bet · G601TU19 · 1982-12-31 00:00:00 — om vissa trafikpolitiska frågor I motion 1982/83:620 av HansPetersson i och (båda fp) yrkas att hosregeringen begär en översyn av särlagar och bestämmelser i fråga om bilarsutrustning och att svenska bestämmelser i större grad anpassas tillinternadonella överenskommelser. I modon 1982/83:972 av . (m) yrkas att hos regeringen begär en granskning ochutvärdering av länstrafikreformens hitdllsvarande ekonomiska och praktiskaeffekter. I modon 1982/83:977 av SvenHenricsson (vpk) yrkas att hos regeringen hemställer om en snaröversyn av yrkestrafiklagstiftningen. I modon 1982/83:1088 av RuneGustavsson m. fl. (c) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motion 1982/83:1087 (c) anförs beträffande ett fullföljande avhandikappanpassning av de kollektiva färdmedlen. I motion 1982/83:1415 av GunnelJonäng (c) yrkas att hos regeringen begär åtgärder för att anpassa dekollektiva kommunikationerna till olika åkandekategoriers behov, bl. I motion 1982/83:1426 av m. fl. (s) yrkas 1. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av gällande lagar i syfte att överförakollektivtrafikkoncessionen till länshuvudmännen, 2. att riksdagenhos regeringen begär att beslut om ddtabellsfastställelse överförs frånlänsstyrelse till länshuvudmännen. I motion 1982/83:1655 av RolfClarkson m. fl. (m) yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen dll känna vad som i motionen anförs om bilismensroll i trafikpolitiken, 2. att riksdagenuttalar att ett departement och ett statsråd bör vara ansvarigt för samordningav olika åtgärder inom bilismens område. I motion 1982/83:1664 av SörenHäggroth m. fl. (s) yrkas att hos regeringen hemställer attförutsättningarna för bättre kommunikationer och mer enhetliga taxebestämmelserpå utreds. Motiveringentill yrkandet återfinns i motion 1982/83:1662 (s). I motion 1982/83:1927 av m. fl. (m) yrkas,såvitt nu är i 1 1982/83. fråga,att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförs om atttrafikpolidken i större utsträckning bör bedrivas under fri konkurrens, att detaljreglering ochbyråkrati inom transportpolitiken bör reduceras, ad 1979 årstrafikpolitiska beslut bör utvärderas, attden övergripande statliga transportplanering som utförs av transportrådet ochlänsstyrelserna bör slopas, flfflågprispolifiken inom järnväg och flyg bör uppmuntras samt om möjligt utvidgastill andra trafikmedel, a//störrekonkurrensneutralitet mellan olika transportmedel bör eftersträvas, attdet svenska regelsystemet för begränsningar av bilismens skadeverkningar bör anpassastill motsvarande internationella arbete och att svenska särbestämmelser börundvikas. Imodon 1982/83:2121 av Per () yrkas 1. att som sin meningger regeringen dll känna vad som i motionen anförs om anpassning av svenska särbestämmelserdll EG, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförs om reformering avtypbesiktningsbestämmelserna för personbilar. I modon 1982/83:2185 av och (båda fp) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 1), att hosregeringen hemställer om en vidare översyn av de olika trafikslagenssamhällsekonomiska kostnader och betalningsansvar. Trafikpolitiskariktlinjer m. m. I motion 1982/83:1927 (m) framförs bl. a. krav påatt trafikpohtiken i större utsträckning skall bedrivas under fri konkurrens,att detaljreglering och byråkrati inom transportpolitiken skall reduceras ochatt större konkurrensneutralitet mellan olika transportmedel skalleftersträvas. Vidare begärs att lågprispolitiken inom järnväg och flyguppmuntras och om möjligt utvidgas till andra transportmedel samt att denövergripande stadiga transportplanering som utförs av transportrådet ochlänsstyrelserna slopas. Deallmänna riktlinjer som fastlades trafikpolitiska beslut har enligtmotionärerna i vissa avseenden visat sig vara alltför vaga. Det gäller främstbegreppet "lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad", som kommit attmissbrukas. Detta begrepp anses sålunda både kunna motivera olönsamma