bet · G601JuU36 · 1982-12-31 00:00:00 — omskyndsamt förfarande i skattebrottmål (prop. 1982/83:134 jämte motion) I proposition 1982/83:134 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagit att antagenom propositionen framlagda förslag till 1. lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69), 2. lag om ändring iförvaltningsprocesslagen (1971:291). Rörandeproposifionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till vad som anförs idet följande under rubriken på s. 4. Isamband med propositionen behandlar utskottet den med anledning avpropositionen väckta motionen 1982/83:2311 av m.fl. (m).Motionsyrkandet redovisas på s. 4. De vid proposifionenfogade lagförslagen har följande lydelse. 1 1982/83. JuU 1982/83:36 2 Lagom ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att iskattebrottslagen (1971:69) skall införas tre nya paragrafer, 15-17 §§, avnedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har ett mål om brott enligt dennalag samband med en fråga om skall eller avgift som är anhängig vid enförvaltningsdomstol eller en förvaltningsmyndighet, får handläggningen avbrottmålet vila i avvaktan på utgången i skatte- eller avgiftsfrågan endast omdet är av avgörande betydelse för prövningen av målet att den frågan avgörsförst. En fråga om skatt eller avgift somär anhängig vid en förvaltningsdomstol eller en förvaltningsmyndighet skalldär handläggas med förtur, om handläggningens resultat är av väsentligbetydelse för en förundersökning angående brott enligt denna lag eller ett åtalför sådant brott. Åklagaren skall se till att den domstol eller myndighetsom avses i första stycket underrättas om sådana omständigheter som kan varaav betydelse för frågan omförturs-behandling. Förvaltningsmyndigheter somhandlägger frågor om skatter eller avgifter skall göra anmälan till åklagarenså snart det finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts.Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medförapåföljd enligl denna lag eller om anmälan av annatskäl inte behövs. Denna lag träder i kraft . JuU1982/83:36 ' 3 Lag om ändring i förvaltningsprocesslagen (1971:291) Härigenom föreskrivs att 9 och 48§§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) skall hanedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9§' Förfarandet är skriftligt. Ihandläggningen får ingå muntlig Ihandläggningen får ingå muntlig förhandlingbeträffande viss fråga, förhandling beträffande viss fråga, när det kan antagas vara till fördel när det kan antas vara till fördel för för utredningen. utredningen eller främja ett snabbt 1 kammartätt, försäkringsrätt,länsrätt och den mellankommunala skatterätten skall muntlig förhandlinghållas, om enskild som för talan i målet begär det samt förhandlingen ej ärobehövlig och ej heller särskilda skäl talar mot det. 48 § Den som för talan i mål fåranlita ombud eller biträde. Visar ombud eller biträde oskick- Visar ombud eller biträde oskick- ligheteller oförstånd eller är han lighet eller oförstånd eller är han eljest olämplig, får rätten avvisa ho- eljest olämplig, får rätten avvisaho nom som ombud eller biträde i må- nom som ombud eller biträde i må let, let. Rätten får också förklara ho nom obehörig att brukas som om bud eller biträde vid rätten anting en eller tills vidare. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydeJNe 1979: 167. 11 1982/83. JuU 1982/83:36 4 I motion 1982/83:2311 av m.fl.