bet · G601SkU15 · 1982-12-31 00:00:00 — Flera av förslagen i proposition 50 har enligt våruppfattning inte beretts så att de står i samklang med regeringsformen.Lagrådet har inte fått tillfälle att granska vattenkraftsskatten, avdragsrättenför fackavgifter och videoskatten, och förslagen har för övrigt inte hellerfått den omsorgsfulla beredning som regeringsformen förutsätter. När det gällerhyreshusavgiften har det lagförslaget visserligen granskats av lagrådet, menrådet konstaterar i sitt yttrande att förslaget inte fått en tillfredsställandeberedning. Vid behandlingen av dessa frågor i skatteutskottet har vifått avslag på kravet att skulle beredas tillfälle attyttra sig om beredningen av de fyra förslagen skett i enlighet medregeringsformens bestämmelser. Vi beklagar starkt detta, då frågornas viktenligt vår mening motiverat en noggrann granskning av det slag som vi härförordat. (), () och BjörnMolin (fp) anför: Under utskottsbehandlingen av propositionen begärdeutskottets centerledamöter att förslaget om skattereduktion förfackföreningsavgift skulle underställas lagrådet för granskning. Denna begäran,som biträtts av m och fp, har utskottet avslagit med hänvisning till att ettdröjsmål med frågans behandling skulle leda till avsevärt men. Vi har svårt attförstå denna motivering. Av vad som framkommit inte minst vidutskottsbehandlingen framgår att en skattereduktion för fackföreningsavgift,utformad i enlighet med förslaget i propositionen, är förenad med betydandebrister såväl materiellt som formellt. Enligt vår mening borde det ha varitnaturligt att låta lagrådet granska ett förslag som innebär inte bara en nyhetutan också ett avsteg från gällande principer i svensk skatterätt. Vihar i en särskild reservation yrkat avslag på förslaget om skattereduktion förfackförenings-avgift men vill särskilt understryka angelägenheten av attregeringen inte framlägger förslag om helt nya skatter eller skatteregler utanföregående beredning. Den nu aktuella propositionen innehåller åtskilligaförslag som inte har vare sig utretts eller remissbehandlats. Investeringsavdraget vid mervärdeskatten (mom. 8) , förste vice talmannen , och (alla m) anför: Sky1982/83:15 91 I proposition 50 föreslås enförlängning av lagen om särskilt investeringsavdrag vid redovisning avmervärdeskatt. Denna form av investeringsavdrag infördes år1981 och innebar bl. a. att den verksamhet som inte var redovisningsskyldig förmervärdeskatt inte heller kunde åtnjuta något investeringsavdrag. I praktiken medför detta att yrkesgrupper somprivatpraktiserande läkare, tandläkare, veterinärer, revisorer och advokatergått miste om den investeringsstimulans vars borttagande, åtminstone inomdentalbranschen, redan visat sig ha haft vissa negativa effekter påinvesteringarna. Sedan propositionen väcktes har dessa problem påtalats iskrivelser från och . Viförutsätter att regeringen uppmärksamt följer frågan och vidtar dekorrigeringar som kan vara erforderliga. Skatt på viss elkraft (mom. 16) , förste vice talmannen , och (alla m) anför: I proposition 1982/83:50 anges att vattenkraftsskatten iprincip inte skall vältras över på konsumenterna. Starka skäl talar dock föratt så ändå kommer att ske, även om skatten till en början främst drabbar vissakommuner och ett antal industriföretag, vilkas investeringsmöjligheter därvidavsevärt kommer att reduceras. är prisledare på elområdet. Skallavkastningskravet på kvarstå oförändrat - vilket är avgörande förbevarad konkurrensneutralitet i förhållande till andra elproducenter - måstedet reducera sina avskrivningar i betydande grad för att vid oförändradprisnivå klara vattenkraftsskatten. Detta innebär att Vattenfallsförräntningspliktiga kapital blir större än som annars varit fallet. Medoförändrat avkastningskrav kommer därigenom elprisnivån successivt att behövahöjas tills skatten efter helt har överförts på konsumenterna. Itakt därmed sker även för övriga elproducenter en övervältring avskattebelastningen på konsumenterna. Konkurrensneutralitet