bet · G601JoU17 · 1982-12-31 00:00:00 — ommiljöskyddslagstiftningen m. m. I mofion 1981/82:1032 av tredje vice talmannen m. fl. (fp) yrkas att hos regeringen anhåller omförslag till ändring av miljöskyddslagen i syfte att ge besvärsrätt för vissaideella organisationer. I motion 1981/82:1036 av m. fl. (s)yrkas att begär alt regeringen låter utreda fillämpningen m. m. avmiljöskyddslagens ansvarsregler. I mofion 1981/82:1898 av Kersfin och (båda fp) yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om fördelningen av kostnadsbördan förmyndighetsutövning på miljöområdet, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i mofionen anförts om ökat utnyttjande av ekonomiska styrmedelinom miljöpohfiken. I mofion 1981/82:1921 av m. fl. (s)yrkas såvitt nu är i fråga, (yrkande 9) att beslutar att hosregeringen begära a) förslag om inrättande av en för den miljöstörandeindustrin gemensam skadeståndsfond, b) utredning angående tillskapande av ett tillsyns-och serviceorgan benämnt AB Svensk Miljökontroll, c) förlängning av preskriptionstiden för miljöbrottenligt miljöskyddslagen fill . I mofion 1981/82:2108 av m- fl-(s) yrkas såvitt nu är i fråga, (yrkande 2) att som sin mening gerregeringen till känna att berörda myndigheter ges i uppdrag att utforma förslagtill bestämmelser för avgiftsfinansiering av kostnaderna för tillståndsgivningoch kontroll av sådan miljöfarlig verksamhet som omfattas av miljöskyddslagensbestämmelser i den omfattning som förordas i denna motion. Utskottet behandlar i detta betänkande några underriksmötet /82 väckta mofioner som berör miljöskyddslagstiftningen ochmiljöpolitiken. 1Riksdagen 1982/83. JöU1982/83:17 2 nämligen besvärsrätten i miljöskyddsärenden, tillsyn ochkontroll, ansvar och skadestånd samt ekonomiska styrmedel. I motion 1981/82:1032 hänvisas tillde av beslutade ändringarna i miljöskyddslagen, som bl. a.innebar att besvärsrätten utvidgades till att omfatta kommuner och vissa lokalaarbetstagarorganisationer, oavsett om dessa har ställning som sakägare. Isammanhanget avslogs ett motionsförslag (fp) rörande besvärsrätt förmiljöorganisationer. Motionärerna anser det angeläget att detta riksdagsbeslutomprövas. Miljöintressen företräds ofta av ideella föreningar som på ett såvälenergiskt som initierat sätt kanaliserar människors oro och ansvarstagande förmiljön. Det är ett ganska orimligt förhållande att vissa organisationer gesbesvärsrätt, medan sammanslutningar som ofta företräder en särskild sakkunskapoch ett särskilt stort engagemang stängs ute. Eventuella problem med attavgränsa denna krets av sammanslutningar kan enligt motionen lösas t. ex. genomatt en förteckning upprättas över de organisationer som bör blibesvärsberätti-gade. Förteckningen bör omfatta miljöföreningar liksom andra organisationersom tillvaratar speciella intressen i miljöhänseende, t. ex. föreningar sombevakar allergikernas intressen. Utskottet erinrar om att ett beslut i fråga om tillståndm. m. enligt miljöskyddslagen (1969:387) kan överklagas av sökanden och av densom enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer eljest kan betraktas somsakägare. Besvärsrätt tillkommer även . I samband med1981 års ändringar i miljöskyddslagen (prop. 1980/81:92, JoU 1980/ 81:21)utvidgades besvärsrätten till att omfatta kommuner och vissa lokalaarbetstagarorganisationer, oavsett om dessa berörs såsom sakägare av detöverklagade beslutet. Med uttrycket lokal arbetstagarorganisation förståsenligt propositionen en sådan sammanslutning av arbetstagare som skulle varapart i en lokal förhandling med den arbetsgivare som är aktuell i sammanhangetenligt laget (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Den kommunalabesvärsrätten är inte begränsad till beslut som rör en miljöfarlig verksamhet,lokaliserad till kommunens eget område. Den avgörande förutsättningen för attbesvärsrätt skall föreligga är om kommunens yttre miljö kan bli utsatt förstörningar från den aktuella verksamheten eller om den på annat sätt berör