bet · G601LU1 · 1982-12-31 00:00:00 — om räntesatserna i växel- och checklagarna I motion 1981/82:1236 av EricHägelmark m. fl. (fp, c, m) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad som i motionen anförs angående räntesatserna i växel- ochchecklagarna. Motionärerna erinrar om att dröjsmålsräntan enligt växel-och checklagarna endast är . Enligt motionärerna innebär denna lågaräntesats att det är lönsamt för en gäldenär att söka förhala en betalning. Imotionen hänvisas vidare till att är bundet av internationellakonventioner på området och därför inte ensidigt kan justera räntesatsen iväxel- och checklagarna. Motionärerna föreslår att skall aktivt verkaför att få till stånd en ändring i konventionerna, så att räntesatserna iväxel- och checklagarna kan göras överensstämmande med räntesatserna i räntelagen. Remissyttranden över motionen har inhämtats frånRiksbanksfullmäktige, , ,hantverks- och industriorganisation - Familjeföretagen (SHIO),föreningsbankers förbund. (), . Kommerskollegiumhar bifogat yttranden från handelskamrarna i och . Växellagen (1932:130) ochchecklagen (1932:131) trädde i kraft . Båda lagarna grundarsig på internationella konventioner, Genévekonventioner om gemensamväxellag resp. checklag. Såväl växellagen som checklagen innehåller bestämmelser omränta. Om betalning av växel inte görs på förfallodagen äger växelinnehavarenväcka återgångskrav mot överlåtaren av växeln, utställaren och andraväxelgälde-närer. Enligt 48 § växellagen har växelinnehavaren rätt att av denmot vilken han väcker återgångskrav erhålla bl. a. ränta från förfallodagenefter en räntesats av . Vidare har enligt 49 § den som löst in en växel rättatt av dem, som i förhållande till honom svarar för växeln, få ränta på detbelopp som han betalt efter samma räntesats av . På motsvarande sätt ägerden som enligt checklagen väcker återgångskrav resp. inlöser check att få räntaefter en fast räntesats av (45 och 46 §§ checklagen), I de bådaGenévekonventionerna finns motsvarande räntebestämmelser. LU1982/83:1 2 Enligt en särskild artikel i de båda konventionerna harkonventionsstat iätt att byta ut den ränta som föreskrivs i konventionen motvad som utgör laga ränta i konventionsstaten. Ett sådant utbyte av ränta måstedock grundas på ett förbehåll som konventionsstaten tillkännagivit vidtidpunkten för sin ratifikation eller anslutning. Något sådant förbehåll gjordeSverige inte i samband med tillträdet till konventionerna. är såledesbundet av konventionernas räntebestämmelser. När det gäller de grundläggande bestämmelserna i övrigt omränta på fordran återfanns dessa tidigare i 9 kap. 10 § handelsbalken (HB) och6 § lagen om skuldebrev. Reglerna i HB innebar att gäldenär, som påbetalningsdagen var i dröjsmål med betalningen, var skyldig att utge ränta ävenom avtal därom inte hade träffats. Löpte skulden med ränta redan föreförfallodagen utgick dröjsmålsränta enligt 6 § skuldebrevslagen med sammaräntesats som . Var ränta tidigare ej utfäst men förf allodagen bestämdbörjade enligt 9 kap. 10 § HB dröjsmålsränta utgå och efter enräntesats av . Var förfallodagen obestämd krävdes däremot att gäldenärenblev delgiven stämning till domstol för att ränta skulle börja utgå. Dessutomvar räntesatsen i detta fall något lägre, nämligen . Bestämmelserna i och skuldebrevslagen har med verkanfr. o. m. ersatts av en ny räntelag (1975:635). Lagen ärtillämplig på penningfordran inom förmögenhetsrättens område i den mån annatinte är avtalat eller särskilt föreskrivet. Räntelagen innehåller i första hand regler omdröjsmålsränta. Sådan ränta skall beräknas efter - i stället för de tidigarefasta räntesatserna 5 eller -en räntesats motsvarande diskonto,ökat (6 §). För fordran vars förfallodag är bestämd iförväg utgår dröjsmålsräntan från förfallodagen (3 §). Om förfallodagen inte ärbestämd i förväg skall dröjsmålsräntan börja löpa en månad från den dagborgenären har avsänt räkning eller framställt krav på betalning pä annat sätt(4 §). Räntelagen innehåller också en bestämmelse om s. k. avkastningsränta,dvs. ränta på betalning som skall återgå i samband med att avtal hävs tillföljd av betalningsmottagarens kontraktsbrott eller av liknande anledning.Avkastningsräntan motsvarar diskonto med tillägg av (5 §). diskonto är f. n. Dröjsmålsräntan ärsåledes och avkastningsräntan . I samband med räntelagens införande ändrades en rad olikalagar som innehöll speciella bestämmelserom ränta. Några ändringar gjordes dockinte i växellagen och checklagen. LU1982/83:1 3 Till grund för räntelagen låg ettav köplagsutredningen avgivet betänkande (SOU 1974:28) Räntelag. I