mellan och andraelproducenter kan således inte upprätthållas utan att vattenkraftsskattensuccessivt kommer att övervähras på konsumenterna. På kortare sikt kommerskatten att avsevärt reducera de investeringar i de oljeproducerande företagensom regeringen säger sig vilja öka. , förste vice talmannen , och (alla m) anför: Energibeskattningen missgynnar klart svensk industri iförhållande till våra viktigaste konkurrentländer. I de flesta av dessabeskattas energin huvudsakligen inom ramen för mervärdeskattesystemet. SkU1982/83:15 92 därutöver förekommer någon beskattning av energi är denmycket måttlig i jämförelse med vår energiskatt. Regeringens förslag försämrar ytterligare villkoren påenergiskatteområdet, dels genom vattenkraftsskatten, dels genom höjda avgifterför oljeprodukter i avsikt att finansiera torveldade förbränningsanläggningar.Till detta kommer att regeringen i propositionen förklarar sig överväga enminskning av den nedsättning av allmän energiskatt som vissa industriföretag numedges. Av sysselsättningspolitiska skäl har regeringen möjlighetatt i svaga konjunkturlägen underlätta för särskilt energikrävande ochkonjunkturkänsliga branscher att nedsätta skatten till av saluvärdet. F.n. gäller att skatten sätts ner till för skogsindustrin och till 1,3 %för övriga branscher. Nedsättningen är i själva verket mindre eftersom den s.k. särskilda avgiften för oljeprodukter, som föreslås höjd till . perm', endast får nedräknas vid fastställande av nedsättningen till . Både konkurrens- och sysselsättningsskäl talar enligt vårmening för en fortsatt nedsättning av den allmänna energiskatten av minstnuvarande omfattning. SkU1982/83:15 Bilaga 93 yttrande 1982/83:5 y om vissa frågor rörande skattereduktion för fackföreningsavgift(prop. 1982/83:50) har berettkonstitutionsutskottet tillfälle att avge yttrande över nämnda propositionsåvitt avser förslaget om skattereduktion för fackföreningsavgift. Som framgårav ett till propositionen fogat förslag till särskild lag i detta avseendeskall enligt 2 § underlag för beräkning av skattereduktion vara medlemsavgiftsom den skattskyldige visar sig under inkomståret ha erlagt tillarbetstagarorganisationen, dock högst . Med arbetstagarorganisationförstås sådan organisation som avses i lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet. Enligt vad skatteutskottet under sin beredning av ärendetinhämtat från () förutsätter en rätt till skattereduktionför fackföreningsavgift att storleken av influtna medlemsavgifter kankontrolleras. Denna kontroll måste enligt RSV-om man inte skall komma iadministrativa orimligheter - ske centralt och inte hos taxeringsnämnderna.Avsikten är därför att verket skall begära in magnetband från de fem förenkla förfarandet vid beskattningen. Den fråga somföranlett skatteutskottet att bereda tillfälle att yttrasig i ärendet är huruvida denna kontroll av magnetbanden, som innehåller uppgifterom vilka medlemmar som betalat avgifter och storleken av avgifterna, kan ansesstrida mot bestämmelser i regeringsformen. Från de synpunkter har att beaktafinns ingen anledning till erinran mot propositionens lagförslag, vilket somnyss framgått vilar på förutsättningen att rätten till skattereduktion skallgrundas på vad den skattskyldige inför taxeringsnämnden visar sig ha erlagt imedlemsavgift till arbetstagarorganisationen. Vad gäller kontrollfrågorna ärdel enligt bestämda mening nödvändigt att finna enlösning som inte kränker den enskildes integritet. Utskottet förutsätter attdenna viktiga principiella fråga, som inte berörs i propositionen, nogaövervägs av regeringen och därefter underställs . anfört i detta avseende bör ges regeringen till känna. SkU1982/83:15 Bilaga 94 Närvarande: (), (), YngveNyquist (s), (). Hans Nyhage (m), (),(), i (tr), (), StureThun (s), (in), (), (),() och i (vpk). av (). Hans Nyhage (m). iVärtndö (m), (), (), ()och () som anser att den del av utskottets yttrande sombörjar ""Från de'" och slutar ""till känna" bortha följande lydelse: Som