bet · G601LU24 · 1982-12-31 00:00:00 — Detta innebär enligtmotionärerna att ett dubbelarbete utförs - dels tingsrättens, delsförsäkringskassans - och att en behörighetskonflikt uppkommer. Imotion 2109 (m) hänvisas tiH att när underhållsbidrag har fastställts tilllägre belopp än bidragsförskottet, så utges bidragsförskott med det belopp somerfordras för utfyllnad upp till bidragsförskottsnivån, I dessa fall har enligtmotionärerna den vårdnadshavaride föräldern inget eget ekonomiskt intresse avatt bevaka att underhållsbidraget höjs när förbättrad ekonomi hos denunderhållsskyldige skulle motivera detta; i vart fall inte förrän den möjligahöjningen skulle bli så stor att underhållsbidraget skulle överstiga fulltbidragsförskott. Motionärerna anser det angeläget att försäkringskassorna inämnda fall ges rätt att själva föra talan inför domstol om underhållsbidragtill barn. I motionen begärs utredning och förslag av regeringen med dettasyfte. Imotion 1765 (s) framhålls att försäkringskassorna spelar en viktig roll vidskilsmässor då de ofta kontaktas av advokatbyråer i frågor om underhåll. LU1982/83:24 11 Försäkringskassorna handlägger också ärenden ombidragsförskott i samband med skilsmässor. Enligt motionärerna bör detövervägas att ge kassorna en ökad kompetens på detta område. Om man tillvarataroch vidareutvecklar kompetensen genom vidgad utbildning skulle försäkringskassornaenligt motionärerna kunna handlägga "normala" äktenskapsskillnader.Förutom att statsverket härigenom skulle spara pengar inom den allmännarättshjälpens ram så skulle försäkringskassornas personal ges en ytterligaretrygghet i sitt arbete, anför motionärerna. De begär därför en översyn avhandläggningen av mål om äktenskapsskillnad. I samband med reform avunderhållsbestämmelserna behandlade utskottet (LU 1978/79:9) tre motionsyrkandenmed förslag om att den i propositionen föreslagna avdragsregeln skulle ges enmer generös utformning. Förslagen i motionerna innebar bl. a. dels att denunderhållsskyldige skulle få göra avdrag så snart barnet vistats hos honomeller henne av per kalendermånad istället för föreslagna , dels att avdraget för skullebestämmas till 1/30 av det månatliga underhållsbidraget i stället för 1/40, I yttrande till utskottet över propositionen och motionernaframhöll socialutskottet att det ligger i barnets intresse att barnet får hållagod kontakt med båda sina föräldrar, 1 de fall där föräldrarna inte sammanborär det angeläget att den bidragsskyldige föräldern har möjligheter tillregelbundet och ofta återkommande umgänge med sitt barn, I likhet meddepartementschefen ansåg socialutskottet att denna kontakt inte får försvårasav att föräldern inte har råd att utöver underhållsbidraget bekosta barnetsvistelse hos honom eller henne i någon större utsträckning. Starka skäl fannssåledes enligt socialutskottet för att avdragsrätten borde ges en generösutformning. Vid ett ställningstagande till frågan måste emellertid också andraomständigheter vägas in. Sålunda gällde det - framhöll socialutskottet- attskapa ett system som ter sig rättvist också för den andre föräldern och sominte leder till onödiga konflikter mellan föräldrarna. Med hänsyn till attavdragsregeln även skulle tillämpas inom bidragsförskottssystemet var detvidare angeläget att bestämmelserna utformades så att de inte förorsakadeförsäkringskassorna administrativt merarbete. Beträffande förslaget att avdragskulle få ske redan när den underhållsskyldige haft barnet hos sig sammanlagtendast framhöll socialutskottet att det otvivelaktigt skulle komma attmedföra en väsentligt ökad arbetsbelastning för försäkringskassorna. Vaddärefter angick frågan om avdragets storlek kunde det enligt socialutskottet ioch för sig förefalla skäligt att avdraget bestämdes till 1/30. En sådan regeltog emellertid inte tillbörlig hänsyn till att den förälder hos vilken barnet r* 1982/83. LU1982/83:24 12 regelmässigt bor har vissa fasta kostnader som inteminskar därför att barnet är borta. Dessa kostnader torde