bet · G601SoU17 · 1982-12-31 00:00:00 — om vård av invandrarbarn m. m. I mofion 1981/82:668 av BirgittaDahl m. fl. (s) hemställs att beslutar att som sin mening geregeringen till känna att regeringen bör ta de initiativ som krävs för attförbättra levnadsvillkoren för de ufländska barn som vistas i i väntanpå beslut om de skall få stanna här samt för att minska påfrestningarna isamband med verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. I motion 1981/82:685 av . (vpk) hemställs att hos regeringen hemställer om en översyn avoch åtgärder för att förbättra behandling av invandrarungdomar inomvårdsektorn. Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1981/82:684. I motion 1981/82:2117 av MargitOdelsparr m. fl. (c) hemställs att beslutar att hos regeringen begäraförslag innebärande att fosterhemsplacerade invandrarbarn i största möjligautsträckning placeras inom den egna invandrargruppen. Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1981/82:2116. I motion 1982/83:848 av KarinAndersson m. fl. (c) hemställs, såvitt nu är i fråga, atf beslutaratt hos regeringen begära att ges i uppdrag att beakta vad somi motionen anförts om fosterhemsplacering av barn tillhörande språkliga elleretniska minoriteter (yrkande 2). Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:847. Åtgärder till stöd för vissa utländska barn (mot.1981/82:668) Motionen I motion 1981/82:668 (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att regeringen bör ta deinitiativ som krävs för att förbättra levnadsvillkoren för de utländska barnsom vistas i i väntan på beslut om de skall få stanna här samt för attminska påfrestningarna i samband med verkställighet av beslut om avvisningeller utvisning. Motionärerna anför bl. a. att barn som vistas i , medande och deras , familjer väntar på beslut om de skall få stanna i landet resp.på beslut om och verkställighet av avvisning eller utvisning, ofta lever undersvåra förhållanden. Enligtmotionärerna har dessa människor ofta svåra upplevelser bakom sig 1 1982/83. SoU 1982/83:17 2 innande kom till . Det är besvärligt att finna sig till rätta i en ny ochfrämmande miljö. De långa väntetiderna, den påtvingade sysslolösheten undertiden, ovissheten om framtiden och rädslan för vad som kan hända om de skickastillbaka till de förhållanden de lämnat, innebär svåra påfrestningar påfamiljerna. Detta drabbar barnen särskilt hårt. Motionärerna anför vidare attdet förekommer fall då barn sätts i häkte, då familjemedlemmaråtminstone skiljs åt, då avvisning eller utvisning verkställs på ettinhumant sätt. Det förekommer också att barn kommer hit eller lämnas kvar härensamma utan någon nära familjeanknytning. Densituafion dessa barn ofta lever i är klart olämplig och innebärrisk för bestående skador, fortsätter motionärerna. Den svarar inte mot de kravsom vi eljest ställer på barns och ungdomars uppväxtmiljö, såsom de uttrycks isvensk lagsfiftning eller i FN:s allmänna deklaration om de mänskligarättigheterna. Enligtmotionärerna måste man allvarligt pröva vad som kan göras för att förbättrabarnens levnadsvillkor och minska risken för framtida skador. Motionärernapekar i motionen på några av de åtgärder som skulle kunna vidtas för attförbättra dessa utländska barns situation. Sålunda bör socialnämnden i enlighetmed sitt övergripande ansvar ta de initiativ som krävs för att se till attbarnen och deras familjer lever i goda och trygga förhållanden medan de är här.Genom uppsökande verksamhet och samarbete mellan ,barnhälsovården, skolan, polisen och invandrarmyndigheterna kan t. ex. åtgärdervidtas för att undeHätta det dagliga livet och förebygga att svåra situationeruppstår. En förutsättning är då att polisen och invandrarmyndigheterna alltidunderrättar de sociala myndigheterna när ett utländskt barn eller en utländskbarnfamilj anländer till kommunen. Genom medverkan från de socialamyndigheterna och barnhälsovården kan man också enligt motionärerna få frambättre underlag för invandrarmyndigheternas