ettmiljöskyddsintresse hos kommunmedlemmarna. Utskottet, som i sammanhanget hade att behandla motionermed krav på ytterligare utvidgning av besvärsrätten, anförde bl. Utskottet anser i likhet med vadjordbruksministern anfört att ideella föreningar och andra organisationer påmiljöskyddets och naturvårdens område utför ett betydelsefullt arbete. Det ärviktigt att ta till vara dessa organisationers erfarenheter imiljövårdsarbetet. När det gäller tillstånds- JoU1982/83:17 ' 3 prövningen av miljöfarlig verksamhet sker detta i mångafall genom att- organisationer som har medlemmar som berörs av sådan verksamhet ges. : tillfälle att lägga fram sina synpunkter inför prövningsmyndigheten. Allmänt , sett gäller att möjligheterna att öva inflytande på innehållet i beslut enligtML är större ju tidigare man kommer till tals i saken. Med dét av utskottet fillstyrkta informafions- och samrådsförfärandet kommer såledesmöjlighe--" terna för organisationerna att öva inflytande på beslutsprocessen i miljö skyddsärenden att förbättras. har besvärsrätt för ideellaorganisatio- : ner som sådana inte ansetts föreligga, men.i den praxis som tillämpas av regeringen tillåts en ideell organisation att som ombud föra talan för sakägare. De ideella organisafionerna ges därmed möjligheter ätt få siria ' synpunkter beaktade i prövningsförfarandet. Utskottet vill i sammanhanget erinra om det uppdrag som naturresurs- och miljökommittén har fått att se över formerna för ett vidgat inflytande för allmänheten över beslut som rör deras miljö. I likhet med jordbruksministern är utskottet inte berett att' ' fillstyrka att man på ML:s område gör avsteg från allmänna förvaltnings- . rättsliga principer genom att låta de ideella organisationerna över lag få en självständig besvärsrätt. Inte heller är det lämpligt ätt tillerkänna vissa utvalda organisafioner sådan rätt. .' '- Utskottet har inte funnit anledningatt på grund av den nu aktuella motionen föreslå något ändrat ställningstagandefrån riksdageris sida angående besvärsrätt för ideella organisationer m. m.Motion 1981/82:1032 avstyrks således. I motion 1981/82; 1921 (yrkande 9b) upprepas ett tidigare framfört krav (s) om inrättande av ett tillsynsorgan,benämnt AB Svensk Miljökontroll. Syftet med förslaget är att förbättra delokala och regionala myndigheternas möjligheter att pröva och kontrolleramiljöstörande verksamhet. Härigenom skulle enligt motionen sådana kvalificeraderesurser ställas till miljökontrollens förfogande som inte kan byggas upp hosvarje länsstyrelse eller . Bedömningen i miljöfrågor skulle kunna blienhetlig och . kontrollen mera effektiv. Motionärerna föreslår ensnabbutredning som belyser förutsättningarna för ett sådant serviceorgan. Utskottet delar motionärernas uppfattning att starka skältalar för en . förstärkning av miljökontrollsystemets resurser. Hittillsgjorda erfarenheter av miljöskyddslagens tillämpning ger stöd för påståendetatt ett särskih i serviceorgan på miljökontrollens område skulle i hög gradunderlätta de regionala och lokala myndigheternas verksamhet. I sammanhangetkan, nämnas att utskottet behandlat en proposition (prop. 1982/83:21,JoU 1982/83:9) rörande en ombildning m. m. av AB ,, (Svelab).De av utskottet tillstyrkta förslagen rörande verksamheten vid Svelab innebärbl. a, en samordning och effektivisering av samhällets laboratorieresurser vadgäller kontrollen av vatten, livsmedel, miljö och arbetarskydd m. m. Utskottethar f. n. inte tillräckligt underlag för att bedöma huruvida den framtidaverksamheten vid Svelab kan tillgodose . 