bet · G601FiU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad somhänt i den kapitalistiska världsekonomin är att enperiod med stark ökning av marknader och profiter, som gjorde att helasamhällsstrukturen genomgick en avsevärd förändring under ett par årtionden,gått mot sitt slut och successivt avlösts av en period av stagnation - även omdet inom ramen för denna stagnerande utveckling har funnits utrymme för konjunk-turellarörelser. Den stagnationsperiod som börjat är förorsakad av inrefaktorer i det kapitalistiska systemet. Den "tredje väg" i den ekonomiska politiken, somden nya regeringen förordar i sin första statsbudget, utgår frän ett synsätt påekonomin som i grunden icke skiljer sig från det borgerhga, anför motionärerna.I Ukhet med den borgerliga politiken sätter den nya regeringen uppexportindustrin som den kraft som den tror skall leda landet ur krisen.Samtidigt vill den åstadkomma en kraftig begränsning i inhemskkonsumtionsefterfrågan. Den ser sänkta reallöner för de arbetande som medletatt skapa bättre förutsättningar för investeringar och s. k. konkurrenskraft.Detta innebär ett accepterande av att klassklyftorna i samhället ökar. Det ärockså en eftergift för den borgerliga illusionen att högre vinster förkapitalisterna, oavsett hur dessa vinster uppstår, skulle vara ett medel att nåut ur krisen. Vad som i stället behövs är enligt motionärernasuppfattning en politik som inriktas på att den kapitalistiskaproduktionsanarkin ersätts med en folkstyrd socialistisk planhushållning. Skallvi komma ut ur krisernas system måste hela produktionssättet läggas om. Enekonomisk politik som gör anspråk på att angripa krisen och inte bara dessverkningar måste därför vara upplagd så att den underlättar och banar väg fördenna omfattande samhällsförändring. En sådan politik måste bl. a. innehålla krav om ettförverkligande av ett samhälleligt industriprogram. Detta bör vara avstorleksordningen 100 000 nya industriarbeten under 10 är. För en bättre kontroll över kredit- ochinvesteringsströmmarna och för att dessa skall kunna styras efter samhälleligamålsättningar (och möjliggöra en effektiv och gagnelig samhälleligkreditpolitik) måste kreditväsendet, som fortfarande har central betydelse förstorfinansens makt, nationaliseras. Vidare är en planmässig utbyggnad av den offentliga sektorn en FiU 1982/83:30 13 nödvändighet.Som ett första steg i en planmässig utbyggnad av denna sektor - och som ett ledi kampen för rätten till meningsfullt arbete - bör det skapas 100 000 nyasamhällsnyttiga arbeten inom denna sektor . Imotionen föresläs förändringar av inkomster och utgifter som sammantagetmedför en ökning av budgetunderskottet jämfört med budgetförslaget om 3 373milj. Blandstörre utgiftsökningar som begärs märks 4 755 milj. kr. mer fillarbetsmarknadsåtgärder och 3 000 milj. kr. för satsningar för nya arbeten inomden offentliga sektorn. Den största besparingen föresläs på försvarsdepartementetsområde, 3 100 milj. kr. Därutöver föreslås skärpning av skatten påförmögenheter, arv, omsättningsskatt på aktiehandel m. m. om sammantaget 4 900milj. Den kommunala ekonomin. En planmässig utbyggnad avden offentliga sektorns verksamhet fordrar en helt annorlunda statlig politikgentemot kommuner och landsting än den som de borgerliga regeringarna instiftati deras strävan att försvaga och avveckla delar av den offentliga sektorn.Effekterna av den åderlåtning av den kommunala sektorn med 3,5 miljarder kronorsom den borgerliga regeringen genomförde och det snäva tak som sattes för dessutveckling måste undanröjas. En ökad satsning på kommuner och landsting är nödvändigbåde för att bekämpa arbetslösheten och lösa angelägna sociala behov.Inriktningen bör vara att kommunerna skall fä utrymme för en avsevärt störreexpansion (av ungefärlig storleksordning ärligen). Inkomster och utgifter i vpk-budgelen (i förhållande tillbudgetpropositionen) milj. kr. Okat underskott 3 373 i Helårseffekt 4 900. FiU1982/83:30 14 Enligt motion 2107 av , fl, (m) har den socialdemokratiska