beslut. Därigenom borde man ocksåkunna förebygga krissituationer som skadar barnen, t. ex. att föräldrar idesperation håller barnen gömda. Likaså torde det underlätta arbetet på att tafram alternativ till förvaring i häkte. Slutligen borde man genom medverkanfrån sociala myndigheter och barnhälsovården kunna få större säkerhet för attverkställighet av beslut om avlägsnande genomförs så skonsamt som möjligt. Vidsidan av ökade insatser från och barnhälsovården behövs ocksåenligt motionärerna särskild vidareutbildning av den personal inom polisen,advokatkåren och invandrarmyndigheterna, som arbetar med dessa frågor. Imotion 1981/82:669 av samma motionärer, vilken hänvisar till motion 668, begärsåtgärder för att klarlägga ansvaret för omvårdnad och utveckhng av de barn somvistas i utan att ha familjerättslig anknytning här. Denna motionbehandlas i lagutskottets betänkande LU 1982/83:17. SoU 1982/83:17 3 betänkandetavstyrks motionen med hänvisning till vissa tilläggsdirekfiv som meddelatsutredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt (se nedan s. 6). Enligt 3 § socialtjänstlagen (1980:620) harkommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stödoch den hjälp som de behöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i detansvar som vilar på andra huvudmän. Någon åtskillnad görs ej mellan utlänningaroch andra. Till socialnämndens uppgifter hör enligt 5 § bl. a. att genomuppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningar för godalevnadsförhållanden samt att svara för omsorg och service, upplysningar, råd,stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda sombehöver det. Enligt 12 § skall socialnämnden vidare verka för att barn ochungdom växer upp under trygga och goda förhållanden, i nära samarbete medhemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk ochsocial utveckling hos barn och ungdom och sörja för att barn och ungdom somriskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, omhänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egnahemmet. 71§ socialtjänstlagen innehåller regler om anmälningsskyldighet till skydd förbarn och ungdom. Myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt de somär anställda hos sådana myndigheter är enligt nämnda lagrum skyldiga att genasttill socialnämnden anmäla om de i sin verksamhet får kännedom om något som kaninnebära att socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd. Med dettaavses alla de fall då det kan antas att brister i omsorgen om en underårigeller något annat förhållande i hemmet medför fara för den underåriges hälsaeller utveckling och det kan finnas anledning för socialnämnden att bevaka denunges intressen. Anmälningsskyldigheten gäller för myndighet vars verksamhetberör barn och ungdom. Härmed avses främst åklagar- och poUsmyndigheter,skolmyndigheter, centraler för psykisk barn- och ungdomsvård,barnavårdscentraler samt de särskilda organ som kan finnas inrättade för allmänungdomsvård (prop. 1979/80:1 s. 537). Enhgt3 § polisinstruktionen (1972:511) åligger det vidare polisen att fortlöpandesamarbeta med socialvårdsmyndigheterna och ofördröjligen underrätta sådanmyndighet, när polisen får kännedom om förhållande som bör föranleda åtgärd avmyndigheten. Inomramen för utlänningskontrollen får främst invandrarverket ochpolismyndigheterna ingående kännedom om utlänningars och deras anhörigaspersonliga förhållanden. Beträffande sådana uppgifter i verksamhet för kontrollgäller enligt 7 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) sekretess om det inte stårklart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närståendelider men. Enligt 14 kap. 1 § kan emellertid uppgift lämnas till SoU1982/83:17 4 annan myndighet, om uppgiffsskyldighét följer av lag ellerförordning. EnUgt förordningen (1979:1120) om ersättning försocialhjälp till flyktingar m. fl. - ändrad senast 1981:1233 - utgårstatsbidrag till kommunerna för kostnader avseende hjälp till den som sökeruppehållstillstånd (s. k. UAT-sökande). Ersättningen