framgått föreligger oklarhet i den utomordentligtviktiga frågan hur skattekontrollen skall utformas enligt det framlagdalagförslaget. Enligt utskottets mening bör lagrådet och datainspektionen hörasinnan fattar beslut i fråean. SkU1982/83:15 Bilaga 95 Finansutskottetsyttrande /83:3 y över proposition 1982/83:50 om vissa ekonomisk-politiskaåtgärder m. m. har den 9 november1982 beslutat bereda finansutskottet fillfälle att avge yttrande överproposition 1982/83:50 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. jämtemotioner. Utskottet vill anföra följande. Prognoserna för den internationellaekonomiska utvecklingen revideras nu återigen nedåt. Recessionen ivärldsekonomin fortsätter. Prisstegringarna är visserligen på väg ned i mångaländer, men produktionen minskar eller stagnerar med följd att arbetslöshetenfortsätter att öka. Det traditionella konjunkturmönstret med en nedgång,utplåning, återhämtning och en konjunkturtopp inom loppet av tycks integälla längre. En viktig förklaring till de tidigare felslagnaprognoserna är att man felbedömt industriländernas exportmöjligheter.Världshandeln minskade på grund av en markeradnedgång i OPEC:s och de icke oljeproducerande import. Även importentill minskade kraftigt. En bidragande orsak fill den svagavärldshandeln är den åtstramningspolitik som bedrivs i flera industriländer.Risken för en fortsatt svag utveckling av handeln är stor, bl. a. på grund avde akuta betalningsproblem som gör sig gällande i flera ochstatshandels-länder. En ökad återhållsamhet med krediter i det internationellafinansiella systemet i kombination med ökad protektionism kan få mycketallvarliga konsekvenser och omöjliggöra en konjunkturuppgång. Propositionens bedömning av den internationellautvecklingen sammanfattas i nedanstående tablå. Prognos för utvecklingen i OECD-området BNP - OECDtotalt -1/4 1 Väridshandeln O 1 1/2 Världshandelspriseri nationell valuta, bearbetade varor 8 1/2 5 1/2 Konsumentpriser 7,5 6 1/2 SkU1982/83:15 Bilaga 96 I propositionen uttrycks förhoppningenatt aktiviteten, till följd av ökad privat konsumtion och ett omslag ilagercykeln, skall komma i gång 1983 i och . En ökadkonsumtionsefterfrågan i kombination med att de amerikanska företagenskonkurrensläge försämrats genom den uppdrivna dollarkursen väntas medföra ensnabb importökning till . Detta gynnar exportindustrin iVästeuropa. Den internationella utvecklingen kan bli sämre än vadpropositionens prognoser förutser. I många länder är politiken fortfarandeinriktad på åtstramning i syfte att bekämpa inflationen. För utvecklingen iFörenta staterna är avvägningen mellan finans- och penningpolitik avgörande.Fullföljer Reaganadministrationen sin politik med fortsatta skattesänkningaroch kraftigt ökande militärutgifter väntas underskottet i den federala budgetenöka till inemot . Det blir då ävenfortsättningsvis penningpolitiken som ensidigt får bära upp stabiliseringspolitiken.Inflationsförväntningarna torde då återigen skruvas upp med följd att delättnader som vidtagits i penningpolitiken inte kommer att bibehållas.Därmed drivs räntorna åter upp, vilket kan omintetgöra uppgången. För är konjunkturutsikterna mörka. IFörbundsrepubliken fortsätter produktionen att minska. Flerainternationella bedömare, bl. a. , tror dock fortfarande på enicke obetydlig uppgång . För förutserkommissionen nolltillväxt och en svag uppgång underdet . Även om det skulle bli en viss uppgång i OECD-områdetunder 1983, blir den emellertid inte långvarig om den enbart bärs upp av eltomslag i lagerinvesteringarna och en ökning av den privata konsumtionen iFörenta staterna och . Skall återhämtningen bli mer bestående även under1984 måste också investeringsaktiviteten komma igång. Mot detta talar det lågakapacitetsutnyttjandet i många länder. Enligt utskottets uppfattning står det alldeles klart attdet krävs ett mer samlat agerande i , syftande till en försiktigstimulans av konsumtion och investeringar i de stora ekonomierna för att byggaunder en eventuell uppgång. Det