1' 1982/83. JoU1982/83:17 v 4 motionärernas önskemål om vissa till miljökontrollensområde koncentrerade resurser. Enligt utskottets mening bör därför frågan omett serviceorgan på miljökontrollens område bli föremål för vidareöverväganden. Utskottet förordar således - med tillstyrkande av nu aktuelltmotionsyrkande - att regeringen låter skyndsamt utreda möjligheterna attinrätta ett serviceorgan i enlighet med de synpunkter motionärerna framfört.Det bör ankomma på regeringen att närmare bestämma hur detta arbete börbedrivas och därvid bl. a. pröva i vad mån nämnda serviceorgan lämpligen kansamordnas med eller anknytas till ett rekonstruerat Svelab. Vad utskottetanfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Enhgt mofion 1981/82:1036 tycksfortfarande betydande osäkerhet prägla synen på miljöskyddslagensansvarsbestämmelser. Det förekommer att överträdelser i form av förorening avmiljön upprepas gång på gång. Trots att uppenbar nonchalans eller vårdslöshetföreligger utdöms inga straff. Från såväl allmänheten som från de tjänstemänsom handhar tillsynen över miljöstörande verksamhet har kritik framförts moträttstillämpningen sådan den kommit till uttryck i polisens,åklagarmyndigheternas och domstolarnas hantering av frågor rörande utredning,åtal och påföljd. Motionen utmynnar i en hemställan att regeringen omgåendetillsätter en utredning med uppgift att föreslå de åtgärder som kan ansespåkallade för att säkerställa lagstiftarens intentioner i fråga omtillämpningen av miljöskyddslagens ansvarsregler. Enligt motion 1981/82:1921 (yrkande 9 c) är det motiveratatt införa särskilda preskriptionsregler för brott mot miljöskyddslagen. Efterden straffskärpning som beslutades är preskriptionstiden . Är detfråga om grövre brottslighet som bedöms enligt regler kan preskriptionstideni vissa fall bli . Motionärerna framhåller ätt miljöbrotten är av enspeciell karaktär med hänsyn till att verkningarna av sådana brott ofta blirkända långt efter det att den miljöstörande verksamheten ägt rum. Enligtmotionen bör därför preskriptionstiden för brott mot miljöskyddslagen bestämmastill . I motionen (yrkande 9 a) tas vidare upp frågan omskadestånd till den som drabbas av miljöbrott. Av olika skäl kan det bli svårtför den skadelidande att få ersättning. En orsak är att det ofta förflyter långtid från det brottet ägde rum tills skadorna visar sig. En annan orsak kan varaatt det företag som vållat skadorna lagts ner när verkningarna börjat visa sig.Skadorna kan också bli så omfattande att företaget i fråga inte ekonomisktklarar skadeståndskraven. Utredningstekniska problem kan uppstå när det gälleratt bevisa orsakssammanhangen, inte minst när det är fråga om en eller flerasamverkande verksamheter som medfört miljöstörningar. Enligt motionen börgivetvis grundprincipen vara att man i första hand skall förebygga JoU1982/83:17 5 skaderisker genom skärpt lagstiftning och stränga krav påföretagen. Om skada likväl uppkommer .bör den ersättas av den som vållatskadan. Kan detta av t. ex. redovisade skål inte ske bör industrinsom-helhet stå ansvarig. Motionärerna föreslåratt en fond inrättas som byggerpå avgifter från företag som omfattas av miljöskyddslagen. Ur denna fond kansedan ersäftning lämnas för skador av åsyftat slag. Utskottet vill inledningsvis erinraom att maximistraffet för brott mot miljöskyddslagen (ML) höjdes från ett fängelse i samband med ändringar i ML. infördes ibrottsbalken (BrB) ett allmänt miljöbrott (13 kap. 8 a§ och 9§). Sistnämndabestämmelser kan bli tillämpliga om gärningen är av mera allvarlig art ochmedför eller kan medföra hälsorisker för människor, skador på djur eller växtersom ej är av ringa betydelse eller annan betydande olägenhet i miljön. Ombrottsbalken blir tillämplig på gärningen skall ej ansvar ådömas enligt ML.Maximistraffet för miljöbrott är i normalfallet fängelse. Är brottetgrovt blir maximistraffet fängelse (prop! 1980/81:108, JuU 1980/81:37). ML:s sanktionssystem utökades vidare i ovannämndalagstiftningssammanhang med en särskild miljöskyddsavgift (52-63 §§) som kanpåföras såväl fysiska som juridiska personer vid miljöbrott. Vad särskilt beträffar preskriplionsfrågan - som tas upp imotion 1981/82:1921 yrkande 9 c - får utskottet anföra följande. Bestämmelserna om åtalspreskription i 35 kap. 1 § BrBinnebär att påföljd inte får ådömas om inte den misstänkte har häktats ellererhållit del av åtal för brottet (preskriptionstid). Olikapreskriptionstider