utgår för ekonomisk hjälpoch viss vård som lämnas till utlänningar under den fid då deras ansökningar omuppehållstillstånd behandlas. Föredragande statsrådet uttalade i förarbetena (prop.1979/80:38) att tanken varit att kommunerna normalt inte bör vidta åtgärderutöver hjälp till försörjning för de UAT-sökande och attkommunerna därför inte heller borde uppmuntras till detta genom statligersättning. Föredraganden anförde vidare (s. 11): Från invandringspolitiskautgångspunkter kan jag instämma i detta principiella synsätt. Det finns riskför att sådana åtgärder av den enskilde kan uppfattas som ett ställningstagandei tillståndsfrågan. Jag anser därför att staflig ersättning i princip inteskall lämnas för kostnader för de åtgärder, utöver hjälp till uppehälle ocherforderlig vård, som kommunerna kan vidta för personer som vänfar påuppehållstillstånd. Utskottet (SoU 1979/80:22 s. 5 och6) anslöt sig helt till de överväganden som sålunda redovisades i propositionensamt uttalade att vad som bäst gynnar personer som väntar på uppehållstillståndär att handläggningstiderna hos invandrarverket minskar. Förvarstagande av barn och ungdom enligtutlänningslagstiftningen Enligt 50 § utlänningslagen(1980:376) får en utlänning tas i förvar om det föreligger sannolika skäl för avvisning eller utvisning eller om det uppkom mer fråga om verkställighet av en sådan åtgärd. Beslut om förvar får dock meddelas endast om det med hänsyn till utlänningens personliga förhållan den eller övriga omständigheter skäligen kan befaras att han kommer att hålla sig undan eller bedriva brottslig verksamhet här eller om utlänningens identitet är oklar. Förvar beslutas av den myndighet som handlägger awisnings-eller utvisningsärehdet eller verkställighetsärendet. 153 § stadgas att en utlänning inte utan synnerliga skäl får hållas kvar i förvar längre tidän eller, när beslut har meddelats om avvisning eller utvisning, från det han togs i förvar. En uflänning som har tagits i förvar skall enligt 81 §utlänningsförordnihg-en (1980:377) - i dess lydelse från (1982:22) - tas in i kriminalvårdsansfalt, allmänt häkte eller polisarresteller omhändertas på annat sätt som bedöms lämpligt. Är.utlänningen under 16år, får han dock infe utan synnerliga skäl tas in i kriminalvårdsanstalt,allmänt häkte eller polisarrest. Om utlänningens vårdnadshavare hållsi förvar, skall denne eller om båda hålls i förvar, åtminstone den ene av demomhändertas tillsammans med barnet. Beträffande innebörden av uttrycket"synnerliga SoU1982/83:17 5 skäl" anfördes följande i de av regeringen särskiltmeddelade förordnings-motiven (1982:2). I fråga om barn och enav barnets vårdnadshavare, som hålls i förvar, föreslås nu ettprincipiellt förbud mot intagning i kriminalvårdsansfalt, allmänt häkte ellerpolisarrest. I vissa situationer måste emellertid den möjligheten stå öppen. Såkan t. ex. vara fallet när en vidaretransport till andra förvarslokaler skallske ganska omgående. Även i fall då verkställigheten är föreståendekan en sådan ordning bli nödvändig. 1 särskilda undantagsfall kan säkerhetsskälmotivera att omhändertagande sker i t. ex. allmänt häkte. Det kan vara falletom den vårdnadshavare som skall omhändertas tillsammans med barnet annarsuppenbarligen inte kan hindras från att rymma. Vid förvarstagande bör genomgående undvikas att familjenonödigtvis splittras. Såvitt gäller barnen och den ene av deras vårdnadshavaregaranteras sammanhållningen av den nämnda bestämmelsen. I den mån hinder intemöter, bör man emellertid även i övrigt försöka hålla familjen samlad. Särskiltgäller detta i fråga om barnet och dess vårdnadshavare. I förordningsmotiven framhöllsvidare att det ligger i sakens natur att ett omhändertagande ikriminalvårdsanstalter, häkten eller arresflokaler av barn i allmänhet ärolämpligt samt att vistelsen av naturliga skäl medför psykiska påfrestningarför barnet och atf särskilt i de fall då barnet är ensamt risker för beståendemen föreligger. Angelägenheten av aft