regeringens första vid maktenvarit trevande och trassliga. Motsättningarna mellan den ekonomiskaverkligheten och människornas önskningar å ena sidan och den förda politiken åden andra är alltför stora. Det föreligger enligt motionärernas uppfattning ingenstörre skillnad mellan regeringen och moderata samlingspartiet vad gällercentrala mål för den ekonomiska politiken som att få ner underskotten, attbekämpa inflationen samt att öka i första hand industrisysselsättningen.Regeringen tar emellertid inte upp de strukturella orsakerna till stagnationentill diskussion. Dagens problem är ett uttryck för den socialdemokratiskamodellens strukturkris. Till betydande del sammanhänger stagnationen med att deunderliggande utvecklingskrafterna har försvagats. Ökade offentliga utgifteroch skatter har inneburit en nedbrytning av drivkrafterna i vår ekonomi. Påväsentliga områden har marknadsekonomin begränsats, upphävts eller snärjts ingenom ett växande antal regleringar och utbyggd byråkrati. Den svenska ekonominhar därmed successivt förlorat den flexibilitet och anpassningsförmåga som denhade , Vad som krävs är en strategi präglad av liberalfrigörelse. Politiken skall pä skilda områden stärka den enskilde och familjeni stället för att stärka staten och politikerna. Landets ekonomi kan aldrigfungera, om den inte gör det för de enskilda hushållen och företagen. Därför ären omfattande förändring av skatte- och bidragssystemet och andra insatser föratt gynna investeringar, risktagande arbetsinsatser och sparande grundläggandeförutsättningar för ekonomisk tillväxt. En sådan kan inte kommenderas framgenom politiska dekret, statlig styrning eller kollektiva löntagarfonder. Beskrivningen av devalveringen som en offensivekonomisk-politisk åtgärd är enligt motionärernas mening felaktig. Regeringensförsök att skapa en undervärderad krona är i stället ett uttryck för enförenklad tillväxtstrategi som negligerar de strukturella svagheterna. Den avregeringen omtalade "tredje vägen" innebär inget annat än att enmycket hård åtstramning läggs på den privata sektorn. Denna åtstramning motverkasav en stark expansion i de offentliga utgifterna. De yrkesverksammas reallönerkommer att minska , En så stor reallönesänkning hade kunnat undvikas omregeringen i stället valt att spara i de offentliga utgifterna, anför motionärerna. Med nuvarande utvecklingstendenser - en BNP-tillväxt på1,, realränta lika , inga besparingar i de offentliga utgifterna m,m, -kommer om statsskuldräntorna att vara lika stora som statsinkomsterna.Statsobligationerna skulle i ett sådant läge bli värdelösa. Räntedöden skullebli ett faktum. Inflationen beräknas bli i våra viktigastekonkurrentländer. Den svenska inflationen blir med all sannolikhet 2-3gånger så hög, vilket FiU1982/83:30 15 innebär att en stor del av konkurrenskraftsförbättringensnabbt kommer att ätas upp. Risken är stor att denna utveckling fortsätterefter 1983 på grund av budgetunderskottets utveckling och dekompensationsmekanismer som finns inbyggda i vår ekonomi. Med en moderat ekonomisk politik: sänkta löneskatter, enordentlig marginalskattereform, borttagande av de nya skatterna, kraftigabesparingar och en neddragning av budgetunderskottet går det att få bukt medinflafionen, framhåller motionärerna. För att få en fungerande och effektiv kreditmarknad är detnödvändigt att successivt liberalisera kreditpolitiken, framhållermotionärerna. Mot denna bakgrund anförs att 1983 bör lägga omkreditpolitiken så att förordnande om likviditetskrav, placeringsplikt och ränteregleringkan upphöra. Den av prisregleringskommittén föreslagna avvecklingen avprisregleringspolitiken måste vidare fullföljas, Ätgärder måste också sättas in för att underlättastrukturomvandlingen och moderniseringen av industrin. Angående den ekonomiska utvecklingen anförmotionärerna att regeringen har en alltför optimistisk prognos. Enligtmotionärernas bedömning blir inte exporttillväxten mer än vilket lägre än vad regeringen antagit. Motionärerna tror också