gäller alltefter brottets svårhet; brottets straffmaximum äravgörande för hur lång preskriptionstiden är. Vid ett straffmaximum av t. ex,fängelse är preskriptionstiden , och vid ett straffmaximum som ärhögre men högst fängelse är preskriptionstiden . Enligt 35 kap. 4 § BrB skall preskriptionstiden räknasfrån den dag brottet begåtts. Förutsätts för ådömande av påföljd att vissverkan av handlingen inträtt, skall enligt samma lagrum tiden räknas från dendag då sådan verkan inträdde. Utskoftet instämmer i tankegångarna i motion 1981/82:1921att miljöfariig verksamhet ofta är sådan att de negativa effekterna blir kändalångt efter det att verksamheten har ägt rum. Även i sådana fall måste detenligt utskottets mening vara möjligt att ingripa med straffrättsliga åtgärder.Brottsbeskrivningarna i fråga om miljöbrott i 13 kap. , närmarebestämt de s. k. förorenings- och förvaringsfallen, innebär attpreskriptionstiden börjar löpa först när den miljöfarliga verksamheten upphör elleri förekommande fall vid den senare tidpunkt då en miljöskadlig effekt uppstår.Genom utformningen av straffstadgandet om miljöbrott synes det sörjt för attförfaranden som upptäcks eller vars effekter blir kända efter det att JoU1982/83:17 6 själva verksamheten ägde rum i regel. bör kunna beivrasunder de förutsättningar anger. . . Vad däremot gäller straffbestämmelserna i villutskottet peka på att brottsbeskrivningarna i denna lag inte synes ge utrymmeför en rättstillämpning som innebär att preskriptionstiden börjar löpa förstnär den miljöskadliga effekten uppstår. Med tanke på att dessa bestämmelserskall tillämpas på miljöfarlig verksamhet av det mest mångskiftande slag kandet inte uteslutas att det i den praktiska rättstillämpningen visar sig attregelsystemets utformning inte i samtliga fall gör det möjligt för samhälletatt ingripa i den utsträckning som behövs. En förlängning av preskriptionstidenenhgt motionsförslaget skulle enligt utskottets mening kunna ge derättstillämpan-de myndigheterna större handlingsfrihet vid beivrandet avöverträdelser av ML resp. miljöbrott enligt . Utskottet - sorrianser det vara ett vitalt samhällsintresse att miljöbrött inte lämnas öbeivrade- finner det angeläget att motionärernas förslag blir föremål för ytterligareprövning. Detta kan ske inom ramen för miljöskyddsiitrednihgens fortsattaverksamhet eller i annat lämpligt sammanhang. Vad utskottet anfört med anledningav motion 1981/82:1921 yrkande'9 c bör ges regeringen till känna. Utskottet ansluter sig också i allt väsentligt till vadsom i nyssnämnda motion anförts rörande skadeståndsfrågorna (yrkande 9 a). Sommotionärerna framhållit kan svårigheter av olika slag uppstå för den somdrabbas av miljöbrott att erhålla ersättning för lidna skador. Dessasvårigheter kan t. ex. bero på utredningstekniska problem eller på bristandeförmåga från företagets sida att reglera skadeståndsfrågan. Genom nedläggningav företaget efter den skadegörahde händelsen kan oklarheter uppstå angåendedet civilrättsliga ansvaret. Utskottet delar därför motionärernas uppfattningatt frågan om det subsidiärä skadeståndsansvaret måste bli föremål för fortsattutredning. Motionens förslag rörande uppbyggandet av en ersättningsfond,finansierad med avgifter från de företag sorii omfattas av miljöskyddslagen, ärenligt utskottets mening en lärnplig utgångspunkt för vidare överväganden idenna fråga. Även det nu anförda bör av ges regeringen fill känna. De kritiska synpunkter på rättsfillämpningen som framförsi motion 1981/82:1036 kan i viss mån sägas avse förhållanden som rådde före1981 års ändringar i ML. I lagens ansvarsrégler fanns tidigare ettbrottsrekvisit som innebar att vissa gärningar-1, éxl överträdelser av villkoreller föreskrifter i tillståndsbeslut - skulle ha kränkt allmåri eller enskildrätt för att föranleda straffansvar. För åklagarmyndigheterna innebar det oftabetydande svårigheter att inför domstolen visa att t. ex. ett utsläpjj ivatten inneburit ett kränkande av allmän eller