samverkan i planeringsfrågor sker med desociala myndigheterna i kommunen underströks. Enligt 83 § utlänningsförordningen är det polismyndighetensom verkställer beslut om aft utlänning skall tas i förvar. Rikspolisstyrelsenhar i ett cirkulärmeddelande (CM 11/82) redovisat vad styrelsen gjort för attanskaffa lokaler som är lämpliga för förvar av barn. T. v. harrikspolisstyrelsen beslutat att endast förhyra en lokal för hela rikets behov.Lokalen (Vistagården), som är belägen i Rosenhills vårdhem för barn, ,har plats för ca 13 förvarstagna samfidigt och har varit i bruk sedan den 1augusti 1982. Uppkommer behov av förvaringslokal för barn som intekan fillgodoses lokalt, exempelvis i samråd med de sociala myndigheterna, skallpolismyndigheterna anmäla behovet till vakthavande befäl i Huddinge.Polischefen i har utfärdat särskilda tjänsteföreskrifter m. m. i frågaom behandlingen av utlänningar som hålls i förvar i lokalen i . Enligt vad utskoftet inhämtat har 21 barn, flertalet iåldrarna , 19 januari 1983 förvaratsenhgt utlänningslagen på Rosenhill. Förvarstiden har som regel varierat till . trädde vissa ändringar iutlänningslagen i kraft (prop. 1981/82:146, AU 1982/83:3, rskr 43, SFS1982:1111). Ändringarna rör bl. a. frågorna om verkställighet av awisnings- ochutvisningsbeslut samt förvarstagande. 1' 1982/83. SoU1982/83:17 6 Propositionen bygger påutlänningslagkommitténs slutbetänkande (Ds A 1981:8), Ett särskiltutvisningsförfarande- Verkställighet och förvar-Straff och ansvar. Ipropositionen upptas bl. a. frågan om behandlingen av förvarstagna ochredovisas ovan nämnda ändringar i uflänningsförordning-en. Beträffandetillskapandet av särskilda förvarslokaler vid förvar över huvud taget enligtutlänningslagen är detta enligt uttalanden i propositionen en fråga på längresikt. Enligt föredraganden är det önskvärt att man får till ståndsärskilda förvarslokaler i den utsträckning som är möjligt. I vilken takt dettakan ske beror på bl. a. omfattningen av de kostnader som en sådan reformkräver. Vilka åtgärder som bör vidtas i detta syfte var föredraganden inteberedd att närmare ange. Även i arbetsmarknadsutskottets betänkande (s. 17 och 18)berörs frågan om behandlingen av förvarstagna. Enligt utskottets uppfattning ärdet otillfredsställande atf förvaring av utlänningar i stort sett sker i häktenoch arresflokaler. Utskoftet delade utlänningslagkommitféns och föredragandensuppfattning att en långsiktig lösning på problemet måste innebära tillskapandetav särskilda förvarslokaler vid förvar enligt utlänningslagen. Beträffandefrågan om förvar av barn och barnfamiljer uttalade arbetsmarknadsutskottet attdet är oacceptabelt aft detta sker i arrest- och häktningslokaler. Utskottetansåg det mot den bakgrunden vara tillfredsställande att kunna konstatera attav regeringen vidtagna åtgärder innebär att barn inte utansynnerliga skäl får tas om hand på detta sätt. Frågan om barn i häkte vid förvar enligt utlänningslagenhar tidigare behandlats av utskottet (SoU 1980/81:38). Något riksdagensinitiativ ansågs då inte vara påkallat med anledning av attutlänningslagkommittén skulle lägga fram det i det föregående nämndaförslaget om förvaringsfor-merna (DsA 1981:8). Utredningar m. m. beslutade regeringenatt göra en översyn av frågor rörande invandringen och invandrarnas situation iSverige. Den kommitté som tillsattes antog namnet invandrarpolitiska kommittén(A 1980:4). Enligt direktiven skall kommittén dels se riktlinjerför den reglerade invandringen, dels överväga den fortsatta inriktningen avåtgärder för invandrare och minoriteter i i anslutning till 1975 årsriktlinjer. Vidare skall kommittén pröva frågan om instansordningen iutlänningsärenden och därvid särskilt uppmärksamma handläggningstiderna. har avgett delbefänkandetInvandringspolitiken - Bakgrund (SOU 1982:49). Betänkandet innehåller ingaförslag utan består huvudsakligen av en sammanställning avinvandringspolitikens uppbyggnad och innehåll, både formellt och materiellt.Ett särskilt kapitel i