bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Sambandetmed konventionell balans är en viktig fråga som diskuterats på flera ställen iPalme-kommissionens rapport. Om den uttrycktes något vagt i noten, med attkorridorförhandlingar skulle kunna främja eller länkas till förhandlingar om enkonventionell paritet, så förklaras detta av att det givetvis var en av desaker som borde bli föremål för fortsatt diskussion mellan de berördaregeringarna. Utrikesministern underströk också i sin presskonferens den 8december att det inte här var fråga om något färdigt förslag utan endast enbegäran om synpunkter beträffande en möjlig åtgärd av förtroendeskapande natur. Beträffande den påstådda brådskande handläggningen villjag säga följande. Vi såg det inte som någon tidsödande arbetsuppgift att sättaupp ett förslag fill rundskrivelse, där skulle be ett antalandra regeringar om synpunkter på ett förslag som var väl känt sedan över etthalvår tillbaka. Jag vet inte hur många timmar som krävdes, men det kan inte havarit många. Politiska avdelningens tjänstemän har betydande vana i attupprätta dylika handlingar. Vid ett sammanträde på avdelningen den 30 novemberhade den berörda sakenheten i allt väsentligt färdigställt ett förslag somdagen därefter sändes till statsrådsberedningen och övriga enheter på politiskaavdelningen. Att det kom att dröja innan noten skickadesut, berodde på att såväl stats- som utrikesministern den veckan företogutlandsresor. Vi fick alltså inte klartecken förrän , dåen instruktion gick ut till berörda ambassader att överlämnaförfrågan. Redan den dagen läckte dock de första uppgifterna om denna sonderingut i massmedia, vilket föranledde utrikesministern att sammankallaen presskonferens, där han redogjorde för initiativet. Det var beklagligt, attså måste ske - det hade givetvis KU1982/83:30 158 varit att föredra om man kunnat vänta tilldess att adressaterna i lugn och ro hade kunnat begrunda hänvändelsen. Det förekommer inte sällan att man från svensk sida görsonderingar hos andra regeringar beträffande möjliga åtgärder pånedrustningsområdet. I det här fallet gällde frågen en s. k. förtroendeskapandeåtgärd, som enligt svensk uppfattning borde innebära fördelar för båda parter. De berörda kärnvapnen skulle varken reduceras ellerskrotas utan endast dras tillbaka . Förslagets substanskunde inte anses vara kontroversiellt i , vilket även bekräftats av denfortsatta debatten. Enligt planerna skulle ett sammanträde äga rum medutrikesnämnden . Tyvärr lyckades jag som sekreterare i nämndeninte finna som passade alla huvudsakligast berörda, varför nämndenssammanträde kom att skjutas upp till . Nämnden fick då avutrikesministern en redogörelse i ärendet. har ytterligare svarerhållits och när bilden är fullständig kommer en fylligare analys att presenteras. På uppdrag av sammanställerutrikesdepartementet nu den dokumentation som finns i saken och redovisarbeslutsgången och handläggningen. Jag hoppas att diskussionen därefter kanåtergå till att gälla substansen i frågan, dvs. de för- och ev. nackdelar somen förtroendeskapande åtgärd av föreslagen art skulle kunna ha. KU1982/83:30 159 Politiska avdelningen Enhet V Ch I, II, III, IV, V meddelade attBahr ringt och frågat om han i ett anförande iförbundsdagen kan säga att tillfrågat ett antal stater om deras syn påPalmerapportens förslag om en europeisk zon fri från takfiska kärnvapen.Dahlgren sade vidare att instämde i bedömningen att det med hänsyn till fråganskänslighet var lämpligt atthan först tar upp saken med och nu påfredag. Sedan så skett kan vi instruera berördaambassader att exempelvis överlämna vår not till deregeringar som skall approacheras Bahrs utkast till note bifogas. Synpunkter på notensutformning bör lämnas till pol 5 . När det gäller adressater föreslår Bahr medlemmarna i NATOoch samt , , , och eventuelltIrland. Ett alternativ till denna krets är att vända sig till samtligaESK-stater. Det bör vidare uppmärksammas att enligt Bahrs formulering