bet · G601KU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Man funderade inom Ncb någon dag och återkom sedan ochsade att eftersom det fanns en vice ordförande i styrelsen - -behövde man, om själv anmälde att han lämnade styrelsen, inte utlysaextra bolagsstämma, utan kunde avgå och vice ordföranden skulleautomatiskt gå upp på ordförandeposten. När styrelsen hade ettsammanträde efter denna händelse anmälde som sista punkt att hanlämnade styrelsen. Därmed behövde aldrig någon extra bolagsstämma utlysas. : Jag har en följdfråga som gäller byte avpersoner i sådana här sammanhang - det är självfallet inte första gången sådanthar skett. Tillämpade man enligt uppfattning samma praxis somvid fidigare skiften? Jag har en annan följdfråga: Var man missnöjd med SvenÖstlings sätt att sköta Ncb - jag tänker pä uppnådda resultat - eller var manmissnöjd med hans sätt att mera personligt utöva ordförandeskapet? 16 1982/83. KU1982/83:30 242 : Vilka motiv hade för sittställningstagande känner jag inte till. Personligen kan jag inte uttala mig omÖstlings förmåga eller oförmåga att driva företag. Han bör rimligen haft förmåga eftersom han är en mycket erfaren företagsledare. Att jag inteblev förvånad över detta ställningstagande berodde på att de störningar avpersonmässig karaktär som fanns i företaget var allvarliga för företagetsutveckling. Enligt mitt förmenande var detta sannolikt det främsta motivet, menjag kan inte veta vilka orsakerna har varit i övrigt. : Min första fråga var om det här skiftetskedde enligt den praxis som har erfarenhet av från motsvarandetyp av skiften inom statliga företag. Brukar det gå till på det sättet? : Nej, det gör det givetvis inte, beroende påatt i de allra flesta fall sker en lugn avveckling av sådana engagemang där detfinns anledning till det genom att den andra sidan accepterar de motiv somfinns. I de flesta fall blir det ingen turbulens. Därför är det en ovanlighändelse, och hela affären blåstes upp till stora dimensioner av massmedia. : Det har framstått åtminstone imassmedia som om regeringen saknade förtroende för . Om det påståendetär riktigt, vet du något om orsakerna? Du har delvis varit inne på denproblematiken när du läste upp de konfidentiella uppgifterna. De kannaturligtvis vara en bidragande orsak, men känner du till några ytterligarefaktorer som kan ligga till grund för att regeringen tydligen saknade förtroendeeller åtminstone hade fått minskat förtroende för ? : Nej, det gör jag inte. : Känner du till om det har rått någonoenighet mellan regeringens ledamöter i den frågan? : Det vet jag ingenting om. : När var på besök här nämndehan bl. a. att han tyckte sig ha anat att det pågick en kampanj emot honom. Hardu kännedom om någon sådan kampanj mot när man meddelade honom att manskulle vilja byta ut honom som arbetande ordförande? Känner du till om t. ex.Fylking, som speciellt nämndes av , har haft någon kontakt med RoineCarlsson eller någon annan på departementet som kan ha påverkat ettställningstagande om att avsätta honom som styrelseordförande? Jag kan ärligt säga att jag inte vetnågonting om någon sådan kampanj eller om några speciella diskussioner iregeringskansliet om . Den enda kampanj jag är medveten om förekom inomstyrelsen. KU1982/83:30 243 : Tjänstemän i industridepartementet harvarit suppleanter i . Hur hanterade departementet denkontaktkanalen? Går det till så att man före och efter sammanträden har ettresonemang med vederbörande tjänsteman och styrelsesuppleant för att få reda påvad som händer i företaget? : Det kommer an på vederbörande tjänstemansomdöme. är de i regel enbart suppleanter och har därför inte något reelltinflytande, om de inte ersätter en frånvarande ordinarie ledamot. För det mestasker informationen till mig och därmed också till statssekreterare och statsrådi efterhand om vad som förevarit och vad man har beslutat, men det förekommergivetvis att en suppleant som vet att en principiellt viktig fråga kommer upp rådfrågaross om