bör nu finnas möjligheter till en sådaninriktning, eftersom inflafionen nu är nere på en förhållandevis låg nivå idessa länder. De små länderna med stora underskott i utrikesaffärerna och i deoffentliga budgeterna måste i ett sådant sammanhang mer målmedvetet än hittillsangripa obalanserna utifrån ett medelfrisfigt perspektiv. Det går inte attensidigt lita fill åtstramningsåtgärder. Det är mot denna bakgrund som vi skall lägga upp vårstrategi för att komma tillrätta med våra egna strukturella obalanser. Den ekonomiska utvecklingen iSverige har kännetecknats av alltmerfördjupade obalanser. Privat och offentlig konsumtion har ökat snabbare än dentotala produktionen. SkU1982/83:15 Bilaga 97 sparandet i den offentliga sektorn, som visade ett stort överskottså sent som 1976, har till följd av försämringen av statsfinanserna förbytts iett mycket stort underskott. Vi har ett strukturellt sparandeunderskott iekonomin som yttrar sig i minskade investeringar och ett stortbytesbalansunderskott. Arbetslösheten har visserligen kunnat begränsas genomarbelsmarknadspo-litiska åtgärder. har emellertid ocksåden. öppna arbetslösheten ökat snabbt. Antalet förtidspensionerade har ocksåökat kraftigt. Detta kan inte förklaras av en ökad sjuklighet i befolkningenutan är, när man ser på den geografiska fördelningen avförtidspensioneringarna, också ett uttryck för ett allmänt försämratarbetsmarknadsläge. Dessa obalanser är till stor del orsakade avindustrisektorns tillbakagång. Som framgår nedan har produktionen i industrinutvecklats klart ogynnsammare än i övriga sektorer. -1,1 Sysselsättningen i industrin harminskat kraftigt och industriinvesteringarna har sjunkit markant sedan mittenav . Industrin har tappat inemot en fjärdedelav sina exportmarknader. Prisstegringarna har också legat på en betydligt högrenivå . Parallellt med, och delvis till följd av, denna utvecklinguppvisar det svenska samhället negativa drag i det ekonomiska livet.Skattefusk, svarta affärer och annan ekonomisk brottslighet har tilltagit.Intresset för finansiella transaktioner, "snabba klipp", etc. hartilltagit på bekostnad av produktiva satsningar i industriell utveckling. Det kan hävdas att de uppräknade svårigheterna är en följdav en svag internationell utveckling. Detta är förvisso sant, men det är ocksåett faktum att vår industriella utveckling varit ogynnsammare än i andrajämförbara industriländer i OECD-området. Jämfört med nivån 1970 har viförlorat av våra marknader utomlands medan industriländerna i genomsnittökat sin andel av världshandeln med . Enligt utskottets uppfattning kan inte, denna nedåtgåendetrend i industrisektorn få fortsätta. Vi kommer i så fall att fåunderskott och andra obalanser som blir nästan omöjliga att hantera. Vi skullei ett sådant läge kunna tvingas till drastiska nedskärningar av såväl denprivata konsumtionen som av de offentliga utgifterna. 7 1982/83. SkU1982/83:15 Bilaga 98 , hotas då i sina grundvalar. Vi kommer då att kunna stå inför en sysselsättningskrissom vi inte upplevt i modern tid. Traditionellt brukar man ange målen för den ekonomiskapolitiken som full sysselsättning, god tillväxt, balans i utrikesaffärerna, enrättvis fördelning av produkfionsresuhatet och låg inflation. Om man studerarutvecklingen kan man konstatera att obalanstendensernaförstärkts och att vi i praktiskt taget alla avseenden var på väg bort ifråndessa mål. Utlandets förtroende för vår politik försvagades också under 1981och . Trots devalveringen hade vi som framgårav tablåerna nedan ett kraftigt valutautflöde under praktiskt taget varje månadfrån slutet av 1981 och in . Under perioden november 1981 - juli 1982var utflödet större än vad bytesbalansunderskottet motiverade. Mot ettbytesbalansunderskott på stod ett valutautflöde pånärmare . Detta utflöde fick mötas med ökad statligupplåning utomlands. -1,4 -2,4 -1,8 -0,6 -5,1 -15,9 -0,7 -0,7 -2,4 -2,9 -16,8 Under början av hösten 1982försvagades förtroendet för kronan ytterligare. registrerades detstörsta