bet · G601JoU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Enligtlantbruksstyrelsen är det angeläget att det klart och entydigt framgår av dennya lagen om bestämmelsen även omfattar markavvattningsföretag som fastställtsvid syneförrättning enligt vattenlagen eller motsvarande äldre lagstiftning.Någon begränsning i tiden av rensningsåtgärder i enlighet med vad hovrättsäger i sitt remissyttrande bör inte krävas. Underhållsrensning måste kunna skeutan tillstånd även vid längre tidsintervall, under förutsättning att detursprungliga företagets tillåtlighet prövats enligt vattenlagen ellermotsvarande äldre lagstiftning. Enligt lantbruksstyrelsens erfarenhet kanrensning av öppna avlopp ske med mellanrum av flera decennier, utan att någotnytt naturtillstånd kan anses vara etablerat. Lantbruksstyrelsen föreslår ettförtydligande härom i lagtext eller förarbeten genom ett uttalande avutskottet. Utskottet delar lantbruksstyrelsens uppfattning attrensningsåtgärder kan göras med längre tidsintervall än utan att någotnytt naturtillstånd nödvändigtvis måste anses etablerat. Enligt utskottetsmening bör det i 4 kap. 3 § första stycket stadgade undantaget fråntillståndsplikt kunna avse även sådana rensningsarbeten som avses ilantbruksstyrelsens framställning. Något särskilt förtydligande härom ilagtexten torde inte vara nödvändigt. Vad beträffar utformningen av 4 kap. 2 § förordarutskottet en redaktionell jämkning i syfte att göra innebörden av denna bestämmelseklarare. I första stycket andra meningen behandlas tillståndsplikt fördetaljdränering genom täckdikning, vilket är en form av markavvattning. I andrastycket behandlas tillståndsplikt för markavvattning i de fall då särskildtvångsrätt JoU1982/83:30 28 behövs för företaget eller då delaktighetsfrågorna ej ärlösta på frivillig väg. 1 dessa fall gäller tillståndsplikten oberoende avföretagets inverkan på motstående intressen. Genom tillägg av ordet "även" i andra stycketframgår klarare att denna tillståndsregel gäller för samtliga typer avmarkavvattning, inkl. detaljdränering genom täckdikning, och oavsett graden avpåverkan på motstående intressen. Allmänna förutsättningar för vattenföretag Den nu gällande VL:s system förtillåtlighetsprövningen innebär i stora drag att det först görs en avvägning avnyttan av företaget, mätt i pengar, mot de i pengar likaledes mätbara skadornaav de genom företaget ändrade vattenförhållandena. Nyttan skall stå i ettvisst, i lagen angivet, förhållande till skadebeloppen för att företaget skallfå komma till stånd. Detta har bl. a. inneburit att man vidtillåtlighetsbedömningen ofta varit tvungen att utföra beräkningar med ettstort mått av - åtminstone skenbar - matematisk exakthet. Vidare skall enligtVL en uppskattning ske av företagets menliga inverkan på allmänna intressen.Dessa är i huvudsak konkretiserade i lagen och innebörden av regleringen idenna del kan i princip sägas vara att mera betydande skador för något av dessaallmänna intressen gör företaget otillåtligt. Ett väsentligt syfte med den föreslagna reformeringen avvattenlagstiftningen är att möjliggöra en samlad bedömning av vattenföretagslämplighet så att vattenföretagen inpassas i samhällsplaneringen i stort. Motden nuvarande ordningen har anmärkts att tillåtlighetsreglerna är alltförstrikt uppbyggda och ägnade att hindra en helhetsbedömning av vattenföretagen.För att medge en sådan helhetsbedömning har.tillåtlighetsreglerna i förslagettill vattenlag givits en mera generell avfattningän i gällande vattenlag. Dennaavfattning, som medfört att reglerna är mer flexibla men också - som lagrådetpåpekat - saknar konkretion, sammanhänger även med att reglerna i princip skallgälla alla slag av vattenföretag. Föredraganden understryker (s. 388) att mer allmäntavfattade tillåtlighetsbestämmelser bör kunna ge bättre utrymme för att tahänsyn till de olika företagens särdrag och möjliggöra en mera samlad bedömningav ett vattenföretag. Bättre hänsyn till ändrade förhållanden och