bet · G601FiU20 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad gällerungdomsarbetslösheten noterar utskottet att motionärerna ensidigt vill förklaradenna med specifikt inhemska förhållanden såsom höga ingångslöner, MBL-avtaletc. I andra sammanhang hänvisar motionärerna till vårt stora internationellaberoende. Det är dock ett faktum att en ökande ungdomsarbetslöshet kan noterasi praktiskt taget alla industrialiserade länder, även i länder som t. ex. intehar sä avancerad arbetsmarknadslagstiftning som . I mittenpartiernas motioner, motionerna 112 (c) och 120(fp), hävdas med olika nyanseringar att vi var på rätt väg innan devalveringen.Hade mittenregeringen fått fortsätta sin politik hade vi nåttbalans. Utskottet har redan ovan beskrivit det bristande förtroende för denförda politiken som omvärlden och näringslivet hade. Det är den väg som leddetill ökande arbetslöshet och fallande investeringar. Gemensamt för , och centerpartietär att man som ett alternativ till den nu inledda politiken framhåller att vimåste vitalisera marknadskrafterna och minska budgetunderskottet. Samtidigtkonstaterar emellertid , i motion 112, att "harpolitiken inriktats för decentralisering, flexibilitet och anpassning efter deekonomiska förutsättningar som faktiskt gäller". Utskottetkan för sin del konstatera att de partier som i skiftande FiU1982/83:20 21 konstellationer haft regeringsansvaret i själva verket kommit att föra en politik som avlägsnat oss frånflera av dessa mål. Så t. ex. ökade skogslänens andel av landetsbefolkningstillväxt . ökade antalet industrisysselsatta iskogslänen. förbyttes denna ökning i en ännu större minskning.De regionala obalanserna har således skärpts. Centraliseringen påarbetsmarknaden har ökat. När det gäller de sammantagnabudgeteffekterna av ställningstagandena i partimotionerna gör utskottetföljande bedömningar. I motion 99 acccepte-ras vad gäller propositionensförslag på inkomstsidan endast förlängningen av investeringsavdragen, sominnebär att inkomstsidan försvagas med ca . De återståendeförslagen i propositionen beräknas ge ett nettotillskott pä drygt 1 miljardkronor som motionärerna således avstyrker. Förslagen för sysselsättningsskapandeåtgärder och hela investeringsprogrammet avvisas av mofionärerna. Därmed blirutgifterna i deras alternativ ca lägre. Detta är emellertiden besparing av utgifter som fill stor del är av engångskaraktär, eftersomdessa utgifter inte skulle innebära en varaktig höjning av utgiftsnivån.Sammantaget skulle således motionärernas ställningstagande till propositionensförslag innebära en viss förbättring av budgetsaldot jämfört med regeringens.Detta skulle dock ske till priset av att den öppna arbetslösheten ökarkraftigt. Utskottet vill också kommentera den bedömning av budgetunderskottetsom görs enligt motionärernas alternativ. Motionärerna beräknar underskottettill enligt sitt eget alternativ. Om denna siffra skalljämföras med de 90 miljarder, som propositionen anger som beräknat underskottför innevarande år, måste effekterna på statsskuldräntorna avstatsskuldväxlarnas införande och devalveringen också beaktas i motionärernasberäkningar. Den sammanlagda effekten av dessa förändringar beräknas till drygt6 miljarder kronor. Vidare finns det en del utgifter för industristödet somredan inträffat. Det innebär att inte ens om man lägger nedverksamheten skulle man kunna undvika dessa utgifter. Mot denna bakgrund finnsdet inte fog för påståendet att motionärernas ställningstaganden ger ettbudgetunderskott på ca /83. I motionerna 112 (c) och 120 (fp) avstyrks i huvudsakförslagen i propositionen vad gäller inkomsterna. Förlängningen avinvesteringsavdraget accepteras emellertid. En höjning av basenheten med 200kr. Utgifterna för sysselsättningsskapande åtgärder och huvuddelen avinvesteringsprogrammet tillstyrks av motionärerna. Därmed accepterar man utgiftsökningarmed ca . En överslagsmässig bedömning av ställningstagandenai motionerna visar att man förordar en politik, som