skulleregeringarna tillfrågas om de är beredda "to participate in prelirninaryexploratory talks for negotiations etc". Detta kan uppfattas som förslagpå en helt ny nedrustningskonferens. Man bör nog överväga att vara mindre KU 1982/83:30 160 konkretoch nöja sig med att ställa frågan något i stil med "The SwedishGovernment wishes to ask the Government of... to set forth its views on theproposal to create a zone free from battlefield weapons in Europé".Särskilt om vi vänder oss till ESK-kretsen torde det vara lämpligt att formulerasig så att vi anhängiggör frågan snarare än att komma med en begäran omställningstagande till förslag om en ny förhandling. KU1982/83:30 161 Politiska avdelningen Enhet V Handläggare: /ml V:s befattning med korridorinitiativet november - 8december 1982 V mottog brev1982-11-17 detta datum eller dagen därpå. Brevet med bilagor vidarebefordradesför översättning. 2.1 början av vecka 47 fick jag del av brev1982-11-21 vari bl. a. anges att skall överlämna noter tillandra regeringar för att utröna deras inställning fill förslaget om en zon frifrån taktiska kärnvapen i . På polmorgonbönen redovisadejag det planerade agerandet. utformades på pol V kommentareroch ändringsförslag till det underlag som statsrådsberedningen tillställt kabinettssekreterarenoch som därefter överlämnats till pol V. I detta arbete deltog förutom MatsMarling och jag själv, även polchefen. Samråd skedde fortlöpande medkabinettssekreteraren. Resultatet av detta arbete sammanfattades på pol V iföljande två promemorior, båda daterade . - "Alternativtill formuleringarna i Bahrs utkast till note om en europeisk zon fri frånslagfältskärnvapen". - "Zon frifrån taktiska kärnvapen". 4.1 nära samråd med kabinettssekreteraren och polchefenskrevs utkast till instruktion för berörda ambassader samtfärdigställdes noten. Innehållet i instruktionen och texten till notenföredrogs för och godkändes av kabinettssekreteraren . Detta utkastfillsammans med PM "Kärnvapenfri korridor i " delgavsenhetscheferna inom politiska avdelningen och andra berörda tjänstemän försynpunkter och för information om ärendets läge. Inga kommentarer mottogs medanledning härav. De båda PM:enunder punkt 3 överlämnades med hbr till istatsrådsberedningen. Dessa promemorior cirkulerades även på politiskaavdelningen. Utkastet tillinstruktion jämte notetext vilade på pol i avvaktan på 11 1982/83. KU 1982/83:30 162 reaktionerfrån vederbörande inom departementet och från statsrådsberedningen. 8.Under måndagen redovisade statsrådsberedningensreaktioner, innebärande bl. a. att de väsentligaste av de föreslagnaförändringarna accepterades. Sedan ärendet dragits för polchefen utsändesinstruktion till berörda utlandsmyndigheter. På polmorgonbönen den 7december redovisade jag ärendets läge. KU1982/83:30 163 Den svenska noten angående en europeisk zon fri frånslagfältskärnvapen redovisadeutrikesminister vid en presskonferens på utrikesdepartementethuvuddragen i den sondering, som den gjorde i frågan om encentraleuropeisk zon fri från slagfältskärnvapen. I samband medpresskonferensen delades också ut en skriftlig orientering om innehållet i dendiplomatiska note, som hade gått till regeringarna i 28 länder och till FN:sgeneralsekreterare. Vid den fidpunkten ansåg sig inte regeringen kunnapublicera texten i dess helhet, eftersom den ännu inte hade nått allamottagare. Här nedan följer den kompletta texten till den note. somtillställdes de 28 regeringarna. Den önskar fästa den ... regeringensuppmärskamhet på ett förslag som framlagts av den Oberoende Kommissionen förNedrustnings- och Säkerhetsfrågor i en rapport överlämnad till Förenta Nationernasgeneralsekreterare och till generalförsamlingen under dess andra specialsessionom nedrustning. Förslaget att skapa en zon fri från slagfältskärnvapen somsträcker sig från till bägge militäralliansernas yttersta norraoch södra flanker stöds helt av den . Inga kärnstridsspetsarskulle tillåtas inom denna zon, och ej heller deras