bet · G601FiU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Med det anförda avstyrker utskottet motion 1647 yrkande 1,motion 2107 yrkande 1, motion 2140 yrkande 1 samt proposition 100, bil. Utskottet godkänner däremot vad som anförs i motion 1710 yrkande 1. dels utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1, beträffande de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag päregeringens förslag i proposition 1982/83:100 bilaga 1 moment 1 och motionerna1982/83:1647 yrkande 1, 1982/83:2107 yrkande 1 och 1982/ 83:2140 yrkande 1godkänner vad som förordats i motion 1982/83:1710 yrkande 1 och som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört, Balans mellan och inom skilda regioner som ett avhuvudmålen för den ekonomiska politiken (), (), (), () och () anser att FiU1982/83:30 70 dels den del av utskottets-yttrande som på s, 30 börjar med "I finansplanen" och på s, 31 slutarmed "regeringen till känna" bort ha följande lydelse: Enligt utskottets mening ärregional balans ett självklart mål för den ekonomiska politiken. Sådan balansbör i första hand uppnås med generella medel, t. ex. sänkningar avarbetsgivaravgifter och energiskatter i stödområdena och omläggning avtransportstödet. Därmed förbättras förutsättningarna att behålla och utvidgabefintlig industri och etablera nya företag. För att underlätta besvärliga omställningar för enskildamänniskor blir även vissa selektiva åtgärder nödvändiga. Särskilda satsningarmåste också göras i , som genomgår en mycket genomgripande strukturomvandling. Utskottetanser att vad som ovan anförts bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 2, bort ha följandelydelse: 2, beträffande balans mellan ochinom skilda regioner som ett av huvudmålen för den ekonomiska politiken attriksdagen med anledning av motion 1982/83:2140 yrkande 2 som sin mening ger regeringen fill känna vad utskottet anfört. Balans mellan och inom skilda regioner som ett avhuvudmålen för den ekonomiska politiken (c) och () anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 30 börjar med "I finansplanen" och på s. 31 slutar med"regeringen till känna" bort ha följande lydelse: I budgetpropositionen (bil. 14)anges att befolkningstillväxten i kommer att blibetydligt lägre än , ca 40 000 invånare. förväntarman att ökningen enbart i och län skall bli 50 000. Ökningeni , och anges till 30 000. För Norrbottensdel bedömes att en kraftig befolkningsutflyttning skall ske. Föredraganden framhåller i propositionen att "jämförtmed tiden " har en stabilisering av befolkningsutvecklingen skettpä länsnivån. Det kan emellertid bli svårt att vidmakthålla denna stabilitetunder resten av . I budgetpropositionen finns således oroande tecken somtyder på att socialdemokraterna vill återgå till en politik som främjarkoncentration av befolkningen till några få storstadsregioner. FiU1982/83:30 71 ken har som bekant tidigare i dessa hänseenden byggt pågrova felaktiga bedömningar av befolkningens utveckling och fördelning överlandet. Budgetpropositionen kan inte tolkas pä annat sätt än attsocialdemokraterna på nytt kommer att medverka till en förödande avtappning avbefolkningen i skogslänen framför allt i - en ny flyttlasspolitikskall stimuleras fram. Den kraftiga höjningen () av flyttbidragen tyderockså på detta. Utskottet kan inte under några omständigheter acceptera ensådan polifik. Enligt utskottets mening måste det vara ett huvudmål för denekonomiska politiken att nå och upprätthålla balans mellan och inom skildaregioner. Utskottet anser att vad som anförts i motion 2140 ianslutning till yrkande 2 bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse: 2. beträffande balans mellan ochinom skilda regioner som ett av huvudmålen för den ekonomiska politiken attriksdagen med bifall till mofion 1982/83:2140 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandepä s. 31 som börjar med "Det grundläggande" och slutar med "2107yrkande 3" bort ha följande lydelse: De stora