bet · G601FiU10 · 1982-12-31 00:00:00 — Som utskottet redovisat innebär höjningen avmervärdeskatten en köpkraftindragning som, tillsammans med avgiftshöjningartill arbetsmarknadsfonden, skulle motsvara de ökade disponibla resurser somåterställandet av de sociala förmånerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen och barnomsorgen skulle innebära. Om hushållenstotala köpkraft återställs på detta sätt finns det enligt utskottets meninginte skäl för att påstå att åtgärderna i proposition 55 skulle leda tillrealinkomstförsäm-ringar och ökad arbetslöshet. Åtgärderna innebär endast enfördelningspolitiskt motiverad omfördelning inom hushållssektorn. Utskottetdelar inte motionärernas bedömning av effekterna av de föreslagna åtgärderna. I motion 106 (99) av . (m) anförs att momshöjningen leder till utgiftsökningar för de enskildahushållen som är lika stora som eller större än de påslag på förmåner ochbidrag som föreslås. Om inte momsen höjs bibehåller hushållen i motsvarande månsin köpkraft. Därmed bortfaller, enligt motionärerna, motiven för att höjamomsen och förbättra de olika förmåner och bidrag som föreslås i propositionen.Endast förslaget om höjning av flerbarnsstödet godtas i motionen. Man anvisarfinansiering av förslaget genom minskade livsmedelssubventioner. Något konkretyrkande på detta framläggs emellertid inte. Som utskottet anfört talar främst fördelningspolitiskaskäl för att återställa de bidragsnivåer som tidigare gällt. Ett återställandeav ersättningsnivåerna ger till de direkt berörda gruppernabarnfamiljer, arbetslösa, pensionärer, studerande, sjuka och handikappade.Detta betalas av samthga hushåll genom momshöjningen och avgiftshöjningen. DenfördelningspoHtiska effekten för hushållen av åtgärderna är därmed uppenbar.Motionärerna hävdar å ena sidan att bidragsökningen blir mindre änskattehöjningen, dvs. Ä andra sidan påstår man attförslagen totalt sett leder till en försämring av budgetsaldot, dvs. Detta är varken konsekvent eller, som framgått,korrekt. Utskottet kan således inte godta den uppfattning som kommer tilluttryck i motionen vad gäller förslagen i proposition 55. I motion 128 av m. (vpk) tillstyrker man regeringens förslag till förbättringar av transfereringarna.Endast på två punkter som avser flerbarnstilläggen och slopandet av KAS förungdomar avviker man från regeringens förslag. När det gällerfinansieringen av de förslag man accepterar anger motionärerna i stället förmomshöjningen flera egna finansieringskällor, som tillsammans med höjningen avarbetsgivaravgiften beräknas öka inkomsterna med 5,7 miljarder kronor.Återtagandet av beslutet om karensdagar i sjukförsäkringen anser intemotionärerna behöver FiU1982/83:10 H finansieras då karensdagarna ännu inte införts. Utskottet delar inte motionärernas syn vad gällerfinansieringen av förbättrade förmåner inom sjukförsäkringen. I den statsbudgetsom fastställt för /83 har utgifterna försjukförsäkringen beräknats med förutsättningen att bl. a. karensdagar införsden . Om dessa karensdagar slopas innebär det ökade utgifter, ochom dessa inte finansieras leder det till ökat budgetunderskott. Som utskottetangett tidigare faller inkomst- och utgiftsförändringarna i sjukförsäkringenhelt inom statsbudgeten. Förslagen till inkomstförstärkningar i motion 128innebär således inte att de föreslagna åtgärderna totalfinansieras. mening är det angeläget att utgifterna finansieras , då de träder i kraft. Det får ankomma på skatteutskottetatt bedöma huruvida de motionsvägen framlagda skatteförslagen kan ge effekterredan fr. o. m. Enligt utskottets mening är det emellertid uppenbart attde inkomstförstärkande åtgärderna inte i tillräckligt hög grad kan bidra tillatt finansiera utgiftsförslagen. Utskottet kan därför inte tillstyrkafinansieringsalternativet enligt motion 128. Utskottet tillstyrker att