hur man bör se på den. : Innebär det att de informationer somdepartementet får in kommer huvudsakligen via den här kontaktkanalen -tjänstemannen som är styrelsesuppleant? : Nej, jag vill inte påstå att det är enhuvudsaklig informationsväg, utan det är en informationsväg bland flera. Inormalfallet förekommer öppna och förtroendefulla kontakter mellanstyrelseordförande, verkställande direktör och departementets ledning. Här ärdet många informationskanaler, som tillsammans skapar den bild som departementsledningenhar av företaget. : Får jag tolka det så att kontakten fråndepartementets sida ändå huvudsakligen har skett med styrelseordförandenÖstling? Får jag i så fall fullfölja denna förmodan med en fråga, hur ofta duhade kontakt med om Ncb? : Personligen har jag haft mycket fåkontakter med , sannolikt bara tre-fyra gånger som Östlingvarit ordförande i företaget. Kontakterna har förekommit mellan honom ochindustriministern - då . Åsling- plus den suppleant vi hade i styrelsen,, som hade löpande kontakter såväl med styrelsen som medverkställande direktören. var med vid de möten som förevar mellanÖstling och industriministern. : Innebär det att kontakterna fråndepartementets eller din sida var tätare med verkställande direktören än medstyrelsens ordförande, eftersom du nämnde att det var tre eller fyra gånger? : Jag vill understryka att det gäller migpersonligen. Kontakterna har varit mycket tätare med min medarbetare, som jusatt som KU 1982/83:30 244 suppleanti styrelsen och som har följt arbetet mycket nära på mitt uppdrag och deltagiti de möten som förevarit mellan industriministern och . Jag kan intesvara på frågan vilka kontakter som varit mest frekventa - det är olika förohka företag. Om kontakterna tas med verkställande direktören eller styrelseordförandenskiftar från företag fill företag. Jag vet inte vilket som var mest frekvent ifråga om Ncb. GunnarBiörck: Om jag förstod departementsrådet rätt sade han att ansågatt man borde byta ut . var inte förvånad, ochdepartementsrådet fick i uppdrag av att verkställa detta uppdragatt byta ut . Idet sammanhanget åberopades regeringsformen 7:5, som väl emellertid inte sägernågonting annat än att vid regeringssammanträde har rätt attföredraga ärenden som statsministern filldelat honom. Var det här alltså ettregeringsärende? NoreSundberg: Inte regeringsärende i formell bemärkelse, men enligt uppgift frånstatsministern har denna fråga behandlats i regeringen, sannolikt - jagunderstryker: sannolikt - . GunnarBiörck: Finns det protokoll över regeringsärendena som utvisar det? NoreSundberg: Detta är inget formellt regeringsärende, vilket det inte behöver varai sådana här frågor. Det finns ett § 5-förordnande att utöva ägarfunktionenefter samråd med regeringen. Det är ett underhandsställningstagande som gälleri detta fall. GunnarBiörck: Min andra fråga: Vilken bakgrund har departementsrådet, som i dettafall har att handlägga frågorna - juridisk eller ekonomisk eller båda delarna? NoreSundberg: Jag är civilekonom och har arbetat i industridepartementet sedan1970. Innan jag kom till industridepartementet har jag arbetat i svenskoch utländsk industri, företrädevis med administrativa frågor. BertUFiskesjö: Jag skulle vilja gå fillbaka till frågorna om den påståddaordergivningen och avskedandet. Enligtvår utfrågning med hade han varit mycket precis i sitt återgivande avvad hade sagt till honom, inte bara här inför oss utan ocksålångt tidigare i massmedia. Man kan förstå att han lade sådana saker på minnet,eftersom de var viktiga för honom. Nuförnekade du att du hade sagt på det sätt som påstod, men jag fick interiktigt klart för mig vad du egentligen sade. Var det en order om att KU 1982/83:30 245 tillseatt Ncb lämnade , och var det en hälsning från RoineCarlsson att så skulle ske? NoreSundberg: Jag har inte möjlighet - vilket tydligen har haft - attordagrant komma ihåg hur samtalet utspann sig. I så fall skulle manprotokollföra sina egna samtal, och det har jag inte