underskottet i utrikeshandeln någonsin för en enskild månad. Ett par avvåra nordiska grannländer devalverade sina valutor. I samband härmed ökadespekulationerna mot kronan. Det uppstod mot denna bakgrund förväntningar om attden tillträdande socialdemokratiska regeringen snabbt skulle vidta kraftfullaåtgärder för att försöka bryta den nedåtgående trenden i ekonomin. Underförsta veckan av oktober blev det en veritabel storm mot kronan. SkU1982/83:15 Bilaga 99 Valutautflödet uppgick då till . Vivar i en akut kris och stängde handeln medvalutabankerna. I samråd med den tillträdande regeringen beslöt fullmäktige iriksbanken dagen efter att skriva ned kronan . Mot bakgrund av vad som anförs i propositionen ochpartimotionerna kan det finnas skäl att diskutera vilken strategi man bör väljanär ett land med våra strukturella obalanser kommer i ett akut krisläge sombeskrivits ovan. I den moderata partimofionen (99) hävdas att devalveringenborde kunnat undvikas. Detta hade enligt motionärerna förutsatt oförändradeeller något sänkta arbetsgivaravgifter, fortsatta besparingar i de offentligautgifterna och uteblivna skattehöjningar. I motion (112) anförsatt valutautflödet var ett resultat av förväntningarna i samband med valet ochatt det inte fanns någon valutaoro. När man nu tvingades devalverahade det räckt med 5 å , hävdar motionärerna. Enligt utskottets bedömning hade det uppenbarligen interäckt med ytterligare besparingsåtgärder, skattesänkningar e. d. för att stoppaett valutautflöde av den storleksordning som vi hade ochbörjan av oktober. Effekten av besparingar inträder ju först ochhade knappast stärkt omvärldens förtroende för att vi skulle kunna försvarakronan. Däremot är det tänkbart att vi kortsiktigt kunnat dämpa spekulationsvågengenom en mindre devalvering i kombination med kraftiga kreditpolitiskaåtgärder, t. ex. en chockhöjning av den s. k. straffräntan. ö. kreditpolitiska åtstramningsåtgärder i syfte justatt hävda kronan mot den oro som funnits . Dylikaåtgärder skulle emellertid bara hjälpt den svenska kronan för stunden:Erfarenheter, både här hemma och utomlands, av devalveringar som inte följtsupp av ett målmedvetet program visar detta. Hade vi genomfört en kraftigräntehöjning, hade detta slagit mot industrins investeringar och därmedytterligare förstärkt sysselsättningsnedgången och omintetgjort en långsiktigindustripolitik. Ovan har beskrivits de strukturella obalanser somutvecklats under 1970-och . När vi därtill fick en akutvalutakris var det enligt utskottets uppfattning rikfigt attförsöka bryta den nedåtgående trenden i den svenska ekonomin genom att göra enkraftig devalvering. Härigenom skapades en sådan konkurrenskraftsförbättringatt det nu finns möjligheter att genomföra en rekonstruktionspolitik. Genom attsamtidigt i regeringsförklaringen proklamera en ny politik somgår till roten med obalanserna har regeringen lagt en grund för att vinnaomvärldens förtroende för politiken. I propositionen redovisas de första stegenpå denna väg mot balans i ekonomin. Den stora devalveringen innebär att industrisektornskonkurrensläge i ett slag kraftigt förbättrats. Det bör nu finnas godamöjligheter för företagen att bedriva en sådan prispolitik att de återvinnermarknadsandelar både här SkU1982/83:15 Bilaga 100 hemma och på utlandsmarknaderna. I vissa fall kan det ävenvara nödvändigt att stärka företagens finansiella position. Utskottet ärövertygat om att svensk företagsamhet som i många sammanhang gått i bräschenför framtidstro och teknologisk förnyelse kommer att utnyttja denna möjlighet.Genom kostnadsanpassningen via devalveringen har vi vidare fått en möjlighetatt reda ut strukturproblemen i industrisektorn. Även om den nu inledda ekonomiska politiken innebär godamöjligheter att åter komma i balans så innehåller den också uppenbara risker.Det gäller nu att följa upp den inledda politiken.Utskottet vill här peka på några problem som därvidlag måste bemästras. Den första och helt grundläggande uppgiften är attvaraktigt bevara