investeringaroch utgöra ett hinder för kostnadsbesparande rationahseringsåtgärder. TU1982/83:19 3 Statsmakterna bör vidare enligtmotionärerna minska och förenkla nuvarande regleringar. Den övertro på övergripandestatlig trafikplanering som finns trafikpolitiska beslut anses böratonas ned. Den planeringsverksamhet som utövas av transportrådet ochlänsstyrelserna anses böra begränsas dll uppgifter som har direkt anknytningdll berörda myndigheters verksamhet. De principer som skall ligga tillgrund för den statliga trafikpolitiken fastställdes genom beslutunder (prop. 1978/79:99, /79:18, rskr 1978/79:419). Målet förtrafikpolitiken skall enligt beslutet vara att erbjuda medborgarna ochnäringslivet i landets olika delar en tillfredsställande trafikförsörjning dlllägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. I det samhällsekonomiska synsättetligger att trafikpolitiken skall bidra dll att uppfylla mål inom andra samhällssektorer,såsom närings-, sysselsättnings- och regionalpolitik. Trafikpolitiken måsteenligt beslutet också anpassas till de krav som ställs från miljöpolitiskutgångspunkt. Trafiksäkerheten måste förbättras. Vidare skall deenergipolitiska målen beträffande hushållning med energi och minskatoljeberoende uppnås. En samhällsekonomiskt effektiv fördelning avtransportarbetet mellan olika transportmedel skall vidare vara utgångspunktenför trafikpolidken. Effektiviteten i transportapparaten och kvaliteten påtransporttjänsterna främjas enligt beslutet bäst genom en i princip frikonkurrens och samverkan mellan olika trafikmedel och trafikföretag inom deramar som samhället har dragit upp för verksamheten. Ett rättvisandekostnadsansvar anges också vara en viktig förutsättning för en riktigutveckling av transportsektorn. Avgifterna för varje individuell resa ellertransport skall så långt möjligt anpassas till de samhällsekonomiskamarginalkostnaderna för att ett effektivt utnyttjande av befintliga transportresurserskall kunna uppnås. En god persontrafikförsörjning måste enligt beslutetgaranteras av samhället. Särskilt måste den kollektiva persontrafikenförbättras och byggas ut så att den blir tillgänglig och attrakdv för allt flermänniskor såväl i tätorter som på landsbygden. En utbyggd kollektivtrafik gerökade valmöjligheter i fråga om arbete, bostad och fritidsaktiviteter. Dessa ökade valmöjligheter skall även ges handikappade. Enutbyggd kollektivtrafik anges också vara en förutsättning för att nödvändigabegränsningar av privatbilismen i tätorternas centra skall kunna åstadkommas. Inom persontrafiken finns uppenbara samverkansmöjlighetersåväl mellan de olika trafikmedlen och trafikutövarna som mellan dessa ochmyndigheter, trafikhuvudmän m.fl. Även på godsområdet anges förutsättningarfinnas att öka samverkan och därigenom uppnå en högre effekdvitet. En ökad samverkan av angivet slag bör enhgt beslutet byggapå frivillighetens grund. Detta förutsätter god information som ger trafikföretagenoch samhället underlag för beslut om trafikinvesteringar. TU1982/83:19 4 Bil- och busstrafiken anges vara avväsentlig betydelse för samhällets funktion inte minst när det gällerglesbygden. Lastbilstrafiken är också en väsentlig del i ett integrerattransportsystem. Det är därför enligt beslutet av stor betydelse attåkerinäringen ges goda arbetsförutsättningar och att sundaverksamhetsbetingelser råder inom branschen. resurser bör användas för att så långt möjligttillgodose behovet av långväga och tunga godstransporter. En ökad samordningmellan järnvägs- och landsvägstrafiken kan ge betydande trafikekonomiskavinster. Detta förutsätter enligt beslutet bl. a. att SJ investerar så attjärnvägen framgångsrikt kan hävda sig inom ramen för ett samordnattransportsystem. Det anges också vara viktigt att järnvägens resurser påpersontrafiksidan utnyttjas i största möjliga utsträckning. Järnvägstrafiken som har en förhållandevis stor andelfasta kostnader har genom trafikpolifiska beslut avlastats en del avdessa. SJ har härigenom