bet · G601LU33 · 1982-12-31 00:00:00 — Enligt patentlagen blirhandlingarna i ett patentärende tillgängliga för allmänheten efterdet att patentansökningen givits in. I de fall då en mikrobiologisk kulturdeponerats i ärendet skall också kulturen hållas tillgänglig för tredje man närhandlingarna blivit offentliga. Från denna tidpunkt kan således tredje man fåut ett prov på den deponerade organismen. Skälet till denna ordning är attdepositionen utgör en viktig del av ansökningen. Reglerna om offentliggörandeav dokumentationen i patentärenden skall ses mot bakgrund av att det frånsamhällets synpunkt är önskvärt att nya uppfinningar kommer till allmänhetenskännedom och därmed kan ge underlag för vidare forskning och utveckling.Bestämmelserna syftar alltså till att främja den tekniska utveckHngen. Näruppfinnaren på grund av patentreglerna måste låta allmänheten få del avuppfinningen får han i gengäld genom patentet en ensamrätt att ekonomisktutnyttja den. Regler om offentliggörande av patenthandlingar finns i deflesta industriländers patentlagar och även i den europeiskapatentkonventionen. Också bestämmelsen om tredje mans rätt att få ut ett provpå en deponerad mikroorganism har sin motsvarighet i konventionen. o. m. har emellertid i konventionen tagits in bestämmelsersom innebär att patentsökanden kan förhindra att proverna under ett visst skedelämnas ut direkt till tredje man. Den nya regleringen innebär att, ompatentsökanden begär det, prov skall lämnas ut bara till en oberoende sakkunnigtill dess europeiskt patent har meddelats eller patentansökningen har avslagitseller återkallats eller skall anses återkallad, den s. k. expertlösningen. Somsakkunnig kan användas antingen en person som patentsökanden och vederbörandetredje man har enats om eller någon som tredje man ensidigt väljer från enlista som upprättas av det europeiska patentverket. Den nya ordningen med en sakkunnig mellanhand infördesefter önskemål från europeiska industriorganisationer som hävdade att detförelåg risk för missbruk av proverna och att ett missbruk pä ett tidigtstadium av handläggningen av en patentansökan kunde få särskilt allvariigaföljder. Frågan om de nya reglerna skulle tas in i konventionen var inteokontrover- LU 1982/83:33 11 siell,och särskilt från svensk och brittisk sida motsatte man sig expertiös-ningen pågrund av att den rimmade illa med bestämmelserna om patenthandlingarsoffentlighet. Sedan systemet med en sakkunnig mellanhand antagits av deneuropeiska patentorganisationens förvaltningsråd begärdes från svensk sida atterfarenheterna av systemet skulle studeras och att en omprövningav systemet då också skulle tas upp. Mot detta hade förvaltningsrådetsmajoritet inte någon erinran. Ipropositionen föreslås att i patentlagen förs in en bestämmelse efter mönsterav den nya regeln i den europeiska patentkonventionen. Systemet med ensakkunnig mellanhand skall få tillämpas till dess patentansökningen blivitutlagd eller slutligen avgjorts. Som sakkunnig skall enligt vad som uttalas ipropositionen få anlitas antingen en person som patentsökanden och den sombegär att få ut provet kommit överens om eller en person som förts upp på ensärskild förteckning. Förteckningen skall göras upp av patentverket. Imotion 1982/83:228 yrkas avslag på förslaget att expertlösningen införlivas medsvensk rätt. Motionärerna framhåller att såvitt känt inte någon av defördragsslutande staterna ännu infört expertlösningen. Med hänsyn till Sverigesagerande i förvaltningsrådet anser motionärerna det olämpligt att nusom första land skall lagstifta om expertlösningen. Ett sådant steg kan få tillkonsekvens att en aktion från svensk sida i den europeiska patentorganisationeni syfte att upphäva systemet med en sakkunnig mellanhand blir mindre trovärdig.Motionärerna framhåller vidare att skälen för lagförslaget i den nu aktuelladelen inte är bärande samt att expertlösningen strider motpatentlagstiftningens syfte att främja den tekniska utvecklingen. Enligtmotionärerna kommer