attkonsumtionen och investeringarna minskar mer än vad regeringen antagit.Sammantaget ger motionens bedömningar en BNP-tillväxt om (motfinansplanens ), Motionärerna förutser också en icke oväsentlig ökning avarbetslösheten , Motionärerna anseratt vi nått en punkt där den offentliga sektorns andel av ekonomin måste minskatill förmän för en expansion i näringslivet. Detta kräver en frysning av denreala nivån på de samlade offentliga utgifterna. Statens verksamhetsutgiftermåste, i reala termer, minska. Transfereringarna kan inte öka i samma takt somhittills. Det finns inte utrymme för någon volymexpansion underkommande år. En frysning av de offentliga utgifterna nivå innebäratt besparingarna måste uppgå till . I enlighet med det ovan anförda föreslår motionärernabesparingar på för det kommande budgetåret. Dessutomkommer man att avvisa alla nytillkommande utgiftsförslag eller finansiera dessamed motsvarande besparingar i befintlig verksamhet. Motionärernasställningstagande i försvarsfrågan innebär i ökadeutgifter jämfört med regeringens förslag. En indragning av det kommunalaskatteunderlaget för juridiska personer ökar statens inkomster med 630 milj.kr. Nettobesparingarna uppgår sålunda till . Sparförslagen sammanfattas i följande sammanställning. utvecklas närmare i särskilda motioner. För helår uppgårbesparingarna till . Beloppen är angivna i milj. kr. och i förhållande tillbudgetpropositionen. Minskade statsbidrag till kommunerna Summa Minskade skatteintäkter som följd av ändringar i vissaförsäkringssystem Summa Minskade statsskuldräntor () Summa besparingar Sänkning av kommunernas skatteunderlag frånjuridiska personer till O % Neltobesparingar Av besparingarna avser ca 4,1miljarder kronor socialförsäkringssektorn och kommer därmed inte formellt attpåverka budgetunderskottet - de leder till ett större överskott inomsocialförsäkringssektorn. Från samhällsekonomisk synpunkt är dock sådana attjämställa med utgiftsnedskärningar som får direkta budgeteffekter. Huvuddelen av de skattehöjningar som regeringen genomförti år kommer att innebära en minskad stimulans att arbeta, investera och spara.Vår utvecklingskraft försvagas ytterligare. Moderata samlingspartiet föreslår att huvuddelen av dessaskattehöjningar rivs upp från och med årsskiftet 1983/84. Man yrkar pä att vattenkraftsskatten, videoskatten ochhyreshusavgiften avskaffas. De skattesatser som gällde för förmögenhets-, arvs- ochgåvoskatten 1982 bör återinföras . Motionärerna yrkar också pä att den30-procentiga skattereduktionen på aktieutdelningar återinförs. FiU1982/83:30 17 Skattereduktionen för fackföreningsavgifter bör slopas. I stället för den av regeringen föreslagna skatteskalanför 1984 föreslår motionärerna en sänkning av marginalskatten i vissainkomstskikt. Motionärerna föreslår att begränsningen avinflationsskyddet upphävs och att en fullständig indexreglering återinförs. Den införda 2-procentiga löneskatten bör dessutom slopas.Vid en löneavräkning på - i enlighet med historiska erfarenheter - blirskattebortfallet . Skulle lönerna och därmed inkomstskattendäremot stiga med av den borttagna löneskatten minskar denstatsfinansiella kostnaden. Vidare föresläs att det höjda schablonavdraget om 1 000kr. frän intäkt av tjänst sänks till . i enlighet med tidijare förslag.Marginalskattespärren 1984 bör sänkas till , vilket motsvarar den högstaskattesatsen i förslaget till skala jämte en kommunalskatt på . Målet äratt marginalskattespärren 1985 sätts till . Moderata samlingspartiets samtliga skatteförslag innebärett skattebortfall för nästa budgetär pä . Detta är högträknat mot bakgrund av att skatteökningar av erfarenhet inte leder till deskatteinkomster som man beräknat. Moderata samlingspartiets budgetförslag /84innebär jämfört med regeringens en utgiftsnivå som ligger 18 miljarder kronorlägre. Intäkterna inklusive indragning av det kommunala skatteunderlaget förjuridiska personer blir lägre. Motionärernasbudgetunderskott uppgår med andra ord till , vilket är 13miljarder kronor lägre