildar ett mönster som man kan utnyttja för att få verksamhetenatt fungera på ett riktigt sätt i kontakterna även mellan regeringen och ettstatligt företag. Men man skapar en omöjlig situafion för de statliga företagennär man börjar använda dem kortsiktigt för att tillfälligt lösa polifiskaproblem och sedan anser företagen ointressanta och går vidare till nästapolitiska problem. : Det var en mycket intressant informafion vifick, men den kan vi väl återkomma fill vid våra överläggningar. Jag har tvåkonkreta frågor. Det är relativt vanligt att industridepartementet låtersig representeras i bolagens styrelser med departementstjänstemän. Anser PerSköld att det är någonting som bör upphöra och att det icke bör finnas någrarepresentanter 18 1982/83. KU1982/83:30 274 Den andra frågan: om man lägger ägaransvaret för destatliga företagen på något annat departement än industridepartementet, vilketdepartement bör det i så fall vara? Per : Frågan om representanter för departementet istatliga företag är en gammal fråga. Jag betraktar den placeringen närmast somen löneför-stärkning för departementstjänstemännen,- och det har ibland sagtsrent ut. Jag har som VD i Statsföretag motverkat den utvecklingenoch försökt avveckla den. Jag har ingenting emot att departementstjänstemänsitter i styrelsen, men i normalfallet skall de inte sitta i styrelsen därföratt de är departementstjänstemän utan därför att de kan tillföra styrelsenspeciell kompetens eller kunskap. Att ägaren har en representant för departementet imoderföretagets styrelse tycker jag är i sin ordning även om det skapar enunderlig situation där enhetschefen sitter på två stolar - det är väl mest hansjälv som blir olycklig för det i vissa situationer. Man måste utsestyrelseledamöter i statliga företag som i vilket annat företag som helst medhänsyn till den kompetens vederbörande har och det behov av kompetens som finnsi styrelsen från tid till annan. Jag har blivit beskylld för att jag inte vill ha politikeri styrelsen. Jag brukar säga att det är inget motiv för att sitta i en styrelseatt man är politiker, men det är inte heller ett motiv för att inte sitta istyrelsen. Den politiska meriten skall i sig själv inte vara avgörande, utanandra förtjänster och meriter utifrån företagets synpunkt skall vara avgörande.Jag vill säga detsamma om departementstjänstemän. : Jag vill bara fråga, om Per anser attde här ganska makabra interiörerna huvudsakligen är uttryck för en politiskstyrning eller om de är väl så mycket uttryck för en aktivitet påtjänstemannaplanet inom industridepartementet. Per : Det vill jag inte uttala mig om, för det harjag inte genomskådat. : besvaradedåvarande statsrådet två interpellationer! Den ena interpellantenhävdade att det underlag som tagits fram och som skulle ligga som underlag förutarbetandet av förslagen om organisationsförändringar i Statsföretag varmycket torftigt. Hade du fått ta del av det underlagsmaterialet, och delar duuppfattningen att det var ett torftigt material som var underlag idepartementet? Per : Jag har aldrig fått se det materialet. : Jag tackar Per . De här muntligautfrågningarna tillför oss ett unikt material, och jag tycker det har varitfallet även . Det har varit nyttigt för belysningen av en fråga som inteblivit mindre komplex genom dagens utfrågning. KU1982/83:30 275 Utfrågning inför av f. landshövdingMats angående domänverket m. m. : Utskottet har anordnat en lång radutfrågningar, och har turen kommit till , som har inbjudits hit isin egenskap av ordförande i domänstyrelsen. Vi sysslar här med relationerna mellan regeringen ocholika former av statlig företagsamhet, och jag tror att det kan bli intressantatt lyssna pä dina erfarenheter och synpunkter. Enligt den praxis vi har lämnarvi ordet först till den som inbjudits för en kort introduktion. : Jag är tacksam för att ha fått detta tillfälleatt inför utskottets ärade ledamöter svara pä de frågor som ni är intresseradeav att få svar på. Jag har fått löfte att inleda för att ge bakgrunden fillden debatt som kommit i gång och som jag hälsar med stor tillfredsställelse.Det gäller frågan om vilka befogenheter som domänverkets styrelse har. Debefogenheterna är egentligen ganska begränsade. Enligt instruktionen avgör styrelsen vikfigareförfattningsfrågor. Det har inte varit många under mina år - vi har inte haftatt ta ställning fill några viktiga ändringar. Vidare gäller det frågor om organisation, arbetsordningoch tjänsteföreskrifter. Det har egentligen inte heller förekommit såvitt jagminns. Förslag till anslagsframställningar hos ochandra frågor av större ekonomisk betydelse - det har naturligtvis