åtgärdernaatt förbättra ersättningsnivåerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen, barnomsorgen och barnbidragen totalfinansieras meden höjning av mervärdeskatten och arbetsgivaravgiften tillarbetslöshetsförsäkringen. Behovet av att åtgärderna totalfinansieras är enhgtutskottets mening så angeläget att detta bör komma till uttryck i riksdagensbeslut vad gäller dessa utgiftsökningar. Förslagen i propositionens olikabilagor bör godkännas, antas eller medel anvisas endast på det uttryckligavillkoret att bifaller förslagen om höjning av mervärdeskatten resp.höjning av arbetsgivaravgiften till arbetslöshetsförsäkringen. 1. beträffande nödvändigheten av en totalfinansiering av de aktuella åtgärderna attriksdagen med avslag på motionerna 1982/83:106 och 1982/83:118 godkänner vadsom föreslås i proposition 1982/ 83:55 såvitt nu är i fråga, 2. beträffande förslag tillfinansiering av de aktuella åtgärderna att avslår motion 1982/83:128. FiU1982/83:10 12 Närvarande: (), (), PaulJansson (s), (), (), (), TageAdolfsson (m), (c), (), (),(), (), (vpk), GunnarNilsson i (s) och (). (), (), (), (c), (), () och RolfAndersson (c) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 7 börjar med "Obalanserna i" och på s. 10 slutarmed "proposition 55" bort lyda: De internationella betingelsernaför den svenska ekonomin har förändrats på ett dramatiskt sätt sedan början av1970-talet. Detta har drabbat alla länder i västvärlden men i vissa centralaavseenden har den svenska utvecklingen varit sämre än det internationellagenomsnittet. Industriproduktionen har utvecklats svagt, ochbytesbalansunderskottet är större än genomsnittet för i övrigt. Iandra avseenden har klarat sig bättre. Det gäller framför allt atthålla sysselsättningen uppe. Fram till devalveringen var inflationstakten iavtagande. Flera av de problem som finns i den svenska ekonomin i dagär emellertid inte enbart betingade av den internationella utvecklingen. Mångasvårigheter är av långsiktig eller strukturell natur. De kommer att finnaskvar även vid en konjunkturuppgång. Flera betydelsefulla insatser haremellertid gjorts för att vända utvecklingen åt rätt håll. Ett av de största problemen i den svenska ekonomin harvarit ökningstakten i den offentliga sektorn. Ökningen har varit större än iekonomin som helhet. De statliga utgifterna har vuxit betydligt snabbare äninkomsterna, vilket gjort att vi fått ett mycket stort budgetunderskott.Utgiftstillväxten har till stor del varit automatisk. Genom regelsystemet harutgifterna knutits till prisutvecklingen, löneutvecklingen, demografiskafaktorer etc. Växande budgetunderskott skapar inflation, hög ränta ochminskat utrymme för industrins investeringar. Enligt utskottets mening måsteett väsentligt inslag i den ekonomiska politiken vara att förhindra att budgetunderskottetökar i reala termer. De borgerliga regeringarna inledde en nödvändig saneringav statsfinanserna. Utskottet anser att det är nödvändigt att hålla tillbakade offentliga utgiftsökningarna. Ansträngningarna att minska budgetunderskottetmåste göras på utgiftssidan som tillväxtfrämjande åtgärder måstevidtas. Det höga skattetrycket, det högsta inom OECD-området, kan inte höjasytterligare utan att allvarliga effekter uppkommer på arbetsvilja,nyföreta-gande och skattemoral. FiU1982/83:10 13 De borgerliga regeringarna vidtogmed början vissa åtgärder för att bryta utgiftsutvecklingen. a.togs den automatiska kompensationen för energiprishöjningar bort i pensions-och studiemedelssystemet. vidtogs vissa kompenserande åtgärder för deekonomiskt svagaste grupperna. Vidare beslutade omförenklade statliga regler inom barnomsorgen. Besluten decentraliserades ochreglerna förenklades. Genom riksdagsbeslutet kommer all barnomsorgatt värderas lika och skall ges statligt stöd. Alla barn skall få del avpedagogisk verksamhet. Riksdagsbeslutet