än det av regeringen redovisade. Moderata samlingspartiet anser att det ärnödvändigt att avveckla den samlade offentliga sektorns underskott. Det innebäratt det statliga budgetunderskottet i dagens läge måste ned till av BNP.Eftersom värt budgetunderskott beräknas till av BNP betyder det attytterligare i dagens penningvärde måste "skalasbort" . Endast en blygsam del kommer att kunna försvinnagenom ökad tillväxt och ökade skatteinkomster. Den helt dominerande delen måstesparas bort. Det är inte möjligt att genom skattehöjningar komma till rätta medunderskottet. I den mån konjunktursituationen är sådan att besparingarna ledertill att den totala efterfrågenivän kommer pä en lägre nivå än vad som ärlämpligt bör detta motverkas av sänkta skatter. Det räcker inte med att spara. Vi är tvingadeatt förändra och finna nya verksamhetsformer för delar av den viktiga, och imånga fall för medborgarna oundgängliga, service som ges via våroffentliga sektor. Vi måste privatisera och införa konkurrens i denoffentliga verksamheten, framför allt i kommunerna, för att pressa kostnadernaoch öka effektiviteten. 2 1982/83. FiU1982/83:30 18 Det är också nödvändigt att införaavgiftsfinansiering där detta är möjligt. Ett ökat inslag av individuellt anpassadeförsäkringsvillkor kan ge den enskilde en ökad valfrihet utan att innebäraavkall på våra fördelningspolitiska ambitioner. Ett av de viktigaste inslagen i strategin för attåstadkomma budgetbalans är att bryta automatiken i utgiftsökningarna. Detreella värdet av räntebidrag fill bostäder, sjuk- och föräldraförsäkringen,statsbidrag till kommuner m. m. måste sänkas för att vi skall fä kontroll överutgiftsutvecklingen. I samma riktning går en neddragning av subventionerna fillnäringslivet och ett kommunalt skattetak. Motionärerna har också föreslagit enförsäljning av stathga företag. Dessa systemförändringar är inte bara samhällsekonomisktnödvändiga, de ökar dessutom den enskildes valfrihet och välfärd. Om vi åstadkommer de nödvändiga förändringarna kan vi fäkontroll över budgetunderskottet och därmed också över statsskuldräntornasutveckling. Ett minskat budgetunderskott sänker automafiskt utgifterna genomatt räntenivåerna dä kan trappas ned och inflationen dämpas. Pä så vis kan vikomma in i en god cirkel med minskade utgifter och växande skatteunderlag genomökad tillväxt. Ett accelererande budgetunderskott kommer i stället att snabbtorsaka en statsfinansiell kris, anför motionärerna. Den kommunala ekonomin. Den dämpningav den offentliga sektorns expansion som är en nödvändig förutsättning för attden samhällsekonomiska balansen sä småningom skall kunna återvinnas måste medsärskilt eftertryck sättas in inom kommunsektorn, anför motionärerna. Budgetpolitiken och därmed sammanhängande åtgärder måsteinriktas på att möjligt ernå O-tillväxt för den samlade kommunalasektorn. Det allvarliga ekonomiska läget motiverar att kommuner och landstinggenom omprövningar av löpande budgetar eftersträvar att kunnanotera O-tillväxt. Frågan om en mera permanent utformning av ett kommunaltskattetak/ skattestopp bör enhgt motionärerna utredas. Behovet av omedelbaraåtgärder är sä stort att en lagstiftning om temporärt skattestopp för är 1984och 1985 framstår som synneriigen angeläget. I finansplanen aviseras en särskild proposition våren 1983rörande de kommunalekonomiska frågorna . Propositionen skallbaseras på ytterligare överläggningar med de bägge kommunförbunden. Enligt motionärernas mening saknas helt förutsättningarför att ens "inom en begränsad ekonomisk ram" tillföra kommunsektornstatliga medel, som skulle innebära en utökning av de statligatransfereringarna till kommunerna jämfört med , räknat i realatermer. För är 1984 och åren därefter måste man tvärtom räkna med en minskningav transfereringarna. FiU1982/83:30 19 På en speciell punkt - som innebären åtgärd till kommunsektorns förmån -vill motionärerna emellertid redan nuansluta sig till vad som i finansplanen anförs, nämligen beträffandeindragningen av skatteunderlag frän