kunnat göra sådana prisnedsättningar i persontrafikensom är samhällsekonomiskt motiverade. beslut i nu refereradedelar byggde på enhälliga uttalanden från utskottets sida och medtillgodoseende av motionsledes framställda förslag av i princip samma innebördsom de nu aktuella yrkandena. fastställdesvidare (jfr /82:28, rskr 1981/82:339) av de av regeringenföreslagna nya luftfartspolitiska riktlinjerna som syftade till att anpassaluftfarten till trafikpolitiska beslut. Utskottet anser för sin del någonanledning för inte föreligga att frångå sina beslut i berörda frågoroch hänvisar därvid till vad som förut nämnts om beslutens innebörd samt tilldet omfattande arbete som i olika former pågår för att fullfölja desamma. Beträffande de av motionärernabegärda lågprissatsningarna vill utskottet erinra om den snabba utveckling somhärvidlag skett inom järnvägens och flygets områden. I likhet med motionärernafinner utskottet önskvärt att en sådan satsning sker också fortsättningsvis ochom möjligt utsträcks att omfatta även andra trafikmedel. Vad avser yrkandet omtrafikplaneringen hos transportrådet och länsstyrelserna vill utskottet erinraom att i den trafikpolitiska proposifionen framhölls att en utbyggdtrafikplanering är värdefull för att trafikföretagen och samhället skall fåunderlag för trafik- och investeringsbeslut. Detta uttalande lämnades utanerinran från sida. Det är av naturliga skäl så att formerna förtrafikplaneringen måste förändras. Genom att länshuvudmännen har etablerats påpersontrafikområdet och yrkestrafiklagstiftningen har förenklats harlänsstyrelsernas uppgifter på kollektiv- och yrkestrafikens område minskat.Detta påverkar förutsättningarna för länsstyrelsernas arbete med olikaplaneringsfrågor. Regeringen föreslog därför i proposition 1981/82:113 att defullständiga TU1982/83:19 5 länsplaneringarna som tidigare genomförts ungefär vartfemte år skulle tas bort. Detta förslag har också fått betydelse förlänsstyrelsernas arbete med trafikplanering. Såsom i årets budgetproposition framhålls behövs dock påregional nivå en viss fortsatt trafikplanering. Länshuvudmännen har ansvaretför planeringen vad gäller lokal och regional persontrafik. Vid länsstyrelsernabedrivs - med bistånd av transportrådet - särskilda utredningsprojekt påtransportområdet. Det gäller t. ex. godstransportförsörjningen i glesbygd ochtätorter samt möjligheterna till arbetsresor och förutsättningarna attförbättra resmöjlig-heterna rnellan olika län. Planeringen koncentreras enligtproposifionen till de områden där behoven är störst. I motionen yrkas också att 1979 årstrafikpolitiska beslut skall utvärderas. Utskottet vill med anledning häravframhålla att nämnda beslut är ett principbeslut rörande utformningen avtrafikpolitiken och närmast avser att fastställa de ramar inom vilka denna politikskall utformas. Det förutsätter i sig självt en kontinuerlig uppföljning ochanpassning av utvecklingen på området. En sådan fortlöpande uppföljning haravsetts ske bl. a. genom den årliga prövningen av anslagsframställningar ochorganisationsförslag o. d. från vederbörande trafikverk och förvaltningar m. m.Så sker också genom ställningstaganden till regeringens förslag ihithörande frågor i dels budgetpropositionen, dels de särskilda propositionerom organisationsförändringar och lagstiftning m. m. på området som fortlöpandeframläggs. Enligt utskottets uppfattning torde härigenom en kontinuerliggranskning och utvärdering av det trafikpolitiska beslutet anses få ske. Med understrykande av det sålunda anförda vill utskottetånyo framhålla att trafikpolitiska beslut bör ligga fast. Någrasärskilda uttalanden från sida om trafikpolitikens inriktning ochutformning m. m. är vidare enligt utskottets uppfattning inte nu påkallade.Under hänvisning härtill och då syftet med motionärernas samtliga här berördayrkanden i väsentliga delar redan synes tillgodosedda bör desamma inteföranleda någon särskild åtgärd från sida. I motion 1982/83:2185 (fp) yrkas idenna del