tillsamhällsutvecklingen kan också tas genom sådana regler. Prövningen avvattenföretagen kommer liksom att ske vid vattendomstol eller, såvittavser markavvattningsföretag, vid förrättning. Det finns en sedan längeutbildad praxis i vattenrättsskipningen beträffande vilka intressen av allmänart som bör beaktas vid tillåtlighetsprövningen. Denna praxis kan ge godledning också vid tillämpningen av den nya lagen. JoU1982/83:30 29 Vattenföretags lokalisering och förhållande till allmännaplaneringssynpunkter 3 kap. lagförslaget inleds med enbestäinmelse om att ett vattenföretag inte får komma till stånd, om det med hänsyntill valet av plats eller på något annat sätt möter hinder från allmännaplaneringssynpunkter. I den allmänna motiveringen framhålls att det är viktigtatt man med lagens hjälp så långt möjligt söker förhindra olämpliga ellerfelaktiga lokaliseringar av vattenföretag. Det gäller naturligtvis i förstahand de större vattenföretagen. En ofta påtalad brist i gällandevattenlagstiftning har just varit att lagen inte har ansetts ge utrymme för enfri bedömning av lokaliseringsfrågan. Som utredningen framhåller medgersålunda lagen inte att tar ställning till ett företagslokalisering i andra fall än sädana då ansökningen har lämnat utrymme förbedömning av alternativa förläggningar. Domstolen har alltså inte ansettskunna självmant ta upp frågan och t. ex. förklara företaget otillåtligt av denanledningen att dess ändamål kan vinnas på ett bättre sätt genom utnyttjande avett annat vattenområde än som avses med ansökningen. Här föreligger en klarskillnad mellan VL och ML. Vid prövning enligt sistnämnda lag har detförekommit att en ansökan har avslagits därför att prövningsmyndigheten harfunnit den valda lokaliseringen olämplig. Det bör också nämnas att samhälletgenom tillkomsten av 136 a § byggnadslagen har fått möjligheteratt pröva lokaliseringenav tyngre, miljöstörande industri.' I den föreslagna bestämmelsen (3 kap. I §) åsyftas de meralångsiktiga bedömningar som skall göras när tillåtligheten av ett vatienföretagskall prövas. Samma regel skall göra det möjligt för prövningsmyndigheten attsjälvmant ta upp lokaliseringsfrågan. skall sålunda kunnaförklara ett företag otillåtligt med hänvisning till att den valdalokaliseringen är olämplig från allmänna planeringssynpunkter. En grund föravslag bör därvid kunna vara att myndigheten funnit att ändamålet medvattenföretaget kan vinnas på ett från allmän synpunkt bättre sätt genomutnyttjande av ett annat-vattenområde än som avses med ansökan. Av lagrådets yttrande och specialmotiveringen framgår med uttrycket allmänna planeringssynpunkter i första hand avser sådanalångsiktiga bedömningar som görs i den fysiska planeringen, främststatsmakternas beslut inom ramen för den fysiska riksplaneringen. a.innefattas häri statsmakternas ställningstaganden till kraftutbyggnader i vissastörre älvar m. m. (jfr 11 kap. 1 § lagförslaget, vari stadgas att denvattenrättsliga tillåtlighetsprövningen i sådana fall skall göras avregeringen). Med allmänna planeringssynpunkter avses också en sådan långsiktigverksamhetsplanering som inte omfattas av den fysiska planeringen. Därunderfaller energipolitiska, näringspolitiska, arbetsmarknadspolitiska,regionalpolitiska, trafikpolitiska och försvarspolitiska bedömningar (jfrprop, 1971:106 s. 108). I norra avses hänsyn också tas tillrennäringens intressen. JoU1982/83:30 30 Som anförts i den allmännamotiveringen kan även översiktliga, kommunala markanvändningsplaner såsommarkdispositionsplaner, områdesplaner och kommunöversikter, som saknar direktarättsverkningar men som är väl förankrade i kommunen, ingå i det material somligger till grund för prövningen enligt förevarande paragraf. har påjordbruksutskottets begäran avgett yttrande över propositionen i frågor somberör civilutskottets ämnesområde (bil. Yttrandet inleds med en redovisningav pågående utrednings- och lagstiftningsarbete m. m. rörande ämnen som harberöringspunkter med den nu aktuella