fysiska personer . Enligtriksdagsbeslut sker en dylik indragning såsom en temporär åtgärd ;den bör upphöra fr. o. m. 1 motion 2140 av . (c) slås fast att det inför de allt dystrare prognoserna om deninternationella ekonomiska utvecklingen är rimligt att basera denekonomiska politiken i på förhoppningen att den internationellakonjunkturen vänder uppåt och ger draghjälp ät värt landsekonomi. Den ekonomiska politiken måste således utformas medutgångspunkt frän att den internationella handelns tillväxt fortsätter att varalåg, konkurrensen hård och ränteläget högt. Motionärerna anför att strategin i mittenregeringensekonomiska politik byggde på att hålla arbetslösheten och inflationen pä lågnivå, stimulera näringslivet, förbättra ekonomins funktionsförmåga genom bl. a.en rejäl marginalskattereform, visa återhållsamhet med offentliga utgifter samtverka för en förbättrad regional balans. Politiken var på rätt väg i alla dessaavseenden, framhåller motionärerna. I och med den socialdemokratiska omläggningen av denekonomiska politiken som inneburit devalvering, momshöjning, nya pålagor,urholkning av skattereformen och omedelbar gigantisk ökning avbudgetunderskottet har denna politik till stor delraserats. Regeringen har i stället övervältrat ett tungt ansvar för den samhällsekonomiskasituationen pä arbetsmarknadens parter. Budgetunderskottetför 1983/84 anger regeringen till och vill göra gällandeatt man därvid minskat budgetunderskottet med jämfört medinnevarande budgetår. Någon reell minskning av budgetunderskottet föreliggeremellertid inte. Det skenbart minskade underskottet har i stället uppnättsdels genom det tidigare påvisade kraftigt uppblåsta underskottet förinnevarande budgetår, dels genom ett antal engängsinkomster, anförmotionärerna. Regeringen redovisar enligt motionärernas uppfattning enmycket optimistisk siffra för exporten, nämligen en ökning . Skulleregeringen ha missberäknat sig på exporttillväxtens storlek, återstår endast denegativa effekterna av devalveringen, anför motionärerna. Balans mellan och inom skilda regioner måste enligtmotionärerna förbli ett av huvudmålen för den ekonomiska politiken. I motionen föreslås vidare att arbetsgivaravgifterna differentierasberoende på företagens storlek sä att småföretag får lägre avgifter än stora.Tre av de fyra besparingar som socialdemokraterna rev upp föreslåsåterinförda. föreslås en sänkning av momsen. FiU1982/83:30 20 Slutsatsen av den för närvarandegoda tillgången på kapital på börsen bör enligt motionärerna vara att därigenomges en utmärkt chans för staten att sälja ut, helt eller delvis, vissa statiigaföretag. Vi måste minska budgetunderskottet, framhållermotionärerna. En metod att begränsa de automatiska kostnadsökningarna ibudgeten kan vara att full kompensation endast ges upp till en viss nivå förprisstegringarna, varefter ingen eller endast begränsad kompensation ges. Om en sådan metod används för att begränsakostnadsökningarna är det enligt motionärernas mening en logisk konsekvens attmotsvarande regler tillämpas vid indexreglering av skatteskalan. Den här typen av drastiska ätgärder kan bli nödvändiga föratt tillgripa som ren krisåtgärd för att få balans iekonomin. De anslag i budgeten där andra typer av ingrepp redantidigare gjorts måste naturligtvis undantas. Vid en inflationstakt som ligger långt över detfastställda taket blir onekligen verkningarna stora vid tillämpning av den ovanskisserade metoden. har hävdat att det socialaskyddsnätet måste konstrueras så att det ger varje medborgare en grundtrygghet.Därför är det en självklarhet att undantag frän de generella reglerna måstegöras för de svagaste grupperna i ett läge med hög inflation. Centerpartietanser vidare att det nu är dags att pröva vilka förändringar avpensionssystemet som krävs för att det skall stå i överensstämmelse med vårlångsiktiga samhällsekonomiska situation och för att det skall få en merfördelningspolitiskt rättvis utformning. Vidare föreslås att de statliga bostadslänen överförs