statligabudgetunderskotten skapar allvarliga problem pä kreditmarknaden. De har länge istor utsträckning finansierats genom att regleringsvägen tvingatbanker, försäkringsbolag och AP-fonden att köpa stora volymer statsobligationermed dålig avkastning. Dessa institut har således tvingats placera småspararnas,försäkringstagarnas och pensionärernas pengar till sä låg ränta att den iblandinte ens motsvarat inflationen. Genom att budgetunderskottet i så hög grad harfinansierats i bankerna sjunker andelen eget kapital i deras balansräkningar,vilket påverkar utlandets förtroende för det svenska bankväsendets styrka.Detta gör det nödvändigt att i större utsträckning än finansierastatsbudgetens underskott utanför bankerna, dvs. hos hushållen och företagen. Utplacering av statspapper med icke marknadsmässiga räntorförutsätter sådana regleringsåtgärder som likviditetskrav, placeringsplikt ochräntereglering. Dessa regleringar medför en tillväxt av kreditgivningenutanför kreditinstituten. FiU 1982/83:30 72 Dessa förhållanden har närmare analyserats i denkreditpolitiska utredningen, som lagt fram sitt betänkande.Utredningen framhåller regleringarnas snedvridande effekter på kreditmarknadenoch rekommenderar en övergång till en mer "marknadskonform"kreditpolitik. mening synes den faktiska kreditpolitiken närmast utvecklas i enriktning motsatt den föreslagna. Sålunda har maximigränsen för likviditetskravhöjts från 50 fill . består ränteregleringen för bankerna, ochriksbanken har skaffat sig förnyat förordnande för att kunna fillämpautläningsreglering för finansbolag och placeringsplikt för försäkringsbolag. Utskottetanser att kreditpolitiken bör läggas om, så att styrning med likviditetskrav,placeringsplikt och räntereglering efter hand kan upphöra. Strävan bör vara attåstadkomma en successiv liberalisering av kreditmarknaden. delsutskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande liberalisering av kreditpolitiken att med bifalltill motion 1982/83:2107 yrkande 3 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, (), (), (), (c), Fihp (), () och OlofJohansson (c) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 31börjar med "Vad gäller" och på s. 32 slutar med "2140 yrkande4" bort ha följande lydelse: Den socialdemokratiska synen på vinsten som ettfördelningspolitiskt problem överensstämmer inte med utskottets uppfattning.Vinsten är ett mått på ett företags effektivitet och spelar därmed en viktigroll i marknadsekonomin. Olikaåtgärder för att begränsa eller beskära företagens vinstutveckhng är knappastett effektivt motmedel mot den nuvarande alltför låga investeringstakten.Eftersom den socialdemokratiska regeringen vill reglera sönder de naturligafördelningsmekanismerna i marknadsekonomin, nödgas man också föreslå åtgärdersom skall förmå företagen att investera. Sådana åtgärder är utdelningsskattenoch den obligatoriska avsättningen till investeringskonton. Den förra skall,enligt regeringens talesmän, ses som det första steget mot löntagarfonder. Detverkliga skälet för löntagarfonder av det slag socialdemokraterna och LOföreslagit är att ägandet skall överföras till politiska eller fackliga organ.Utskottet kan inte tillstyrka den enorma maktkoncentration en sådan FiU1982/83:30 73 kollektivisering av ägandet skulle medföra. I stället är det angeläget att bredda ägandet i svensktnäringsliv. Det bör åstadkommas genom att fler enskilda människor stimulerasatt placera sitt sparande i aktier. Det s. k. skattefondsparandet har härvidlagblivit en stor framgång och bör därför bibehållas. Enligt utskottets uppfattning är kollektiva löntagarfonderinte förenliga med marknadsekonomins principer. De är heller inte lösningen pånågot av de problem som den svenska ekonomin brottas med. Mot denna bakgrundavstyrks yrkandena 1 och 2 i motion 861. På förslag av utskottet (FiU 1981/82:40) uttaladeriksdagen att ett införande av kollektiva löntagarfonder skullemedföra en långtgående maktkoncentration och en försämring