betänkandet (s. 223-230) behandlar läget för dem som häri landet väntar på att få tillståndsfrågan prövad ("väntarnas"situation). SoU1982/83:17 \ 7 redovisat i en rapport (Ds A 1982:4) sina överväganden ifråga om lämpligheten aft ändra instansordningen för utlänningsärenden. Utredningen (1977:08) om barnens rätt har ett allmäntuppdrag att undersöka i vilka fall och på vilka sätt barns intressen och behovbör tillgodoses bättre än f. n. genom föreskrifter som särskilt tar sikte påbarnens rätt. Tilläggsdirektiv (Dir. 1982:25) har meddelats . Itilläggsdirektiven åläggs kommittén att särskilt utreda vissa närmare angivnafrågor. Däribland nämns bl. a. vissa regler rörande adoption. I direktivenanges i denna del följande. I detta sammanhang bör utredningen även ges iuppdrag att undersöka om det behövs lagändringar för att stärka den rättsligaställningen för barn som utan att adopteras kommer till och saknarfamiljeräftslig anknytning här. I direktiven hänvisas dels fill ett beslut avJO, vilket åberopas i motion 1981/82:668, dels till själva mofionen jämteföljdmotionen 1981/82:669 (se ovan s. 2). Inom tillsattes i november1980 en arbetsgrupp som antog namnet AGFA-gruppen (arbetsgruppen för/lyktingan-svar). Gruppen fick till uppgift att pröva frågan om huvudmannaskapför överföring och omhändertagande av flyktingar i . En kartläggning avansvarsfördelningen mellan berörda myndigheter för åtgärder i samband medöverföring och omhändertagande av flyktingar och av de resurser som myndigheterförfogar över för dessa ändamål skulle göras. Därefter skulle övervägas om dennuvarande ansvarsfördelningen borde ändras. AGFA-gruppen avgav i november 1981en rapport. Ett lokalt omhändertagande av flyktingar (Ds A 1981:11). Irapporten lämnas förslag till en ny ordning för omhändertagande av flyktingar iSverige m. m. Förslaget innebär bl. a. ett ökat kommunalf ansvarstagande förflyktningar i . Kommuner och staten förutsättsenligt förslaget sluta avtal om att kommunen skall motta ett visst antalflyktingar . En grundtanke i förslaget är också att det lokalaomhändertagandet i resp. kommun skall inbegripa asylsökande väntare.Arbetsgruppens förslag bereds f. n. inom . I samband härmedpågår överläggningar med som syftar till atf klargöraförutsättningarna för en ökad kommunalisering av flyktingverksamheten. Inom tillsattes ensärskild arbetsgrupp som fick till uppgift atf utvärdera reglerna förersättning till kommunerna för hjälp tdl flyktingar m. fl. Arbetsgruppen avgavi en rapport. Utvärdering av reglerna för ersättning fillkommunerna för hjälp till flyktingar och utlänningar som väntar på beslut omuppehållstillstånd (Ds S 1982:1). Även denna arbetsgrupps förslag bereds f. n.inom . Regeringen beslutade attarbetsmarknadsstyrelsen får erbjuda inkvartering i statlig regi underväntetiden åt asylsökande som kommer till kommun. Sådan inkvarteringbör i första hand ske på SoU1982/83:17 8 orter där redan bedriververksamhet för flyktingar. I årets budgetproposition (prop. 1982/83:100, bil. 12,) uttalas (s. 167) att situationen beträffandeutlänningar vad gäller ärendebalanser och väntetider förbättrats. Degenomsnittliga handläggningstiderna i avlägsnandeärendena som går genom helainstansordningen bedöms ha minskat med en fjärdedel. I harantalet balanserade icke avgjorda ärenden minskat med hälften. (En utförligredogörelse av handläggningstiderna återfinns i föregående års budgetproposition,prop. 1981/82:100, bil. 15 s. 168-169, och i den fidigare nämnda rapporten , s. Remissyttranden m. m. Över motionen har ,, statens invandrarverk. , och yttrat sig. anför att de frågor som motionärerna tagitupp och de initiativ som föreslagits till viss del avhjälpts. Styrelsen anseratt många initiativ dock behövs även fortsättningsvis för att förbättrasamverkan mellan olika myndigheter både på det centrala och det lokala planet.Vidare framhåller styrelsen att den kommer att med uppmärksamhet följa denfortsatta utvecklingen på området. anser, liksom mofionärerna, att