bet · G601SoU34 · 1982-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas fyramotioner rörande tillämpningen av de gällande reglernaom differentierade avgifter för pensionärer vid sjukhusvård. Utskottet har i ärendet uppvaktats av (). (), () och (). Vidare har inkommit ettstort antal skrivelser. I motion 1982/83:172 av KarinNordlander m. fl. (vpk) föreslås att hos regeringen hemställer omförslag till ändring i sjukvårdslagen som innebär ett upphävande av reglernaför differentierade sjukvårdsavgifter för pensionärer vid sjukhusvård. I motion 1982/83:1291 av NilsCarlshamre (m) och () hemställs att hos regeringenbegär skyndsamt förslag om ändrade regler för uttag av avgifter för sjukhusvärdi enlighet med i motionen anvisade riktlinjer. I motion 1982/83:1308 av MargaretaPersson m.fl. (s) hemställs att begär att regeringen skyndsamt upptarförhandlingar med i syfte att förändra det nuvarandesystemet med differentierade vårdavgifter. I motion 1982/83:1821 av GörelBohlin m. fl. (m) hemställs att hos regeringen begär en utvärderingav hittillsvarande erfarenheter av differentierade vårdavgifter i syfte attstrarna upp eller ändra regelsystemet så att obilliga konsekvenser ej uppstår. Gällande bestämmelser m. m. Ersättning för sjukhusvård från den allmänna försäkringen Ersättning för sjukhusvård utgårfrån den allmänna försäkringen till dem som driver sjukhusen(landstingskommunerna och de kommuner som är sjukvårdshuvudmän). Regeringenfastställer med stöd av 2 kap. 4 § lägen (1962:381) om allmän försäkring (AFL)grunderna för ersättningen med utgångspunkt i överenskommelser som regelbundetträffas med . F. n. gäller enligt förordningen (1979:849)om ersättning för S6U 1982/83:34 2 sjukhusvård m. m. (ändrad senast 1981:1230) attsjukvårdshuvudmännen fr. o. m. erhåller . per vårddagfrån den allmänna försäkringen. För som den försäkrade vistas påsjukhus görs ett avdrag på sjukpenningen (f. n. med stöd av 3kap, 4 § andra stycket' AFL. Avdraget får dock enligt samma lagrum uppgå tillhögst en tredjedel av sjukpenningens belopp, och den återstående sjukpenningenskall alltid uppgå till lägst . Det är "förutsatt attsjukvårdshuvudmannen inte tar ut någon avgift från vårdtagaren försjukhusvården när denna ersätts från försäkringen. ' Vad gäller pensionärer som åtnjuter hel ålderspensioneller hel förtidspension utgår enligt 2 kap. 12 § AFL ersättning frånsjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen försammanlagt högst 365 dagars sjukhusvård. Då dessa personer vanligen inte uppbärnågon sjukpenning kan något sjukpenningavdrag ej göras. Ej heller görs någotavdrag från pensionen. Till skillnad från personer med förvärvsinkomsteråtnjuter således pensionären efter pensioneringen helt kostnadsfri sjukhusvårdunder sammanlagt . Sedan denna förmån helt utnyttjats - det kan skeunder en sammanhängande vårdperiod eller vid flera kortare vårdtillfällen - ärpensionåren "utförsäk-rad". Sedan en pensionär litförsäkrats utgårinte någon ersättning av allmänna medel till sjukvårdshuvudmännen för dennesfortsatta vård. Sjukvårdshuvudmännen är därefter hänvisade till alt själva taut vårdavgift av dessa patienter för att täcka vårdkostnaderna. Bestämmelser om differentieradeavgifter för pensionärer som vårdas på sjukhus finns i 17 § andra styckethälso- och sjukvårdslagen (SFS 1982:763). 17 S Av patienterna får tas ut vårdavgifter enligt grundersom landstingskommunen bestämmer, iden mån inte annat är särskilt föreskrivet.Patienter som är bosatta inom landstingskommunen skall därvid behandlas lika. När .sjukhusvärd meddelas en pensionär i fall där rättentill ersättning för vården upphört enligt 2 kap. 12 § lagen (1962:381) omallmän försäkring, skall vården vara avgiftsfri de första se.i dagarna vidvarje vårdtillfälle. Vårdavgiften för tid därefter får bestämmas med hänsyntill pensionärens betalningsförmåga, t sådant fall skall endast pensionärensegna inkomster efter skatt läggas till grund för avgiften. Vårdavgifien skallalltid bestämmas så alt pensionären förbehålls tillräckliga medel för sinapersonliga behov. Regeringen meddelar ytterligare föreskrifter om sådaiiaavgifter. En fordran på vårdavgift preskriberas eftertillkomsten. 