haft anledning att göravid något fillfälle. Jag förnekar att någon ordergivning har förekommit. Omdetta är ett påstående av , kan jag bara konstatera att ord står motord, och det är beklagligt. Somjag sade inledningsvis har jag varit med så länge i detta arbete att jag välvet var gränsen går för s. k. ministerstyre, och jag har inte haft anledningatt uttrycka mig på sådant sätt att det skulle uppfattas som en order. Jaguttryckte mig på sådant sätt att det skulle uppfattas som synpunkter somstyrelsen skulle pröva och fatta självständigt beslut om. BertUFiskesjö: Här har talats om kontakterna mellan och regeringen. Nuframgår det av utfrågningen med att han gjorde ivriga försök attfå till stånd ett samtal med bl. a. men att detta inte lyckades,och när han äntligen fick tag på i hastigheten blev det bara ettmycket kort meningsutbyte. Fanns det inom departementet inte några som helstplaner på att ta ett ordentligt samtal med honom, särskilt som han själv hadebegärt det? NoreSundberg: Den frågan kan väl bäst besvara. Jag var medveten omatt sökte komma i kontakt med , men detta var en hektiskperiod för efter regeringsskiftet, och han hade inte särskiltmycket fid att i lugn och ro ta upp dessa kontakter för att diskuteraföretagets framfid. Det är tyvärr allt vad jag vet i den frågan. Jag kan intebesvara frågan ytterligare. : Frågestunden är avslutad, och vi tackar för de informationer som vifått och som är värdefulla för oss i vårt fortsatta arbete. KU1982/83:30 246 Utfrågning inför av f.industriministern . Åsling angående regeringensbefattning med statliga företag : Jag hälsar välkommen till vårtutskott. Vi har en rad granskningsärenden av ganska likartad karaktär som berörrelationerna mellan regeringen och statliga bolag eller myndigheter som driveraffärsmässig verksamhet. Vi kommer därför att ställa en del frågor, men enligtpraxis lämnar jag först ordet för en inledning till den som vi har inbjudit. . Åsling: Jag tackar för det tillfället. Jag trordet skulle vara nyttigt om jag relativt fylligt gick igenom kronologiskt minarelationer med Statsföretags ledning under mina som industriminister. För att hålla kronologin utgår jag från en promemoria somjag gav dåvarande statsministern såsom en rapport om vad som hadehänt i Statsföretag. Jag skall inte referera promemorian helt och hållet utanha den som underlag. Den grundar sig dels på mina personliga minnesanteckningr,som i relationerna med Statsföretag är ganska fylliga, och dels på de dokumentsom finns i departementet. Sammanställningen gjordes tillsam-fnans med minstatssekreterare . Om jag får börja vid regeringsskiftet kom den förstarapporten jag fick om Statsföretags situation från min företrädare och dendåvarande statssekreteraren. Den syftade i stort sett till att berätta om desamarbetssvårigheter som den förra regeringen hade haft med Statsföretag. Detvar starka motsättningar mellan den dåvarande styrelseordföranden , som min företrädare varnade mig för. Han sade att det måstekomma till en lösning på ett eller annat sätt - en av dessa två personer bordekanske träda tillbaka, som han uttryckte det, för att lätta samarbetssvårigheterna.Jag följde då i samråd med regeringen linjen att byta ordförande somvi gjorde en ganska kraftig omorganisation av styrelsen 1977 och 1978 för attfå ledningsfunktionerna att fungera bättre. Jag märkte desorganisationsfenomen i gruppen.Relationerna mellan de 400 dotter- och dotterdotterbolagen och den centralakoncernledningen var inte bra. Jag avdelade därför min dåvarandestatssekreterare att på heltid ägna sig åt att gå igenomStatsföretagsgruppen. Han gjorde en utredning som tog och som var ganskakomplicerad, eftersom Per ansåg att utredningen inte borde ha gjortsutanför Statsföretag utan borde ha gjorts inom gruppen. Utredningen var emellerfid färdig och remissbehandlades1979. Den mötte då stark krifik bl. a. frän de fackliga organisationerna, ochdet stod klart att utredningen inte skulle kunna föranleda någon