lagring, förberedelser förförbandsläggning av kärnladdningar eller manövrar med simulerad användning avkärnvapen. Denna zons geografiska utsträckning skulle behöva bli föremål förförhandlingar och bör ta viktiga lokala förhållanden i beaktande. Zonens breddskulle kunna vara . En tillförlitlig inspektionsmekanism skullesjälvfallet vara ett viktigt ämne för förhandlingar. Ehuru den är medveten om de möjligatekniska och militära invändningar och svårigheter som är förknippade medtillskapandet av en zon fri från slagfältskärnvapen i skulle denna höjakärnvapentröskeln, eftersom frestelsen att i händelse av en konflikt tidigtanvända kärnvapen skulle reduceras. En sådan zon skulle vara en första rangensförtroendeskapande åtgärd utan att hota någon av de däri ingående staternassäkerhet. Förhandlingarna skulle kunna befrämja eller kopplas fill de ansträngningaratt uppnå en ungefärlig paritet i de konventionella styrkorna som pågått i Wieni åtskilliga år. KU1982/83:30 164 Utfrågning inför med ambassadörSven ' angående ubåtsincidenten i i oktober1982 : Vi hälsar ambassadör välkommentill oss. Bland våra granskningsärenden finns ett med rubrikenubåtsaffären. Vad vi är intresserade av är regeringens befattning med den. Dåvi vet att du tjänstgjorde som statssekreterare iförsvarsdepartementet tänkte vi att det skulle vara värdefullt att få träffadig för att få en beskrivning av vad som hände. : Jag tjänstgjorde som statssekreterare iförsvarsdepartementet under mittenregeringen och var i full tjänst underperioden fram till , då det nya statsrådet och den nyestatssekreteraren trädde till. Därefter var jag kvar i departementetytterligare . under utreder demilitära detaljerna och skall lägga fram sin rapport om en månad, men det somintresserar utskottet är ju regeringens befattning med ärendet. Jag skallförsöka redogöra för regeringens och befattning medincidenten i till och med . Jag gör det fill att börjamed kronologiskt. En främniande ubåt upptäcktes inne på fredagenden , jag tror . Två värnpliktiga såg då några sombedömdes tillhöra en främmande ubåt. En helikopter gick ut , ochman vidtog åtgärder för att avspärra . Försvarsstaben fick en rapport , ochungefär ringde överbefälhavaren mig pådepartementet och meddelade att man hade mycket säkra indikationer på att enfrämmande ubåt befann sig långt inne på inre svenskt vatten i ett skyddsområdevid . Vi diskuterade naturligtvis allvaret i situationen. ÖBberättade om avspärrningsåtgärder och andra insatser. Försvarsminister hade någon halvtimmeinnan ÖB ringde lämnat departementet för att fara till . Jag ringdedärför statsminister och informerade honom. Sedan fickjag tag på , då han fick informationen. Vidareinformerade jag genom biträdande kabinettssekreterarenUlf , som i sin tur informerade utrikesminister . -Det var deåtgärder som vidtogs när vi fick information om ubåten. Under lördag-söndag fick vi fortsatt information frånförsvarsstaben om det militära läget, men vi diskuterade också hur vi skullehandlägga 'Förutvarande statssekreterare i försvarsdepartementet. KU 1982/83:30 165 incidenten om militärerna skulle lyckas tvinga upp ubåtentill ytan. Den bakgrund vi hade var de åtgärder som regeringen hade vidtagit isamband med kränkningen i i , då regeringen fattade etttemporärt beslut om att båten skulle kvarhållas. Vi hade också erfarenheterfrån sommarens ubåtsincidenter , , bl. a. vidLandsort. Det ledde till att vi skisserade ett utkast till regeringsbeslut förden händelse ubåten hade kommit upp till ytan. Vi diskuterade också med försvarsstabeninformationsaspekten. Det fanns ett stort intresse från massmedias sida, ochförsvarsstabens informationsavdelning hade starka önskemål om att få upprättaett presshögkvarter vid . Det visade sig sedan att det var en fråga somföll inom den militära kompetensen och från militär sida vidtogs därföråtgärder för att upprätta ett presshögkvarter på . fick vi fortsattainformationer från försvarsstaben om det militära läget. a. hade manuppmärksammat