vidare systemet med en sakkunnig mellanhand att medföraproblem. a. påpekas att propositionen inte innehåller några garantier föratt det kommer att finnas sakkunniga som är villiga att medverka mot en rimligersättning. Ilikhet med motionärerna hyser utskottet principiella betänkligheter motexpertlösningen. Förslaget att depositioner av mikroorganismer skall varatillgängliga endast genom en sakkunnig mellanhand innebär sålunda enlångtgående inskränkning av huvudregeln att dokumentationen i patent-ärendenskall håUas tillgänglig för allmänheten. Invändningar mot expertiös-ningen harockså förts fram såväl under patentpolicykommitténs arbete ochremissförfarandet som i propositionen och inför utskottet av företrädare förpatentbesvärsrätten. Vid en bedömning av spörsmålet måste emellertid beaktasatt rätten för tredje man att få ut ett prov på en deponerad mikroorganisminnebär att själva produktionsmedlet i ett mikrobiologiskt förfarande ställstill hans eller hennes förfogande medan rätten att få del av den skriftligadokumentationen endast medför att tredje man får tillgång till uppgifter om huren viss teknisk fråga lösts. Med hänsyn både till den patentsökandes och tredjemans intresse är det alltså en skillnad mellan utlämnande av prov från endeposition och av den skriftliga dokumentatio- 1** 1982183. LU1982/83:33 12 nen i ett patentärende, I likhet med föredragandestatsrådet anser utskottet att det finns fog för den uppfattning som förts framockså från den svenska industrin att det föreligger risk för missbruk omkonkurrenter på ett tidigt stadium får direkt tillgång till prov från endeposition. Utskottet vill vidare framhålla att ett tillmötesgående avmotionärernas önskemål inte i praktiken skulle få någon större betydelse föroffentligheten i patentärenden på det mikrobiologiska området. Den som vill fåskydd i för en mikrobiologisk uppfinning har nämligen alltid möjlighetatt söka ett europeiskt patent. En annan omständighet som måste beaktas är attom uppfinnare på det mikrobiologiska området anser att ett fullgott skyddendast kan erhållas vid en europeisk patentansökan några patentansökningar påområdet inte kommer att ges in till det svenska patentverket. Verket kan tillföljd härav komma att sakna mikrobiologisk expertis vilket är till nackdel bådeför industrin i och för patentverket självt. Det anförda utgör enligtutskottets mening starka skäl för att systemet med en sakkunnig mellanhandinförs i svensk patenträtt. Utskottet vill i anslutning härtill erinra om attlagförslaget kommit till i nordiskt samarbete och att en proposition i ämnetförelagts i , Även från finsk sida har expertlösningengodtagits men lagstiftningsarbetet har som tidigare berörts ännu interesulterat i en proposition, I däremot har man ännu inte tagit slutligställning i frågan. Utskottet vill också framhålla att enligt inhämtadeupplysningar den franska patentlagen numera ändrats så att expertlösningen kantiHämpasoch att man i vissa länder, bl, a, , ansersig kunna tillämpa expertlösningen utan lagändring. Beträffande motionärernas farhågor för att det i praktikeninte skall finnas någon sakkunnig som är villig att åta sig uppdrag för tredjeman till rimlig ersättning bör framhållas att det i varje särskilt fall blir enförhandlings- och avtalsfråga mellan de berörda personerna. Att en sakkunnigoftast avböjer uppdrag eller betingar sig orimligt hög ersättning bör liksom dåen sakkunnig uppträder olämpligt föranleda patentverket att stryka vederbörandefrån förteckningen. Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottetförslaget om den s, k, expertlösningen och avstyrker bifall till motion 228,Med hänsyn till frågans betydelse vill utskottet understryka vikten av att -som förutskiekas i propositionen - regeringen uppmärksamt följer hur systemetmed en sakkunnig meHanhand tillämpas. Skulle allvarliga ölägenheter visa siguppkomma förutsätter utskottet att man från svensk sida verkar för att systemetslopas i den europeiska patentkonventionen och att det avskaffas också i vårlagstiftning. Ändring av systemet för årsavgifter, m. m. Kostnaderna för verksamheten vidpatentverket och patentbesvärsrätten skall täckas med avgifter som verket tarut för sirta tjänster. LU1982/83:33 13 av dessa kostnader och intäkter hänför sig tillpatentärendena. I patentärenden tas avgifter ut i flera olika sammanhang. Bl.a. skall sökanden betala ansökningsavgift när patentansökningen görs. Den heltövervägande delen av intäkterna i patentärenden () utgörs dock av deårsavgifter som betalas för meddelade patent. Reglerna i patentlagen omårsavgifter har utformats så att skyldigheten att betala avgifterna förmeddelade patent inte bara avser tiden efter patentets meddelande utan ocksåtiden mellan ansökningen och meddelandet. Årsavgifterna för handläggningstidenförfaller dock tUl betalning först när patentet meddelas. I propositionen föreslås att årsavgifterna skall börja tasut redan under ansökningsstadiet, dock först förflutit frånansökningsdagen. Tidpunkten har valts med hänsyn till att sökanden i detövervägande antalet fall har ett rimligt underlag för en bedömningav om ansökningen är värd att fullföljas eller inte. För den vars ansökningleder till patent innebär de nya reglerna endast att skyldigheten att betalaårsavgifterna för handläggningstiden inträder tidigare än vad som f. n. ärfallet. Den som inte får ett patent beviljat kommer däremot till skillnad frånnuvarande ordning att bli tvungen att betala årsavgifter fram till dessansökningen avslås eller förfaller, såvida han inte återkallar sin ansökan . De föreslagna ändringarna berör inte ansökningar som gjorts föreikraftträdandet. I motion 1982/83:1764 framhålls att det årliga antalet nyapatentansökningar till det svenska patentverket har minskat från 15 000 år1972 till 7 1982. Minskningen, som är en följd av tillträdetill den europeiska patentkonventionen, är betydligt större än vad somförutsågs vid tillträdet. har det minskade antaletansökningar en avgörande inverkan på patentverkets ekonomiska situation. Enutvärdering av följderna för patentverket av tillträdet till den europeiskapatentkonventionen bör därför ske. Motionären anför vidare att minskningen avantalet patentärenden innebär att patentverket fått resurser att nedbringabalansen av inte avgjorda ärenden. Någon förkortning av handläggningstidernahar emellertid inte skett på grund av att verket prioriterat bl, a, sinuppdragsverksamhet. Också utformningen av uppdragsverksamheten och dessinverkan på patentverkets ordinarie verksamhet bör utredas, I avvaktan påresultatet av utvärderingen bör enligt motionären årsavgiftssystemet inteändras. Enligt motionären finns det även andra skäl som talar mot denföreslagna ändringen, bl. a. risken för att antalet patentansökningar tillpatentverket ytterhgare kommer att minska. Motionären pekar också på att de nyareglerna kan leda till att intresset att söka patent avtar, ett förhållande somär till nackdel i en industriell lågkonjunktur då behovet att stimulera dentekniska utvecklingen är störst. Motionären yrkar att hos regeringenbegär en utvärdering av medlemskap i den europeiska patentorganisationen(yrkande 1) samt att beslutar att - med avslag på propositionen idenna del - nuvarande system för årsavgifter skall fortsätta att gälla iavvaktan på utvärderingen (yrkande 2). LU1982/83:33 14 Utskottet konstaterar attregeringen bemyndigat det statsråd som har till uppgiftatt föredra ärenden om patent att tillkalla en särskild utredare med uppdragatt undersöka vilka verkningar medlemskap i den europeiska patentorganisationenhaft och kan väntas få i fortsättningen på patentverket och svensktpatentväsen. Enligt direktiven (Dir. 1982:48) skall utredningsmannen ocksågranska ändamålsenligheten av patentverkets politik när det gälleruppdragsverksamheten. Enligt utskottets mening får yrkande 1 i motionen anseshelt tillgodosett genom den utvärdering som sålunda kommer att ske.Motionsyrkandet bör därför inte föranleda någon åtgärd från sida. På begäran