inte till fullotäckas av barn- och bostadsbidrag. Ett tillmötesgående av motionärernasönskemål skulle därför enligt socialutskottets mening medföra en ekonomiskbelastning för den inte bidragsskyldige föräldern och skapa ett motstånd hosdenne mot utövandet av umgängesrätten. Enligt socialutskottets mening utgjordeförslagen i propositionen en rimlig avvägning mellan de delvis motstridigaintressen som gör sig gällande vid ett ställningstagande till avdragsrättensomfattning. delade den uppfattning som kommit tilluttryck i socialutskottets yttrande. Utskottet påpekade också bl. a. attföräldrarna när det gäller underhållsbidrag har full frihet att avtala om attandra villkor än dem som anges i huvudregeln skall tillämpas och att domstolhar möjlighet att avvika från huvudregeln. På hemställan av utskottet biföll propositionensåvitt gällde avdragsreglernas utformning och avslog motionsyrkandena. I en motion togs upp spörsmålet om avdragsreglernas inverkanpå en underhållsskyldig förälders möjligheter att utöva umgängesrätten. Medanledning härav framhöll utskottet bl. a. att det var angeläget att reglernainte är så utformade att de leder till konflikter mellan föräldrarna ochdärigenom motverkar sitt syfte. Enligt utskottets mening var det betydelsefulltatt regeringen med uppmärksamhet följer utvecklingen och tar de initiativ somkan visa sig erforderliga. Vad utskottet sålunda anförde gavs regeringen tillkänna. Frågan om avdragsrätten behandlades också vid 1979/80 årsriksmöte. På utskottets begäran avslog ett motionsyrkande i fråganmed hänvisning bl. a. till att bestämmelserna dittills gällt i endast drygt tvåmånader (LU 1979/80:26). Barns ansvar för rättegångskostnader Också rubricerade fråga prövades i 1978 årslagstiftningsärende. I två motioner yrkades att en bestämmelse skulle införas iföräldrabalken enligt vilken den som för barnets talan i underhållsmål skullebli ersättningsskyldig för motpartens rättegångskostnader när barnet ärförlorande part. Utskottet framhöll (LU 1978/79:9) att förslaget innebar att enperson som inte är part i målet skulle kunna åläggas ett kostnadsansvar.Dessutom erinrades om att utskottet vid behandlingen av ett liknandemotionsyrkande tidigare konstaterat (LU 1975/76:33) att en regel av denföreslagna innebörden var oförenlig med regler ochrättshjälpssystemet. Utskottet fann inte anledning att ändra sittställningstagande, och på förslag av utskottet avslogs de båda motionerna. I en tredje motion begärdes en lagändring av innebörd attdomstol i underhållsmål skulle få förordna att vardera parten skall bära sinrättegångskostnad. Utskottet framhöll bl, a, att man hade att räkna med attmål om LU1982/83:24 13 jämkning av underhållsbidrag skulle komma attbli vanligare . Enligt vad utskottet erfarit hade redan debefintliga jämkningsmålen vållat domstolarna problem i fråga om fördelningenav rättegångskostnaderna. Utskottet anslöt sig till den i motionen framfördauppfattningen att de nuvarande reglerna om rättegångskostnad i underhållsmålinte är helt tillfredsställande. Enligt utskottets mening borde bestämmelsernadärför bli föremål för översyn. Vad utskottet anförde med anledning av motionengavs regeringen till känna. Regeringen uppdrog härefter åt rättegångsutredningen(Ju 1977:06) att utföra den begärda översynen. Ett motionsyrkande om barns ansvar för motpartsrättshjälpskostnader behandlades av utskottet vid 1979/(LU1979/80:26). Utskottet erinrade om rättegångsutredningens ovan nämndaöversynsuppdrag men framhöll också att flera, i betänkandet närmare angivna,problem kvarstod. Utskottet förordade att regeringen närmare övervägde fråganom barns återbetalningsskyldighet för statsverkets kostnader för allmän rättshjälpåt barnets motpart. Med hänsyn till det samband spörsmålet hade medrättegångsutredningens arbete kunde övervägandena lämpligen ske i anslutningtill ett ställningstagande till utredningens betänkande. Vad utskottet anfördegavs regeringen till känna. har i sitt betänkande (SOU 1982:26)Översyn av 1 