bet · G601FiU41 · 1982-12-31 00:00:00 — om fortsatt valutareglering (prop. 1982/83:121) I detta betänkande behandlar utskottet dels proposition 1982/83:121 om fortsatt valutareglering, dels den med anledning av propositionen väckta motionen1982/83:2295 av () och (), dels de under allmänna motionstiden väckta motionerna1982/83:146 av () om översyn av valutalagstiftningen,1982/83:158 av () om företagens utiandsupplåning, 1982/83:856 avRolf () och () om utlandslän till 1982/83:1589av m. fl. (m) om nya kreditpolitiska ramar, m. m., ivad avser yrkande 2. Utskottet har inhämtat yttrandeöver motionerna 158, 856 och 1589 yrkande 2 från fullmäktige i riksbanken.Yttrandet är fogat som bilaga till betänkandet. I proposition 121 har regeringen() efter föredragning av statsrådet dels föreslagit att anta vid propositionen fogatförslag till lag om tillämpning av valutalagen (1939:350), dels lämnat fillfälle att yttra sig över vidpropositionen fogat förslag till förordning om fortsatt giltighet avvalutaförordningen (1959:264). De vid propositionen fogade förslagen är av följandelydelse: 1 1982/83. FiU1982/83:41 2 Lag om tillämpning av valutalagen (1939:350) Härigenom föreskrivs att 2 § förstastycket 1, 2 och 4-9 samt 5 § 1 och 3 valutalagen (1939:350) skall tillämpasunder tiden 30 juni 1984. Förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen(1959:264) Härigenom föreskrivs attvalutaförordningen (1959:264), som enligt förordning (1982: 296) gäller tillutgången av , skall fortsätta att gälla till utgången av . Enligt valutalagen (1939:350,ändrad senast 1981:1086) gäller att fullmäktige i skall göraframställning till regeringen om valutareglering, om det prövas nödvändigt föratt nä de centrala mål som har fastställts för den ekonomiska politiken.Fullmäktige skall därvid begära att regeringen föreslår en lag omtillämpning av valutalagen för högst . I skrivelse har fullmäktige iriksbanken anfört att anledning alltjämt föreligger att ta i anspråk gällandefullmakter i valutalagen och ge valutaförordningen fortsattgiltighet. Fullmäktige hemställer därför att regeringen begär riksdagensbemyndigande att 2 § första stycket 1, 2 och 4-9 samt 5 § 1 och 3 valutalagenskall äga tillämpning - och attregeringen lägger fram förslag om att valutaförordningen skall äga fortsattgiltighet till utgången av . Föredragande statsrådet anför att till följd av de storaobalanserna i den svenska ekonomin har penningpolitiken i allt högre grad fåttutformas med hänsyn till betalningsbalansen. Försvaret av växelkursen stårdärvid i centrum. Valutaregleringen gör det möjligt att vid tendenser tillvalutaoro försvara växelkursen utan så kraftiga räntehöjningar som annarsskulle erfordras. Därigenom ökar möjligheterna att avväga penningpolitikenockså efter det inhemska konjunkturläget. Med hänsyn härtill finner föredraganden det nödvändigt attvalutaregleringen i sin nuvarande utformning förlängs i avvaktan pä deåtgärder som kan komma att vidtas i anledning av valutakommitténs utredningsarbete.I propositionen begär regeringen godkännande att förlängavalutaregleringen , dvs. för tiden den 1 juli 1983-den 30juni 1984. I motion 146 av ()hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av den frän år1939 härrörande valutalagstiftningen i syfte att avkriminalisera ett sådantförfarande som i motionen anges. I motion 158 av () hemställs 1. att som sin mening gerriksbanken till känna att företag som upptagit s. k. korglån eller lån iutländsk valuta medges rätt att förtidsinlösa sådana län, 2. att som sin mening gerriksbanken till känna att förhandlingar mellan affärsbanker och omförmänliga långfristiga lån för företag som förtidsinlösen av korglån ellerutlandslån bör upptas. I motion 856 av ()och () hemställs att som sin mening ger regeringen fillkänna vad som i motionen anförts om nödvändigheten av att problemen medkorglånen löses. I motion 1589 av m.fl. (m) hemställs - med hänvisning till motiveringen i motion 1982/83:1588 - 2. att uttalar att reglerna för