om förenklade regler för barnomsorgeninnebar en besparing utan att målet för barnomsorgens innehåll och utvecklingändrades till det sämre. Genom beslut minskades sjukförsäkringensutgifter. Ersättningsnivån för korttidssjuka sänktes och spännvidden ikompensationsgraden minskades genom begränsningar i de högre inkomstskikten. Så sent som godtog vissa ändringar iarbetslöshetsförsäkringen som innebar besparingar i statens utgifter samtidigtsom ersättningsnivån höjdes från . Det är dessa åtgärder inom pensionssystemet,sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och den kommunala barnomsorgen somregeringen i proposition 55 nu föreslår skall tas tillbaka. Enligt utskottetsmening har den statsfinansiella utvecklingen sedan besluten fattades snararestärkt motiven för de tidigare besluten. Utskottet ser därför inte skäl atttillstyrka regeringens förslag. De tidigare riksdagsbesluten vad gäller t. ex.sjukförsäkringen och barnomsorgen får effekt först . För att dessa åtgärderskall upphävas föreslår regeringen att mervärdeskatten höjs med 2procentenheter från till och att arbetsgivaravgiften tillarbetsmarknadsfonden höjs med en halv procentenhet. Den sammanlagda effekten avförslagen i proposition 55 innebär således att höjsskatterna som bidragsnivåerna hålls oförändrade. Utskottet motsättersig bestämt en höjning av skattetrycket. Redan devalveringen bidrar till att höja prisnivån 1983med . Detta leder till påtagliga reallönesänkningar och försämradstandard. Att dessutom höja mervärdeskatten innebär en ytterligare påspädningav inflationen . Detta leder till avmattning av konjunkturen och riskför ökad arbetslöshet. En momshöjning slår främst mot de grupper som är ekonomisktsämst rustade. dels att utskottets hemställan under 1. bort lyda: 1. beträffande nödvändigheten av en totalfinansiering av de aktuella åtgärderna attriksdagen med bifall till motionerna 1982/83:106 och 1982/83:118 avslår vad somföreslås i proposition 1982/83:55 såvitt nu är i fråga. FiU 1982/83:10 14 2.Carl-Henrik (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 7 sombörjar med "Obalanserna i" och slutar med "med inkomstförstärkningar"bort lyda: Den ekonomiska krisen är djup och långvarig. Deninnebär successivt försämrade levnadsvillkor för folkflertalet. Arbetslöshetendrabbar främst arbetare och lägre tjänstemän eller ungdom och kvinnor i dessaskikt, som ännu inte kommit in på arbetsmarknaden. Reallöneförsämringarnaträffar hårdast de breda grupperna av arbetare och lägre tjänstemän. De ekonomiskaåtstramningarna riktade mot den offentliga sektorns överföringar och verksamhetdrabbar också främst dessa kategorier. Krisens bördor delas inte Uka. De finnssom inte ens känner några bördor. har det varit möjligt medframgångsrik spekulation. Aktievärdena och vinsterna har stigit. Delar avstorfinansen har stärkt sin makt. Krisen ställer därför fördelningspolitiken icentrum. Denekonomiska krisen i vårt land är orsakad av det kapitalistiska systemetsmotsättningar. Den är inte följden av att folkflertalet haft en "förhög" konsumtion. Krisen kan bara bekämpas med en medveten och långsiktigpolitik som angriper det kapitalistiska systemets maktförhållanden ochanarkiska produktionssystem. Det är ingen väg ur krisen att trycka ner dearbetandes levnadsvillkor. Åtstramningspolitik som den bedrivitsfördjupar den ekonomiska krisen, ökar arbetslösheten och skärper orättvisorna. Dettastår helt klart såväl mot bakgrund av internationella erfarenheter som efter de6 åren av borgerlig regeringspolitik i . De borgerliga regeringarnabörjade göra allt större ingrepp för att rasera för folkflertalet viktigasociala erövringar. De genomdrev försämringar för pensionärer och andra gruppermed basbeloppsanknutna inkomster genom att holka ur beräkningsgrunden förbasbelopp. De drev igenom beslut om att införa