att hos regeringen hemställer om en vidare översyn av deolika trafikslagens samhällsekonomiska kostnader och betalningsansvar. finns enligt motionärerna konflikter mellan olikatrafikgrenar. Sjöfarten och flyget hävdar således att järnvägen subventioneras.Järnvägen hävdar i sin tur att vägtrafiken gynnas, medan andra åter anser attlandsvägstrafiken är utsatt för en överbeskattning. Det sågs därför varaviktigt att den trafikpolitiska utredningens arbete kan följas upp med envidare översyn av de olika trafikslagens samhällsekonomiska kostnader ochbetalningsansvar. Såsomframgår redan av budgetpropositionen (bil. 8, s. 82) har inom TU1982/83:19 6 påbörjats en analys aveffekterna av nuvarande kostnadsansvar och avgiftssystem för olikatransporttjänster. Avsikten med arbetet anges bl. a. vara att utvärdera ifallkonkurrenssnedvridning mellan trafikgrenarna föreligger och vilka åtgärder somi så fall är påkallade. Utskottet förutsätter att de nu aktualiserade frågorna därvidingående övervägs samt att utredningsarbetet bedrivs med skyndsamhet. Under hänvisning härfill och med beaktande jämväl av vadutskottet i det föregående i övrigt anfört finner utskottet motionsyrkandettill väsentlig del dllgodosett. Modonen bör därför i denna del inte föranledanågon särskild åtgärd från sida. I motion 1982/83:972 (m) yrkas attriksdagen hos regeringen begär en granskning och utvärdering avlänstrafikreformens hittillsvarande ekonomiska och praktiska effekter. Mot bakgrund av nuvarande ekonomiska situation och denkostnadsjakt denna bör leda till även inom kommuner och landsting finns detenligt motionärerna skäl att ifrågasätta om den service som erbjuds genomlänstrafikorganisationen verkligen sker till lägsta samhällsekonomiskakostnad. Alla länstrafikens huvudmän tar t. ex. inte ut den taxa för servicensom vore berättigad med hänsyn till kostnadsutvecklingen. Det finns ocksåtecken som tyder på att tidigare huvudmän ekonomiskt-rationellt, med sammaserviceutbud, handlade den finansiella sidan väl så bra som nuvarande huvudmän. De nya länstrafikföretagens insatser bör enligtmofionärernas uppfattning begränsas till - förutom nödvändig finansiering -dimensionering och samordning av den regionala trafiken. Som huvudregel börgälla att äganderätten till trafikmedlen inte skall överföras dll de nyalänstrafikföretagen. Länstrafikreformen innebar bl. a.att beslut fattades om vilka samhällsorgan som skall vara huvudmän för trafiken(prop. 1977/78:92, /78:28, rskr 1977/78:364). Utskottet uttalade isammanhanget att en förbättrad kollektiv trafikservice för att vara attraktivkräver ökade kostnader och insatser från samhällets sida. Länstrafikreformen ärockså en grundläggande förutsättning trafikpolitiska beslut. Utskottet finner det vara av största vikt attlänstrafikreformen fullföljs i enlighet med beslut. Reformen är nu idet närmaste genomförd. Länshuvudmän har bildats i samtliga län utom i ,och samt , i vilka län reformen genomförs från den1 . Reformen har f. ö. såsom framhållsi budgetpropositionen inneburit en avsevärt förbättrad standard i såvälregional som lokal kollektiv persontrafik. TU1982/83:19 7 Fler linjer och ökad turtäthet har regelmässigt införtsefter det att länshuvudmännen tagit över ansvaret för trafiken. Enhetliga biljettsystem och länskort har införts. Kollektivresandethar också ökat . Ökningen av antalet resande har varit betydligtstörre än ökningen av trafikutbudet, vilket innebär att bussar och personalblivit bättre utnyttjade. Insatserna på kollektivtrafikområdet kommer enligtpropositionen att förstärkas. Den statliga ersättningen till lokal och regionalkollektiv persontrafik föreslås sålunda höjd med . I proposidonen erinras också om att statsbidragssystemettill kollekdvtra-fiken tagits upp som ett översynsprojekt inom kommunikationsdepartementet.Bakgrunden är bl. a. den situation som uppstått genom bildandet avlänshuvudmän. Realiserandet av eventuellt mer genomgripande förslag från dettaprojekt bör enligt föredragandens mening