enskild rätt. Nämndabrottsrekvisit har emellertid avskaffats med verkan fr. o. m. Etthuvudsyfte med ändringar i ML var att gränsen mellan det straffbaraoch icke straffbara området skulle bli klarare, varigenom tillämpningen avansvarsreglerna borde underlättas för åklagare och domstolar (JoU 1980/81:21 s.38). JoU1982/83:17 7 ett fillägg fill 38 § miljöskyddslagen slogs vidare fast att det åligger tillsynsmyndigheterna att verka för att överträdelser avlagen beivras. Det sagda utesluter givetvis inte att det alltjämt kankvarstå vissa brister i rättstillämpningen som kan motivera ytterligareförbättringar av samhällets möjligheter att förebygga och beivra miljöbrott.Utskottet vill med anledning av den aktuella motionen understryka det angelägnai att rättstillämpningen på miljöområdet fortiöpande följs och att regeringentar initiativ till de förbättringar i sanktionssystemet som anses påkallade.Vidare överväganden i dessa frågor kan lämpligen göras i samband med denöversyn av preskriptionsfrågorna som utskottet förordat ovan. Utskottetsställningstagande i nämnda sammanhang och gjorda uttalanden bör kunnatillgodose syftet med motion 1981/82:1036. Ekonomiska styrmedel, m. m. I motion' 1981/82:1898 förordas enökad användning av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. En av grundtankarna imotionen är att produktionen av varor och tjänster som medför belastningar påmiljön skall beläggas med avgifter, dvs. man förordar ett system för"prissättning" av miljön. Avgifterna bör enligt motionärernakonstrueras så att de sjunker vid minskande utsläppsnivå eller motsvarande,vilket gör det ekonomiskt motiverat för företagen att vidta miljöförbättrandeåtgärder. Vidare bör, anser motionärerna, kostnadsbördan förmyndighetsutövningen på miljöområdet fördelas så att företagen betalarmerparten av dessa kostnader. Detta kan ske genom att avgifter tas ut för tillståndsgivning,tillsyn, provtagning och andra myndighetsfunkfioner som går att hänföra tillett visst företag. Enligt motion 1981/82:2108 (yrkande 2) är samhälletskostnader för tillståndsgivning och kontroll enligt miljöskyddslagen betydande.Dessa kostnader bör i fortsättningen bäras av dem som söker fillstånd tilleller bedriver miljöstörande verksamhet. Motionärerna föreslår att regeringenuppdrar åt berörda myndigheter att utarbeta förslag till regler rörandeavgiftsfinansiering av den åsyftade verksamheten. Avgifterna bör sättas så attde täcker samtliga till fillståndsgivning och kontrollverksamhet hörandekostnader. Härigenom skulle uppskattningsvis 100 milj. kr. tillföras statskassanför denna verksamhet. Utskottet vill, vad först beträffar avgifter för vissamyndighetsfunktioner m. m., fästa uppmärksamheten på att.statens naturvårdsverki lagt fram förslag om avgiftsfinansiering av prövning och tillsynenligt miljöskyddslagen (SNV PM 1576). Förslaget innebär bl. a. att avgiftenskall utformas som en avgift, vid prövningstillfället, kombinerad med en årligavgift. Som ett andra alternativ föreslås enbart en årsavgift. Avgiften börenligt verket differenfieras efter verksamhet och typ av prövning. Förslagetbereds f. n. i . Utskottet utgår från att syftet medmofion 1981/82:2108 yrkande 2 och mofion 1981/82:1898 yrkande 1 kan JoU1982/83:17 8 fillgodoses genom regeringens fortsatta överväganden idenna fråga. Frågan om ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken har varitaktuell i olika sammanhang, varav utskottet här.endast nämner några exempel. slutbetänkande Miljökostnader (SOU 1978:43) diskuteradesolika typer av ekonomiska styrmedel, varmed avsågs bl. a. subventioner,ersättningar, avgifter, viten och böter samt skadestånd. Betänkandet föranleddeej något samlat förslag från regeringens sida. I samband med ändringari miljöskyddslagen återkom dock regeringen fill frågan och gjorde några principiellauttalanden, som ej föranledde någon erinran från sida (prop.1980/81:92s. a. anfördes att vid fördelningen av kostnader för denpåfrestning på miljön som produktionen av