proposition omorganisationsförändringar. När viåterkom till Kanslihuset var min första åtgärd att ha KU1982/83:30 247 en två dagars genomgång av Statsföretagsgruppen. Efter dengenomgången, noga räknat , kom , den dåvarandeordföranden, till mig och berättade att det var stora problem medledningsfunktionerna. Det hade lett till att finanschefen hadelämnat Statsföretag och gått till i , KarlOlof , vice VD, hade gått till , och i styrelsen hade starkkritik uttalats mot ledningsfunktionerna framför allt av ochprofessor , som var starkt kritiska mot den centrala ledningenssätt att fungera. Kari-Axel tog upp frågan med migom förberedelser för ett skifte på VD-posten. Efter en del sonderingar hos vårahuvudbankförbindelser - framför allt - frågade jag den 27 januari1980 om han var villig att efterträda Per som VD vidbolagsstämman 1983. Jag hade anledning att tala med Per omplanerna. Han var inte intresserad av dem men accepterade dem motvilligt. Jagvar tvungen, eftersom det rörde sig om ett treärsperspektiv, att be Per Sköldatt omgående förstärka direktionen för att man skulle kunna hålla bättrekontroll över dotterbolagens utveckling. Vi hade i industridepartementet utarbetatnya riktlinjer och mål för gruppen, bl. a. syftande till att animera styrelsenatt vidta åtgärder för att sälja ut - privatisera - vissa delar avStatsföretagsgruppen, skaffa nytt kapital genom att delvis sälja ut vissaintressen och över huvud taget strukturera om gruppen på ett affärsmässigtbättre sätt. , , uttryckte ett sammanträffande pä nytt stark oro för att den centrala ledningen inomStatsföretag inte fungerade som den skulle. Han rapporterade då att min begäranom en förstärkning av direktionen hade i stort sett inte kunnat verkställas.Det var omöjligt eller i varje fall mycket svårt i det läget att rekryterakompetent folk från näringslivet såsom stämningen och arbetsförhållandena varpå Statsföretag, som han uttryckte det. - det vill jag understryka för attmarkera allvaret i Statsföretags situation redan då-framförde Karl-AxelLinderoth tanken att man skulle be Per avgå som verkställande direktörett år tidigare än enligt den ursprungliga uppgörelsen, dvs. senast vid stämman1982. Det här hade då varit föremål för en lång debatt istyrelsen. Styrelsen hade på en resa i där Per inte varnärvarande förutsättningslöst diskuterat gruppensledningsfunkfion. Man hade då kommit till en uppgörelse, och det var den somKarl-Axel framförde till mig. bad mig - han villeinte göra det själv eftersom han var delvis inblandad - till Per framföraen begäran att han skulle avgå än enligt den ursprungligauppgörelsen. Per protesterade dåeftertryckligt, ja frenetiskt, och framhöll att det enda han skulle kunnaacceptera efter sin KU1982/83:30 248 långa lojala tjänst i Statsföretag, som han uttryckte det,var att få en markerad och erkänd ställning som koncernchef och att en ny VDskulle tillsättas enbart för moderbolaget. Jag hade naturligtvis inga möjligheter att acceptera denpropån - bl. a. hade jag ju styrelsens enhälliga uttalande i bakgrunden. Jagbad honom allvarligt tänka över mitt krav och hänvisade till Statsföretags alltallvarligare finansiella situation. Jag gav honom möjlighet att komma fillbakasjälv med förslag på tänkbara reträttposter och sade mig vara beredd attdiskutera det mesta. Jag hade mandat att framföra ett sågeneröst erbjudande. Jag nämnde särskilt möjligheten att han skulle kunnatänkas spela rollen som Statsföretags utrikesminister. Jag hade haft Per Sköldmed mig på en del av mina delegationsresor, och jag märkte att han var starktengagerad i internationellt handelssamarbete och hade ett klart intresse åt dethållet. Det skulle formaliseras på så sätt att han skulle få ett självständigtansvar som heltidsarbetande ordförande eller som direktör för . Jag vill också erinra utskottets ledamöter om att hangenom min förmedling hade fått ett erbjudade om landshövdingebefattningen iVästerås, som han dock avböjde. Han sade att om det hade gällt