1 övrigt gäller preskriptionslagen (1981:130) i fråga om sådanafordringar. Ifrågavarande bestämmelse, vilkenöverförts från den tidigare sjukvårdslagen (1962:242). trädde i kraft den 1januari 19S2. gällde som utgångspunkt för bestämmande avvårdavgiften för utförsäkrade samma regler som för sjukpenningförsäkrade vårdtagare. SoU 1982/83:34 , 3 nämligen att dessa skulle vara fasta. De kunde i principinte differentieras med hänsyn till pensionärens inkomstförhållanden. Därjämtegällde - och gäller alltfort - den begränsningen att avgifterna inte ficksättas högre än de faktiska värdkostnaderna. Utförsäkrade pensionärer äger enligt lagrummet rätt tillavgiftsfri sjukvård vid varje vårdtillfälle. Avsiktendärmed är att undanta kortare akutvård på sjukhus från avgiftsplikt. Avpropositionen framgår vidare att det är möjligt att ta ut fastaavgifter för sådan tid som är avgiftspliktig. Om en differentiering sker skall den uteslutande grundaspå den utförsäkrade pensionärens egna inkomster efter skatt. En hemmavarandemakes inkomster eller annan betalningsförmåga hos anhöriga får alltså interäknas in i avgiftsunderlaget. Med inkomst avses i princip vårdtagarenssammanräknade nettoinkomster vid taxering till statlig inkomstskatt. Någonhänsyn till kapital skall alltså inte tas på annat sätt än att eventuellavkastning ingår i avgiftsunderlaget i den utsträckning som kapitalet gernettoinkomster. Vid överläggningar 1981 mellanregeringen och avseende ersättningen från sjukförsäkringentill sjukvårdshuvudmännen överenskoms attsjukvårdshuvudmännen skulle få bestämma sjukvärdsavgifter för utförsäkradepensionärer med hänsyn til! I enlighet med vad som förutsattes i överenskommelsen medLandstingsförbundet förelade regeringen genom proposition1981/82:22 ett förslag till ändring i den då gällande sjukvårdslagenmotsvarande den nuvarande bestämmelsen i 17 § andra stycket hälso- ochsjukvårdslagen. Såsom skäl för införandet av differentierade vårdsavgifterför pensionärer vid sjukhusvård angavs i propositionen de stora skillnadernamellan avgifterna för äldre vid långtidssjukvård och vid boende i ålderdomshem(numera benämnt helinackordering i för äldre människor). I detsenare fallet tillämpas ett system med avgifter somdifferentierats med hänsyn till pensionärernas betalningsförmåga. Ett viktigtmotiv för införande av differentierade avgifter även för sjukhusvård var attreglerna om avgifter för pensionärer borde vara neutrala vad avsåg dessa bådavårdformer. De föreliggande skillnaderna ansågs kunna leda till att sjukhusvårdeftersträvades inte av medicinska utan av ekonomiska skäl. Det konstateradesdärvid att kostnaderna för sjukhusvården är betydligt högre för samhället änför boende på ålderdomshem. Ipropositionen anfördes vidare (s. 7). 1* 1982/83. SoU1982/83:34 4 Förslaget leder till enöverensstämmelse med det avgiftssystem som gäller för ålderdomshem och som fr.o. m. kommer att gälla även vid helinackordering iservicehus för äldre människor. Även andra fördelar uppnås emellertid.Folkpensioneringens syfte är att tillförsäkra pensionärerna skälig försörjning.Då samhället genom att svara för långvarig sjukhusvård övertar försörjningen,är det skäligt att pensionärerna efter förmåga medverkar till att täckakostnaderna. Därmed blir deras ekonomiska villkor mer jämställda n7edvillkoren för pensionärer i och för övriga pensionärer. Det kanheller inte i detta sammanhang bortses ifrån att en låg enhetlig avgift kanmedföra betydande överskott på pensionen, som pensionären inte självtillgodogör sig. uttalade i sittbetänkande SoU 1981/82:12 (s. 3) att den föreslagna reformen i huvudsaktillgodosåg de önskemål som funnits om att differentieradevårdavgifter skulle få tas ut inte bara inom åldringsvården utan även inomsjukvården. Utskottet biträdde i