karensdagar och försämraersättningsnivåerna inom sjukförsäkringen, vilket främst skulle slå motarbetarklassen. De genomdrev försämringar i arbetslöshetsförsäkringen. Deförsämrade statens bidrag till den kommunala barnomsorgen. Dennaborgerliga politik mötte berättigad och hård kritik inom hela arbetarrörelsenoch andra folkorganisationer. Iproposition 55 drar den nya regeringen för sin del sina slutsatser av denkritik arbetarrörelsen drev mot den borgerliga regeringspolitiken och ställerförslag som i huvudsak innebär ett uppfyllande av de fyra vallöften de bådaarbetarepartierna utställde, nämligen att återställa vad den borgerligaregeringen börjat rasera inom sjukförsäkringssystemet och arbetslöshetsförsäkringen,att återställa beräkningsgrunden för basbeloppet och det statliga stödet förden kommunala barnomsorgen. Utskottet finner regeringens förslag i dessa delarvara välmotiverade. Regeringen anser att dessaåtgärder som innebär ökade offentliga utgifter FiU1982/83:10 15 måste kompenseras med motsvarande inkomstförstärkningar.Utskottet finner att också denna utgångspunkt är välmotiverad. Krisen och denborgerliga pohtiken, med bl. a. stora skattelättnader för höginkomsttagare, harskapat ett mycket besvärande underskott i statsbudgeten. Ökningstakten i dettaunderskott bör inte skärpas genom ytterligare konsumtionsexpansiva utgifter,allra minst som möjligheter finns för motsvarande inkomstförstärkningar på ettsätt som stärker de föreslagna åtgärdernas fördelningspolitiska effekter. dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 8 börjar med "Det finns" och på s. 10 slutar med"proposition 55" bort lyda: De borgerliga partierna uttrycker isina motioner 99 (m), 112 (c) och 120 (fp) sitt avståndstagande från att defyra vallöftena genomförs och avvisar därför också löftenas finansiering. Medhänvisning till vad utskottet anfört i det föregående förordar utskottet ettavslag på dessa motioner. Utskottet tillstyrker sålunda att åtgärderna att förbättraersättningsnivåerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen, barnomsorgen och barnbidragen genomförs på sätt somförordas i motion 128. Utskottet förordar att åtgärderna totalfinansieras. (vpk) anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 8 som börjar med "Enligt utskottets" och slutar med"skulle få" bort lyda: Det finns, såsom påpekas i motion128, emellertid anledning att ifrågasätta om inte regeringen beräknarkostnaderna för åtgärderna något för högt. Från försäkringstagarnas synpunktmåste det te sig underligt att stoppandet av en försämring som aldrig trätt ikraft kan utgöra en kostnad (karensdagarna m. m.). Dessutom understrykerregeringen att av den påstådda "karensdagskostnaden" eller ca 1500 milj. kr. kommer att täckas med arbetsgivaravgifter och avgifter från egnaföretagare. Det kan sålunda hävdas att regeringen räknat för högt påkostnaderna för åtgärderna. Regeringsförslagen innebär ökade arbetsgivaravgifter m. m.om och ökade skatteinkomster för det allmänna genom deuteblivna försämringarna i sjukförsäkringssystemet etc. med 1,1 miljarderkronor. Det resterande beloppet som regeringen anser uppgå till 4,5 miljarderkronor vill den finansiera genom en allmän höjning av mervärdeskatten. Utskottet har inget att erinra mot förslagen till ändradearbetsgivaravgifter eller mot de beräkningar av ökade skatteinkomsterregeringen gjort. Däremot avvisar utskottet förslaget till en allmän höjningav mervärdeskatten. Detta förslag kan inte godtas vare sig frånfördelningspolitisk eller allmän ekonomisk-politisk synpunkt. FiU1982/83:10 16 De senaste årens ekonomiskautveckling i vårt land har inneburit en stark nedpressning av folkflertaletsreala inkomster och privata konsumtion. Klasskillnaderna har ökat. Den nyssgenomförda devalveringen har ytterligare accentuerat denna utveckling.Avtalsrörelsen har inletts