av sysselsättningoch ekonomisk utveckling. Med anledning av motion 1589 yrkande 6 och motion2140 yrkande 4 bör detta uttalande upprepas. dels utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse: 4. beträffande kollektiva löntagarfonder attriksdagen med avslag på motion 1982/83:861 samt med bifall till motionerna1982/83:1589 yrkande 6 och 1982/83:2140 yrkande 4 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom pä s. 31 börjar med "I motion" och på s. 32 slutar med"motion 861" bort ha följande lydelse: I motion 861 anförs att riksdagenuttalar sig för upprättande av samhällsfonder under lönarbetarkontroll och förlokala fackliga investeringsfonder. Utskottet finner att den s. k. fondfrågani de i motionen förordade riktlinjerna för ett fondsystem skulle få enförnuftig lösning, som innebär stärkt inflytande för de lönearbetande och enviktig grundplåt för en aktivt arbetsskapande polifik. Utskottet menar attregeringen bör förelägga förslag i enlighet med vad motionen861 uttalar. Med detanförda tillstyrks yrkande 1 och 2 i motion 861. dels utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse: 4. beträffande kollektiva löntagarfonder attriksdagen med avslag på motionerna 1982/83:1589 yrkande 6 och 1982/83:2140yrkande 4 och med bifall till motion 1982/ 83:861 FiU1982/83:30 74 a. uttalar sig för upprättande avsamhällsfonder under lönear betarkontroll enligt i motionen anförda riktlinjer och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet härmed, b. uttalarsig för en lagstiftning som möjliggör inrättande av lokala fackliga investeringsfonder efter lokalt fackligt beslut och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet härmed, Regeringsinitiativ på det internationella planet för att främja den ekonomiska utvecklingen , , och (alla' m) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 32 som börjar med "De resonemang" och slutar med"regeringen till känna" bort ha följande lydelse: I motion 217 av ()och (), yrkande 1, föreslås regeringsinitiativ på detinternationella planet för att med hjälp av offentliga investeringsprogram ökaden ekonomiska aktiviteten inom industriländerna. Utmärkande för flertaletOECD-länder är en snabb expansion av de offentliga utgifterna och storabudgetunderskott. Att under sådana förhållanden särskilt satsa på offentligainvesteringar är inte tillrådligt. I stagnerande välfärdsekonomier av Sverigestyp är tvärtom en utbyggnad av det enskilda näringslivet mest angelägen. Meddet anförda avstyrks motion 217 yrkande 1. dels utskottets hemställan under 5 bort ha följandelydelse: 5. beträffande regeringsinitiativpå det internationella planet för att främja den ekonomiska utvecklingen attriksdagen avslår motion 1982/83:217 yrkande 1, Engångsskatt på stora förmögenheter (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 32 börjar med "Den i" och pä s. 33 slutar med "motion703" bort ha följande lydelse: Alla tillgängliga undersökningarvitsordar att inflationen har haft kraftiga omfördelningseffekter till fördelför högre inkomsttagare och stora förmögenhetsägare, men till nackdel förlägre inkomsttagare och små förmögenhetsägare. Inflationen har karaktären avnollsummespel, dvs. det en förlorar vinner någon annan. Som visas i motion 703 omfattar inflationsvinsternaårligen mycket större FiU1982/83:30 75 belopp än förändringarna i reallönesummor ochförändringarna genom omläggningar i skattesystemet. Omfördelningen genominflationen kommer främst höginkomsttagarna till del och har sålunda starkt regressivaverkningar. Den avgörande uppgiften här är naturligtvis att sökastoppa inflationsutvecklingen. Den uppgiften kräver insatser över hela denekonomiska politikens fält och avgörande maktförskjutningar i samhället. Denväldiga omfördelning som skett genom inflationen under det senaste årtiondetgör det emellertid nödvändigt med åtgärder för att söka eliminera så mycket sommöjligt av denna omfördelning. En åtgärd i detta syfte kan vara en engångsskattpå stora