återbetalning avutlandslän förändras i enlighet med vad som i motionen anförts. I motion 2295 av ()och () hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförs om uppmaning till valutakommittén att bedrivasitt arbete skyndsamt och att eventuellt för att vinna tid avge delbetänkande. Den ekonomiska politiken har i höggrad utformats med hänsyn till betalningsbalansen. Valutaregleringen är ettbetydelsefullt medel i denna politik. Valutaregleringens syfte är att underlättamöjligheterna att föra en självständig penningpolitik. Genom regleringen styrsde transaktioner över landets gränser som inte har direkt samband medutrikeshandeln. Utskottet delar riksbanksfullmäktiges uppfattning och den synsom kommer till uttryck i propositionen att valutaregleringen med hänsyn tillobalanserna i vår ekonomi bör förlängas. Vad beträffar frågan hur länge regleringen bör gälla anserutskottet i likhet med föredraganden och vad som anförs i motion 2295 attresultatet av valutakommitténs utredningsarbete bör avvaktas innan regleringensutformning prövas eller ändras. Av propositionen framgår att kommittén avseratt slutföra sitt arbete under innevarande år. Någon särskild uppmaning frånriksdagens sida om att kommittén skall bedriva sitt arbete skyndsamt, sompåyrkas i motion 2295, finns därför inte anledning att göra. Med hänsyntill den tid remissbehandlingen av valutakommitténs förslag FiU1982/83:41 4 och ställningstagandet till förslagen med anledning häravväntas ta förefaller det inte realistiskt att räkna med att eventuell nylagstiftning kan träda i kraft före . Utskottet förordar därföratt valutaregleringen i sin nuvarande utformning förlängs ,dvs. för tiden - . I motion 146 begärs en översyn avvalutalagstiftningen i syfte att avkriminalisera ett förfarande som anges imotionen. Motionären redovisar ett fall där en person utan riksbankensfillstånd placerat medel pä konto i utländsk bank. Syftet uppgavs vara attmedlen skulle användas för en charterresa. Enligt motionären strider det åtalsom väcktes mot personen i fråga för detta förfarande mot det allmännarättsmedvetandet. Enligt gällande valutalagstiftning krävs riksbankenstillstånd för att placera medel på konto i utländsk bank om det inte endast ärtillfällig placering av resevaluta under utlandsvistelse. Att medlen i detnämnda fallet senare skulle användas för resa och av personen i frågabetraktades som resevaluta saknar betydelse i sammanhanget. Då det f. n. pågår en översyn av valutalagstiftningengenom valutakommitténs arbete och det förutses bli avslutat under innevarandeår får motionärens yrkande anses vara tillgodosett. Med det anförda avstyrksmotion 146. Vad gäller svenska företagsupplåning i utländsk valuta och möjligheter till förtida inlösen av dessa länvill utskottet med anledning av motionerna 158, 856 och 1589, yrkande 2, anföraföljande. Det har varit ett uttalat önskemålfrän sida att öka de svenska företagens andel av den svenskaupplåning utomlands, som varit nödvändig för att finansiera bytesbalansunderskottet.Den stora ränteskillnaden mellan och utlandet har också gjortdet fördelaktigt att ta dessa lån och det har självfallet ingått i låntagarnasoch bankernas överväganden att bedöma riskerna för kursförluster. Utskottethar emellertid förståelse för att låntagarna inte kunnat förutse resultatet avde samlade devalveringarna 1977 -1982 och hela omfattningen av dekursförändringar i övrigt, framför allt de kraftiga kursstegringarna fördollarn, som inträffat. Det är uppenbart att vissa företag drabbats av storaoch oförutsedda kursförluster till följd härav. Det finns företag som hamnat iakuta likviditetskriser. Det måste dock också uppmärksammas att företag inomden konkurrensutsatta delen av industrin genom devalveringarna fått möjhghetertill betydande vinstökningar. Sannolikt blir nettoeffekten av devalveringen försvenskt näringsliv att såväl lönsamheten som soliditeten förbättras. Utskottetär medvetet om att det finns företag, främst mindre och medelstora företag, sominte