leder till ettbudgetunderskott som är en halv till större än vad regeringenberäknar. Detta överensstämmer inte med den av motionärerna uttalade målsättningen att budgetunderskottet måste begränsas FiU1982/83:20 22 som det undergräver trovärdigheten av kritikenav regeringens beräknade underskott. kommunisterna anför i sin motion 125 attden nuvarande krisen är en följd av hela den historiska utvecklingsprocess somden moderna kapitalismen själv givit upphov till. Utskottet vill här påpeka attde ekonomiska besvärligheterna i den industrialiserade världen har störreutbredning än vad motionärerna anger. Så t. ex. kan man peka på de ekonomiskasvårigheter som f. n. råder i många kommunistiska industriländer, t. ex.Polens finansiella krisläge. Vad gäller propositionens ekonomiskpolitiskastrategi och synen på den stora devalveringen andas motionärerna misstro. Manser devalveringen som en kontraktiv åtgärd. Någon egentlig alternativ väganvisas däremot inte. Utskottet noterar dock att motionärerna slår fast att"statsskuldens storlek nu börjar att bli sådan att det statligabudgetunderskottet icke kan ökas mer genom ökade utgifter för konsumtion". Sammanfattningsvis konstaterarutskottet att det inte finns något trovärdigt alternativ till den ekonomiskapolitik som förordas i proposition 50. Den föregående mittenregeringens polifikledde till sjunkande produktion och sysselsättning. ensidigainriktning pä åtstramningsåtgärder skulle definitivt innebära att målet om fullsysselsättning övergavs. Denna väg har prövats i flera länder under de senasteåren. Resultatet känner vi, en arbetslöshet som inte haft sin motsvarighetsedan 1930-talet. Utskottet noterar att ingen av motionärerna anvisar enensidig konsum-tionssfimulans som en väg ur krisen. En dylik satsning skulleförvärra balansbristerna vad avser bytesbalans och inflation på kort sikt ochpä litet leda till försämrad konkurrenskraft och därmed raserasysselsättningen. Efter denna genomgäng av det ekonomiska läget,propositionen och partimotionerna är utskottets slutsats: För att bryta dennedåtgående trenden i industrisektorn och hejda spekulationer var det riktigtatt göra en kraftig nedskrivning av kronan . Andra alternativ hadekanske tillfälligtvis också kunnat hejda valutautflödet men försämratsituationen . Det är viktigt att slå fast att övriga alternativ hadeinneburit en ytterligare försämring av sysselsättningsläget. Genom denoffensiva devalveringen har vi en möjlighet att uppnå målet fullsysselsättning. Vi måste nu se till att konkurrensförbättringen bevaras. Vimåste med kraft bekämpa inflationen och budgetunderskottet. Privat ochoffentlig konsumtion måste hållas tillbaka till förmän för sparande ochinvesteringar. En sådan inriktning av den ekonomiska politiken anvisas iproposition 50. Något sammanhängande realistiskt alternativ presenteras inte ipartimotionerna. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 99 yrkande1, 112 yrkande 1, 120 yrkande 1 och 125 yrkande 1. Utskottet godkänner vad somanförts i proposition 50 angående momenten 1 och 2. här anfört bör ges regeringen till känna. FiU1982/83:20 23 I motion 99 (m) yrkande 7 föresläsatt de allmänna investeringsfonderna skall fä utnyttjas även för investeringari marknadsföring och produktutveckling. Allmän investeringsfond får tas i anspråk för att bestridadels kostnader avsedda att främja avsättningen utomlands av varor somtillverkats här i riket, dels kostnader för tekniskt och naturvetenskapligtforsknings-och utvecklingsarbete. Motionärernas önskemål är således till stora delar redantillgodosedda i lagstiftningen. Vad gäller motionärernas önskemål i övrigtbedömer utskottet avgränsningssvårigheterna så stora att utskottet inte nu kantillstyrka en sådan förändring i lagstiftningen. Motionens yrkande i denna delavstyrks därför. Enligt motion 99 (m) yrkandena 4och 5 bör uttala att lagstiftning om kommunaltskattestopp för eller andra åtgärder med motsvarande effekt kommer attvidtas. Utskottet vill här inledningsvis