med lönebud som för det stora flertalet kommer attinnebära ytterligare kraftiga reallöneförsämringar. Regeringens förslag tillskattereform kommer att medföra att de med höga inkomster däremot kommer att fåstörre reala disponibla inkomster. Aviserade, mycket omfattande ökningar avsåväl hyror som matpriser kommer ytterligare att skärpa läget för det storaflertalet. ger devalveringen och den allmänna utvecklingenmöjligheter till ökade bolags- och spekulationsvinster. En allmän höjning av mervärdeskatten - en skatt somrelativt hårdare drabbar de sämst ställda, enär de använder en större del avsina inkomster till konsumtion av momsbelagda varor - är i detta lägefördelningspolitiskt oacceptabel. Mervärdeskattens regressiva karaktär gällerspeciellt när den tas ut på livsmedel och andra nödvändighetsvaror. En allmän höjning av momsen kommer också att ytterligarebeskära den redan sviktande svenska marknaden, vilket kommer att få negativaföljder för den hemmamarknadsproducerande industrin. En allmän momshöjning stårdärför i motsättning till kampen mot arbetslösheten. För att de fördelningspolitiskt orättfärdiga följderna avmervärdeskatten skall motverkas bör momsen, enligt utskottets mening,differentieras. Ett ytterligare skäl härför är den allvarliga utvecklingen avlivsmedelspriserna. Inriktningen på en differentiering av momsen måste vara attmomsen på livsmedel sänks och slopas, att momsen icke höjs frånnuvarande nivå på vissa andra oumbärliga varor medan momsen kan höjas på meraumbärliga varor och lyxvaror. En differentiering av mervärdeskatten kräver enviss förberedelsetid. bör därför nu ta ett principbeslut om endifferentiering av mervärdeskatten. Denna bör vara möjlig att genomföra frånden . Intill dess bör inte mervärdeskattesatsen ändras.Utskottet förordar därför avslag på regeringens förslag till allmän höjning avmervärdeskatten. Det finns andra möjligheter att finansiera de ipropositionen förordade åtgärderna. I motion 128 visas på fem olika förslag somtillsammans skulle ge statskassan mer än . Dessa förslag -en ytterUgare skärpning av skatten på stora förmögenheter, stora arv och gåvor,ett fullständigt slopande av skatte- och aktiefondsparandet, ett slopande avrätten till avdrag för representation, en särskild skatt påutlandsinvesteringar och en annan utformning av skatteskalorna för såatt de av regeringen föreslagna kraffiga skattelindringarna förhöginkomsttagare kraftigt reduceras- har enligt utskottet en riktigfördelningspolitisk profil och är synnerligen välmotiverade. De kommer att ökastatsinkomsterna med . Skulle det visa sig att dessainkomster skulle vara otillräckliga för att helt finansiera de förordadesociala åtgärderna, förutsätter utskottet att FiU 1982/83:10 17 regeringeni budgetpropositionen föreslår kompletterande åtgärder för att finansiera deutgiftsökningar utskottet tillstyrkt. dels den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "I motion 128" och på s. 11 slutar med "tillarbetslöshetsförsäkringen" bort lyda: Utskottet förordar att denna finansiering sker påsätt som angivits ovan och som närmare utvecklats i motion 128. Utskottetbifaller regeringens förslag till ändrade arbetsgivaravgifter men avslår dessförslag till allmän höjning av mervärdeskatten. delsatt utskottets hemställan under 2. bort lyda: 2. beträffande/öw/ag till finansiering av deaktuella åtgärderna att godkänner vad som föreslås i motion1982/83:128 och som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. 4.Lars (), (), (), (c),(), () och () anser att dendel av utskottets yttrande som på s. 10 börjar med "I motion 128" ochpå s. 11 slutar med "till arbetslöshetsförsäkringen" bort lyda: Utskottet kan inte heller acceptera de förslag tillskattehöjningar som föreslås i motion 128 som innebär bl. a. skärpningar imarginalskatterna och slopande av skattefondsparande.