fått ökade intäkter i utländsk valuta till följd av devalveringen. Omfattningen av dessa lån är emellertid mycket stor.Enligt statistik var de län i utländsk valuta som upptagits avvalutabankerna för FiU1982/83:41 5 vidareutlåning till företag /83. Därtill kommer de större lån som företagen själva upptagiti utlandet. Att generellt medge lättnader beträffande möjligheterna attåterbetala lån i utländsk valuta skulle således kunna leda till ett betydandevalutautflöde som, för att undvika en minskning av valutareserven, måste mötasmed en ökad statlig upplåning utomlands. Riksbanksfullmäktige gör i sitt yttrande till utskottetbedömningen att om hittillsvarande restriktiva regler upphävs skulle det ledatill ett mycket betydande valutautflöde. Det ligger nära till hands att antaatt snart sagt alla låntagare som över huvud taget skulle ha möjlighet därtillskulle begagna tillfället att förtidsbetala. Riksbanksfullmäktige anser detdärför uteslutet att generellt medge lättnader beträffande möjligheterna attåterbetala lån i utländsk valuta. I valutastyrelsens verksamhetsberättelse för heterdet att behovet av att bibehålla den svenska upplåningen i utlandet på en högnivå nödvändiggjorde en fortsatt restriktiv praxis för tillstånd till förtidainlösen av lån i utländsk valuta. Förtidsinlösen medgavs som en följd av attlåntagaren försatts i konkurs eller trätt i likvidation, om långivaren för attskydda sin fordran sagt upp lånet till förtida betalning eller om låntagarensrörelse upphört och lånet avsäg mindre belopp. Därtill medgavs förtidaåterbetalning när synnerliga skäl ansågs tala för bifall, särskilt vid mindrebelopp. medgavs med tillämpning av dessa regler förtidaåterbetalning i ca 1 100 fall. Det innebär, om man bortser från de fall därlåntagare gått i konkurs, att tillstånd till förtida återbetalning lämnades förett belopp om sammanlagt 265 milj. kr. Riksbanksfullmäktige är besvärsinstans övervalutatyrelsens beslut. Fullmäktige som därigenom har tillfälle att följavalutastyrelsens avgöranden i enskilda ansökningsärenden och därmed kan påverkapraxis anser i yttrandet till utskottet att fastlagda riktlinjer och tillämpadpraxis i dessa frågor motsvarar vad som f. n. kan tillåtas. Utskottet delar riksbanksfullmäktiges uppfattning ochavstyrker således motionerna i motsvarande delar. Av denna anledning serutskottet inte något skäl att närmare gå in pä de i motionerna berörda frågornaom tekniken för att möjliggöra en generell i-ätt till förtida betalning.Utskottet vill i likhet med fullmäktige peka pä de möjligheter att fäåterbetala lån som valutastyrelsen medger för företag som råkat ispeciella svårigheter. 1. att riksdagenantar det vid proposition 1982/83:121 fogade förslaget till lag om tillämpningav valutalagen (1939:350), 2. att riksdagenlämnar utan erinran det vid proposition 1982/ 83:121 fogade förslaget tillförordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264), FiU1982/83:41 6 3. beträffandevalutakommitténs fortsatta arbete att avslår motion 1982/83:2295, 4. beträffandeöversyn av valutalagstiftningen att avslår motion 1982/83:146, 5. beträffandeåterbetalning av utlandslån ' att avslår motionerna1982/83:158, 1982/83:856 och 1982/83:1589 yrkande 2. Närvarande: (), (), Per-AxelNilsson (s), (), (), (c),(), (), i (s), MargitGennser (m), (), (), iHallstahammar (vpk), () och (). (), (), (c), (), (), () och () anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 3 börjar med "Vad beträffar" och pä s. 4 slutar med"" bort lyda: Vad beträffar frågan hur längeregleringen bör gälla anser utskottet i likhet med föredraganden och vad somanförs i motion 2295 att resultatet av valutakommitténs utredningsarbete böravvaktas innan regleringens utformning prövas eller ändras. Av propositionenframgår att kommittén avser att slutföra sitt arbete under innevarande år.Utskottet anser emellertid i likhet med motionärerna att det är angeläget attkommitténs arbete inte onödigtvis försenas. De expertrapporter som kommitténlåtit utarbeta pekar på stora brister i den nuvarande valutaregleringen. a. att regleringen är föga lämpad att styra kapitalrörelserna, attvalutaregleringen har negativa samhällsekonomiska verkningar och försvårarmöjhgheterna att uppnå ekonomisk balans. Det bör således finnas möjligheter attpå grundval av redan framlagda rapporter genomföra förändringar iliberaHserande riktning. Utskottet anser att kommittén bör få i uppdrag attframlägga förslag härom helst i slutbetänkande men i annat fall i delbetänkandesenast under FiU1982/83:41 7 1983 så att förslagen kan träda i kraft senast den 1 juli1984. Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 3 bort lyda: 3. beträffande valutakommitténs fortsatta arbete attriksdagen med anledning av motion 1982/83:2295 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. (), (), (c), (), (), () och () anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 4 börjar ined "Det har" och på s. 5 slutar med"speciella svårigheter" bort lyda: Det har sedan mitten av 1970-taletvarit ett uttalat önskemål från sida att öka de svenska företagensandel av den svenska upplåningen utomlands. Den stora ränteskillnadenmellan och utlandet har gjort det fördelaktigt att ta dessa lån och dethar självfallet ingått i låntagarnas och bankernas överväganden att bedömariskerna för kursförluster. Utskottet har emellertid förståelse för attlåntagarna inte kunnat förutse resultatet av de samlade devalveringarna1977-1982 och hela omfattningen av de kursförändringar i övrigt, framför alltden, kraftiga uppgången för dollarn, som inträffat. Det är uppenbart att vissaföretag till följd härav drabbats av stora och oförutsedda kursförluster. som hamnat i akuta likviditetskriser. Devalveringen kan pä siktförväntas leda till att den konkurrensutsatta delen av industrin får en vissförbättrad lönsamhet men den omedelbara effekten blev en kraftig skuldökning.Det finns också företag, främst mindre och medelstora företag, som inte fåttökade intäkter i utiändsk valuta efter devalveringen. Omfattningen av detta slags lån är mycket stor. Enligtriksbankens statistik uppgick de lån i utiändsk valuta som upptagits avvalutabankerna för vidareutlåning till företag till /83. Därtill kommer de större lån som företagen själva upptagiti utlandet. Att generellt medge lättnader beträffande möjligheterna attåterbetala län i utiändsk valuta skulle således kunna leda till ett betydandevalutautflöde som, för att undvika en minskning av valutareserven, måste mötasmed en ökad statlig upplåning utomlands. Riksbanksfullmäktige gör i sitt yttrande till utskottetbedömningen att om hittillsvarande restriktiva regler upphävs skulle det ledatill ett mycket betydande valutautflöde. Det hgger nära till hands att anta attsnart sagt alla låntagare som över huvud taget skulle ha möjlighet därtillskulle begagna FiU 1982/83:41 8 Riksbanksfullmäktige anser det därför uteslutet attgenerellt medge lättnader beträffande möjligheterna att återbetala lån iutländsk valuta. Ivalutastyrelsens verksamhetsberättelse för heter det att behovet av attbibehålla den svenska upplåningen i utlandet pä en hög nivå nödvändiggjorde enfortsatt restriktiv praxis för tillstånd till förtida inlösen av lån i utländskvaluta. Förtidsinlösen medgavs som en följd av att låntagaren försatts ikonkurs eller trätt i Ukvidation, om längivaren för att skydda sin fordran sagtupp lånet till förtida betalning eller om låntagarens rörelse upphört och lånetavsåg mindre belopp. Därtill medgavs förtida återbetalning när synnerliga skälansågs tala för bifall, särskilt vid mindre belopp. Under1982 medgavs med tillämpning av dessa regler förtida återbetalning i ca 1 100fall. Det innebär, om man bortser från de fall där låntagare gått i konkurs,att tillstånd till förtida återbetalning lämnades för ett belopp om sammanlagt265 milj. kr. Riksbanksfullmäktigeär besvärsinstans över valutastyrelsens beslut. Fullmäktige som därigenom hartillfälle att följa valutastyrelsens avgöranden i enskilda