en andra ubåt som kommit in vid , och man hade börjatfälla sjunkbomber. Vi hade direktkontakt med försvarsstaben och överbefälhavaren. På f. m. den 4 ringde till dentillträdande försvarsministern i för att kortinformera honom om läget vad gällde ubåtsjakten och föreslå att komma till för ett gemensamt möte, dels om ubåtsaffären ochdels för överlämnandet i samband med regeringsskiftet. På grund av kom detta möte mellan det tillträdande och det avträdande statsrådetinte till stånd förrän . Tidigt pä morgonen, , tisdagen den 5oktober, ringde ÖB mig i bostaden med anledning av militära rapporter frånHårsfjärden. Det hade hettat till - man hade fått nya indikationer. ÖB bad attfå komma upp till departementet. och jag tog emot honom,försvarsstabschefen och chefen för ubåtsanalysgruppen kl, 9.15.Då hade vi en grundlig genomgång. Man hade noterat oljefläckar och luftbubblor,och man hade släppt sjunkbomber. Vi kom fram till att vi borde ha ett möte medstatsministern och utrikesministern och borde föreslå statsministern att takontakt med oppositionsledarna. Jag ringde efter mötet med ÖB till statsrådsberedningenoch informerade om de uppgifter vi hade den 5 och sadeatt det vore önskvärt med en bredare samling. Jag tror att och ÖB hade en egentelefonkontakt om detta möte. Mötet ägde rum efter riksdagensöppnande på e. m. tisdagen den 5. samlades statsminister ,utrikesminister , försvarsminister och justitieministerPetri från regeringen och från oppositionen och försocialdemokraterna och för . Föredragande varöverbefälhavare och den nye försvarsstabschefen KU1982/83:30 166 Från deltog jag och UlfDinkelspiel från UD. Vid det mötet, som varade någon timme, gjorde ÖB ochStefenson en grundlig genomgång av läget, vilka uppgifter man hade, vilkavapeninsatser som gjorts m. m. Det rådde enighet vid detta möte med parfiledarna för detförsta om allvaret i den inträffade kränkningen - en kränkning som vi intekunde tolerera. För det andra om att hårda åtgärder krävdes i syfte atttvinga upp ubåten till ytan och om det berättigade i sådana åtgärder. För det tredje fanns en medvetenhet hos alla om att dessaåtgärder kunde leda till skador på ubåten - det var inte helt riskfritt förubåten och dess besättning. För det fjärde rådde enighet om att om man fick upp ubåtentill ytan borde den tills vidare kvarhållas. Den skulle inte bara avvisas frånterritoriet, utan man skulle i parallell med vad som hände på göraen undersökning om varför den hade kommit dit. och kväll hade vi direkta kontakter medspaningsledningen, vi var uppe på försvarsstaben osv. Dagen därpå, onsdagen den 6, hade jag telefonkontakt medBörje och informerade honom om mötet. Vi hade fortsatt kontakt medstaben. Försvarsstabschefen var uppe på departementet, och överbefälhavarenoch hade en direktkontakt. Det rörde en fråga somdiskuterades vid partiledarmötet , nämligen användningen avminspärrar. Sakläget är att det är överbefälhavaren som beslutar om åtgärderna.Alla åtgärder sorn vidtogs i samband med jakten beslutades av försvarsmaktenoch i sista hand av överbefälhavaren, men överbefälhavaren var ytterst noga medatt se till att regeringen var informerad och ställde sig bakom alla åtgärderhan vidtog. Det gällde i synnerhet frågan om utlösande av minor. diskuterade även ochFälldin ubåtsjakten i samband med kungens lunch för den avgående regeringen. Jag och min kollega från utrikesdepartementetvar också över hos sista arbetskvällen - den 6 - och diskuteradeett eventuellt regeringsuttalande med anledning av kränkningen, men regeringenföredrog i sista hand att avvakta, eftersom vi inte hade kunnat fastställanationaliteten på den kränkande ubåten. den 7 träffades ochBörje . blev i övrigt dramatisk. På e. m. den 7 ringdeÖB mig och sade att det hade skett ett utbrytningsförsök. I samband därmed hademan utlöst minor. Jag orienterade statsministern ochförsvarsministern den 7. , somhade avsett att lämna för att återvända till den7, beslöt KU1982/83:30 167 med anledning av det