princip det i propositionen framlagdalagförslaget, men gjorde vissa ytterligare uttalanden om reglernastillämpning. Utskottet gick bl. a. in på frågan om jämkning avvårdavgiften i vissa situationer. Vad gäUdeförtidspensionerade anförde utskottet: Utskottet anser att tillämpningenav de föreslagna avgiftsreglerna måste ske med stor varsamhet och attrehabiliteringssynpunkten måste ägnas stor uppmärksamhet vid fastställande avavgift. Det finns visserligen inte skäl att införa olika regler förförtidspensionärer och för ålderspensionärer men man kan likväl inte bortsefrån att väsentligen andra synpunkter måste läggas på bedömningen av en unghandikappads behov såväl då det gäller bostad som i andra avseenden än vidbedömningen av en allvarligt sjuk ålderspensionär som uppenbarligen inte kommeratt kunna lämna långtidsvården. Utskottet vill därför starkt understryka vikten av att denya reglerna inte får en schablonmässig tillämpning utan att det alltid prövas huruvida en jämkning av avgifterna bör ske med hänsyn till individens behov i det enskilda fallet.--- Särskilt då det gäller unga handikappade som harförtidspension kan det enligt utskottets mening ofta finnas särskilda skäl attmedge avgiftsnedsätt-ning. En ung handikappad som vistas inomlångtidssjukvården bör. som påpekats i motionerna 1981/82:67, 1981/82:71 och1981/82:72, kunna få behålla tillräckligt av sin pension för att kunna sparatill exempelvis en semesterresa. Det måste också vara möjligt för honom/henneatt inom rimlig tid kunna spara till en TV, en stereoanläggning eller annat somkan möjliggöra ett rikare liv. Eftersom det inte sällan förekommer att enhandikappad tvingas vistas inom långtidsvården i avvaktan på att han/hon får enhandikappanpassad bostad, bör möjlighet också ges den handikappade att sparapengar till den egna bosättningen. Om de här aktuella reglerna tillämpas alltförsnävt fanns det enligt utskottets mening risk för passivitet som är ägnad attmotverka en även ur samhällssynpunkt önskvärd rehabilitering. SoU1982/83:34 5 Beträffande bostad instämdeutskottet i uttalanden i propositionen om bostadens stora betydelse förden.enskilde för att återfå möjligheten till ett friskare liv samt om vikten avstor varsamhet vid tillämpande av såväl reglerna om indragning avbostadstillägg som bestämmande av vårdavgift. Utskottet framhöll vidare i dennadel: Stor generositet bör präglasynsättet när det gäller människors möjligheter att behålla sin bostad. Enutförsäkrad förtids- eller ålderspensionär som läggs in på sjukhus,rehabiliterings- eller långvårdsklinik måste känna tryggheten att ha ekonomiskamöjligheter att ha kvar sin bostad så länge det är meningsfullt frånrehabiliteringssynpunkt. Som anges i propositionen föreligger också detsamhällsekonomiska intresset av att söka begränsa sjukhusvården genom att geockså sjuka eller handikappade människor möjlighet att i görligaste mån boutanför sjukhuset. Vad slutligen gäller hemmavarandemake eller barn anförde utskottet följande. I de fall då barn och/ellerhemmavarande make är beroende av patienten för sitt uppehälle är det viktigtatt avgiftsberäkningen inte leder till ytterligare psykisk press utöver den somdet innebär att ha en'familjemedlem på sjukhus. Enligt utskottets mening kanett system som innebär att man använder sig av socialhjälpsnormer somberäkningsgrund leda till mindre tillfredsställande resultat.Socialhjälpsbeloppen - även de mest generösa - är nämligen baserade på atthjälpen skall utgå endast under en övergångstid. En allmän erfarenhet är attexempelvis nödvändiga förnyelser i hemmet, större reparationer, mer omfattandeklädesinköp eller deltagande i fritidsaktiviteter inte ryms inom normerna. Enstrikt tillämpning av socialhjälpsnormerna vid beräkningen av vårdavgifternaskulle på grund av det anförda kunna leda till en icke acceptabelstandardsänkning för barnfamiljer. Utskottet förklarade sig utgå frånatt vad sålunda anförts skulle beaktas vid utfärdandet av regeringenstillämpningsföreskrifter och rekommendationer. I 2 och 3 §§ förordningen(1981:1177, ändrad 1982:874) om vissa avgifter vid sjukhusvård stadgasföljande. 