av lagutskottet har näringslitskottet yttratsig över propositionen och motion 1764 såvitt gäller frågan om systemet medårsavgifter. finner det angeläget att man är varse riskernaför negativa konsekvenser av att årsavgifter införs.Dessa risker tycks regeringen också ha haft i åtanke. står det enligtnäringsutskottet klart att det finns starka principiella skäl för en sådanavgiftsomläggning. hänvisar till att () - som gjorde en översyn av patentverketsavgiftspolitik - har ansett sig kunna konstatera att patentverkets avgifterunder patentprocessens initialskede även efter en förändring av systemet kommeratt vara relativt marginella jämfört med de ombudskostnader som det storaflertalet patentsökande måste bära. RRV pekar på andra - i praktiken ocksåutnyttjade- medel varigenom samhället kan stimulera "de enskilda och småuppfinnarna" att söka patent. Hit hör stöd från styrelsen för tekniskutveckling. Det är, fortsätter näringsutskottet, RRV:s mening att patentverket"främst genom upprätthållande av ett funktionsdugligt patentsystem med höggranskningskvalitet stimulerar intresset för innovationer, uppfinningar ochpatentsökande i samhället och att huvudansvaret för ekonomisk och annan stimulansbör vila på de organ som skapats för detta syfte". finnerdessa synpunkter beaktansvärda. slutsats är att det inte finns anledningför att tillbakavisa regeringens förslag till omläggning avpatentverkets avgiftssystem. Det kan enligt näringsutskottet förutsättas attpatentverket självt liksom olika intressenter ägnar uppmärksamhet åt huromläggningen verkar. pekar också på att denna fråga naturligenkommer att prövas vid den särskilda utvärdering som skall komma till stånd. tillstyrker således propositionen iförevarande del och avstyrker det aktuella motionsyrkandet. kan för sin del ansluta sig tillnäringsutskottets ställningstagande. förordar således att denföreslagna omläggningen av systemet med årsavgifter genomförs. Yrkande 2 imotion 1764 bör i enlighet härmed avslås. LU1982/83:33 ' 15 1 motion 1981/82:2312 yrkas(yrkande 4) att hos regeringen begär utredning om förändringar ipatentlagstiftningen med syfte att hindra uppköp av innovationer för att stoppadessa. Som skäl för yrkandet anför motionärerna att de enskilda uppfinnarnabehöver skydd mot att deras uppfinningar köps upp och manipuleras avstorföretagen. Utskottet erinrar om att det vid en överlåtelse av patentråder full avtalsfrihet. Om förvärvaren av ett patent inte använder sig avuppfinningen kan den ursprunglige patenthavaren inte återkräva patentet såvidainte avtalet ger honom möjlighet härtill. Genom bestämmelser om s. k.tvångslicens i patentlagen har emellertid lagstiftaren sökt motverka att patentinte utnyttjas. Tvångslicens får meddelas förflutit sedan patentetmeddelades och dessutom gått sedan patentansökningen gjordes. Enförutsättning för tvångslicens är att uppfinningen inte utövas i iskälig omfattning. Vidare gäller att tvängslicens inte får meddelas ompatenthavaren har godtagbar anledning för sin underlåtenhet att utöva patentet.Också i vissa andra fall kan tvångslicens meddelas. Reglerna om tvångslicens iden svenska patentlagen liksom motsvarande bestämmelser i övriga nordiskapatentlagar bygger i allt väsentligt på stadganden i dettahänseende. Enligt utskottets mening är det med hänsyn till bådesamhällets intressen och den enskilde uppfinnarens intressen angeläget attuppfinningar som patenterats verkligen kommer till användning. Någoii skärpningav reglerna om tvångslicens framstår emellertid inte som möjlig på grund avSveriges internationella förpliktelser på patentområdet. Något behov av att vidsidan av dessa regler införa en bestämmelse om att en förvärvare av patentmåste utnyttja patentet finns enligt utskottets uppfattning inte.Som utskottet framhöll (LU 1980/81:9) vid behandlingen av ettmotionsyrkande med i huvudsak samma syfte som det nu aktuella kan nämligenparterna i överlåtelse- eller licensavtal stipulera att patentet skall återgåtill uppfinnaren om