(m) hemställs aft .beslutar att 15 § i förslag till lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) skall utgå. Det tar ofta från det att brott motskatte- och avgiftsförfattningar (skattebrott) begås till dess att frågan omansvar för brottet avgörs slutligt. Detta problem har behandlats avbrottsförebyggande rådet i samband med den översyn av lagstiftning motorganiserad och ekonomisk brottslighet som pågått inom rådet. Rådet lade år1978 fram promemorian (BRÅ PM 1978:6) Förslag rörande förtursregler i vissaskattemål och promemorian (BRÅ PM 1982:1) Skattebrott och skattemål.Promemoriorna har remissbehandlats. Deförslag som läggs fram i propositionen grundas på promemoriorna ochremissbehandlingen av dem. Vissa förslag i promemorian Skattebrott ochskattemål, bl. a. om en samordning av skatte- och skattebrottsprocessen,övervägs f. n. ytterligare av kommissionen (Ju 1982:05) mot ekonomiskbrottslighet. I propositionen föreslås olikalagstiftningsåtgärder som siktar till att avgöranden i skattebrottmål skallkunna nås snabbare än f. n. Idetta syfte föreslås att det i skattebrottslagen (1971:69) införs en regel sombegränsar möjligheterna att vilandeförklara skattebrottmål i avvaktan påutgången av en skatteprocess. Vidareföreslås att det i skattebrottslagen tas in vissa föreskrifter om attbeskattningsfrågor som har samband med misstanke om skattebrott skaU handläggasmed förtur både inom skatteförvaltningen och vid de allmännaförvaltningsdomstolarna, om resultatet av handläggningen är av väsentligbetydelse för det straffrättsliga förfarandet. Åklagaren föreslås få en skyldighetatt se till att den myndighet som har att tillämpa förtursregeln hållsunderrättad om att ett straffrättsligt förfarande pågår. Enregel föreslås också om en generell skyldighet för myndigheterna på skatte- ochavgiftsområdet att göra anmälan till åklagare så snart det finns anledning attanta att brott enligt skattebrottslagen har begåtts. Slutligenföreslås vissa ändringar i förvaltningsprocesslagen (1971:291) som syftar tillatt åstadkomma en effektivare processledning i skattemåten och därigenomförkorta handläggningstiderna i dessa mål. Lagändringarna föreslåsträda i kraft den . JuU 1982/83:36 5 Vilande förklaring av .skattebrottmål Gällande ordning En grundprincip för all handläggning vid deallmänna domstolarna är att handläggningen skall äga rum utan onödiga dröjsmåloch att målen skall avgöras . Möjligheterna att låta målvila regleras i princip uttömmande i 32 kap. 5 § . Enligt denbestämmelsen får ett mål förklaras vilande bl. a. om det är av synnerlig viktför prövningen av målet att en fråga som är föremål för annan rättegång ellerbehandling i annan ordning avgörs först. Enligtpraxis har de allmänna domstolarna i skaftebrottmål ofta tillämpat denordningen att, om ett skattemål med nära anknytning till brottmålet varitanhängigt vid en skaftedomstol, brottmålet fått vila i avvaktan på attskattemålet avgjorts slutiigt. Denna praxis, som har stöd i bl. a. förarbetenafill skaftebrottslagen (se prop. 1971:10 s. 247 f) och ett äldre avgörande avhögsta domstolen (NJA 1934 s. 88), hänger samman med hur det centralaskattebrottet skattebedrägeri är utformat. Detta brott är nämligen konstrueratsom ett s. k. effektdelikt, vilket i huvudsak innebär att det måste visas aftden misstänkte genom orikfig uppgift tillfogat det allmänna en ekonomisk skada- i form av uteblivna skatter eller avgifter. För att det i brottmålet skallkunna konstateras att en sådan skada uppstått har det oftast ansetts nödvändigtatt avvakta en lagakraftägande dom i skattemålet. Detfinns emellertid inte någon generell skyldighet för en allmän domstol aft följaen allmän förvaltningsdomstols skatterättsliga bedömningar i ett skattemål,även om förvaltningsdomstolarnas avgöranden - särskilt sådana som är tillfördel för den tilltalade - har en betydande genomslagskraft i praktiken. Idet fall att skatteprocessen mynnat ut i ett konstaterande att skattskyldighetinte föreligger är dock brottmålsdomstolen så till vida bunden av enförvaltningsdomstols ställningstagande att den i princip inte kan döma tillansvar för skattebedrägeri. Det händer däremot inte sällan att en allmändomstol ogillar ett åtal för skattebedrägeri trots att det i skatteprocessenslagits fast att skattskyldighet föreligger; detta kan bero på att den allmännadomstolen har en avvikande uppfattning i frågan om skattskyldigheten eller attden funnit förutsättningarna för en fällande dom brista i fråga om desubjektiva brottsrekvisiten. Detförflyter ofta från det att ett skattebrott begås till dess