erinra om den redovisningsom gjorde i betänkandet KU 1980/81:22.Grundlagsregleringen av den kommunala självbeskattningsrätten innebär attkommunerna ges en reell frihet att bestämma beskattningens storlek. Eventuellabegränsningar måste göras med stor försiktighet. drogslutsatsen att ingrepp i kommunernas beskattningsrätt bör undvikas. Det ekonomiska läget för kommuner och landsting är 1984 äri dag svårt att exakt bedönfa, men mänga faktorer tyder på att det kommer attförsämras. Inkomstutvecklingen har avtagit, vilket påverkar tillväxten iskatteunderlaget. beslutade om begränsningar iskatteunderlaget. Devalveringen och höjningen av mervärdeskatten ökarkommunernas utgifter. Genomförs förslagen till höjda ersättningsnivåer isjukförsäkringen, pensionssystemet och arbetslöshetsförsäkringen samt ökadebidrag till den kommunala barnomsorgen ökar kommunens inkomster till följd avdetta. Utskottet ser det likväl som angeläget att storaansträngningar görs för att hålla tillbaka ytterligare höjningar av dekommunala skatterna. Enligt utskottets mening bör detta ske på frivillig vägutan ingrepp i den kommunala beskattningsrätten. Den finansiella ställningenvarierar kraffigt mellan olika kommuner och landsting. Åtgärder av det slag somföresläs i motionen kommer därför sannolikt att slå blint utan hänsyn fillenskilda kommuner och landsfing. Med det anförda avstyrker utskottet de i motion 99framförda yrkandena om skattestopp och indragning av medel från primärkommuneroch landsting. I motion 125 (vpk) yrkande 11begärs att facklig vetorätt skall gälla vid ianspräktagande av medel på särskildainvesteringskonton. I proposifionen föreslås att samråd bör ske med de lokalafackliga organisationerna. FiU1982/83:20 24 en form som praktiserats fidigare i samband medutnyttjande av medel från särskilda vinstkonton. Enligt utskottets mening hardenna ordning fungerat tillfredsställande. Utskottet finner därför ingenanledning att frångå förslaget i propositionen och avstyrker således motion 125vad gäller detta yrkande. I motion 183 (vpk) från föregåenderiksmöte föreslås att samhällsfonder, bestående av en nationell fond ochregionala fonder i varje län, inrättas. Dessa fonder skall enligt motionärernadessutom kompletteras med lokala fackliga investeringsfonder. Regeringen kommer att tillsätta expertgrupperför att slutföra det arbete som avbröts i löntagarfondsutredningen 1981.Expertgrupperna får bl. a. till uppgift att utreda den tekniska utformningen avett vinstdelningssystem, de ekonomiska förutsättningarna för löntagarfondernasplaceringspolitik samt vissa organisatoriska frågor som exempelvis hurstyrelsen för en fond skall utses. Enligt utskottets mening måste dettautredningsarbete slutföras och remissbehandlas innan man kan ta ställning tillhur ett fondsystem skall utformas. Utskottet avstyrker således motion 183. I motion 112 (c) yrkande 2 yrkasatt skall ge regeringen till känna vad som anförs i motionen omkollektiva löntagarfonders oförenlighet med vår nuvarande sociala ochmiljömässigt reglerade marknadsekonomi. Enligt utskottets mening bör riksdagenavstå från att göra uttalanden av den arten som skulle kunna uppfattas som attriksdagen vill begränsa åsiktsbildningen i samhället genom att uttala att visstpågående utredningsarbete eller diskussion i demokratiska partier är olämpligteller inte borde äga rum. Självfallet ingår det i den fria åsiktsbildningen attpartier har olika uppfattningar som man vill föra ut, särskilt ikontroversiella frågor. Utskottet anser det olämpligt att man kräver riksdagensställningstagande mot något som inte framlagts som konkret förslag i . Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottet motion112 i vad avser yrkandet att bör göra ett uttalande motlöntagarfonder. 1. beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken attriksdagen med avslag på motionerna 1982/83:99 yrkande 1, 1982/83:112 yrkande 1,1982/83:120 yrkande 1 och 1982/83:125 yrkande 1 godkänner vad som förordats iproposition 1982/ 83:50 momenten 1 och 2 och som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 2. beträffande utvidgning avanvändningsområdet för de allmänna investeringsfonderna attriksdagen avslår motion 1982/83:99 yrkande 3, FiU1982/83:20 25 3. beträffandekommunalt skattestopp för att avslår motion 1982/83:99yrkande 4, 4. beträffandeindragning av medel från primärkommuner och landsting attriksdagen avslår motion 1982/83:99 yrkande 5, 5. beträffande facklig vetorätt vidianspräktagande av medel på särskilda investeringskonton attriksdagen avslår motion 1982/83:125 yrkande 11, 6. beträffandeuttalande om upprättande av samhällsfonder att avslår mofion1981/82:183 yrkande 1, 7. beträffandeuttalande om inrättande av lokala fackliga investeringsfonder attriksdagen avslår motion 1981/82:183 yrkande 2, 8. beträffande uttalande omkollektiva löntagarfonder att avslår motion 1982/83:112 yrkande 2. Närvarande: (), (), PaulJansson (s), (), (), (), RolandSundgren (s), (), (c), (),(), (), (), Carl-HenrikHermansson (vpk) och i (s). De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandesom pä s. 10 börjar med "Prognoserna för" och på s. 22 slutar med"till känna" bort ha följande lydelse: Den internationella ekonomiskautvecklingen präglas inte av något normalt konjunkturförlopp. En del avnedgången förklaras av strukturella faktorer. Den långsiktiga tillväxttrendentycks ha brutits i många ekonomier, som flertalet västländer intelängre är villiga att acceptera en inflationsge-nererande stimulanspolitik. Detväxande antalet länder med betalningssvårigheter utgör ett hot mot FiU1982/83:20 26 Flera statshandelsländer ochutvecklingsländer befinner sig i en utsatt position. Tillväxten blir svagare än vad som tidigareförutsetts. är utvecklingen mycket osäker. 1 bästa fall kan en långsamuppgång i de europeiska länderna inledas . Till följdav den låga tillväxten och de alltmer tilltagande protektionistiska tendensernakan endast en mycket svag ökning i världshandeln förväntas. Devalveringen hade - som påpekas i motion 99 - kunnatundvikas. Det hade förutsatt oförändrade eller något sänktaarbetsgivaravgifter, fortsatta besparingar i de offentliga utgifterna ochuteblivna skattehöjningar. En devalvering är aldrig offensiv. Inte ens till den delden kan utgöra ett försök att skapa en undervärderad krona är den att betraktasom offensiv på grund av effekterna på inflationen, statens och företagens skulder,budgetunderskott etc. Den bekräftar endast att landet kommit i otakt med deninternationella utvecklingen. problem är huvudsakligen strukturella.Det är dessa problem som måste angripas. Om så inte sker kvarstår svårigheterna- hur många och hur stora devalveringar än genomför. Den kraftiga devalveringen leder på kort sikt till enförbättrad konkurrenskraft i stora delar av näringslivet. Kostnaden för dettaär dock en två till så hög inflationstakt som i våra viktigastekonkurrentländer. I beräknas inflationen bli ochi . Det innebär att mer än halva devalveringsvinsten är förbrukadredan inom ett år. Om ingen omläggning av den ekonomiska politiken sker ärrisken uppenbar att resterna av den förbättrade konkurrenskraften äts upp under1984 av den inflation som uppstår genom det växande budgetunderskottet och deökade skatterna. Devalveringen innebär i praktiken att statsmakternabefriar arbetsmarknadens parter från deras ansvar för produkfion ochsysselsättningsutveckling. Därigenom förstärks återigen den rådandeföreställningen att den fulla sysselsättningen endast är regeringens ansvar.Allmänheten och arbetsmarknadens parter lockas att se växelkursförändringarsom bekväma konfliktlö-sare. För att en devalvering skall lyckas krävs att denbetraktas som en engångsåtgärd. Med tanke på att detta nu är den femteväxelkursjusteringen kan denna förutsättning inte anses varaför handen. Utskottet anser att den åtstramning som föreslås iregeringens krisplan ensidigt drabbar den privata sektorn. De yrkesaktivasreallöner efter skatt beräknas minska . En så stor reallönesänkning