tagit upp frågan om kostnader i mål om jämkningav underhållsbidrag. Enligt utredningen kan man beträffande denna typ av målsäga att det faktiskt råder en obalans. Denna obalans har inte något medparternas styrkeförhållanden att göra utan beror i stället på att dentillämpade principen om fullt kostnadsansvar praktiskt sett leder tillegendomliga konsekvenser. Utredningen anför vidare: En utväg för att råda bot på denuvarande missförhållandena är att -genom ändringar i eller RB -ålägga vårdnadshavaren ett kostnadsansvar. Härigenom blir de faktiskt stridandemera jämspelta i enlighet med de principiella tankegångarna bakom det fullakostnadsansva-, ret. Parterna processar inte i onödan. Barnet skulle med ensådan lösning befrias från ansvar. har dock som framgått av vad somtidigare anförtsvid upprepade tillfällen avvisat tanken på att åläggavårdnadshavaren ett kostnadsansvar. Med hänsyn härtill och till att enbedömning av detta slag har en stark familjerättslig anknytning kan det i varjefall inte ankomma på oss att lägga fram förslag om en reform av detta slag. Vi vill i stället peka på andra möjliga vägar, t. ex. attav hänsyn till obalansen i processen låta vardera parten bära sin kostnad i målom underhållsbidrag tiH barn. En sådan lösning kommer otvivelaktigt att ådrasamhället avsevärda kostnader bl. a. med hänsyn till att en kvittningsregel kanantas öka antalet mål om jämkning av underhållsbidrag. Detta påverkar givetvisi sin tur samhällets kostnader både för rättshjälp och för domstolar. Till dennegativa kostnadsbilden hör också att kvittning innebär att samhäUet aldrig kanåterkräva rättshjälpskostnaderna från en förlorande motpart. Detta får särskiltstor betydelse när det är fråga om familjerättsliga mål där frekvensen avrättshjälp är betydande. Vi vill tillägga att kvittningsfrågan inte har så storbetydelse för en part som har en rättsskj'ddsförsäkring, vilket LU1982/83:24 14 som tidigare nämnts de flesta har. Försäkringen täckernämligen kostnaderna i ett fristående mål om underhållsbidrag. En vuxenpersons rättsskyddsförsäkring gäller till förmån för ogifta hemmavarande barn.Införs kvittnings-regeln tar staten genom rättshjälpen över en del av dekostnader som åvilar försäkringsbolagen. Kostnadsregler av det slag vi diskuterat löser inte hellerde problem som är förenade med att en vårdnadshavare i annan process än sådansom gäller jämkning av underhållsbidrag orsakar barnet en rättshjälpskostnadsom samhället kräver betalt för när barnet får egna tillgångar. Om man meraallmänt vill befria barn från ansvar för motparts rättshjälpskostnad ter detsig naturligt att - som lagutskottet vid 1979/varit inne på -ändra reglerna i avskrivningskungörelsen. Enligt vår mening bör med hänsyn till det sagda problemenkring rättegångskostnaderna i mål om jämkning av underhållsbidrag till barn iförsta hand lösas på annat sätt än genom ändringar i RB av reglerna omrättegångskostnad. Om emellertid en kvittningsregel anses böra införas, trotsde samhällsekonomiska nackdelar som är förenade med en sådan regel, vill viförorda att regeln inte görs obligatorisk. Utan egentlig olägenhet synes mankunna göra undantag av det slag vi angivit i fråga om konsumentmålen för detfall att part fört talan utan skälig anledning. Den spärr som finns motillojal processföring i 3 kap. 11 §och 6 kap. 14 § tillämpas nognästan aldrig i praktiken. Ändrade regler om fördelning av kostnadsansvaret äremellertid inte den enda utvägen när det gäller att komma till rätta med deproblem som berörts. Vi vill särskilt framhålla betydelsen av att ingen avovidkommande skäl tvingas föra processer som parterna inte har någon nytta av.Många otvistiga mål om jämkning av underhållsbidrag har visserligen försvunnitgenom att försäkringskassor och skattemyndigheter släppt sina tidigare krav påatt underhållsskyldighet alltid skall vara domfäst för att beaktas vidbidragsförskott och taxering. är dock praxis, särskilt i fråga ombidragsförskott, sådan att försäkringskassor inte ger några