ansökningsärendenoch därmed kan påverka praxis anser i yttrandet till utskottet att fastlagdariktlinjer och tillämpad praxis i dessa frågor motsvarar vad som f. n. kantillåtas. Utskottetdelar fullmäktiges uppfattning att det f. n. inte är möjligt att generelltmedge lättnader beträffande möjligheterna att återbetala lån i utländsk valuta.Det är emellertid angeläget att företagens benägenhet att ta utländska lån intesjunker ytterligare. Det är därför viktigt att fullmäktige visar förståelse förlåntagare som råkat i speciella svårigheter till följd av kursförändringarna.Större generositet med dispenser bör därför i vissa fall tillämpas när detgäller rätten att fä återbetala lån . Det bör gälla särskilt mindre ochmedelstora företag med mindre lån eller som inte har väsentliga exportinkomstereller utländska tillgångar. nu anfört med anledning av motionerna 158, 856 och 1589 yrkande 2 omlättnader i gällande riktlinjer för dispensprövning bör ges tillkänna. delsutskottets hemställan under 5 bort lyda: 5. beträffande återbetalning av utlandslån att medanledning av motionerna 1982/83:158, 1982/83:856 och 1982/83:1589 yrkande 2 somsin mening ger fullmäktige i till känna vad utskottet anfört. FiU1982/83:41 9 Yttrande över motionerna 1982/83:158, 856 och 1589 yrkande2 Fullmäktige i () Sedan finansutskottet berettfullmäktige i tillfälle att avge yttrande över motionerna av () om företagens utlandsupplåning, av RolfAndersson (c) och () om utlandslån fill småföretag 1982183:1589 (1588), yrkande 2 av m. fl. (m) om nya kreditpolitiska ramar,m. får fullmäktige anföra följande. Den genomgående tanken i samtligaremitterade motioner är att eftersom devalveringarna av kronan orsakatförluster, i kronor räknat, för företag med lån i utländsk valuta,förtidsinlösen av sådana län bör underlättas. I motionen nr 158 hemställessålunda att skall ge tillkänna dels att företag somupptagit s.k. korglän eller län i utländsk valuta skall fä rätt attförtidsinlösa sådana lån, dels att med affärsbankerna skallförhandla om förmånliga långfristiga lån för företag för att möjliggöraförtidsinlösen av korglän eller utiandslån. I motionen nr böra ge regeringen tillkänna "att problemen med korglånensnarast måste lösas". Som en modell härför anvisas möjligheten "attlåta företagen få länen konverterade till svenska kronor och amorteringstidenförlängd till ". Räntan pä de konverterade lånen förutsattes sättas"så att den inte överstiger den ursprungHga räntan i kronor räknat".I motionen nr 1589 (1588) föreslås skola uttala att reglerna föråterbetalning av utiandslån ändras "i syfte att medge möjlighet tillsnabbare amortering än vad som f. n. är tillåtet enligt riksbankensbestämmelser". föreskrifter om tillämpning avvalutaförordningen anvisar tvä ohka möjligheter för företagensutlandsupplåning. Dels lämnar efter ansökan tillstånd till företagatt i utlandet eller hos valutabank uppta lån i utiändsk valuta(tillämpningsföreskrifterna 3:49). Den genomsnittliga löptiden för dessa lånskall uppgå till . Lånebeloppet skall i det enskilda fallet normaltöverstiga 10 milj. kr. Dels har genom generell dispens medgivitvalutabank att i utlandet uppta lån i utländsk valuta för vidareutlåning tillföretag; främst mindre och medelstora sådana (tillämpningsföreskrifterna 3:51).Även i dessa fall gäller att lånen till företagen skall ha en genomsnittliglöptid pä . Lånebeloppet får i det enskilda fallet ej överstiga 10milj, kr. För båda låneformerna gäller FiU1982/83:41 10 dessutom vissa gemensamma begränsningar beträffande vilkaföretag som kan komma i fråga för län. De remitterade motionerna, som talar om "den övrelånegränsen" vid 10 milj. kr. (motion nr 158) eller om lånebeloppvarierande mellan 100 000 och 10 milj. kr. (motionen nr 856) resp. om lån till"mindre företag" (motionen nr 1589/1588/), synes därmed alla avseutiandslån enligt den generella dispensen (tillämpningsföreskrifterna 3:51).Vad nedan sägs gäller därför denna låneform. De allmänna synpunkterna påriskerna med förtida