att fråganom ansvar för brottet kan tas upp till avgörande i tingsrätten. En viktig förklaringtill tidsutdräkten anses ligga i den praxis i fråga om vilandeförklaring avdessa mål som har beskrivits i det föregående. Detkan nämnas att resningsförfarandet och reglerna i lagen (1974:515) omersättning vid frihetsinskränkning kan bli tillämpliga om ett skattebrottmålavgjorts innan motsvarande skattemål avgjorts slutligt och detta resulterat ien oriktig dom i ansvarsfrågan. JuU 1982/83:36 6 I propositionen föreslås att det i skattebrottslagentas in en ny 15 § som innebär att, om ett mål om brott enligt lagen har sambandmed en fråga om skatt eller avgift som är anhängig vid en förvaltningsdomstoleller en förvaltningsmyndighet, handläggningen av brottmålet får vila iavvaktan på utgången i skatte- eller avgiftsfrågan bara om det är av avgörandebetydelse för prövningen av målet att den frågan avgörs först. Regeln är avseddatt komplettera de allmänna bestämmelserna om vilandeförklaring i 32 kap. 5 §rättegångsbalken i de aktuella situationerna. Departementschefenuttalar (prop. s. 14) att de allmänna domstolarna i avsevärt störreutsträckning än f. n. bör göra en prövning i varje enskilt skattebrottmål av ivilken mån en pågående skatteprocess bör hindra att brottmålet avgörs.Bestämmande för rättens bedömning bör vara hur stora möjligheterna är attresultatet av de olika skedena i skatteprocessen kan komma att påverkaansvarsdelen. Beroende på utfallet av denna bedömning kan enligtdepartementschefens mening den/allmänna domstolen i vissa fall döma ibrottmålet redan före länsrättens dom i skattemålet, i en del fall se signödsakad att invänta länsrättens och kanske även kammarrättens dom och i andrafall komma till att ett lagakraftvunnet avgörande i skattefrågan måsteavvaktas. Imotion 2311 anförs att det inte får förekomma tvivel om riktigheten hos en domi skattebrottmål. Det får enligt motionärernas mening aldrig uppkommasituationer där en person först fälls för skattebrott och sedan vinneriskattemålet. Med hänsyn till att risker från rättssäkerhetssynpunkt enligtmotionärerna kan uppkomma med regeringens förslag bör detta enligt deras meninginte genomföras, särskilt som det finns anledning att anta att kommissionen motekonomisk brottslighet kommer att presentera ettheltäckande förslag på området. Motionärerna erinrar vidare om att redangällande rättspraxis torde medge att skattebrottmålet avgörs i de fall därutgången i skattemålet är helt klar. Enligt motionärernas uppfattning är dennasituation den enda där det bör vara tillåtet att avgöra skattebrottmålet föreskattemålet. Utskottet vill inledningsvis framhålla detangelägna i att man kommer till rätta med de långa handläggningstider som oftaförekommer i skattebrott-mål. Som utskottet uttalade (JuU 1981/82:28s. 7 f) är det från flera utgångspunkter olyckligt med de långa tider som löpertills det föreligger ett avgörande i skattebrottmålen. En väsentlig förklaringtill de nuvarande förhållandena är att domstolama oftast inte anser det varamöjligt att pröva ansvarsfrågan innan motsvarande skattefråga slutligtavgjorts. Detstår enligt utskottets mening klart att den allmänna domstolen i många fall börkunna avgöra skattebrottmålet på ett tillräckligt säkert underlag utan attbehöva avvakta ett lagakraftvunnet avgörande i skatte- JuU 1982/83:36 7 målet,och det är uppenbart att man i syfte att främja snabbheten ibrott-mälsförfarandet bör ta till vara dessa möjligheter. Som departementschefensäger krävs det dock lagstiftningsåtgärder för att ändra nuvarande praxis.Förslaget i propositionen är enligt utskottets mening ägnat att tillgodosedetta syfte. Ipropositionen (s. 1215) lämnas en utförlig redogörelse för möjligheterna attmed den föreslagna ordningen i olika fall avgöra ett skattebrott-mål utanhinder av ett pågående skattemål. Utskottet kan ansluta sig tilldepartementschefens uttalanden härvidlag, och utskottet konstaterar atteffekterna av förslaget inte, såsom motionärerna befarar, innebär