förmögenheter. Med detsagda tillstyrker utskottet yrkandet i motion 703. dels utskottets hemställan under 6 bort ha följandelydelse: 6. beträffande engångsskatt påstora förmögenheter att med bifall till motion 1982/83:703 hosregeringen begär förslag till en engångsskatt på stora förmögenheter avsedd attmotverka förmögenhetsöverföringarna genom inflationen, Engångsskatt pä stora förmögenheter (), (), (), (c), (), () och () anser att den del av utskottets yttrande som på s.32 börjar med "Den i" och pä s. 33 slutar med "ettsammanhang" bort ha följande lydelse: De nu gällande skatteskalorna förförmögenhetsskatten och för arvs- och gåvoskatten härstammar från ett av den dåvarandesocialdemokratiska regeringen framlagt förslag. Reformen innebar enomfördelning så att skatten sänktes för små och medelstora förmögenheter ocharv och höjdes för de större. De nya reglerna grundade sig på en omfattandeöversyn av kapitalbeskattningen. Av det omfattande material som presenteradesav utredningen framgick enligt vad bevillningsutskottet anförde vid sin prövningav frågan att möjligheterna till skattehöjningar på detta område varbegränsade. Utskottet anslöt sig till regeringens förslag men framhöllsamtidigt att de farhågor, som vid remissbehandhngen uttalats i fråga om deninverkan skatteskärpningar kunde få på näringslivets funktionsduglighet och påhela vårt lands ekonomi, manade till en viss försiktighet. Skalorna har i viss utsträckningreviderats med hänsyn till höjningarna av fastighetstaxeringsvärdena. Defarhågor som tidigare uttalats - bl. a. från bevillningsutskottet - i fråga omen alltför hög beskattnings skadeverkningar på vår ekonomi har enligtutskottets uppfattning besannats av utvecklingen. Utskottet finner det interimligt att nu ta ut en högre skatt än som fastställdes för motsvaranderealvärden. FiU1982/83:30 76 De allmänna riktlinjerna för budgetregleringen , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s, 33 börjar med "Underskottet i" och på s, 38 slutar med"för budgetregleringen" bort ha följande lydelse: Budgetunderskottet innebär en farainte endast för statsfinanserna utan för hela den svenska ekonomin.Underskottet kommer att fortsätta att sfiga snabbt om inte kraftfullamotåtgärder vidtas. Enbart statsskuldräntornas tillväxt innebär en ökning avunderskottet med , ärligen. Trots rader av skattehöjningaroch tillfälliga inkomstförstärkningar på nästan , redovisarregeringen för det kommande budgetåret ett statligt budgetunderskott på över 90miljarder kr. Detta är enligt utskottets mening oacceptabelt, måste avveckla underskotten i denoffentliga sektorn och i bytesbalansen. Utskottet ser detta som den centralaoch avgörande uppgiften för den ekonomiska politiken . Det gårinte i längden att basera vår välfärd på resurser som andra länder har skapateller kommande generationer förväntas skapa. Utskottet anser att den offentliga sektorns andel avekonomin måste minska till förmån för en expansion i näringslivet. Detta kräver en frysning av den reala nivån pä de samladeoffentliga utgifterna. För att åstadkomma en nolltillväxt i utgifterna föreslåsi motion 2107 besparingar pä . för det kommande budgetåret. Förhelår innebär besparingsförslagen . Kraftfulla besparingar är nödvändiga för att få bukt medden annalkande statsfinansiella krisen, inflationen och utlandsupplåningen.Besparingarna är enligt utskottet också fördelningspolitiskt välmotiverade. Omvi inte sparar, skulle en orimligt stor skattebörda läggas på löntagariia ochpå nästkommande generation. En neddragning av utgifterna och budgetunderskottetminskar dessutom på ohka sätt inflationen och de negativa fördelningseffektersom följer därav. Huvuddelen av de skattehöjningar som regeringen genomförkommer att innebära en minskad stimulans att arbeta, investera och spara. Vårutvecklingskraft försvagas ytteriigare. Utskottet föreslår därför att huvuddelenav skattehöjningarna rivs upp från och med årsskiftet 1983/84 i enlighet medvad som förordas i