lämpligen inte ske förrän samthga läni landet bildat länshuvudmän och kommit i gång med trafiken. Enligt gällandelagsfiftning skall, såsom förut nämnts, huvudmän finnas i samtliga län den 1juli 1983 så att bidragssystemet täcker hela landet /84. Dettabetyder att en eventuell större förändring i bidragssystemet kan ske fidigastfr. o. m. /85. Förenklingar inom nuvarande ramar förbidragssystemet bör dock enligt föredraganden även fortsättningsvis ske. Vissaförslag härtill framläggs också i propositionen. har numera ( /83:17, rskr 1982/83:239)godkänt vad föredraganden i dessa delar förordat. Med beaktande härav ävensomav vad utskottet i det föregående i övrigt anfört finner utskottet den avmotionärerna nu förordade utvärderingen av länstrafikreformen inte f. n. varameningsfull och avstyrker därför motionen i fråga. Utskottet, som i sammanhanget vill erinra om det samarbetelänstrafikföretagen emellan som inletts inom , utgår från att därigenom och även i övrigt en bättresamordning såväl trafikmässigt som ekonomiskt inom och mellan de skildalänstrafikföretagen kan komma till stånd. Imotion 1982/83:1426 (s) hemställsatt hos regeringen begär dels en översyn av gällande lagar i syfteatt överföra kollektivtrafikkoncessionen till länshuvudmännen, dels beslut omatt tidtabellsfastställelse överförs från till länshuvudmännen. Mofionärerna framhåller att kollektivtrafiken i de flestalänen bedrivs i entreprenadform, varvid trafikföretagens monopolställning genomkoncessioner gör att trafikrafionalisering är i det närmasteobefintlig. Trafikföretagen som har koncession på linjer som de trafikerar haren ställning som saknar motstycke i näringslivet då dessa ej behöver ta några somhelst risker som full kostnadstäckning kan erhållas för verksamhetenav samhälleliga medel. Enligt motionärernas förmenande kan storasamordningsvinster erhållas om länshuvudmännen ges möjlighet att lägga uppkollektivtrafiken utan hänsynstagande dll koncessionsproblematiken. Gällandelagstiftning får enligt motionärerna inte utgöra hinder härför. Även i motion 1982/83:977 (vpk) framhålls att densom innehar tillståndet till hnjetrafik befinner sig i en mycket fördelakdgförhandlingsposition. Nuvarandebestämmelser anses också utgöra ett hinder för fprdonspar-kens radonellautnyttjande, ett förhållande som i sin tur driver upp kostnaderna. Lagsdftningeninnebär alltså enligt motionen - trots vissa justeringar i samband medinförandet av huvudmannaskapslagen - fortfarande i vissa avseenden ettbyråkratiskt hinder för utformningen av en rationell länstrafik. En snaröversyn av yrkeslagstiftningen i dessa delar bör därför enhgt motionärernakomma till stånd. När länstrafikreformen beslutades torde detta hagjorts i medvetande om att trafik- och ansvarsförhållandena skulle kunna kommaatt gestalta sig på olika sätt i skilda län. Så har också skett. I vissa fallombesörjs trafiken till övervägande del i egen regi, i andra fall påentreprenad. Det nu tillämpade systemet synes också ge länshuvudmännen godamöjligheter att ordna upp trafiken på bästa möjliga sätt och i förekommandefall samordna exempelvis kommunalt driven tätortstrafik med övrig lokal ochregional trafik. Om skäl skulle föreligga att tvångsvis överta viss trafik kanså också ske. Härmedsammanhängande frågor bör rimligtvis få bedömas av länshuvudmännen själva medhänsynstagande till de lokala och regionala förhållandena. Länshuvudmännen börvidare kunna bestämma vilka taxor som skall tillämpas i den trafik som deansvarar för. För den busslinjetrafik som faller utanför huvudmannaansvaret ochför vilken transportrådet är tillståndsmyndighet i nära nog samtliga fall börrådet fastställa taxorna. Sådan trafik utgör enligt uppgift högst av dentotala busslinjetrafiken i landet. Iyrkestrafikförordningen (1979:871) föreskrivs att frågan om fastställelse avtidtabellen prövas av den tillståndsgivande . Om det finns skäldll det får medge att tidtabell för viss trafik inte behöverprövas av . Inom områden där det inte finns