2 § Det minsta belopp som skallförbehållas vårdtagaren för dennes personliga behov (förbehållsbelopp) skallbestämmas på det sätt som anges i 47 och 48 §§ socialtjänstförordningen (1981:750). 3 § Om någon annan person är beroendeav vårdtagaren för sitt uppehälle, skall skälig hänsyn tas till det näravgiften bestäms. Om det är skäligt att vårdtagaren behåller sin bostadunder vårdtiden, skall hänsyn tas till vårdtagarens bostadskostnad när avgiftenbestäms. Avgiften skall även sättas ned, om vårdtagaren behövermedel för sin rehabilitering eller om det finns andra särskilda skäl. Enligt 47 och 48 §§ socialtjänstförordningen skall enpensionär, som är SoU1982/83:34 6 helinackorderad i ett för äldre människor, förpersonliga behov förbehållas av folkpensionen för en ogiftålderspensionär jämte ev. pensionstillskott. Till detta skall läggas av övrigainkomster efter skatt. För ogift pensionär som endast uppbär pension ochpensionstillskott uppgår förbehållsbeloppet f. n. till ca /år. Förmakar gäller delvis andra beräkningsregler. har sedermerautfärdat rekommendationer avseende uttagandet av differentierade vårdavgifter isluten sjukvård för utförsäkrade pensionärer. Dessa rekommendationer harintagits som en bilaga till cirkulär AC 42/81. Tillämpningen av bestämmelserna om differentieradevårdavgifter vad gäller pensionärens möjlighet att behålla sin bostad samt deav kommunerna tillämpade reglerna om bostadstillägg har sedermera föranlettöverläggning-armellan och . Dessaavsåg att få till stånd en enhetlig praxis, avseende när sådan"stadigvarande vård" skall anses föreligga att utförsäkrad pensionärinte vore i behov av egen bostad och ej berättigad till kommunaltbostadstillägg. Detta har lett till att i cirkulär AC 83:2och i dess cirkulär 1983:31 utfärdat enhetligarekommendationer angående tolkningen av begreppet "stadigvarandevård" för dessa två typer av avgöranden. Punkt 6.4 i Landstingsförbundetsi cirkulär AC 42/81 intagna förskrifter och Svenska kommunförbundetsrekommendation avseende grunderna för beviljande av kommunalt bostadstillaggenligt dess cirkulär 81/168 har ändrats i enlighet därmed. En förutsättning föratt dessa rekommendationer skall komma att tillämpas är givetvis att kommunernaoch sjukvårdshuvudmännen fattar beslut därom. Den tidsutdräkt detta medför göratt de nya rekommendationerna ännu ej tillämpas i någon större omfattning. rekommendation avseende jämkning avvårdavgift (punkt 6.4) lyder sålunda efter ovan omnämnd ändring. Endast patientens egna inkomsterefter skatt utgör underlag för vårdavgiften. Om annan person såsom make/maka.barn eller annan anhörig, är beroende av patienten för sitt uppehälle skallskälig hänsyn tas härtill då avgiften fastställs. När skäl för jämkningföreligger för make/makas försörjning, bör den hemmavarande tillförsäkras medelmotsvarande lägst för ensamstående normalt utgående folkpension inklusivepensionstillskott. För barn och ungdom som är utan egen inkomst bör medelundantas efter de riktlinjer som följande schablonberäkning innebär. (Upprättadpå basis av kommuns socialhjälpsnormer höjda .) SoU 1982/83:34 Tabell Jämkning för försörjning av barn och ungdom under20 är Åidersintervail Andelav basbeloppet Belopp 0.35 .X basbelopp 0.50 X basbelopp 0.60 X basbelopp Belopp efter beräkningenligt ovanstående tabell avrundas uppåt till helt tiotal kronor. Det är angeläget att patient ges möjlighet att få behållabostaden så länge patienten har möjlighet att under permissioner vistas i denegna bostaden eller kan förväntas bli utskriven till bostaden. Nedsättning avvårdavgift p, g. a. bostadskostnader bör medges så länge vården kan betraktassom icke stadigvarande. Nedsättning av vårdavgift p, g, a. bostadskostnader bör ejmedges för de patienter som stadigvarande värdas på sjukvårdsinrättningen. Med "stadigvarande vård" på sjukvårdsinrättningförstås