förhandsbesked ochatt parterna tvingas driva en skenprocess för att kunna åberopa en dom istället för ett avtal med motsvarande innehåll inför försäkringskassan.Givetvis är ett sådant system inte bara orationellt utan också kostsamt bådeför parterna och för samhället. Det ankommer emellertid knappast på oss attföreslå behövliga ändringar när det gäller prövningen av frågor ombidragsförskott. Här kan också nämnas attutredningen med hänvisning till de samhällsekonomiska aspekterna ansett siginte böra lägga fram något förslag om att rättshjälpen skall täcka ansvaret förmotparts kostnader. förslag ärf, n. föremål för beredning inom . En redogörelse för de övervägandensom låg till grund 1978 att förkorta preskriptionstiden förfordringar på underhållsbidrag finns intagen i utskottets betänkande1981/82:25, vartill hänvisas, I betänkandet finns också en redovisning för dendiskussion som fördes i 1978 års LU1982/83:24 15 lagstiftningsärende rörande förhållandet mellan preskriptionstiden och införseltiden. Utskottet behandlade i nämnda betänkande tvåmotionsyrkanden om förlängd preskriptionstid, likalydande med dem som äraktuella. Utskottet fann att de skäl som anfördes för en sänkning avpreskriptionstiden till alltjämt var bärkraftiga. Vidare framhölls attbestämmelserna då tillämpats och att det saknades närmareutredning om huruvida den sänkta preskriptionstiden bidragit till attstatsverkets kostnader för bidragsförskotten ökat. Med hänsyn till det anförda och medbeaktande av att en förlängning av preskriptionstiden också skulle kunnamedföra betydande tröskeleffekter anser utskottet att det måste anföras tungtvägande skäl för att nu ändra preskriptionsbestämmelserna. Motionärerna har till stöd för sina yrkanden endaståberopat skäl som berör bidragsförskottssektorn. Några skäl varförpreskriptionstiden skulle förlängas för övriga underhållsbidrag har inteanförts. När det gäller bidragsförskotten har i motionerna inte närmarepåvisats vilka besparingar som skulle uppnås genom en förlängdpreskriptionstid. Utskottet vill med anledning härav erinra om attinförselinstitutet är det mest använda medlet för att driva in obetaldaunderhållsbidrag. Som ovan anförts kan det emellertid endast användasbeträffande fordringar som är högst . För äldre fordringar finns visserligenmöjlighet att använda löneutmätning av samt vanligutmätning. Det bör därvid beaktas att gäldenären vid dessa indrivningsåtgärderfår behålla en större del av lön och andra ersättningar än vid införsel.Utmätning är vidare ett mer komplicerat och tidskrävande förfarande. Enförlängning av preskriptionstiden som inte kombineras med enförlängning av införseltiden skulle enligt utskottets mening inte ge någrapåtagligt ökade möjligheter att driva in fordringar på underhållsbidrag. Enökad satsning på utmätningsåtgärder skulle möjligen kunna medföra attytterligare medel kan drivas in. skulle emellertid belastningen påkronofogdemyndigheterna öka och därmed även statsverkets kostnader. Utskottet menade att det vartveksamt om en förlängning av preskriptionstiden skulle leda till en ökadindrivning av utbetalda bidragsförskott och därmed kostnadsbesparing förstaten. Utskottet ansåg sammanfattningsvis att det saknades skälatt ändra bestämmelserna om preskription av underhållsbidrag. På förslag avutskottet avslog motionsyrkandena. Införsel i arbetslöshetsersättning m. m. Då utskottet i betänkande1981/82:25 behandlade ett motionsyrkande om införsel med samma innehåll som detförevarande, erinrade utskoftet om att frågan diskuterats i lagrådsremiss medförslag till utsökningsbålk (prop, 1980/81:8) men då inte lett till någotförslag. Enligt vad utskottet hade inhämtat skulle ensamförälderkommittén (S1977:16) ta upp frågan i sitt utredningsarbete. Utskottet ansåg att resultatetav kommitténs arbete borde LU1982/83:24 16 avvaktas och avstyrkte bifall till motionsyrkandet.Riksdagen följde utskottet. Försäkringskassornas roU och uppgifter I utskottets betänkande 1981/82:25finns intagen en redogörelse