varor och tjänster medförutgångspunkten bör vara att kostnaderna skall inräknas i priset på dessa varoroch tjänster. Ett näraliggande ämne är frågan om producentens ansvar fördet avfall som produktionen ger upphov till. På förslag av utskottet harriksdagen i skrivelse till regeringen understrukit det angelägna i att denprincipiella syn på producentens ansvar m. m. som anlade år 1975kommer till praktisk fillämpning (JoU 1981/82:24, rskr 1981/82:240). Som exempel på avgifter som införts meddelvis miljöpolitiskt syfte kan nämnas dispensavgift enligt lagen (1976:1054)om svavelhalfigt bränsle, avgift på handelsgödselmedel m. m. enligt lagen(1967:340) om prisreglering på jordbrukets område och avgift på dryckesförpackningarenligt lagen (1973:37) om avgift på vissa dryckesförpackningar samt lagen(1982:349) om återvinning av dryckesförpackningar av aluminium. Avgiftsmedel som uttas enligt lagen (1973:1216) omsärskild beredskapsavgift för oljeprodukter avses delvis finansiera dels detstatliga stödet till avsvavlingsanläggningar, dels kalkning m. m. av försuradesjöar (se prop. 1981/82:151 s. 45). Avgifter utnyttjas också som en form av straff rättsligsanktion vid överträdelse av miljöskyddslagen m. m. Som i det föregående nämntskan en fysisk eller juridisk person påföras miljöskyddsavgift enligt 52 §miljöskyddslagen när en sådan överträdelse föreligger. Ett annat exempel på avgiftssanktion är denföroreningsavgift som aktuahserats i en lagrådsremiss som regeringen beslutatden . I remissen föreslås en ekonomisk-sanktion kalladvattenföroreningsavgift, syftande till att motverka otillåtna utsläpp av oljaoch andra skadliga ämnen i våra farvatten. Frågan om ekonomiska styrmedel faller vidare inom ramenför naturresurs- och miljöutredningens (Jo 1978:01) verksamhet. Utredningenhar nyhgen framlagt en bakgrundsrapport med titeln inaturresurs- och miljöpolitiken. Också kommittén (Jo 1979:09) om användningenav kemiska medel i jord- och skogsbruket kommer enligt vad utskottet erfaritatt behandla hithörande frågor. JoU1982/83:17 9 Av det anförda torde framgå attnågon ytterligare åtgärd från sida inte är påkallad för att syftetmed mofion 1981/82:1898 i nu berörd del (yrkande 2) skall bli tillgodosett. 1. beträffandebesvärsrätt i miljöskyddsärenden attriksdagen avslår motion 1981/82:1032, 2. beträffandetillsyn och kontroll attriksdagen med anledning av motion 1981/82:1921 yrkande 9 b som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om ett serviceorgan påmiljökontrollens område, 3. beträffanderättstillämpningen enligt miljöskyddslagen attriksdagen med anledning av motion 1981/82:1036 och motion 1981/82:1921 yrkande9 c som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om vissöversyn av miljöskyddslagen, 4. beträffandeskadestånd vid miljöskador attriksdagen med anledning av mofion 1981/82:1921 yrkande 9 a som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om en gemensam skadeståndsfond, 5. beträffandeavgiftsfinansiering av vissa myndighetsfunktioner att lämnar motion1981/82:1898 yrkande 1 och motion 1981/82:2108 yrkande 2 utan ytterligareåtgärd, 6. beträffandeekonomiska styrmedel i miljöpolitiken attriksdagen lämnar motion 1981/82:1898 yrkande 2 utan ytteriigare åtgärd. Närvarande: (), (), ArneAndersson i (), (), (), GunnarOlsson (s), (), Marfin (), (), JensEriksson (m), (), (vpk), (),() och (). JoU1982/83:17 10 Besvärsrätti miljöskyddsärenden (mom. 1) () och (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 2 börjar med "Utskottet, som" och på s. 3 slutar med"avstyrks således" bort ha följande lydelse: Utskottet anser i likhet med vad som anförts i mofion1981/82:1032 att ideella föreningar och andra organisationer på miljöskyddetsoch naturvårdens område utför ett betydelsefullt arbete. Det är vikfigt att tatill vara dessa organisationers erfarenheter i miljövårdsarbetet. Visserligenär regeringens praxis generös när det gäller möjligheterna för sådanaorganisationer att lägga fram sina synpunkter i ett miljöskyddsärende.