som hade inträffat att stanna kvar iStockholm. Han stannade till fredagen den 8, då trädde i tjänstsom ny försvarsminister . Vi hade alltså ett statsråd i tjänst helatiden. kom till departementet på e. m. hade han ett möte på departementet med överbefälhavaren, försvarsstabschefenoch några av oss andra, då man gick igenom läget efter vad som hade hänt påtorsdagen. Det ledde till att beslöt att fillsammans medförsvarsstabschefen fara ut fill den 8,hans första tjänstgöringsdag. Vad som därefter hände är den nya regeringens ansvar. Mankan säga att affärens första etapp avslutades genom tillsättandet och statsminister uttalande den22 oktober. Jag kanske får lägga till ytterligare några ord om detregelverk efter vilket vi agerade. De grundläggande reglerna finns upplaga avIKFN-författning-en, som reglerar försvarsmaktens uppträdande i händelse av kränkningarav territoriet i fred och under neutralitet. Om man ser på dessa bestämmelsersåvitt avser fartygskränkningar kan man konstatera att syftet med bestämmelsernafrån 1967 är att det kränkande fartyget skall avvisas. Vidare gör man ingenskillnad mellan kränkningar som inträffar på det yttre territorialhavet ochdet inre vattnet. För det tredje sägs det att man först skall sätta invarningsskott och varningseld och i andra hand, om ubåten inte lydervarningarna, skall man sätta in verkningseld. Det står också i till 1967års regler att en ubåt som har påträffats om möjligt skall tvingas upp tillytan för identifiering, och när nationaliteten har fastställts skall denavvisas. Bestämmelsen om att försöka få upp den till ytan står alltså även i denu gällande reglerna. Mot bakgrund av händelserna dels vid i september1980 och dels i föreslog regeringen att det skulleinföras en ny IKFN-förordning som på några avgörande punkter skiljer sig frånden nuvarande. För det första inför man en skillnad mellanterritorialhavet och det inre vattnet innanför baslinjen. Olika regler gällerför dessa områden. För det andra sägs det nu att vad gäller inre vatten skallen ubåt som där påträffas tvingas upp till ytan. Det sägs inte vad som skallske härefter annat än att den skall prejas, identifieras och för vidareåtgärder föras till en ankarplats. Det nya författningsförslaget antogs av regeringen i juni.Därefter inträffade en serie incidenter längs kuststräckanVästervik-Norra Kvarken, varvid utländska ubåtar konstaterades såväl vidLandsort, och som vid Landsort-Västervikunder augusti. erhölls också påtagliga indikationer i KU1982/83:30 168 Denallvarligaste incidenten inträffade vid Landsort . Det leddetill att vi övervägde vad vi skulle göra om vi fick upp en ubåt till ytan. Motbakgrund av de erfarenheter vi hade från tidigare diskuterades det informelltmed statsministern och andra att vi skulle fatta ett ad hoc-beslut om attubåten skall kvarhållas. ÖB kan inte kvarhålla en ubåt, utan han skall avvisaden, men en regering kan fatta ett beslut - vilket man gjorde iKarlskronafallet - om att en ubåt skall kvarhållas i avvaktan på vidareåtgärder. ÖB utfärdade temporärt striktare tillämpningsföreskrifterden till de äldre bestämmelserna . innebar att i vissa fall kortaretid ges mellan att varningsskott skjutes tills man sätter in verkningseld. Manskulle förkorta intervallet för att ubåten inte skall ha sa stor chans attkomma undan. Vidare skulle verkningseld, om det blev fråga om sådan, läggasnärmare ubåten än enligt tidigare praxis. För det tredje skulle en ubåt somgenom dessa åtgärder kom upp till ytan inte fä avvisas av lägre militäramyndigheter innan ÖB givit fillstånd härfill. Arbetet med bestämmelserna har fortsatt, under har i skrivelse till regeringenföreslagit en ytterligare ändring, nämligen att mot ubåtar som påträffas i inrevatten skall man, om det är nödvändigt, sätta in verkningseld direkt utanvarning. Kommissionen har motiverat detta i sin skrivelse. : Jag har några frågor som rör regeringensbefattning med ärendet - resten kan vi lämna därhän. Gav regeringen några instruktioner till