för den tidigare behandlingen av frågan omförsäkringskassornas roll och uppgifter m, m. För en mera utförlig redovisninghänvisas till nämnda betänkande. Här kan endast anföras följande. Under förarbetena till 1978 års underhållsreform (prop,1978/79:12, LU 1978/79:9) diskuterades försäkringskassornas uppgifter motbakgrund av att familjelagssakkunniga hade lagt fram förslag om att kassornasprövning av skyldigheten att betala tillbaka bidragsförskott skulle frigörasfrån de civilrättsliga avgörandena om underhållsbidrag. Förslaget ansågs haflera fördelar, bl, a, skulle jämkningsprocesser i stor utsträckning blionödiga. Enligt förarbetena var emellertid tiden inte mogen att genomföraförslaget. Det anfördes i sammanhanget att bidragsförskottssystemet hadebrister men att det skulle ses över av ensamförälderkommittén. Också prövningenav frågan om försäkringskassa skulle få rätt att uppträda som part vid avtaloch i rättegång om underhållsbidrag fick anstå i avvaktan på kommitténs arbete. Med anledning av två motioner prövade utskottet vid1981/frågor om handläggningen av underhållsärenden (LU1981/82:2), I en motion pekades på att antalet processer inför domstol angåendeunderhåll hade ökat, vilket angavs bero på att parterna inte ansåg sig kunnaträffa avtal om underhållsbidrag under bidragsförskottsnivån med hänsyn tillrisken att inte skulle godta avtalet. Enligt den andramotionen hade bestämmelserna på området lett till en ökad byråkratisering.Utskottet hänvisade bl, a, till ensamförälderkommitténs arbete och förutsatte iövrigt att regeringen följer utvecklingen och tar de initiativ som kan blierforderliga. följde utskottets förslag och avslog motionerna. Utskottet behandlade i det ovan nämnda betänkandet1981/82:25 tre motionsyrkanden, vari togs upp frågan om rätt förförsäkringskassan att uppträda som part och spörsmål orn bl. a.försäkringskassornas medverkan vid fastställande av underhållsbidrag. Enligtvad utskottet hade erfarit skulle de frågor som togs upp i motionerna behandlasinom ramen för ensamförälderkommitténs utredningsarbete. Utskottet hänvisadeockså bl. a. till att det pågick ett samråd mellan ochriksförsäkringsverket som närmast syftade till att försöka ökaförsäkringskassornas möjligheter att lämna besked i bidragsförskottsärenden föratt undvika onödiga processer. På utskottets begäran avslog riksdagenmotionsyrkandena. LU 1982/83:24 17 (S 1977:16)tillkallades för att göra en översyn av samhällsstödet tillensamstående föräldrar. Enligt direktiven har kommittén i uppgift att klarläggavilka behov av särskilda stödåtgärder som finns för dessa familjerutöver de generellt verkande insatserna för alla barnfamiljer. Utgångspunktenför utredningsarbetet skall vara att stödet skall riktas till barnen. Vidareframhålls i direktiven att syftet med samhällsstödet bör vara att barn tillföräldrar som lever åtskilda och barn vars ena förälder saknas skalltillförsäkras levnadsvillkor som så långt möjligt är likvärdiga dem somtillkommer barn med sammanboende föräldrar. I kommitténs uppdrag ingår att uppmärksamma frågan omavvägningen mellan vårdnadshavarens och den underhållsskyldiga föräldernsförsörjningsinsatser med hänsyn bl. a. till i vilken utsträckning de harutgifter för barnen samt deltar i vården av och omsorgen om dem. Enligtdirektiven måste också en avvägning ske så att största möjliga rättvisa skapasinom gruppen föräldrar som lever åtskilda, t. ex. mellan föräldrar somfortsätter att leva ensamma och föräldrar som ingår i nya familjebildningar.Detsamma gäller vid jämförelser mellan ensamstående och samlevande föräldrar. tillkallades också utredningen om barnens rätt (Ju1977:08) för att utreda frågan om en förstärkning av barns rättsliga ställning.Enligt direktiven skall utredningens uppgift allmänt vara att undersöka i vilkafall och på vilka sätt barns intressen och behov bör tillgodoses bättre än f.n. genom föreskrifter som - huvudsakligen inom ramen för lagstiftningen iövrigt - särskilt tar sikte på barnens