risker frånrättssäkerhetssynpunkt. Behovetav åtgärder som kan bidra till att nedbringa handläggningstiderna iskattebrottmål är stort. F. n. överväger kommissionen mot ekonomiskbrottslighet bl. a. den komplicerade frågan om ett sammanförande avbrottmålsförfarandet och själva beskattningsförfarandet. Att ett förslag idenna fråga sålunda övervägs bör emellertid inte hindra att man nu vidtar de idetta avsnitt behandlade av regeringen föreslagna åtgärderna, särskilt som demera kommer att ha gynnsamma effekter på snabbheten i förfarandet iskattebrottmål. Meddessa uttalanden avstyrker utskottet bifall till motionen och tillstyrkerbifall till propositionen i denna del. I propositionen föreslås en regel om generellskyldighet för myndigheterna på skatte- och avgiftsområdet att göra anmälantill åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligtskattebrottslagen har begåtts. Rörandegällande ordning och pågående reformarbete på området vill utskottet hänvisatill uppgifter i en inom utskottets sekretariat upprättad promemoria som fogastill detta betänkande som bilaga. Förslageti propositionen tas upp som en ny 17 § i skattebrottslagen. Paragrafen innebäratt förvaltningsmyndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifterskall göra anmälan till åklagaren så snart det finns anledning att anta attbrott enligt denna lag har begåtts. Enligt paragrafen gäller detta dock inte omdet kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd enligtskattebrottslagen eller om anmälan av annat skäl inte behövs. Av propositionen(s. 27 f och 40 f) framgår att förslaget i huvudsak är förestavat avangelägenheten av att de brottsutredande organen fårkännedom om misstänkt skattebrottslighet oavsett vilken typ av skatt elleravgift misstanken rör. Enligt utskottets mening måste åtgärder för attförkorta tiden från det att ett skattebrott har begåtts till dess att frågan omansvar för brottet kan avgöras sättas in på flera olika plan. Inte minstviktigt är att försöka förbättra samarbetet mellan de myndigheter som på olikastadier och i JuU1982/83:36 8 skilda hänseenden har att handlägga frågor som hängersamman med skattebrottet. Vad man här särskilt bör sörja för är att debrottsutredande myndigheterna av myndigheterna på skatte-och avgiftsområdet får underrättelse om misstänkt brottslighet. Förslaget i propositionen om en regel omanmälningsskyldighet vid misstanke om brott enligt skattebrottslagen är enligtutskottets mening ägnat att förbättra kommunikationerna mellan myndigheterna idetta hänseende. Utskottet ställer sig i enlighet med det sagda bakomregeringens förslag och tillstyrker att det genomförs. Utskottet vill i sammanhanget dock, under hänvisning tilluppgifterna i den till detta betänkande fogade bilagan, i linje med vaddepartementschefen uttalar i propositionen (s. 27) peka på att det kan finnasanledning att närmast från lagteknisk synpunkt ompröva den här behandladeregleringen. Detta kan bli aktuellt som ett resultat av övervägandena medanledning av den av brottsförebyggande rådet framlagda promemorian (BRÅ PM1982:6) Informationsutbyte mellan myndigheter - författningsförslag ochremissbehandlingen av den. Utskottet vill också, såsom departementschefen gör på s.40 i propositionen, erinra om att det får ankomma på attefter samråd med berörda myndigheter förorda lämpliga rutiner för den i den nyaparagrafen föreskrivna anmälningsskyldigheten. Särskild uppmärksamhet bördärvid riktas mot frågan om hur bl. a. taxeringsnämnderna skall förfara vidmisstanke om skattebrott. I övrigt föranleder propositionen inget uttalande frånutskottets sida. 1. beträffandevilandeförklaring av skattebrottmål attriksdagen med avslag på motion 1982/83:2311 antar det genom proposition1982/83:134 framlagda förslaget fill lag om ändring i skattebrottslagen(1971:69) såvitt gäller 15 §, 2. att riksdagenantar det. under moment 1 nämnda lagförslaget i den mån det inte omfattas avutskottets hemställan ovan, 3. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändring iförvaltningsprocesslagen (1971:291). JuU 1982/83:36 9 Närvarande:Lisa (), (), (), (), BjörnKörlof (m), i (s), (), (), (), (), i (fp),(), (), () och (). Vilandeförklaringav skattebrottmål (mom. 1) BjörnKörlof (m), (), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande som böljarpå s. 6 med "Utskottet vill" och slutar på s. 7 med "dennadel" bort ha följande lydelse: Utskottetvill inledningsvis framhålla det angelägna i att man kommer till rätta med delånga handläggningstider som ofta förekommer i skattebrottmål. Som utskottetuttalade (JuU 1981/82:28 s. 7 f) är det från flera utgångspunkterolyckligt med de långa tider som löper tills det föreligger ett avgörande iskattebrottmålen. Den i propositionen föreslagna regeln om vilandeförklaring avskattebrottmål syftar till att påskynda handläggningen av dessa mål. Utskoftetställer sig självfallet bakom detta syfte. Utskottetanser emellertid att regeringens förslag innebär allvarliga risker för atthänsynen till rättssäkerheten åsidosätts i skattebrottmålen. Endast i de falldär utgången i skattemålet är helt given bör skattebrottmålet kunna avgörasutan hinder av att motsvarande skattemål inte avgjorts slutligt. Redan nugällande praxis torde också medge att skattebrottmål avgörs i dessa fall. Motdenna bakgrund och med hänsyn till aft kommissionen mot ekonomisk brottslighetinom en snar framtid kan antas komma att lägga fram förslag som tar sikte på ensnabbare handläggning av både skattefrågan och ansvarsfrågan, tillstyrkerutskottet bifall till motionen och avstyrker bifall till propositionen i dennadel. dels att utskottets hemställan under moment 1 bortha följande lydelse: 1. beträffande vilandeförklaring av skattebrottmål aft med bifalltill mofion 1982/83:2311 avslår det genom proposition 1982/83:134 framlagdaförslaget till lag om ändring i skattebroftslagen (1971:69) såvitt avser 15 §. JuU 1982/83:36 10 Promemoriaangående föreskrifter om underrättelse om brottsmisstanke på skatte- ochavgiftsområdet m. m. Skatte- och avgiftsområdet utgör ett av de fåområden av den offentliga förvaltningen där det f. n. finns regler omskyldighet för en myndighet att anmäla misstanke om brott till polis elleråklagare. Bestämmelser om anmälningsskyldighet finns i 43§ taxeringskungörelsen(1957:513), 22 § sjömansskattekungörelsen (1958:301), 66 § uppbördskungörelsen(1967:626), 26§ mervärdeskattekungörelsen (1968:431), 9 kap. 1§ fastighetstaxeringsförordningen(1979:1193) och l§ förordningen (1982:1239) om skyldighet för riksförsäkringsverketatt göra åtalsanmälan vid misstanke om vissa brottsliga förfaranden. Genomnyss angivna regler kan en mycket stor del av skatte- och avgiftsområdet sägasvara omfattat av författningsreglerad skyldighet för myndigheter att underrättade brottsbekämpande myndigheterna vid misstanke om brott inom området. Brottbeträffande de s. k. punktskatterna omfattas inte av någon författningsregleradanmälningsskyldighet av det aktuella slaget; , som ärbeskattningsmyndighet i fråga om nästan alla punktskatter, har emellertidutarbetat interna anvisningar om åtalsanmälningar som omfattar även brott avdetta slag. I praktiken är det därför inom det egenUiga skatte- ochavgiftsområdet endast några få brott som inte omfattas av någon form avreglerad anmälningsskyldighet. Isammanhanget kan nämnas att brott enligt lagen (1982:1006) om avdrags- ochuppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar inte omfattas avnågon anmälningsskyldighet. Detsamma gäller brott som rör prisregleringsavgifternapå jordbrukets och fiskets område, beträffande vilka avgifter statensjordbruksnämnd är kontrollmyndighet. Dennuvarande regleringen av anmälningsskyldighet på skatte- och avgiftsområdetomfattar inte enbart brott enligt skattebrottslagen utan även brott enligtandra författningar - straffbestämmelser som ofta är subsidiära tillskattebrottslagens regler. Också brott enligt taxeringslagen (1956:623), lagen(1958:295) om sjömansskatt, uppbördslagen (1953:272), fastighetstaxeringslagen(1979:1152) och lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen(1981:691) om socialavgifter faller sålunda under reglerna omanmälningsskyldighet. Anmälningsskyldighetenenligt de nuvarande bestämmelserna på skatte-och avgiftsområdet skall i samtligafall fullgöras gentemot åklagare. I bestämmelserna har inte uppställts någotuttryckligt krav på skyndsamhet vid anmälan; bestämmelserna har i samtliga fallden innebörden att, om anledning till misstanke om brott av det aktuella slagetuppkommer, anmälan därom skall göras till åklagaren. JuU 1982/83:36 11 Anmälningsskyldigheten gentemot åklagare omfattarinte alla myndigheter på skatte- och avgiftsområdet som kan tänkas få del avmisstankar om brott av de ifrågavarande slagen. Vissa myndigheter har i ställetålagts en skyldighet att lämna de upplysningar som kan ha betydelse för dennaanmälningsskyldighet till en annan myndighet som omfattas av anmälningsskyldigheteneller som i sin tur har att lämna uppgifter av det aktuella slaget till enannan myndighet. Detta gäller taxeringsnämnden, fasfighets-taxeringsnämnden,sjömansskattekontoret (som ingår i riksskatte verkets organisation) och lokalaskattemyndigheten; anmälningsskyldigheten gentemot åklagare enligt de olikabestämmelserna i dessa fall åvilar skattechefen, av särskiltförordnad tjänsteman, eller . Reglernaom anmälningsskyldighet är intagna i regeringsförfattningar. Detta Hgger ilinje med vad som kom till uttryck vid skattebrottslagens införande (se prop.1971:10 s. 276). (Fi 1970:57) lade år I98Ifram slutbetänkandet (SOU 1981:83 och 84) Punktskatter ochprisregleringsavgifter. Utredningen föreslår bl. a. en förordning ompunktskatter och prisregleringsavgifter som innehåller en regel omanmälningsskyldighet i fråga om misstanke om brott på området. Utredningensförslag har remissbehandlats och övervägs f. n. i . till regeringen överlämnade promemorian (BRÅ PM 1982:6)Informationsutbyte mellan myndigheter - författningsförslag, som utarbetatsinom ramen för den översyn av lagstiftning mot organiserad och ekonomiskbrottslighet som pågått inom brottsförebyggande rådet, föreslås en generelltfillämplig lag om uppgiftslämnande mellan myndigheter i brottsbekämpandesyfte. Förslaget innebär bl. a. att en myndighet i princip skall vara skyldigatt underrätta polis eller åklagare, om myndigheten får misstanke om att ettbrott har begåtts inom dess ansvarsområde. Med brott inom myndighetensansvarsområde avses enligt förslaget brott mot myndighetens intressen i en vidbemärkelse, alltså såväl de särskilda samhällsintressen som myndigheten är sattatt företräda som de intressen av privaträttslig karaktär som myndigheten haratt bevaka. På skatte- och avgiftsområdet innebär detta sålunda att vatjemyndighet här får en underrättelseskyldighet - med vissa angivna undantag -gentemot polis eller åklagare vid misstanke om brott av alla slag som kan sägasrikta sig mot detta område och alltså oavsett om gämingen faller underskattebrottslagen eller inte. Avsikten är med andra ord att den föreslagnaundertättelse-skyldigheten i princip skall vara heltäckande i fråga om brottinom skatte-och avgiftsområdet. Enväsentlig utgångspunkt för förslaget i promemorian om en generellförfattningsreglering av uppgiftslämnande mellan myndigheter i brottsbe- JuU 1982/83:36 12 kämpandesyfte är att uppgifter kan lämnas på ett så tidigt stadium som möjligt. Kravetpå eft skyndsamt förfarande kommer till uttryck på olika sätt i den föreslagnaregleringen. Regleringen avser uppgiftslämnande från myndigheter, inte frånenskilda tjänstemän som sådana. Ipromemorian föreslås också en särskild förordning om uppgiftslämnande frånmyndigheter på skatteområdet i brottsbekämpande syfte. Förordningen kan sägasinnehålla tillämpningsregler på skatteområdet till den föreslagna generellttillämpliga lagen. Förordningen innebär att den nuvarande regleringen av olikafrågor som hänger samman med själva anmälningsskyldigheten gentemot åklagarebehålls i allt väsentligt oförändrad.