militärledningenangående vilken typ av insatser som skulle göras? Jag talar nu om olika formerav vapenverkan. Mönstret var att överbefälhavarenagerade inom ramen för IKFN-instruktionen och de tillämpningsföreskrifter somhan själv har fastställt. Han vidtog vissa åtgärder och informerade regeringenom dem, men det var inte regeringen som tog initiativ till olika vapeninsatser,t. ex. att sjunkbomber skulle fällas på något visst avstånd, utan det var helatiden överbefälhavaren som beslöt detta, men han höll regeringen informerad. : Ställde militärledningen inga frågor elleranspråk t. ex. på att aktivera mineringar? : Frågan kom upp - jag tror -om utnyttjande av mineringarna. Jag vet att överbefälhavaren och statsministernhade en direktkontakt-jag talade med överbefälhavaren om det på morgonen.Jag har för mig att han också hade någon kontakt med socialdemokraterna om det.Det var överbefälhavaren som gav order - "avser jag att ge de och deinstruktionerna". Med detta var statsministern införstådd. KU1982/83:30 169 : Det har i massmedia förekommit uppgifter omatt en utbrytning - uppenbarligen en lyckad sådan - skedde vid det tillfälle dåden ena minspärren inte var aktiverad. Skedde deninskränkningen i minspärrens möjligheter att stoppa ubåten i samråd medregeringen? Var regeringen informerad om att man inte hadeden aktiverad? : Jag kände inte till det. Den information jagfick från överbefälhavaren gällde när utbrytningsförsöket hade ägt rum ochminorna hade utlösts. Frågan om minor hade också redovisats vid mötet två dagartidigare i , . En aktivering av minorna kunde ju förorsakastora skador. Uppgifter om att det rådde eldförbud har jag sett först iefterhand. Jag känner inte till att regeringen skulle ha givit anvisningar tillöverbefälhavaren eller försvarsmakten om eldförbud. Jag tror det bara ärspekulationer. Jag tror man måste avvakta , : Det har också i massmedia förekommituppgifter, som i hög grad berör regeringen, om att kontakter skulle tagits avfrämmande makt via neutralt land för att pä något sätt få fri lejd för ubåten.Är dessa uppgifter vederhäffiga? : Såvitt jag vet är det bara spekulationer. Omjag kommer ihåg rätt uppgav nyhetsbyrån i något meddelande att det skulleförekommit kontakt i mellan och främmande makt. Jaghar inte sett något som helst belägg för detta, och jag befattardet som ren spekulation. Jag känner inte till någon sådan kontakt. Det har varit diskussioner också om norsk medverkan, ochjag tror det beror pä ett missförstånd. Den nye norske överbefälhavaren generalHauge gjorde sitt första officiella besök i just 1-8oktober, så han befann sig i . ha rest med under hans rundresa men tvingades avstå. Det uppmärksammadesi pressen att den norske överbefälhavaren var här, och det ledde tillskriverier om norsk medverkan. Sedan har det figurerat uppgifter i norsk pressom att skulle ha bett om hjälp, men det finns ingen grund fördetta. Något sådant har inte förekommit. M/5 : Jag vill ställa en fråga som gällerrollfördelningen vid information till allmänheten. Även om det är militären somsköter spaningsuppgifter får det väl inte råda någon tveksamhet om regeringensroll och ansvar. Kan man dra några erfarenheter beträffande informationen av dehär händelserna? : Det är en fråga sommånga har tänkt mycket på. Om vi går tillbaka till ubåtsaffären 1980 iStockholms skärgård var informationsgiv- KU 1982/83:30 170 ningen mycket förvirrad. Marinen gav vissa informationer,försvarsstaben andra, UD ett tredje slag och försvarsdepartementet ett fjärde.Verksamheten var inte sammanhållen. Desto bättre gick det kanske vid . Då varinformationstjänsten sammanhållen av försvarsmakten under överbefälhavaren, ochalla tyckte det fungerade bra. Vid incidenten i hade väl försvarsstabensinformationsavdelning ambitionen att ordna informationstjänsten på samma sättsom man hade gjort vid med ett sammanhållet presshögkvarter. Detgick inte lika bra av det skälet att man i fallet hade grepp om enubåt, och det hade man inte i .