påbostadsfinansie-ringsinsfituten, vilket skulle ge 1983/budget ett 10miljarder kronor lägre budgetunderskott. Dessutom föresläs en engängsförbättring av budgeten pä ca4 miljarder kronor genom en avveckling av statliga fonder. Enligt motionärernas bedömning ger de olika förslagen icenterpartiets motioner följande budgeteffekter räknade på helår. FiU1982/83:30 21 Summa budgeteffekter på helår enligt av centerpartietinlämnade motioner Pensioner m. m. -\- 2 500 Karensdagar m. m. Övrigt (ca) ca + 21 000 Den kommunala ekonomin. Denkommunala volymökningen pressades fillbaka och var målsättningen högst1 %. Även om kommunerna ännu inte uppnått detta var de på god väg. 1981 varvolymökningen 3-procentig och 1982 . Det skall jämföras åriigenunder . Som ett naturligt resultat hade också de kommunala skattehöjningarnakommit ner till en mycket låg nivå. I de flesta kommuner och landsting har man inte kunnatbeakta effekterna av den socialdemokratiska eftervalspolitiken när budgetarnaför 1983 fastställdes. Kommunernas merkostnader pä grund av den socialdemokratiskaregeringens åtgärder kan nu uppskattas till ca . Det betyderatt kommuner och landsting nu riskerar att dra på sig mycket stora budgetöverskridandenunder . En bedömning av storleksordningen pekar mot att överskridandena1983 kan komma att motsvara en utdebitering om . Vad den nya regeringspolitiken betytt för kommunernasekonomiska ställning framgår klart vid en jämförelse mellan det finansiellasparande som redovisades (4- 5 300 milj. i den revideradenationalbudgeten och det som redovisas (-3 460 milj.kr.) i den preliminära nationalbudgeten. underskott fillsammans med 2-procentig expansionoch hög arbetslöshet kommer oundvikligen att utlösa kraftiga skattehöjningarunder återstoden av valperioden. FiU1982/83:30 22 Den direkta statsskatten uppgårtill ca 35 miljarder medan den samlade kommunalskatten uppgår till ca 100miljarder. Kommunalskatten är den verkligt tunga skatten för låg- ochmedelinkomsttagare. anser att det näraliggande hotet om storakommunala skattehöjningar,måste avvärjas. Kommuner och landsting måste varaberedda att ta sitt ansvar när det gäller att sanera samhällsekonomin. Världsekonomin är f. n. inne i dendjupaste och mest utdragna recessionen . Såväl produktionensom världshandeln minskade . Arbetslösheten ligger nu i mänga länder päen nivå som är den högsta . Därtill har kommit en tilltagandeoro i det internationella finansiella systemet. () och internationella regleringsbanken (BIS) har tvingats göra insatser föratt förhindra finansiella krascher i länder som hamnat i akutabetalningssvårigheter. Denna oro har medfört en ökad försiktighet i bankernaskreditgivning såväl fill länder som till företag. Häri ligger en betydande riskatt den internationella handeln hämmas, vilket bl. a. kan leda till ökadprotekfionism. En bidragande orsak till att nedgången efter den andraoljeprischocken 1979 har blivit så djup och långvarig är denåtstramningspolitik som bedrivits i flera tongivande länder. Penningpolitiken har givits en inriktning utifrån"monetaristiska" teorier. Den monetaristiska politiken har som enbärande idé att det endast är genom att hålla nere inflationen som det går attskapa förutsättningar för en mer stabil ekonomisk tillväxt.Inflationsbekämpning har satts framför strävanden att hålla produktion ochsysselsättning uppe. Politiken har fokuserats kring att försöka mälsatta ochstyra förändringen i penningmängden som på medellång sikt antas ha ett närasamband med prisutvecklingen. Denna strategi har lyckats i så måtto att denregistrerade inflationen nu verkar avta i de länder som praktiserat teorierna.Det har emellertid skett till priset av en mycket hög arbetslöshet och bortfallav produktion. Huruvida det är fråga om någon bestående nedgång i denunderliggande prisutvecklingen är osäkert. Nedgången beror till stor del på attråvarupriserna fallit, vilket snabbt kan förändras när konjunkturen vänder.Vidare har en övervärderad växelkurs i flera länder hållit ner de inhemskaprisstegringarna.