uppfinningen inte utnyttjas inom ett visst antal år. Enuppfinnare kan också avtala om minimiroyaity som håller honom skadeslös. Medhänsyn till att många uppfinnare kanske inte kan tillvarata sina möjligheteratt avtalsvägen försäkra sig om att uppfinningen verkligen blir utnyttjad ärdet enligt utskottets mening angeläget att uppfinnaren kan få råd och hjälp vidupprättande av avtal. Styrelsen för teknisk utveckling bör härvidlag kunnafylla en viktig funktion. Med hänsyn till det anförda anser utskottet att motion2312 yrkande 4 inte bör föranleda någon vidare åtgärd. LU1982/83:33 16 Om ansökningshandlingarna i ettpatentärende är fullständiga och patentverket finner att något hinder inteföreligger mot att meddela patent vidtar det s. k. invändningsförfarandet.Patentansökningen skall därvid utläggas för att allmänheten skall få tillfälleatt komma in med invändningar mot ansökningen. Utläggningenkungörs och patenthandlingarna blir offentliga fr. o. m. utläggningsdagen omde inte blivit det tidigare. Inyändningsförfarandet ingår som ett led ipatentverkets prövning av ansökningen och utgör ett komplement tillgranskningen. Sedan fristen för inkommande med invändning gått ut skallpatentverket ta upp patentansökningen till slutlig prövning. Vem som helst får komma in med en invändning mot enpatentansökan. Det krävs alltså inte att invändarens rätt skall beröras pånågot sätt av ansökningen. Har invändning gjorts gäller enligt 23 § patentlagenatt patentsökanden skall underrättas om invändningen och beredas tillfälle attyttra sig. Sökanden skall tillställas exemplar av samtliga skrifter fråninvändaren. Närmare föreskrifter om invändningsförfarandet finns i patentkungörelsen(1967:838) och i de bestämmelser som patentverket meddelat med stöd avkungörelsen (patentbestämmelserna). I 35 § patentkungörelsen föreskrivs att omsökanden inkommer med yttrande över en invändning, patentverket skall avgöra omytterligare skriftväxling behövs. Regeln innebär att den allmänna bestämmelseni 15 § förvaltningslagen (1971:290) om att parterna i förvaltningsärenden skällfå tillfälle att yttra sig över inkomna skrivelser inte är tillämplig i patentärenden.Av patentbestämmelserna följer bl. a. att skriftväxling med invändare börinskränkas till vad som är oundgängligen nödvändigt för patentärendetsutredning. Endast efter en prövning av omständigheterna bör invändare beredastillfälle att avge påminnelser över sökandens första yttrande överinvändningsskriften. Därefter bör invändare inte beredas tillfälle att vidareyttra sig i ärendet om inte särskilda skäl föreligger. Meddelar patentverket patent har en invändare rätt attföra talan mot beslutet hos patentbesvärsrätten. Går patentverkets beslut emotpatentsökanden får denne överklaga hos patentbesvärsrätten. För handläggningeni patentbesvärsrätten gäller bestämmelserna i förvaltningsprocesslagen(1971:291) vilket bl. a. innebär att patentsökanden och invändaren skall fåtillfälle att yttra sig över motsidans skrivelser. Några begränsningar avskriftväxlingen föreligger således inte här. Mot patentbesvärsrättens beslutfår endast patentsökanden föra talan till regeringsrätten. I motion 1982/83:230 kritiseras den nuvarande ordningennär det gäHer skriftväxling med en invändare. Motionären framhåller att dennuvarande bestämmelsen i 35 § patentkungörelsen synes bygga på att invändarenej har ställning som part i patentärendet. Ett sådant synsätt på invändarensställning är föråldrat och står inte i överensstämmelse medförvaltningslagen. EnHgt motionären finns det också andra skäl för att LU1982/83:33 17 invändaren alltid bör få del av patentsökandensskrivelser. Motionären anser att den enklaste lösningen av frågan är att 35 §patentkungörelsen ändras så att patentsökanden och invändaren skall tillställasexemplar av samtliga skrifter som tillförs ärendet av annan och yrkar attriksdagen hos regeringen begär en sådan ändring av patentkungörelsen. Utskottet vill för sin del framhålla att de nuvarandereglerna om skriftväxling