ansvaretför att skapa en god samhällsmiljö och goda förhållanden för barn och ungdom iförsta hand åvilar socialnämnderna. vårdansvar kvarstår även omden unge är föremål för vård eller åtgärd av annan myndighet utanförsocialtjänsten, t. ex. om den unge vårdas på barnpsykiatrisk klinik, äranhållen eller häktad. Även om socialnämnd i ett sådant fall infe har någonbestämmanderätt över andra myndigheters åtgärder finns exempelvis skyldighetför socialnämnden att förbereda för att ge den unge vård inom socialtjänsten.Det är enligt styrelsen ytterst angeläget att möjligheten till uppsökandeverksamhet tas fill vara samt att denna ses som en naturlig och självklararbetsmetod. har ett klart uttalat förstahandsansvar för attsamverkan kommer till stånd. tar ej direkt ställning till yrkandet imotionen. Styrelsen framhåller dock att en förutsättning för att barn ochbarnfamiljer, som blir föremål för förvarstagande med stöd av bestämmelser iutlänningslagstiftningen, skall få det stöd och den hjälp som deras situationkräver, är att de sociala myndigheterna i samråd med polismyndigheterna tarsitt ansvar för dem. Vidare framhåller styrelsen att för ändamålet lämpadeförvarslokaler måste anskaffas som alternativ till de allmänna häkten ochpolisarrester som i stor utsträckning måst anlitas. Rikspolisstyrelsenanför vidare att den känsla av grusade förhoppningar. SoU1982/83:17 9 maktlöshet och t. o. m. desperation, som så ofta drabbarden som skall avlägsnas ur landet, framför allt har sin grund i det beslut somföregår verkställigheten. Påfrestningarna torde därför enligt styrelsen inte gåatt undanröja eller nämnvärt minska i verkställighetsskedet. De åtgärder sompolisen är ålagd att vidta strider ju mot utlänningens intressen och leder mothans vilja fram till ett avlägsnande, fortsätter styrelsen. Beträffande samverkan med de sociala myndigheterna anförstyrelsen att polismyndigheterna inte formellt underrättar sociala myndigheternär ett utländskt barn eller en utländsk barnfamilj anländer till kommunen.Däremot uppmanas utlänningen att själv uppsöka de sociala myndigheterna för attfå sina behov tillgodosedda. Beträffande utländska barn som vistas i Sverigeutan att ha sin vårdnadshavare här, har polismyndigheterna i cirkulärmeddelandederi uppmanats att kontakta den lokala socialmyndigheten såsnart en sådan situation uppstår. Vad beträffar behovet av särskild vidareutbildning avpersonal inom polisen som arbetar med utlänningsärenden omnämner styrelsen atten särskild arbetsgrupp med representanter från och statensinvandrarverk gått igenom samtliga läroplaner vid pohshögskolorna ochföreslagit förändringar. Förändringarna är genomförda fr. o. m. budgetåret1981/82 och innebär, utöver ökat tidsutrymme i de flesta kurserna, bl. a. tvånya veckokurser för handläggare av utlänningsärenden. Vidare uppger styrelsenatt statens invandrarverk fillsammans med sedan flera åranordnar tre stycken tredagars seminarier per budgetår. I varje seminariumdeltar ett 30-tal befattningshavare av olika kategorier inom polisen. () delar motionärernasuppfattning att initiativ bör tas för att förbättra levnadsvillkoren förutländska barn som vistas i i väntan på beslut om de skall få stannahär. anser dock att det är nödvändigt att förbättra den totalafamiljesituationen. Beträffande frågan om förvarstagande av barn anser attförvarstagande över huvud taget skall ske med stor restriktivitet. Riskerna föratt vederbörande utlänning skall hålla sig undan eller på annat sätt försvåra utredningeller verkställig-hefsbeslut får inte överdrivas enligt . uppger i sitt yttrande att i flera tidigareyttranden framhållit de långa väntetidernas destruktiva roll för asylsökandebarnfamiljer. Det bästa sättet för aft minska påfrestningarna för dessafamiljer är enligt kraffigt förkortade väntetider. En del åtgärder harvidtagits och vissa förbättringar har också uppnåtts. nämner attinvandrarpolitiska kommittén bl. a. har till uppgift att föreslå åtgärder föratt ytterligare förkorta väntetiderna.