betänkandetbehandlade utredningen även räntesatserna i växel- och checklagarna.Utredningen ansåg att vid återgångskrav i anledning av att växel eller checkinte infrias torde det i och för sig vara motiverat att betrakta räntan somdröjsmålsränta. Om inte konventioner lagt hinder i vägen skulle enligtutredningen en anpassning till räntelagens system genom en hänvisning till 6 §sistnämnda lag ha synts mest följdriktig. Utredningenuttalade vidare följande. Den låga växelräntan anses innebäraen nackdel för bankerna, eftersom det av dessa tillämpade växeldiskontot sedanmånga år legat . Vid acceptantens dröjsmål med växelns betalning hardetta inneburit att växelräntan - före förfallodagen i form av diskonto -blivit lägre efter än före förfallodagen. Enligt vad som upplysts förutredningen har detta också i praktiken medfört olägenheter, bl. a. att växlari stor utsträckning betalas först efter förfallodagen, så som möjligtinnan protesttiden utgår. I och för sig talar alltså starka sakliga skäl föratt räntebestämmelserna i de här diskuterade lagarna ändras, så attdröjsmålsräntan blir rörlig och kommer i nivå med den som föreslås för denallmänna räntelagens del. I proposition 1975:102 med förslagtill ny räntelag konstaterade departementschefen (s. 111) att så länge Sverigeär bundet av konventioner kan någon ändring i de ifrågavaranderäntebestämmelserna inte göras. Enligt hans mening var det inte motiverat attdå frånträda konventionerna enbart för att kunna anpassa växel- och checkräntantill de allmänna bestämmelserna i räntelagen. I de andra nordiska länderna,där motsvarande problem förelåg, hade man inte heller några planer på att vidtanågon åtgärd beträffande växel- och checklagskonventionerna. Att frågan fickanstå uteslöt enligt departementschefen givetvis inte att den kunde komma atttas upp i annat sammanhang. Vissa uppgifter om räntesatser Vid ikraftträdandet av växel- ochchecklagarna var diskontot i 3 1/. har diskontothöjts från (1974) till som högst (frånnovember 1979). Härefter har diskontot varit som högst (tilloktober 1981). F. n. är, som ovan nämnts, diskontot . Riksbanksfullmäktige har till sitt remissvar fogat enförteckning över räntesatserna i ett antal länder (se bilaga). Av förteckningenframgår att även den internationella ränteutvecklingen har uppvisaten stigande tendens. Under den allra har dock diskontosänkningargenomförts i flera länder. LU1982/83:1 4 Samtliga remissinstansertillstyrker motionen. I remissvaren anförs bl. a. följande. Riksbanksfullmäktige framhåller att de avköplagsutredningen påtalade olägenheterna har ökat till följdav höjningen av den allmänna räntenivån. Även enligt fullmäktiges meningföreligger starka sakliga skäl för att söka åstadkomma en höjning avräntesatserna i växel- och checklagarna. Eftersom de internationellaräntesatserna haft ungefär samma utveckling som i torde förutsättningarföreligga för att vinna anslutning av flera länder för en ändring av 1931 årskonventioner. Fullmäktige tillstyrker således vad som anförts i motionen. och handelskammareanser i likhet med motionärerna att den föreskrivna räntesatsen i växel- ochchecklagarna är för låg jämfört med dagens diskonto. Såvitt det är bekant fördessa remissinstanser upplever dock kreditgivarna inte frågan som något störreproblem. Förbundet och handelskammaren är positivt inställda till att enändring i växel- och checklagarna kommer till stånd men är införstådda med attdenna kan ske först efter en internationell konventionsändring. föreningsbankers förbund ansluter sig helt tilldet ovan (s. 3) citerade uttalandet av köplagsutredningen och är därförpositivt inställt till att sådana åtgärder vidtas som möjliggör att denkonventionsbundna växel-resp. checkräntan kan höjas. LRF påpekar att nuvarande räntenivå är väsentligt högre änvid räntelagens tillkomst 1975. Enligt LRF är det rimligt att eftersträva enändring av de internationella konventionerna. är väl medveten om de svårigheterdet innebär att frånträda konventioner eller att få till ståndändringar i dessa som möjliggör ändringar i de svenska lagarna. Bankföreningenkan emellertid för sin del endast se positivt på att det frn svensk sida vidtasåtgärder för en anpassning av växel- och checkräntan till ett realistisktränteläge. Det internationella ränteläget är - och har länge varit - sådant attdet kan finnas förutsättningar för att man också i andra länder vill medverkatill en anpassning av växel- och checkräntan. Det finns därför skäl för ensondering från svensk sida om möjligheterna därtill. framhåller att det är uppenbartatt den lagstadgade räntan å i växel- och checklagarna