hadekunnat undvikas om regeringen istället valt att spara i de offentliga utgifterna. Regeringens politik innebär att balansbristerna förvärrasunder 1983. Underskotten växer i statsbudgeten och bytesbalansen. Inflationenökar och arbetslösheten stiger. Regeringenangriper inte i propositionen de grundläggande balansbrister- FiU1982/83:20 27 na i svensk ekonomi. Dessa brister sammanhänger enligtutskottets mening främst med den alltför stora och snabbt växande offentligasektorn och de alltför höga skatterna. Förslagen i propositionen innebärtvärtom en omläggning av den ekonomiska politiken i riktning mot ökadeoffentliga utgifter och höjda skatter. Regeringens förslag motverkar därigenomnästan undantagslöst en nödvändig expansion i näringslivet. De omöjliggördärmed också att devalveringen lyckas. Utskottet delar bedömningen i motion 99 att det ärnödvändigt att hålla tillbaka de offentliga utgifts- och skatteökningarna. Deföreslagna nya skatterna och avgiftshöjningarna avstyrks därför. Samtligaförslag till utgiftsökningar, med undantag för flerbarnsstödet, avstyrkslikaså. Höjningen av flerbarnstilläggen bör finansieras genom minskadelivsmedelssubventioner. Utskottet anser, att de offentliga utgifterna måste frysaspå nuvarande nivå för att bevara vår politiska handlingsfrihet och för attbördan på framtida generationer inte skall bli alltför stor. Regeringens förslag medför ett budgetunderskott förinnevarande budgetår på . Enligt utskottets mening ärdetta helt oacceptabelt. /82 var underskottet 68 miljarderkronor. Ökningen med är den största någonsin underett enskilt budgetår. Om inte budgetunderskottet nedbringas kan vi inte kommatillrätta med . obalansen gentemot omvärlden. Budgetunderskottet innebär ocksåen stor börda på framtida generationers levnadsstandard genom den gigantiskaräntebörda som skickas vidare till nästa generation. Att budgetunderskottet ökar så dramatiskt med regeringenspolitik är enligt utskottet mycket allvarligt genom de finansiella spänningarsom uppstår när underskottet skall finansieras. En ökad del av underskottetkommer att finansieras genom upplåning i företagen - samma företag som genomsin expansion skall föra ur krisen. Företagens vilja att investerakommer att hämmas när de istället kan ~ och av regeringen förväntas - köpahögavkastande statspapper. Om inte budgetunderskottet kan bringas underkontroll är risken därför överhängande att hela regeringens strategi faller. Utskottets ställningstagande till de utgifts- ochskattehöjningar som föreslås i proposifion 50 följer motion 99 och medfördärmed ett budgetunderskott på /83. Haderiksdagen godtagit de besparingar som föreslogs i en moderat partimotion ivåras, hade budgetunderskottet stannat vid . När delvalveringen nu är ett faktum är besparingar i deoffentliga utgifterna ännu viktigare . Annars kommerdevalveringsvinsterna att försvinna inom loppet av . Med en kraftigåtstramning av den offentliga sektorn ser utskottet en chans att vi kanåstadkomma en varaktig konkurrenskraftsförbättring. FiU1982/83:20 28 Regeringen räknar med attinflationen skall bli 1983. Prognosen förutsätter dock O % iavtalsmässiga lönehöjningar. Även om en förlängning av innevarande avtal voreönskvärd är det enligt utskottet mindre troligt att en sådan kommer till stånd. Om man därtill lägger den inflationsrisk som ligger ibudgetunderskottets likviditetseffekter på kreditmarknaden förefaller detomöjligt att inflationen stannar vid . Stigande priser skapar ökad osäkerhet och försvårarföretagens investeringsbeslut. Effektiviteten i ekonomin försämras genom attprisrelationerna mellan varor och tjänster förrycks. En ökad inflation lederockså till snedvridna effekter på inkomst- och förniögenhetsfördelningen.1970-talets erfarenheter visar dessutom att en snabb inflation minskar våramöjligheter att hålla sysselsättningen uppe. Enligt utskottets mening måste vifå ned inflationstakten för att få bukt med arbetslösheten. Detta kräver bl. Även om den öppna arbetslösheten enligt