propositionen. I övrigt anförs synpunkterfrämst på prövningssystemet, tillåtlighetsprövningen och regeringensprövningsrätt. Under rubriken tillåtlighet anförcivilutskottet att en av de frågor som - med hänsyn till skilda energipolitiskam. utgångspunkter samt bevarandesynpunkter - särskilt aktualiserats inomutskottet är huruvida lagförslaget ger tillräckliga garantier för atttillstånd inte ges till utbyggnad av vattendrag som undantagits från utbyggnadenligt av godtagna riktlinjer inom den fysiska riksplaneringen. Denföreslagna lydelsen av 3 kap. 1 § nya vattenlagen ger enligt civilutskottetsmening sådana garantier. I sammanhanget påpekas att dessa garantier ärlagstiftningsmässigt starkare än enligt gällande VL, vilken till skillnad motden nya lagen formellt öppnar en dispensmöjlighet även vid hinder enligtallmänna planeringssynpunkter. Dispenser i detta hänseende har dock hittillsinte getts. har tidigare (CU 1982/83:6) noterat att det intefrån något håll torde ha hävdats att regeringen ens skulle överväga att göra enbedömning i strid med riktlinjerna. När det gäller riktlinjerna för utbyggnad av vattenkrafttorde det enligt civilutskottet knappast uppstå några principiellatillämpningssvårigheter. Eventuella oklarheter när det gäller riktlinjernas närmareomfattning får lösas genom förslag till om precisering avriktlinjerna som sådana. Lagförslaget innebär emellertid att även övriga riktlinjerinom den fysiska riksplaneringen faller in under begreppet allmännaplaneringssynpunkter som skall kunna vara hinder mot tillstånd till ettvattenföretag. Dessa riktlinjer, bland dem främst de s. k. verksamhetsanknutna,har vid sin tillkomst avsetts bli preciserade i fysisk planering efterett samråd där närmast länsstyrelserna haft att bevaka att riksintressenahävdats. Dessa riktlinjer kan inte direkt läggas till grund för ett avgörande itillåtlighetsfrågan utan kräver ytterligare planeringsmässiga bedömningar,vilka kommer att falla på tillståndsmyndigheten. Hänvisningen i lagförslagetsspecialmotivering (s. 411) till vissa typer av översiktsplaner utan direktarättsverkningar får här särskild aktualitet när det gäller grunderna förtillståndsmyndighetens planeringsöverväganden. Uttrycket allmänna planeringssynpunkter syftar emellertidinte endast på de bedömningar inom ramen för den fysiska planeringen som fåttuttryck i JoU1982/83:30 31 riktlinjer inom den fysiska riksplaneringen. Syftet tycksha varit att hit föra även andra långsiktiga bedömningar av planeringskaraktärsom sålunda läggs på prövningsmyndigheten. Till grund för även dessabedömningar avses ligga bl. a. översiktliga kommunala markanvändningsplaner somär väl förankrade inom kommunen även om de saknar direkta rättsverkningar. Ävenom lagförslaget inte - med hänvisning till det pågående PBL-arbetet -tar upputredningsförslaget om fullständig bundenhet av fastställda planer kommeremellertid även dessa att spela en väsentlig roll som underlag förtillståndsmyndighetens bedömningar. Även dessa planer kan vara uttryck för t.ex, riktlinjer inom den fysiska riksplaneringen eller en långsiktig verksamhetsplanering. sätter i fråga om hänvisningen till"sådan långsiktig verksamhetsplanering som inte omfattas av den fysiskaplaneringen" har tillräcklig stringens för att ge ett tillämpbart underlagför bedömningarna. Det bör möjligen betonas att ett syfte med denna hänvisningär att markera vikten av att statsmakternas riktlinjebeslut beaktas somutgångspunkter för tillståndsmyndighetens planeringsöverväganden. Utformningen av 3 kap. 1 § i lagförslaget täcker enligtcivilutskottet planeringsöverväganden av de flesta typer och däri ingåendeskydd för allmänna intressen. Det skulle därmed kunna sättas i fråga ombestämmelserna i 3 kap. 3 § första stycket får någon större självständigbetydelse i andra fall än då särskilda planeringsöverväganden saknas eller ärinaktuella. Syftet har också (s. 415) begränsats till att bl. a. göra detmöjligt att i större utsträckning än f. n. beakta de