sådan vård där patienten inte har eller med stor sannolikhet intekommer att ha möjlighet att återvända till eget boende utanförsjukvårdsinrättningen . Patientens möjligheter att återvända tillett eget boende skall alltid bedömas individuellt. Vid bedömningen tas hänsyntill patientens ålder, sjukdomsdiagnos, sjukdomsutveckling, permissioner ibostaden, sociala förhållanden m. m. Om patienten vistas i sin bostad under regelbundnapermissioner kan "stadigvarande vård" i regel inte anses föreligga. När patienten kan besöka bostaden och inte kanförväntas bli utskriven till den, och därför i förekommande fall får sittbostadstillägg indraget, bör jämkning för bostadskostnader i princip intemedges. Sjukvårdshuvudmannen bör dock kunna bevilja fortsatt nedsättning avvårdavgiften för att möjliggöra avyttring eller annan lämpligomdisponering av bostaden. Framställan om undantag från dessa regler behandlas enligtde grunder som respektive sjukvårdshuvudman beslutar om. Med bostadskostnader vid fråga om nedsättning avvårdavgift förstås patientens nettobostadskostnader dvs. i regelbruttokostnaden minskad med eventuella KBT eller andra ersättningar. Somunderlag för beräkning av bostadskostnaderna bör tillämpas de regler vilkaanges i grunder för KBT (RFFS 1977:28 och 1979:33).Delas bostaden med annan t. ex. make, fördelas bostadskostnaderna lika mellande sammanboende, såvida inte särskilda skäl föreligger för annan fördelning.Med särskilda skäl avses bl. a. sådana fall då makarna inbördes har väsentligtolika inkomstförhållanden. Det bör då också tas hänsyn till att den hemmaboendeensam kan uppbära bostadstillägg. Även i annat fall kan avgiften jämkas om särskilda skälföreligger. Det bör uppmärksammas att eventuell handikappersättning inte ingåri underlaget för avgiftens beräkning. Vid begäran av en mer omfattande jämkning bör de socialaförhållandena ses ur ett enhetligt sammanhang och under beaktande av gällandenormer. Jämkningkan ske efter individuell prövning av avgiften och företas först SoU1982/83:34 8 sedan garantibelopp och disponibel avgift framräknats.Belopp per dag avrundas uppåt till helt krontal. I enlighet med ett motionsyrkandeuttalade utskottet i sitt betänkande SoU 1981/82:12 (s. 5) att tillämpningen avde nya bestämmelserna om differentierad vårdavgift borde följas upp och ilämpligt sammanhang redovisas för . Utskottet förutsatte att så skullekomma att ske utan något initiativ av . Efter samråd med representanter för Landstingsförbundethar statsrådet den 20 januafi 1983 beslutat tillsätta en arbetsgruppmed uppgift att följa upp tillämpningen av differentierade vårdavgifter vidsjukhusvård. Dess uppdrag innefattar att särskilt belysa tillämpningen i deavseenden som uppmärksammats i propositionen och av socialutskottet vidreglernas tillkomst. Den skall även bereda pensionärs- ochhandikapporganisationerna möjlighet att redovisa sina erfarenheter avtillämpningen av de nya avgiftsreglerna. Arbetsgruppen har inlett sittkartläggningsarbete och dess ambition är att slutföra detta till början avhösten 1983. Enligt vad utskottet erfarit tillämpasLandstingsförbundets rekommendationer om differentierade vårdavgifterbeträffande utförsäkrade pensionärer f. n. av 18 av rikets 26 sjukvårdshuvudmän.Kopparbergs och har beslutat att ej tillämpadifferentierade vårdavgifter. I detta sammanhang bör vidare påpekas att fastaavgifter dock normalt tillämpas då vårdtiden inte överstiger sex till åttaveckor. Vidare kan nämnas att det totala antalet utförsäkradepensionärer uppgår till omkring 70 000 personer varav 15 000 ärförtidspensionärer. Enligt uppgift från har 1 700utförsäkrade pensionärer, motsvarande av detta kollektiv, lägre avgifternu än då fasta avgifter tillämpades. Den genomsnittliga vårdavgiften var underperioden till april . Genomsnittet för gruppenförtidspensionärer var . De motioner som behandlas i dettabetänkande uttrycker kritik mot principen att differentierade vårdavgifter överhuvud taget får tas ut i sjukvården