motion 2107. Detta medför enligt utskottet ettskattebortfall för nästa budgetår på ca . Budgetunderskottetberäknas därmed bli vilket är 13 miljarder kronorlägre än det av regeringen redovisade. Utskottetanser att det är nödvändigt att avveckla den FiU1982/83:30 77 samlade offentliga sektorns underskott. Det innebär enneddragning av statens budgetunderskott med ytterligare ca 40-45 miljarderkronor i dagens penningvärde. Endast en blygsam del kommer att kunna försvinnagenom ökad tillväxt och ökade skatteinkomster. Den helt dominerande delen måstesparas bort. I den mån den totala efterfrågan därvid kommer på en alltför lågnivå bör detta motverkas av sänkta skatter. Det räcker emellertid inte med att spara. Vi är under1980-talet tvingade att förändra och finna nya verksamhetsformer för delar avden viktiga service, som ges via den offentliga sektorn. I motion 2107anges några systemförändringar, som är nödvändiga för att åstadkommabudgetbalans och tillväxt i ekonomin. Utskottet delar mofionärernas bedömning att vi måsteprivatisera och införa konkurrens i den offentliga verksamheten, framför allt ikommunerna, för att pressa kostnaderna och öka effektiviteten. Det är intenödvändigt att kommunerna driver en så omfattande verksamhet som i egenregi. Barnomsorgen kan t. ex. i stor utsträckning bedrivas i privat regi. Konkurrenspå lika villkor skulle minska kostnaderna för kommunerna. Det är också nödvändigt att införa avgiftsfinansiering därdetta är möjligt. Kommunala avgifter för företag och hushåll när de utnyttjarkommunal service gör det möjligt för kommunerna att fortsätta atttillhandahålla tjänster. Ett ökat inslag av individuellt anpassadeförsäkringsvillkor kan enligt utskottet ge den enskilde en ökad valfrihet utanatt innebära avkall på våra fördelningspolitiska ambitioner. Ett av de viktigaste inslagen i strategin för attåstadkomma budgetbalans är att vi bryter automatiken i utgiftsökningarna.Huvudförklaringen till att hamnat i den statsfinansiella situation därvi nu befinner oss är att vi fattat politiska beslut under 1960- och 1970-talensom förutsatte en snabb ekonomisk tillväxt. Det gäller t. ex. besluten omindexering av olika bidrag och transfereringar och uppställandet av alltförambitiösa mål vad gäller utbyggnad av äldrevård, barndaghem, utbildningssystem,sjukvård etc. Bryter vi inte automatiken kan vi inte heller bryta den ondacirkeln med ständigt ökande utgifter, ökat budgetunderskott och en krympandeindustrisektor. Det reella värdet av räntebidrag till bostäder, sjuk- ochföräldraförsäkringen, statsbidrag till kommuner m. m. måste sänkas för att viskall fä kontroll över utgiftsutvecklingen. Dessa systemförändringar är enligt utskottet inte barasamhällsekonomiskt nödvändiga, de ökar dessutom den enskildes valfrihet ochvälfärd. Om vi åstadkommer de nödvändiga förändringarna kan vi fåkontroll över budgetunderskottet och därmed också över statsskuldräntornasutveckling. Ett minskat budgetunderskott sänker automatiskt utgifterna genomatt räntenivåerna då kan trappas ned och inflationen dämpas. På sä vis kan vikomma in i en god cirkel med minskade utgifter och växande skatteunderlag genomökad tillväxt. Ett accelererande budgetunderskott kommer i stället FiU1982/83:30 78 att snabbt orsaka en statsfinansiell kris. Budgetpolitiken i prop. 100 liksom i motionerna 1647,1710och 2140 leder till högre statsutgifter, högre skatter och ett störrebudgetunderskott än vad utskottet kan tillstyrka. dels utskottets hemställan under 8 bort ha följandelydelse: 8, beträffande de allmännariktlinjerna för budgetregleringen att med avslag pä regeringensförslag i proposition 1982/83:100 bilaga 1 moment 2 och motionerna 1982/83:1647yrkande 2,1982/83:1710 yrkande 2 och 1982/83:2140 yrkande 3 godkänner vad somförordats i motion 1982/83:2107 yrkande 2 och som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, De allmänna riktlinjerna för budgetregleringen (c) och () anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s, 