sammanlagda olägenheternaav ett vattenföretag. Detta skulle emellertid vara möjligt även inom ramen förplaneringsöverväganden enligt den flexibla 3 kap. 1 §. Det förhållandet attgränsen mellan dessa lagrum blir flytande bör, framhåller civilutskottet, intekunna utnyttjas till att indirekt öka dispensmöjligheterna enligt 3 kap. 3 §andra stycket. ansluter sig till civilutskottetssynpunkter på tillåtlighetsprövningen enligt 3 kap. 1 § lagförslaget. antytt kan den flexibla utformningen av 3 kap. 1 § möjligen ledatill att dispensmöjligheterna enligt 3 § andra stycket indirekt ökar. Det bördärför, i enlighet med vad civilutskottet anfört, understrykas att varkenregeringen eller övriga prövningsorgan har befogenhet att medge företag somstrider mot allmänna planeringssynpunkter (jfr prop. s. 491). Dispensregeln i 3§ andra stycket tar således endast sikte på de fall då ett vattenföretag inteansetts otillåtligt redan på grund av att det strider mot allmännaplaneringssynpunkter (1 §) eher fastställd plan (2 §). Vattenföretags förhållande till planer ochmarkanvändningsbestämmelser Enligt 3 kap. 2 § lagförslaget fårinte byggnads- och andra anläggningsarbeten som utgör vattenföretag eller somutförs för ett vattenföretag strida JoU 1982/83:30 32 mot fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan.Mindre avvikelse från sådan plan får dock ske, om avvikelsen är förenlig medplanens syfte. Den vattenrättsliga tillståndsmyndighetens bedömning av enanläggnings planenlighet och en medgiven planavvikelse skall i princip varabindande vid en senare prövning av frågan om planenlighet i samband med enbyggnadslovsprövning rörande anläggningen. Frågan om det är lämpligt med ensärskild föreskrift härom i byggnadslagstiftningen bör enligt föredragandenlämpligen behandlas i samband med det pågående arbetet med en ny plan-ochbygglag. Lagförslaget innehåller inte någon motsvarighet till denmöjlighet som finns enligt bl. a. fastighetsbildningslagen och anläggningslagenatt medge undantag från planhinder då det inte är fråga om mindre avvikelserfrån plan. I förekommande fall får tillstånd meddelas under förutsättning attplanändring sker. Detta överensstämmer med gällande praxis i fråga omvillkorade tillstånd (se prop. 1971:106 s. 112). Andra stycket i förevarande paragraf innebär att hänsynskall tas även till andra bestämmelser för mark- och vattenområdens bebyggandevid utförande av vattenföretag. Exempel på bestämmelser och föreskrifter somavses med stadgandet är regionplan, utomplansbestämmelser och föreskrifterenligt naturvårdslagen. Även byggnadsförbud som meddelas i avvaktan påplanläggning innefattas härunder. Vad särskilt angår förhållandet till föreskrifter enligtnaturvårdslagen anförs i propositionen några vägledande exempel. Att utföra ett vattenföretag inom en nationalpark torde sågott som alltid strida mot syftet med parkens tillkomst. Samtycke till intrångetmåste i så fall inhämtas av (jfr JoU 1979/80:39). Vid prövningen enligt den nya vattenlagen av vattenföretagsom skall utföras inom naturreservat skall tillses att vattenföretaget utförsså att syftet med naturreservatsföreskrifterna inte motverkas. Omvattenföretaget motverkar syftet med reservatföreskrifterna krävs det attundantag meddelas eller att beslutet om reservat helt eller delvis upphävs viden prövning enligt 12 § naturvårdslagen. I denna situation kan, som tidigareredovisats, tillståndet enligt den nya vattenlagen meddelas under förutsättningatt hindret undanröjs. I fråga om arbetsföretag m. m. som avses i 16, 18 eller 20§§ naturvårdslagen gäller f. n. att tillstånd till företagetinte behöver inhämtas i den mån tillstånd har lämnats enligt VL. Nämndaparagrafer omfattar bl. a. dels byggnadsföretag m. m. inom strandskyddsområde,dels täktverksamhet och vissa andra arbetsföretag i vattenområde. I dessa fallersätter den vattenrättsliga prövningen, som skall innefatta hänsynstagandetill naturvårdens och friluftslivets intressen, länsstyrelseprövningen