oktobermätningenminskat påtagligt finns det anledning att vara oroad över denkommande utvecklingen. Regeringen förutspår att arbetslösheten kommer att uppgåfill 3,5-4,. Enligt utskottefs mening är detta till stor delen effekt av den mycket kraftiga åtstramningen av den privata konsumtionen.Redan nu signaleras från allt fler håll varsel om permitte-ringar inom denprivata tjänstesektorn. Det är också sannolikt att den del av vår ekonomi som ärutsatt för utländsk konkurrens inte i någon högre grad kan tillgodogöra sigeffekterna av det genom devalveringen förbättrade kostnadsläget. Dennaförbättring motverkas av en lång rad skattehöjningar, vinstavsättningar ochandra tvingande likviditetsindragningar för företagen. Politiken hindrar därförlönsamma företag från att expandera vilket också sätter sin prägel på sysselsättningsutvecklingen. I detta läge föreslår regeringen attarbetsmarknadspolitiken i realiteten skall fungera som "städgumma"efter en ekonomisk politik som slår ut arbetstillfällen i företagen. Enligt utskottets uppfattning måste den statsfinansiellasituationen få konsekvenser för arbetsmarknadspolitiken. Antalet anställda viaAMS kan inte fortsätta att växa när detta resulterar i växande budgetunderskottoch miljardlån utomlands. Att, som regeringen gör, isolera arbetsmarknadspolitikenfrån den ekonomiska politiken och göra "arbetstillfällen" inomAMS-verksamheten till ett självändamål är föråldrat. Arbetsmarknadspolitiskaåtgärder kan lindra arbetslösheten vid en tillfällig konjunktursvacka ochunderlätta strukturomvandlingen men de kan aldrig bota djupgåendestrukturella problem och bli en huvudingrediens i sysselsättningspolitiken.Utskottet avvisar därför regeringens förslag i detta avseende. Den högaungdomsarbetslösheten är särskilt allvarlig. FiU1982/83:20 29 positivt på det i motion 99 angivna programmet för attminska ungdomsarbetslösheten. Programmet kostar mellan 100 och 200 milj. kr.Delfinansieras genom att regeringen utnyttjar kvarstående medel inom ramen förfinansfullmakten (175 milj. samt med de resurser kommunerna redanerhållit för att bekosta verksamheten med de sä kallade ungdomsslussarna (100milj. Skattepolitiken är av avgörande betydelse för attåterställa balansen i den svenska samhällsekonomin. Den socialdemokratiskahögskattepolitiken är enligt utskottets mening en av huvudorsakerna tillobalansen i den svenska ekonomin. hade ett snabbtstigande skattetryck. Skattesystemets brister blev alltmer uppenbara. Denborgerliga skattepolitiken efter 1976 innebar att skattetrycket hölls i stortsett oförändrat. Den politik som regeringen nu slår in på kommer återigenatt medföra ökade skatter för företag och privatpersoner. Regeringens oro över att näringslivets investeringarfallit är berättigad. Det är positivt att regeringen inser att förklaringentill detta ligger i näringslivets dåliga lönsamhet. Men trots detta föreslårregeringen en nästan planmässig försämring av villkoren för företagsamheten iSverige. Dekraftiga skattehöjningar som föreslås i propositionen kommer - om degenomförs - att få starkt negativa effekter på svenskt näringsliv. Det finns ingen skatt som inte direkt eller indirekt påverkar företagens kostnadsläge negativt. Av detta följer att alla tänkbara skattehöjningar dämpar tillväxten i det privata näringslivet. Devalveringens gynnsamma effekter på företagens konkurrenskraft och vinstsituation bromsas enligt utskottet effektivt om skattehöjningarna genomförs. Regeringens skattehöj ningar skulle därmed slå hårt mot den industriella expansion som man säger sig vilja ha. Utskottet motsätter sig därför bestämt alla förslag till skattehöjningar. Av de investeringsstimulanser som föreslås ipropositionens underavsnitt om skattepolitiken tillstyrker utskottet - iöverensstämmelse med motion 99 - förlängningenav investeringsavdraget och frisläppandet av de allmänna investeringsreserverna. Utskottet har heller inga invändningar mot det fortsatta frisläppandet av de allmänna investeringsfonderna.