diskuterats.Men jag vill påpeka att det inte var styrelsen som t. ex. föreslog villkorenför det 500-miljonkronorslån som vi fick till för att köpa skogsfastigheterfrän skogsbolag som hade bekymmer. Det förorsakade en hel del diskussion, ochdet vållade stor irritation särskilt inom . ansåg tydligen inteatt det var ett ärende av större ekonomisk betydelse. Det är alltså fråga omvad man skall mena med den formuleringen. Styrelsen skall vidare behandla för domänverket och Assiviktiga gemensamma frågor. Det står kvar sedan gammalt. Det gäller också frågor av större vikt som kommit fram vidrevision. Det har inte den här frågan ännu gjort, men den kommer endera dagen iDomänhousing. Slutligen gäller det andra frågor som generaldirektörenhänskjuter till styrelsen. Befogenheterna anges i § 17. Den ger dåligt underlag föratt ta upp den mycket allvarliga fråga som vi har haft uppe. Men jag har gåttpå § 14, som börjar med att domänverket leds av en styrelse. Jag anser attstyrelsen måste ha rätt att se på chefsproblemen. Det är den paragraf som jagansett KU1982/83:30 276 Vi hade kunnat ta upp det som enrevisionsfråga, men då hade det dröjt ytterligare. Jag vill också peka på en annan fråga: är styrelsenbeslutför i sådana här ärenden? Enligt § 18 som gäller ärendenas handläggningmåste generaldirektören eller överdirektören vara närvarande och delta ibeslutet för att styrelsen skall vara beslutför. Ni kanske tycker att denfrågan är akademisk, men så är inte fallet. Det har från olika håll i verketframförts att vi icke var beslutföra. Jag meddelade att jag tänkte ta uppfrågan i alla fall, även om det ifrågasattes från personalhåll ochledningen. Om inte en styrelse kan ta upp en sådan fråga tycker jag det ärnågot fel. Jag frågade en högre jurist i kanslihuset, och han deladeväl mina åsikter men ville inte ge besked om den formella frågan. Han sade tillslut - och jag delar helt den uppfattningen - att i värsta fall får man isådana här ärenden låta sunda förnuftet råda. Jag gick på det. Styrelserna i affärsverken har så ytterligt begränsade,befogenheter att de inte alls svarar mot aktiebolagslagens bestämmelser. Jagskall försöka fatta mig kort men ändå ge en bakgrund. fick flertalet affärsverk - , ,luftfartsverket osv. - nya instruktioner, och man infördeförtroendemannastyrelser. fanns vissa "styrelser", mendet var kollegiala styrelser, dvs. generaldirektören som i princip bestämde,men i vissa fall skulle han överlägga med sina byråchefer, t. ex. i vissaanslagsfrågor och disciplinfrågor. I övrigt var generaldirektören"diktator". Det var samma sak i länsstyrelserna-en gång i tiden skrevlandshövdingen under även körkort. Jag tror att man ärvde mycket från de kollegialastyrelserna när man skulle definiera de nya förtroendemannastyrelsernasuppgifter. Sedan försvann t. ex. disciplinärenden genom nya lagar. Minuppfattning är alltså att man inte utgick från aktiebolagslagen utan utgickfrån de kollegiala styrelsernas befogenheter. Därför blev generaldirektörensjälvskriven ordförande i förtroendemannastyrelserna och är det fortfarande ide flesta. Varför blev inte generaldirektören självskriven ordförandei domänverket? Det berodde på att domänverket befann sig underutredning genom . Då ingick i domänverket men skulle skiljasut. Det blev sedan stor strid om vilka befogenheter domänverket och skulleha. Det gjorde att den nya instruktionen om förtroendemannastyrelse idomänverket inte kom i samband med att fattade beslut omatt bryta ut . beslöt att man skulle ha personalunion mellandomänverkets styrelse och för att det skulle bli en samordning.Det blev då personalunion på ordförandeposten genom . Dethade varit omöjligt att generaldirektören i domänverket också skulle ha suttitsom ordförande i . Det kan man vara tacksam för . Det blev litet enklaregenom att generaldirektören i alla fall inte också var ordförande. tyckerjag personligen - det vet - att principen att KU1982/83:30 ' 277 verkschefen skall vara självskriven ordförande iförtroendemannastyrelsen är minst sagt tveksam. Jag ansåg det inte självklartatt landshövdingen skulle vara ordförande i förtroendemannastyrelsen, som dockhar större inflytande. Jag ansåg det däremot vara naturligt att landshövdingensatt som ordförande exempelvis i länsarbetsnämnden. Att sitta som verkschef förnågra hundra anställda och vara ordförande upplevde jag som"kluvet". Det är bättre att bara vara verkschef, för då vet man hurman skall agera. En styrelseordförande och en verkschef kan ofta behöva handlapå olika sätt när man exempelvis skall kompromissa om förslag till yttranden. Jag tror det är nödvändigt att få nya regler på det härområdet.