den konkurrenskraftsförbättring för svenskt näringsliv somdevalveringen medfört. Detta kräver att vi kan hålla den interna pris- ochkostnadsutvecklingen i schack. kommer vi med stor säkerhet att få enprisstegring som ligger klart över genomsnittet i OECD-området. Detta är enoundviklig effekt av devalveringen. Denna uppdrivning av prisstegringstaktenfår emellertid bara bli en engångsinflation. och inpå 1984 måste vi snabbt komma ner i en väsentligt lägre inflationstakt. Dettainnebär att inga grupper i löneavtalen får kompensera sig för de prisstegringarsom är en följd av devalveringen. Det innebär att stora löntagargrupper ävennästa år kommer att få reallönesänkningar. Enligt utskottets mening måste visätta målet för antiinflationspolitiken efter 1983 mycket högt.Verkstadsindustrins konkurrensläge bör bli vägledande. För viktiga delar avdenna bransch är det de västtyska företagen som är vår främsta konkurrent.Prisstegringstakten i väntas stanna vid . Ävenför åren därefter torde prisstegringarna bli låga i . Vårambition bör vara alt komma ner till en pris- och kostnadsstegring avungefär samma storleksordning. Detta kommer enligt utskottets uppfattning attställa stora krav på arbetsmarknadens parter framöver. Denoffentliga sektorn som är en arbetsgivare med 1,3 miljoner anställda hardärvidlag ett stort ansvar. För att klara en hård antiinflationspolitik måste vividare få kontroll på det växande statliga budgetunderskottet. Det är i dettasammanhang underskottets likviditetsskapande effekt som är specielltallvarlig. Härvidlag kommer det att krävas såväl ökningar av statsinkomsternasom nedskärningar av utgifterna. De reala ökningar av utgifterna som kantolereras är sådana utgifter som ger upphov till produktiv sysselsättning.Exempel på dylika är företags- och samhällsekonomiskt lönsammainvesteringsprojekt. I propositionen föreslås ett investeringsprogram om tremiljarder kronor. Genom detta program påskyndas en höjning avkapacitetsutnyttjandet i näringslivet. Skulle den internationellaåterhämtningen dröja ännu längre än vad som antagits i propositionen bör manenligt utskottets uppfattning överväga att igångsätta fler statligainvesteringsprojekt. Däremot kan vi inte öka på budgetunderskottet mer för att öka SkU1982/83:15 Bilaga 101 transfererings- eller de statliga konsumtionsutgifterna.Det är mot den bakgrunden man skall se utskottets hemställan om entotalfinansiering av återställandet av de sociala trygghetsreformerna (FiU1982/83:10). Vad gäller investeringsprogrammet noterar utskottet attfolkpartiet och accepterar flera av de projekt som föreslås.Moderata samlingspartiet ställer sig däremot helt avvisande till detsamma. nya ekonomiska politik som inletts måste bedömas iett medelfristigt perspektiv. Det kommer att ta avsevärd tid innan vi kanskörda frukterna av den politik som steg för steg skall genomföras. Under endylik process gäller det att ha tålamod. Det kommer att dröja innan vikan registrera några mer påtagliga effekter på induslrisysselsättningen ochindustrins investeringar. Den nedåtgående trenden i industrisektorn ärfortfarande stark. Erfarenhetsmässigt är det en eftersläpning på ca tre kvartalfrån det att industriproduktionen börjat öka till dess att industrisysselsättningenökar. Produktivitetsreserven torde vidare vara betydande i många företag, dvs.man kan öka produktionen ganska mycket innan man behöver expanderasysselsättningen. Detsamma gäller också för företagens kapitalutrustning.Enligt tillgängliga bedömningar ligger kapacitetsutnyttjandet f. n. på enrekordlåg nivå. I den fas vi nu går in i är det vidare viktigt att vi utvecklarde arbetsmarknadspolitiska instrumenten. På många orter i landet som äruppbyggda kring företag inom våra traditionella basnäringar dras nu kapacitetenner inom ramen för långsiktiga strukturprogram. Det är då viktigt att denarbetskraft som friställs bereds ordentliga ekonomiska möjligheter för attkunna ta ett arbete i de expanderande företag som kunnat dra nytta avdevalveringen.