enligtnaturvårdslagen. Samma ordning avses bli gällande enligt den nya vattenlagen.Förevarande stadgande har därvid utformats så att bestämmelserna i 16, 18 och20 §§ naturvårdslagen tagits undan från de markanvändningsbestäm- JoU1982/83:30 33 melser som uttryckligen kan utgöra hinder mot ettvattenföretag. Naturvårdens och friluftslivets intressen skall därvid enligtpropositionen beaktas inom ramen för de övriga tillåtlighetsreglerna i den nyalagen, vilket i första hand torde ske med stöd av regeln i 3 kap. 3 § omhänsynstagande till allmänna intressen (jfr nästföljande avsnitt). I fråga om vattenföretag som strider mot föreskrifter omnaturvårdsområde enligt 19 § naturvårdslagen gäller däremot inte någotundantag för företag som har prövats enligt VL. Någon ändring föreslås inte ianledning av den nya vattenlagen. Om företaget skall komma till stånd, fordrasupphävande helt eller delvis av sådana föreskrifter. I motion 1982/83:13 (s) berörs samspelet mellannaturvårdslagens hänsynsregler och den nya vattenlagens tillåtlighetsregler.Motionären hyser farhågor för att syftet med bl. a. strandskyddsbestämmelsernamotverkas genom de föreslagna reglerna i 3 kap. Vidare hänvisas tillbestämmelsen i 2 kap. 6 § om rätten att vid annans vattenområde ha mindrebrygga, båthus eller liknande byggnad. Genom den nya lagen upphävs enhgtmotionen det starka naturskydd och strandskydd som naturvårdslagen ger ochbedömningen av styrkan i miljö- och naturvårdskrav överlåts i storutsträckning till domstol. Motionen utmynnar i ett yrkande att den nyavattenlagen bör underordnas naturvårdslagen. Utskottet vill, vad först beträffarbyggnad eller anordning som avses i 2 kap. 6 § lagförslaget, fästauppmärksamheten på att denna bestämmelse endast tar sikte på rättsförhållandetmellan strandägare m. fl. och ett vattenområdes ägare. Paragrafen är med andraord en rådighetsregel men ej en tillåtlighetsregel. Som framgår avpropositionen (s. 407) är strandägaren inte befriad från skyldighet att sökatillstånd enligt nya vattenlagen, om sådan skyldighet följer av 4 kap. Omanläggningen (båthuset, bryggan osv.) utgör vattenföretag enligt definitionernai 1 kap. 3 § föreligger således tillståndsplikt under de förutsättningar somanges i 4 kap..Syftet med vissa regler i naturvårdslagen, däriblandstrandskyddsbestämmelserna, får i sådana fall tillgodoses inom ramen för denvattenrättsliga prövningen. Är anläggningen ej tillståndspliktig enligt nyavattenlagen kan i stället tillståndsplikt eller samrådsplikt föreligga enligtnaturvårdslagen. Det bör dock uppmärksammas att strandskyddsbestämmelserha i16 § naturvårdslagen ej omfattar anläggning eller åtgärd som behövs förjordbruket, fisket, skogsskötseln eller renskötseln om anläggningen ejtillgodoser bostadsändamål. Som utskottet närmare redovisat ovan hartillåtlighetsreglerna i 3 kap. lagförslaget konstruerats så att denvattenrättsliga prövningen i vissa fall ersätter prövning enligtnaturvårdslagen. Motsvarande ordning gäller f. ö. i nuvarande VL. Denvattenrättsliga prövningen skall i dessa fall självfallet göras med beaktandeav bl. a. naturvårdens och friluftslivets intressen. Den närmare prövningensker med stöd av den allmänna regeln i 3 kap. 3 § om skydd för allmännaintressen, som redovisas i det följande. Motionens förslag att naturvårdslageni samtliga fall överordnas nya 3 1982/83. JoU1982/83:30 34 vattenlagen anser sig utskottet inte kunna tillstyrka.Utskottet utgår från att syftet med motion 1982/83:13 till stor del kantillgodoses inom ramen för en samlad bedömning av vattenföretagens lämplighetfrån olika synpunkter. Generellt skydd för allmänna intressen Som utskottet tidigare anfört ärett av huvudsyftena med förslaget att ersätta den nu gällande med mera allmänt hållna regler, som skall möjliggöra ensamlad bedömning av ett vattenföretags lämplighet från bl. a. allmännaplanerings- och samhällsekonomiska synpunkter. I överensstämmelse härmedföreslås en generellt avfattad bestämmelse om skydd för allmänna intressen (3kap. 3 §). Syftet med denna bestämmelse är bl. a. att göra det möjligt att vidtillåtlighetsprövningen i större utsträckning än f. n. beakta de sammanlagdaolägenheterna av ett vattenföretag. Ett vattenföretag kan, som föredraganden anför, hainverkan på allmänna intressen som inte har beaktats i några planer ellermarkanvändningsbestämmelser och som inte heller omfattas av de meralångsiktiga, allmänna planeringssynpunkterna. Det kan röra inverkan påfiskeintresset, speciella naturvårds- och kulturminnesvårdssynpunkter,rennäringens intressen, närboendes trevnad osv. Frågor om inverkan på sådanaallmänna intressen aktualiseras vanligen först i och med ställningstagandettill ett konkret vattenföretag. Det kan också tänkas att nya allmänna intressenhar tillkommit eller att förhållandena eljest har ändrats efter fastställandeav en plan eller markanvändningsbestämmelser (jfr NJA 1977 s. 768). Denöversiktliga bedömning av ett vattenföretags lämplighet från allmännaplanläggningssynpunkter som görs vid planprövningen innebär inte heller någongaranti för att inte speciella allmänna intressen förnärmas. I många fallkommer det inte heller att finnas några planer eller andra markanvändningsbestämmelserför det område som vattenföretaget berör. Kravet på planöverensstämmelseföreslås därför kompletterat med en lagregel som innebär ett direkt skydd förallmänna intressen. 1 likhet med vad som är fallet krävs att ingreppet skallmedföra mera betydande olägenheter för att företaget skall anses otillåtligt.En bestämmelse i frågan bör alltså innehålla förbud endast mot sådanavattenföretag som medför olägenheter av större betydelse för allmännaintressen. Genom en generellt avfattad skyddsbestämmelse blir detmöjligt att i större utsträckning än beakta de sammanlagdaolägenheterna av ett vattenföretag och inte bara se till olägenheterna förvarje allmänt intresse, betraktat för sig. Tillstånd skall alltså kunna vägras,om vid en samlad bedömning av företagets inverkan från allmän synpunktolägenheterna tillsammantagna bedöms vara av större betydelse. Skyddet för de allmänna intressena blir emellertid inteovillkorligt. Enligt förslaget skall ett företag, även om det medför olägenhetav större betydelse för ett allmänt intresse, få tillåtas om det prövas vara avsynnerlig betydelse JoU1982/83:30 35 från allmän synpunkt. Härigenom möjliggörs vattenföretagsom å ena sidan hotar allmänna intressen men som å andra sidan har stor positivbetydelse för t. ex. landet, orten eller näringslivet eller eljest från allmänsynpunkt. Dispensregeln kommer i de allra flesta fallen att få betydelse förstörre vattenföretag som liksom skall tillåtlighetsprövas avregeringen, anfingen obligatoriskt eller efter förbehåll. Tillämpning i andrafall av regeln torde bli sällan förekommande. De känsliga avvägningar somdärvid kan komma i fråga bör, som anförs i propositionen, endast ankomma påregeringen. Det blir således domstolens, och i förekommande fall förrättningsmannens,uppgift att fastslå om förutsättningar för tillämpning av dispensregelnföreligger och, om så är fallet, hänskjuta fillåtlighetsfrågan till regeringen. Syftet med den föreslagnabestämmelsen i 3 kap. 4 § är att vattenföretagen skall kunna underkastas ensamhällsekonomisk tillåtlighetsbedömning i friare former än vad nuvarande VLmedger. Bestämmelsen har utformats så att ett vattenföretag får komma tillstånd endast om företaget från allmän och enskild synpunkt medför fördelar, somöverväger kostnaderna samt skadorna och olägenheterna av det. Denna avfattningav tillåtlighetsstadgandet medger bl. a. att företag som vid en striktekonomisk bedömning t. o. m. kan visa sig förlustbringande men som har storallmän betydelse, t. ex. fiske-eller miljövårdande åtgärder, kan tillåtas. Den samhällsekonomiska tillåtlighetsbedömningen föreslåsbli tillämplig även om företaget endast skadar eller tar i anspråk egendom somtillhör företagaren själv. Detta innebär en ändring i förhållande till VL ochutredningsförslaget.