återbetalning av lån har emellertid uppenbarUgentillämpning också på lån i utländsk valuta över huvud taget. Summan av de lån, som upptagits med tillämpning av denallmänna dispensen (tillämpningsföreskrifterna 3:51) och som utestod vidutgången av , redovisas i nedanstående tabell. Siffrorna omfattarsåväl lån i viss bestämd utländsk valuta som i kombinationer av flera utländskavalutor, s. k. korglån. Utestående lån upptagna enligt (mdr kr) Till den bild som motionärernatecknar av de med utlandslånen förenade problemen bör kanske göras tilläggetatt många låntagande företag haft exportkontrakt i utländsk valuta eller påannat sätt kunnat förbättra sin vinst just genom devalveringarna. Därtillkommer, till samtliga låntagares förmån, den mycket betydanderänteskillnaden till lån i svenska kronor. Bilden är alltså ej så ensidigt mörksom den framträder i motionerna. Sedan detta sagts skall emellertid konstateras att mångaföretag också tagit lån i utländsk valuta, utan att detta motsvarats av någraintäkter i utländsk valuta. Även om de därvid varit medvetna om och ansett sigkunna ta den härmed förenade kursrisken, är det uppenbart att inträffadedevalveringar gått långt utöver vad som rimligen kunnat förutses. Härav harföranletts kostnadsökningar som alltså inte varit inkalkylerade och som ihiånga fall innebär en svår påfrestning på företagen. Fullmäktige delar sålunda i huvudsak motionärernas syn pädet bekymmersamma läget för de företag som upptagit lån i utländsk valuta. Detär lätt att ha förståelse för de drabbade låntagarnas önskemål om att genomförtidsinlösen av lånen komma ifrån ytterligare kursrisker och därigenom ocksåför de krav på lättnader i valutaregleringen som framställes i motionerna. Samtidigtmåste man emellertid göra klart för sig att just detta starka, avvalutaregleringen uppdämda intresse för förtidsbetalningar skulle FiU1982/83:41 11 leda till ett mycket betydande valutautflöde omhittillsvarande restriktiva regler upphäves. Varje försök att ange en siffravore en gissning men det ligger nära till hands att anta att snart sagt allalåntagare som över huvud taget skulle ha möjlighet därtill skulle begagnatillfället att förtidsbetala. I motionerna n:ris 158 och 856 föresläs ocksåförmånliga kronkrediter till låntagarna för att ytterligare ökaförtidsbetalningarna och därmed valutautflödet. Den mycket betydande ökning av valutautströmningen somsålunda kan förutses vid bifall till motionerna skulle komma när enligtfinansplanen bytesbalansunderskottet beräknas uppgå till ca 20miljarder kronor och fastlagda amorteringar på utlandsupplåningen kommer attuppgå till . Det torde därmed stå klart att valutastyrelsensuttalande för att "behovet att bibehålla den svenska upplåningen iutlandet på en hög nivå nödvändiggjorde en fortsatt restriktiv praxis förtillstånd till förtida inlösen av lån i utländsk valuta" måste gällaalltjämt. Fullmäktige anser sålunda uteslutet att generellt medgelättnader beträffande möjligheterna att återbetala län i utländsk valuta.Liksom bör emellertid låntagare, som råkat i speciella svårigheter, hamöjlighet att efter prövning av det särskilda fallet få återbetala sina län i förtid.Valutastyrelsen har dragit upp riktlinjer för en sådan prövning. Förtidsinlösenmedges sålunda, såsom anmäles i valutastyrelsens årsberättelse, som en följd avatt låntagaren försatts i konkurs eller trätt i likvidation liksom omlångivaren för att skydda sin fordran sagt upp lånet till förtida betalningeller om låntagarens rörelse upphört och lånet avser mindre belopp. Därtillmedges förtida återbetalning när särskilda skäl talar för bifall, särskilt vidmindre belopp. Med tillämpning av dessa regler prövas inom riksbankensvalutaavdelning ett stort antal ansökningar om förtida återbetalning. Under1982 medgavs vid denna prövning förtida återbetalning i ca 1 100 fall. Om manbortser från de fall där låntagare gått i konkurs, innebär detta att tillståndtill förtida återbetalning lämnades för ett belopp om sammanlagt 265 milj. kr.