inte är anpassadtill en nivå, som medför att räntan fyller avsedd funktion. Föreningen föreslårdärför att det från svensk sida vidtas åtgärder som leder till en anpassning avden aktuella räntan. LU1982/83:1 5 Fråga om översyn av Genévekonventionerna Under ett möte medEuroparådets expertkommitté för internationell handelslagstiftning framfördeden svenska delegaten att det kunde vara av värde att undersöka de problem somde båda Genévekonventionerna om gemensam växellag resp. checklag för med sig.Senare erbjöd sig den svenska delegationen till förjuridiskt samarbete (CDCI) att utarbeta en preliminär promemoria i ämnet förgranskning inom CDCI. Inom har den 11 oktober 1982färdigställts en promemoria som är avsedd att ligga till grund för en preliminärdiskussion inom CDCI. I promemorian behandlas dels vissa problem som uppståttvid tillämpningen av konventionerna, dels vissa tekniska frågor om hur eneventuell revision av konventionerna skall kunna komma till stånd. Bland deproblem som tas upp i promemorian är problemet med den fasta, låga räntesatssom konventionerna innehåller och som enligt promemorian gör det fördelaktigtför en betalningsansvarig part att dröja med betalningen. Om en växel inte betalas påförfallodagen har enligt växellagen innehavaren av växeln rätt att väckaåtergångskrav mot överlåtare av växeln, utställare och andra växelgäldenärer.Växelinnehavaren kan därvid kräva bl. ränta från förfallodagen. Den somlöser in en växel har rätt att av dem som i förhållande till honom svarar förväxeln få ränta på det utbetalade beloppet efter en räntesats av . Påmotsvarande sätt har den som enligt checklagen väcker återgångskrav eller löserin en check rätt att få ränta efter . Växel- och checklagarna grundar sig på två internationellakonventioner, Genévekonventioner om gemensam växel- resp. checklag. Dei det föregående redovisade räntebestämmelserna har sin motsvarighet i konventionerna. I motionen hävdas att dröjsmålsräntan i växel - ochchecklagarna är för låg. Med dagens allmänna ränteläge är det enligtmotionärerna närmast lönsamt för en växel- eller checkgäldenär att förhala enbetalning. Motionärerna förordar att regeringen skall få i uppdrag att verkaför att en ändring i växel-och checkkonventionerna kommer till stånd. Utskottet erinrar till en början om att de generellabestämmelserna om ränta på penningfordran inom förmögenhetsrättens område ficken ny utformning genom tillkomsten av en ny räntelag. Enligt räntelagenskall dröjsmålsränta beräknas efter en räntesats motsvarande riksbankensdiskonto, ökat . Diskontot är f. n. LU1982/83:1 6 Orsaken till att räntesatserna iväxel- och checklagarna inte ändrades i samband med tillkomsten av räntelagenvar att sådana ändringar förutsatte att frånträdde 1931 årskonventioner. I lagstiftningsärendet fann man det inte då motiverat attfrånträda konventionerna enbart för att kunna anpassa växel- och checkräntantill bestämmelserna i räntelagen. Det är enligt utskottets mening uppenbart att den lågaväxel- och checkräntan innebär nackdelar för växel- och checkborgenärer.Utskottet delar därför motionärernas uppfattning att man bör försöka åstadkommaen höjning av räntan. Eftersom det inte heller kan anses motiverat attSverige enbart av ränteskäl frånträder växel- och checkkonventionerna synesingen annan möjlighet föreligga än att söka få till stånd en ändring avkonventionerna. Motionärernas förslag härom har också tillstyrkts av samtligainstanser som betetts tillfälle att yttra sig över motionen. Som framgår av det ovan anförda (s. 5) har, sedan motionenväcktes, frågan om en revision av konventionerna på svenskt initiativ tagitsupp inom för juridiskt samarbete (CDCI). Inomjustitiedepartementet har färdigställts en promemoria i ämnet som äravsedd att ligga till grund för en preliminär diskussion inom CDCI. Med hänsynhärtill finns det enligt utskottets mening inte behov av några särskildaåtgärder från sida med anledning av motionen. Utskottet förutsätterhärvid att man även i fortsätningen kommer att från svensk sida aktivt verkaför att söka få till stånd en revision av konventionerna. På anfördaskäl hemställer utskottet attriksdagen avslår motion 1981/82:1236. Närvarande: (), (). (), (). (), (),i (s), (), (),(), (). (), (), () och Per (vpk). LU1982/83:1 7 Räntesatser i ett antal länder åren 1975, 1977, 1979 och1981 Räntesatserna är beräknade somårsgenomsnitt och uttryckta i procentenheter. 12,50") ") Diskontot upphörde att noteras i Storbritannienden . Med prime råte avses den lägstautlåningsränta som bankerna erbjuder sina bästa kunder, dvs. där säkerheternaär förstklassiga.