rätt. Utredningsuppgifterna ansågs intebehöva preciseras närmare. Utredningen borde enligt direktiven i en förstaetapp inrikta sitt arbete på att mera diskussionsvis presentera olika uppslagoch förslag till lösningar, gärna i form av alternativ. Sedan utredningen i ett första delbetänkande (SOU 1978:1)föreslagit att ett förbud mot aga av barn togs in i , något somockså genomfördes (prop. 1978/79:67, LU 1978/79:11), föreslogutredningen i ett andra delbetänkande (SOU 1979:63) omfattande ändringar iföräldrabalkens regler om vårdnad, umgänge och överlämnande av barn. Förslagenhar lagts till grund för ny lagstiftning om vårdnad och umgänge m. m. (prop.1981/82:168, LU 1982/83:17). Vissa av utredningens förslag ansågs dock enligtpropositionen behöva övervägas ytterligare. Det gällde bl. a. frågan omtalerätt och representanter för barn i mål om vårdnad m. m. I propositionenangavs att utredningen genom tilläggsdirektiv borde få i uppdrag att fullföljaarbetet i dessa delar. I tilläggsdirektiv (dir. 1982:25) har utredningen bl. a.getts i uppdrag att fullfölja arbetet med frågan om talerätt och representanterför barn i mål om vårdnad m. m. Utredningsarbetet bör härvid enligttilläggsdirektiven inte vara begränsat till vårdnadsfrågor utan också gällatalerätt och representanter för barn i andra frågor, t. ex. beträffandeunderhåll. Utredningen bör i denna del samråda med rättegångsutredningen. LU1982/83:24 18 I de motioner som utskottetbehandlar i detta betänkande tas upp frågor om avdrag på underhållsbidrag tillbarn, barns ansvar för rättegångskostnader i underhållsmål,preskriptionstidens längd vid fordran på underhållsbidrag, införsel iarbetslöshetsersättning m. m. för sådan fordran samt försäkringskassornas rolloch uppgifter. Enligt 7 kap. 2 § föräldrabalkenskall en förälders underhållsskyldighet gentemot sitt barn i vissa fallfullgöras genom att han eller hon betalar underhåUsbidrag. Skyldighet att utgeunderhållsbidrag föreligger när en förälder inte har vårdnaden om barnet ochinte heller varaktigt sammanbor med det. Detsamma gäller när förälder harvårdnaden om barnet gemensamt med den andra föräldern men inte varaktigt bortillsammans med barnet. En förälder som är skyldig att utge underhållsbidrag kan iviss utsträckning få göra avdrag på underhållsbidraget för de kostnader somuppkommer när barnet vistas hos henne eller honom. Som huvudregel gäller enligt7 kap. 4 § att avdrag får göras med 1/40 av det månatligaunderhållsbidraget för varje helt dygn av barnets vistelse. En förutsättningför avdragsrätten är att föräldern haft barnet hos sig en sammanhängande tid avminst fem hela dygn. Föreligger särskilda skäl kan domstol förordna om andravillkor för avdragsrätten än dem som följer av huvudregeln. Parterna har också möjlighet att avtala om andravillkor för avdragsrätten. Om det redan vid underhällsbidragets fastställande tagits hänsyn till attden bidragsskyldige föräldern i väsentlig mån fullgör sin underhållsskyldighetgenom att ha barnet hos sig föreligger inte någon rätt till avdrag. I motion 896 (c) begärs en utvärdering av bestämmelsernaom avdrag från underhållsbidrag i syfte att bättre tillgodose barnets rätt tillumgänge med båda föräldrarna. Motionären anför bl. a. att kravet på en sammanhängandevistelsetid om kan vara svårt att uppfylla rent praktiskt ochatt bestämmelserna kan leda till osämja mellan föräldrarna. Enligt motionärenbör samhället stödja barnets rätt till umgänge med båda föräldrarna. Som framgår av redogörelsen ovan (s. 11 f.) infördes denaktuella regeln i 7 kap. 4 § i samband med reform avunderhållsbestämmelserna (prop. 1978/79:12, LU 1978/79:9). Den närmareutformningen av avdragsregeln övervägdes därvid ingående med hänsyn bl. a. tillangelägenheten av att det skapades ett system som tedde sig rättvist för bådaföräldrarna. Stor vikt fästes också vid att regeln inte skulle leda tillkonflikter mellan föräldrarna och därigenom motverka sitt syfte att underlättaför en bidragsskyldig förälder att hålla god kontakt med barnet.