samt mot det sätt varpå avgifterna bestämtsi enskilda fall. Samtliga motionärer framhåller att många sjukvårdshuvudmän viduttagande av differentierade vårdavgifter inte beaktat vad socialutskottetanfört i sitt av godkända betänkande SoU 1981/82:12 (jfr s. 3-5). Motionärerna anför bl. a. att anhöriga till utförsäkradepensionärer ofta drabbas hårt såsom systemet med differentierade vårdavgiftertillämpas vad avser de anhörigas möjlighet att bo kvar i den gemensammabostaden. SoU1982/83:34 9 yngre förtidspensionärers situation vad gäller möjlighetenatt behålla bostaden eller att spara till en framtida bostad tas upp. Enligtvissa motionärer tar många sjukvårdshuvudmän ut alltför höga avgifter, vilketgör att många förtidspensionärer är "dömda" till ett livslångt boendeinom långtidsvården. Deras möjligheter att spara till semester eller kapitalvarorinskränks också starkt genom uttagande av alltför höga vårdavgifter. Bostadensbetydelse som trygghetsfaktor och förutsättning för ett framgångsriktrehabiliteringsarbete betonas även i vissa motioner. Vidare riktas kritik motden ingående prövning av pensionärers ekonomiska förhållanden som är nödvändigför att kunna fastställa vårdavgift. Denna betecknas i motionerna 1982/83:172och 1308 såsom förnedrande. Motionerna 1982/83:1291, 1308 och 1821 tar samtliga uppfrågan om att ersätta reglerna om differentierade vårdavgifter med ett ändratregelsystem vad gäller ersättningen från den allmänna försäkringen. Vad gällerde enskilda motionerna bör härutöver följande redovisas. I motion 1982/83:172 av KarinNordlander m. fl. (vpk) hänvisas till att kommunisterna vidriksdagsbehandlingen motsatte sig att sjukvårdshuvudmännen gavs möjlighet attdifferentiera vårdavgifter, emedan denna möjlighet ligger långt från partietsgrundinställning att sjukvård bör vara avgiftsfri och helt skattefinansierad.Mot denna bakgrund föreslås att hos regeringen hemställer om förslagtill ändring i sjukvårdslagen som innebär upphävande av reglerna fördifferentierade sjukvårdsavgifter för pensionärer vid sjukhusvård. Innebördenav motionen är att nuvarande 17 § andra stycket hälso- och sjukvårdslagensnarast skall upphävas. I motion 1982/83:1291 av NilsCarlshamre (m) och () anförs att tillämpningen avdifferentierade vårdavgiftsuttag visar att reglerna måste vara felaktiga ochinte borde ha införts. En regeländring bör enligt motionärerna komma till ståndsenast . Motionärerna är kritiska till utförsäkringen såsom dennu är utformad och anser att alla skall betala sjukhusavgift enligt samma grunder.De förespråkar ett system där den allmänna försäkringen betalar all sjukvård påallmän sal även om det gäller utförsäkrade pensionärer och att avdrag görs påpensionen enligt samma regler som gäller avdrag på sjukpenningen för ejpensionärer. Enligt motionen erfordrar det föreslagna regelsystemet enuppjustering av försäkringsersättningen för sjukhusvård på allmän sal samt avsjukpenningavdraget, vilket förutsätter att en ny överenskommelse i fråganträffas med sjukvårdshuvudmännen. Motionärerna anser emellertid att riksdagenbör fatta ett beslut i sådan tid att förändringarna för de utförsäkrade kangöras redan fr. o. m. även om någon ny överenskommelsemellan regering och sjukvårdshuvudmän då ännu ej träffats. Motionen innefattaren hemställan att hos regeringen begär skyndsamt förslag om ändraderegler för uttag av avgifter för sjukhusvård i enlighet med SoU1982/83:34 10 i motionen anvisade riktlinjer. Motionen syftar sålundadels till ett upphävande av nuvarande 17 § andra stycket hälso- ochsjukvårdslagen fr. o. m. , dels till ett ändratregelsystem beträffande ersättningen från den allmänna försäkringen. I motion 1982/83:1308 av MargaretaPersson m. fl. (s) lämnas inledningsvis många konkreta exempel på hur uttag avhöga differentierade vårdavgifter drabbar pensionärer och anhöriga. Motionenssynpunkter pä hur systemet bör ändras överensstämmer väsentligen med vad somanförs i den ovan redovisade motionen 1982/83:1291.