när invändning gjorts i ett patentärende skall sesmot bakgrund av önskemålet att handläggningen av patentärenden inte fördröjs.Det har därför ansetts angeläget att patentverket har möjlighet att avbrytaskriftväxlingen när verket anser det befogat. I sammanhanget kan anmärkas attenligt mönsterskyddsförordningen (1970:486) och varumärkesförordningen(1960:694) en motsvarande ordning gäller vid handläggningen av ärenden ommönsterskydd och om varumärken. Även om, som motionären framhåller, regeln ipatentkungörelsen innebär ett avsteg från vad annars gäller vid handläggningenav förvaltningsärenden framstår den som sakligt motiverad. Att av reglerna omförfarandet i patentärenden dra den slutsatsen att invändaren skulle ha enoförmånligare ställning än en part i ett annat förvaltningsärende är enligtutskottets mening inte befogat. Till det anförda vill utskottet lägga att invändarensmöjligheter att bemöta sökandens påståenden inte är så begränsade i praktikensom motionen ger sken av. Enligt vad som upplystes vid utskottets studiebesökpå patentverket är det sålunda ganska vanligt att invändaren får yttra sig överpatentsökandens skrivelser. Vidare gäller att invändaren alltid tillställspatentverkets beslut i patentärendet tillsammans med sökandens samtligaskrivelser med anledning av invändningen. Invändaren får härigenom tillgångtill det material i ärendet som behövs för att han eller hon skall kunna bedömaom det finns anledning att föra saken vidare till patentbesvärsrätten. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motion230 inte bör föranleda någon vidare åtgärd. Utöver vad utskottet anförtföranleder propositionen inga uttalanden från utskottets sida. 1. beträffande patent somskyddsform för mikrobiologiska uppfin ningar attriksdagen avslår motion 1981/82:719 och motion 1982/ 83:227, 2. beträffande skydd för vissabiologiska uppfinningar att avslår motion 1982/83:1763, LU1982/83:33 18 3. beträffande Budapestöverenskommelsen attriksdagen med bifall till proposition 1982/83:67 godkänner den i den28 aprU 1977 avslutade överenskommelsen om internationellt erkännande avdeposition av mikroorganismer i samband med patentärenden, 4. beträffandebegränsning av kravet på deposition att avslår motion 1982/83:226, 5. beträffandeden s. k. expertlösningen attriksdagen avslår motion 1982/83:228, 6. beträffandesystemet med årsavgifter, m. m. att avslår motion 1982/83:1764, attriksdagen antar de i proposition 1982/83:67 framlagda förslagen till lag omändring i patentlagen (1967:837) och lag om ändring i lagen (1977:729) ompatentbesvärsrätten, 8. beträffandeutnyttjande av patent attriksdagen avslår motion 1981/82:2312 yrkande 4, attriksdagen avslår motion 1982/83:230, Närvarande: (), (), (), (). (), iGamleby (s), (), (), (),(), Per (vpk), (), (), () och i (m). Särskilt yttrande (mom. 8) Per (vpk) anför: Partimotionen 1981/82:2312 (vpk)tar i sitt yrkande 4 upp frågan om hur patent utnyttjas. Motionen yrkar påändringar i patentlagstiftningen syftande till att förhindra att patent köpsupp av ekonomiskt starka grupper för att sedan inte användas. Det kan röra sigom företag som ser det nya patentet som en fara för den egna produktionen. Manhar kanske investerat stora belopp i en viss teknik och vill utnyttja denna föratt få tillbaka det investerade kapitalet och vill inte riskera att bli stördav en ny teknik som gör den redan etablerade tekniken föråldrad. LU1982/83:33 ' 19 Ett sådant handlingssätt kan te sigrationellt från det egna företagets snäva synvinkel men är negativt frånsamhällets synpunkt. Det är ju innovationer som driver utvecklingen framåt motbättre effektivitet, bättre resursutnyttjande, mindre miljöstörningar ochskapar den tekniska grundvalen för ökad välfärd. Särskilt farliga blir sådanauppköp om de görs av stora transnatio-nella företag som har makt att stoppatillämpningen av en viss ny teknik i världsskala. Därför är det ettsamhällsintresse att nydanande tekniska innovationer kommer till användninginom produktionen.