33 börjar med "Underskottet i" och på s, 38 slutar med"motion 1647" bort ha följande lydelse: upplevdevästvärlden i allmänhet och i synnerhet en exempellös ekonomisktillväxt. De växande tillgångarna räckte både till att kraftigt höjaden privata levnadsstandarden och öka de offentliga ambitionerna. Vibyggde upp ett stort antal sociala trygghetssystem, där besluten innebar storaåtaganden för framtiden. har den ekonomiska situationen drastisktförändrats både ute i världen och här hemma. Den ekonomiska tillväxttakten harsjunkit radikalt och såvitt man nu kan bedöma för läng tid framöver. Detta harfört med sig en betydligt lägre ökningstakt av det allmännas inkomster.Inkomsterna växer helt enkelt inte i takt med utgifternas ökning. Tillväxttaktenför utgifterna är ju bestämd av de beslut som togs i en helt annan ekonomisksituation. Denna situation, med automatiskt snabbt växande utgifter åena sidan, och betydligt långsammare växande inkomster ä den andra, måste mednödvändighet leda till ett alltmer ökande budgetgap: Så har också skett såväl iSverige som i andra länder, I denna situation finns i princip bara tvä vägar att gå,att skärpa beskattningen så att inkomsterna anpassas efter utgifterna eller attanpassa utgifterna till inkomsterna. Socialdemokraterna valde under förstadelen av den förra metoden. Detta ledde till att fickvärldens högsta skattetryck. Allvarligare var dock att det höga skattetrycketfick mycket negativa effekter pä ekonomins funkfionssätt. Det lönade sig bl. FiU1982/83:30 79 att arbeta "vitt" och allt bättre att arbeta"svart". Det finns numera dock en rätt entydig uppfattning att ökadeskattepälagor inte är någon framkomlig väg att i någon betydande utsträckningöka inkomsterna i ett land som redan har så högt skattetryck som vi har iSverige. Då återstår bara den andra vägen, nämligen att anpassa utgifterna tillinkomsterna. En sådan anpassning kan, om den skall få tillräcklig omfattning,bara ske genom att man begränsar den automatik när det gällerutgiftshöjningarna, som finns inbyggd i de tidigare fattade besluten. Mittenregeringens politik på den statliga sidan inriktadespå att budgetunderskottet skulle successivt minska. För /82blev resultatet ./. mot beräknat ./. 76 miljarder kronor.För 1982/83 kunde regeringen vid den reviderade finansplanen sänkadet beräknade underskottet frän till ,dvs. samma beräknade underskott som /82. Finansplanen räknar med att budgetunderskottet förinnevarande budgetår 1982/83 kommer att bli . Detta skalljämföras med att underskottet för förra budgetåret blev ochatt beräknade årets underskott till 76 miljarder kronor.Budgetunderskottet tilläts alltså öka med jämfört med förraåret, en ökning utan jämförelse och med jämfört med det avriksdagen beräknade. Budgetunderskottet /84 anger regeringen till 90,2miljarder kronor och vill i finansplanen göra gällande att man därvid minskatbudgetunderskottet med jämfört med innevarande budgetår.Någon reell minskning av budgetunderskottet föreligger emellertid inte. Tvärtomhar inga egentliga besparingar skett utöver den etablerademetoden att göra pris- och löneomräkning enligt det s. k. huvudalternativet,dvs. att myndigheter och verk får mindre än vad full pris- ochlöneomräkning skulle ge. Det skenbart minskade underskottet har i stället uppnåttsdels genom det tidigare påvisade kraftigt uppblåsta underskottet förinnevarande budgetår (16 miljarder mer än det av fastställda),dels genom ett antal engängsinkomster. De totala statliga utgifterna har ökats med ca 40miljarder kronor om man jämför den statsbudget fastställde våren 1982och det budgetförslag regeringen nu presenterar. Bara utgifterna exklusive statsskuldräntor har ökat ca 27miljarder kronor från 217 till ca (om man beaktar de ökadeutgifter som döljs genom att posten "Beräknat tillkommandeutgiftsbehov" nettoberäk-nats). Detta innebär att de totala utgifternaexklusive räntor ökat med . Detta innebär en synnerligen oroandeökning av statsutgifterna.