Östergötlandhade han kunnat tänka sig att acceptera, men var intecknat. I ett gemensamt sammanträde med ochPer accepterade han uppgörelsen. Jag hade dåtillfälle att utveckla tankarna på nödvändigheten av att det blev ett VD-byteganska snabbt. Jag kunde också notera vid det tillfället att Karl-AxelLinderoth på nytt hade återförsäkrat sig i styrelsekretsen vidunderhandskontakter och att det alltså stod ganska klart att en uppgörelse nuskulle träffas om en tidigare avgång för Per . hade Per bett att få ettpersonligt sammanträffande med mig utan handläggare närvarande. Samtalet komatt i hög grad röra sig om vad han upplevde som en påtryckning från styrelsenoch även från mig att avgå från uppdraget tidigare än nödvändigt. Jag försökte förklara sammanhanget för honom, och jag hademöjlighet att använda konkreta exempel. Dotterbolaget hade successivtförsämrat sitt rörelseresultat på ett katastrofalt sätt, och därfungerade inte Statsföretag som den koordinator och förmedlande länk mellanägaren och dotterbolaget som är Statsföretags primära uppgift. Sommarens resultatrapport sade mig att förlusten för 1981skulle bli 200 miljoner. I de kontinuerliga kontakterna med både svenska ochinternafio-nella banker och finansiärer av Statsföretag som vände sig tillindustridepartementet såsom ägarrepresentant hade jag förklarat sammanhanget.Dagen efter det att jag haft en sammankomst med Hambros bank om dettapublicerades i svensk press en reviderad rapport som visade att Assis bokslutskulle uppta en förlust på . Ni kan förstå att en industriminister KU1982/83:30 249 då hamnar i en helt orimlig trovärdighetssituationgentemot banker och kreditgivare. Till bilden hör att det kom också en tredjerapport som sade att förlusten inte skulle stanna vid en halv miljard utan bli600 miljoner, men den rapporten kom inte som man har rätt att kräva frånkoncernledningen. träffade jag och hadedå anledning att direkt påtala Statsföretags sätt att sköta dotterbolagen och isynnerhet . Jag sade att jag var upprörd. Han anmälde då för övrigt att PerSköld hade utsatt honom för övertalningsförsök att bli kvar i så mångafunktioner som möjligt i Statsföretags centrala ledning. var emellertid att han inte borde få ta någon aktiv del iStatsföretags ledande funkfioner, eftersom han inte kunde klara relationernamed dotterbolagen. Jag hade som industriminister också anledning att noteraatt Statsföretags centrala ledning inte klarade att administrera det inledandeanalysarbetet som Statsföretagsgruppen skulle göra för rekonstruktion av LKABoch . I allt väsentligt fick såväl analysarbetet som naturligtvispropositionsarbetet ske i industridepartementet. besökte mig för attdiskutera en del ordförandeposter i dotterbolagen. Jag anmälde vid dettillfället att eftersom den finansiella rekonstruktionen av och bli föremål för särskild proposition - vi skulle inte hinna få medStatsföretag i bilden - fanns det tid att göra en fullständig finansiell ochorganisatorisk genomgång av Statsföretag som grupp, grundad på de beslut somfattats . Det var egentligen inga nyheter, men det gällde enförutsättningslös utredning. a. borde man då överväga en uppdelning avgruppen i bättre fungerande enheter med decentraliserat ansvar. bad jag och att komma till departementet för en mer fullständig genomgång. Jag hadedå bett revisionsbyrå att assistera industridepartementet, vars personellaresurser är begränsade, att hjälpa Statsföretagsgruppen med det analysarbetesom var nödvändigt. Då framförde särskilt Per starkt kritiska synpunkterpå arbete. På min direkta fråga - jag citerar ur minaminnesanteckningar - om han själv från Statsföretags sida hade ett bättrematerial att presentera för vår bedömning av Statsföretags finansiella ställningsade Per : "Vi arbetar men har ännu inget material attpresentera." Det var hög tid om vi skulle få framen proposition. Jag framhöll att det kunde vara skälatt förutsättningslöst tänka sig en uppdelning av Statsföretag i olika bättresammanhörande divisioner