någon trafik somkonkurrerar med den som länshuvudmännen bedriver har det därför ansettsöverflödigt att kräva att tidtabellen skall fastställas av en myndighet. Även iövrigt tillämpas numera enligt vad utskottet erfarit ett förenklat förfarande idessa frågor. Utskottetfinner mot bakgrund av det anförda och under hänvisning jämväl dll det i detföregående nämnda översynsprojektet avseende kollektivtrafiken några särskildaåtgärder, av det slag som i motionerna förutsatts, inte nu påkallade. Utskottetförutsätter dock att utvecklingen på området med uppmärksamhet följs avregeringen - inte minst när det gäller att förenkla fastställelse avtidtabeller - samt att, därest så befinns påkallat. TU1982/83:19 9 erforderliga förslag i ämnet föreläggs riksdagen.Under hänvisning härtill avstyrks motionerna i fråga. Bilismens roll i trafikpolitiken, m. m. Beträffande bilismens roll itrafikpolitiken, m. m. har en rad motionsyrkanden framställts. I motion 1982/83:1655 (m) yrkas således att somsin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bilismensroll i trafikpolitiken. Vidare begärs ett uttalande från sida om attett departement och ett statsråd bör vara ansvarigt för samordning av olikaåtgärder inom bilbranschens område. I motion 1982/83:1927 (m) yrkas att det svenskaregelsystemet för begränsningar av bilismens skadeverkningar anpassas tillmotsvarande internationella arbete och att svenska särbestämmelser undviks. I motion 1982/83:620 (fp) yrkas likaledes att riksdagenhos regeringen begär en översyn av särlagar och bestämmelser i fråga om bilarsutrustning och att våra bestämmelser i större grad anpassas tillinternationella överenskommelser. I motion 1982/83:2121 (m) slutligen yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om delsanpassning av svenska särbestämmelser för bilar till vad som gäller inom EG,dels om reformering av typbesiktningsbestämmelserna för personbilar. Vad i förstnämnda motion anförts ombilismens roll i trafikpolitiken torde till övervägande del vara besvarat genomvad utskottet i det föregående anfört om det trafikpolitiska beslutet och dessinnebörd i denna del samt föranleder i nu förevarande sammanhang inte någotsärskilt uttalande från utskottets sida. Motionsyrkandet härom bör följaktligensåvitt nu är i fråga kunna lämnas utan särskild åtgärd från sida. Den i motionen framfördauppfattningen att ett departement och ett statsråd skall vara ansvarigt församordning av olika åtgärder inom bilbranschens område är utskottet inte berettatt ansluta sig till. Motionen bör därför i denna del lämnas utan åtgärd - medhänsyn inte minst till de omfattande och komplicerade frågor beträffandebeskattning, planering, miljö, biltillverkning, handelspolitik ochtrafiksäkerhet m. m. det här rör sig om. Utskottet finner dock en merövergripande och verkningsfull sådan samordning vara av största vikt ochförutsätter också att en bättre koordination och uppföljning av berörda frågorkommer till stånd genom samråd och samverkan inoit] . I samma motion samt i de här iövrigt nämnda motionerna framhålls genomgående den svenska bilindustrinsbetydelse för vårt land och dess export. Internationellt pågår ett omfattandearbete för att göra bilarna säkrare och mer miljövänliga. Det är enligt motionärernanaturligt att deltar aktivt i arbetet, men det måste också innebära attvi anpassar våra inhemska krav på bilen till de som fastställs iinternationellt samarbete. är internationellt sett en så liten marknadför bilföretagen att svenska särbestämmelser skapar stora problem. Riskerna för den svenska bilindustrin anses vidare varauppenbara om vi inför särbestämmelser i vårt land. Det kan av andra länderuppfattas som tekniska handelshinder och leda till diskriminerande insatser motsvenska biltillverkare. Våra särbestämmelser måste därför enligt motionärernaså långt möjligt avskaffas och ersättas av internationell standard. I modon 1982/83:2121 (m) framhålls särskilt att EG:sgrundbestämmelser angående typgodkännande av fordon är .