eller fristående företagsgrupper. Vid detmeningsutbyte som kom till stånd försökte jag allvarligt förklara förStatsföretagsledningen att månaderna gick, och eftersom Statsföretag själv intehade presenterat något alternativt program för sin rekonstruktion måste arbetetmed all kraft bedrivas i industridepartementet. KU1982/83:30 250 Tidsnöden blev påtaglig, och vitvingades att be enhet 5 - enheten för statliga företag - att utnyttja ävenjul- och nyårshelgen 1981/82 för det arbetet. hade jag kontakt med Karl-AxelLinderoth. Jag meddelade honom då under hänvisning till sammanträffandet den 15december att vi hade arbetat vidare under jul- och nyårshelgen och att jag hadefunnit av det material enheten tagit fram att mycket talade för att vi måstegöra den tidigare aviserade och omdiskuterade uppdelningen av Statsföretag, attlyfta ut , som är ett självständigt holdingbolag med ett trettiotaldotterbolag, och att lyfta ut och kanske göra några andraomstruktureringar med att gruppen finansiellt rekonstruerades. Dagen efter, , bad omett sammanträffande och presenterade då en färdigskriven avskedsansökan intebara från sin kandidatur som verkställande direktör utan också, med omedelbarverkan, från posten som ordförande. Han framhöll att var"navet" omkring vilket verksamheten i Statsföretag cirkuleradeeftersom äger som på grund av sin speciellaställning genererar en vinst av storleksordningen en halv miljard . Jag påpekade det orimliga i hans önskan att avgå utan attens föra en diskussion om tänkbara alternativ rörande propositionsarbetet ochsade att jag inte ännu hade tagit någon principiell ställning - och ännu mindreregeringen - till hur vi skulle hantera Statsföretag. Jag hade bara anmält minapersonliga reaktioner på det material som hade presenterats. Han medgav då att SPP, ,där han är och var VD-hade ställt ultimatum: om han överhuvud taget skulle fåvara kvar i SPP:s ledning måste han ge besked omgående. var hantillbaka i departementet, och han modifierade sin inställning så till vida atthan var beredd att sitta kvar som ordförande till den ordinarie bolagsstämman.Jag förklarade för honom då att han försatte Statsföretagsgruppen och mig i enmycket besvärlig situation eftersom det måste menligt påverka hela detrekonstruktionsarbete som departementet i avsaknad av alternativ frånStatsföretags ledning var intensivt sysselsatt med. sade att han av personliga skäl ändåvarit tvungen att avgå. Han hade kommit till en milstolpe. Han måste geoffentlighet åt detta, vilket han gjorde. Det har förekommit uppgifter om attdet var jag som skulle ha gått ut till pressen med uppgiften, men jag hadeingen anledning att göra det. offentliggjorde sitt beslut ien presskommuniké, som jag var tvungen att kommentera. Han motiverade sinavgång med att jag hade för avsikt att lyfta ut och att Statsföretagsutvecklingsmöjligheter därmed skulle spolieras. lät Per höra av sig per telefon.Han var starkt upprörd över att på det här sättet hadebringat meningsmotsättningarna och äventyrat möjligheterna till endiskussion om alternativ, som han sade. KU1982/83:30 251 träffade jagKarl-Axel och i departementet för närmare överläggnng ochdiskussion om situationen. Jag berättade då om den växande oro jag känt för detkrav på stora kapitaltillskott som vi såg framför oss, och jag påminde om beslutetfrån om att Statsföretag själv skulle komma med alternativ för att frigörakapital i gruppen och få en ändamålsenlig organisation. Jag uttryckte ännu engång min djupa besvikelse över att Statsföretags ledning under dessa månaderoch år inte hade presenterat något alternativ för rekonstruktionen. Man hadeinget försvar för detta. Jag kunde också berätta att jag under hand hade haftkontakt med cheferna för de större bankerna, som hade sagt att den väg förfinansiell rekonstruktion som vi var inne på hade bankernas accept och gillande. En av de ledande bankdirektörerna underströk t. o. m. attdet var hög fid att det verkligen hände någonting med Statsföretag.