bet · G601JuU26 · 1982-12-31 00:00:00 — Görs ej i anslutning hghet av domen i annan främmande därtillframställning om verkstäl- stat, skall styrelsen förordna att lighetav domen i annan främmande verkställigheten skall återupptas stat,skall styrelsen förordna att här i landet av den övervaknings- verkställighetenskall återupptas nämnd som sist handhade övervak- här i landetav den skyddskonsulent ningen. som sist handhade övervakningen. 26 § Talan motkriminalvårdsstyrelsens beslut i fråga som avses i 10 §, 21 § första stycket,24 § tredje stycket eller 25 § andra stycket föres hos regeringen genombesvär. Mot annat beslut av enligt denna lag får talanej föras. Om den dömde, i fall då begrän- Om den dömde, i fall då begrän- sadverkställighet har anordnats här sad verkställighet har anordnats här i landet, ej är nöjd med övervakningsnämnds beslut omprövotid, övervakning, förordnande av övervakare, föreskrift, varning eller anmälanenligt 14 § tredje stycket, kan han hos kriminalvårdsnämnden påkalla prövningav beslutet. beslut som avses länder dock omedelbarttill efterrättelse, såvida éj annorlunda förordnas. i landet, ej är nöjd med övervakningsnämnds beslut omprövotid, övervakning, föreskrift, varning eller anmälan enligt 14 § tredjestycket, kan han hos kriminalvårds nämnden påkalla prövning av beslutet.Övervakningsnämnds beslut som avses länder dock tillefterrättelse, såvida ej annorlunda förordnas. enligt denna lag får talan ej föras. I fråga om beslut som avses i 26kap. 12 § andra meningen eller 13 § andra meningen till-lämpas 37kap. 7 § samma balk. beslut i sådan fråga får inteöverklagas. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 21 § sekretesslagen (1980:100)' skall ha nedan angivna lydelse. 7 kap 21 § Sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om den som här dömts att undergå kriminalvård, om det kan antas att han eller någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut av eller någon av kriminalvårdens nämnder och inte heller beslut I annat fall enligt lagsfift-ningen om kriminalvård i anstalt. Sekretess gäller inom kriminalvårdenför uppgift om den som har dömts att undergå kriminalvård, om det kan antas atthan eller någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för attnågon utsätts för våld eller annat allvariigt men om uppgiften röjs.Sekretessen gäller dock inte beslut av eller någon avkriminalvårdens nämnder och inte heller annat beslut i ett kriminalvårdsärendeenligt eller lagstiftningen om kriminalvård i anstalt. I frågaom uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft den 1 juli1983. ' Lagen omtryckt 1982:1106. .luU1982/83:26 26 I motion 1982/83:547 av OveKarisson m.fl. (s) hemställs att beslutar aft hos regeringen begäraen översyn av skyddskonsulentverk-samheten i syfte att åstadkomma en klaransvarsfördelning mellan kriminalvården och övriga myndigheter. I motion 1982/83:2158 av BertilLidgard m.fl. (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, alt som sin meningger regeringen till känna att obligatorisk frigivning efter halva strafftidenär oacceptabel av principiella skäl (yrkande 9). 1 motion 1982/83:2212 av LarsErnestam (fp) och () hemställs aft ger regeringen fillkänna vad som i motionen anförs om behov av ökade resurser till frivårdsorganisationeni län. 1 motion 1982/83: 2213 av StigGustafsson (s) och () hemställs aft som sin meningger regeringen till känna att genom ändring i instruktionen (1964:628) förövervakningsnämnderna övervakningsnämnd med allmänt häkte inom sittverksamhetsområde åläggs att besöka häktet i syfte att skaffa sig kännedom omförhållandena i häktet samt i övrigt verka i enlighet med vad som gäller förkriminalvärdsanstalt. 1 motion 1982/83:2214 av m.fl. (m) hemställs 1. att riksdagenavslår proposition 1982/83:85 i vad avser förslaget om införande avobligatorisk generell frigivning, 2. att riksdagenavslår förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt i vad avser33 §. 1 motion 1982/83:2215 av KarinSöder m.fl. (c) hemställs att beslutar 1. att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om fortsattreformarbete i syfte att utforma straffskalor så att bättre överensstämmelsenås mellan utdömt straff och avtjänat straff, 2. att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om uppföljning avreformens effekter i vad avser domstolarnas straffmätning och kriminalvårdensbehandlingsresultat, 3. att avslåregeringens proposition i de delar som avser minskning av antaletövervakningsnämnder och förändrade arbetsuppgifter. I motion 1982/83: 2216 av m.fl. (vpk) föreslås 1. att beslutar anta följande förslag tilländringar i regeringens JuU 1982/83:26 För den som villkorligt friges gäl ler en prövotid av cll till . 26 kap 10 § För den som villkoriigt friges gäller enprövotid av . / beslut om villkorlig frigivning som meddelas avkriminalvårdsnämnden kan dock fastställas en längre prövotid, högst . 1 an.slutning till att villkoriig frigivning äger rumeller senare kan förordnas att den frigivne skall stå under övervakning, om detbedöms som påkallat. Sådant förordnande meddelas av skyddskonsulent i kriminalvårdsverket.Övervakningen skall Utan något särskilt förordnande upphöra avprövotiden har förfiutit, om inte annat följer av 18 S. ] anslutning till att villkoriig frigivning äger rumeller senare kan förordnas att den frigivne skall stå under övervakning, om detbedöms som påkallat. Sådant förordnande meddelas av skyddskonsulent i kriminalvårdsverket.Övervakningen skall utan något särskilt förordnande upphöra avprövotiden har förilutit om inte annat följer av 18 S. Beslut om övervakning skall omprövas sedan ell årförflutit av prövotiden . Iakttar den frigivne inte vad som åligger honom enligtdenna balk eller enligt föreskrift eller anvisning som meddelats med stöddärav, får övervakningsnämnden, utom att meddela föreskrift enligt 1? § ellerfatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § första stycket, besluta att varning skall meddelas den frigivne, eller 2. besluta om övervakning av den frigivne under viss tidefter det att av prövotiden har förflutit, dock längst till prövotidensutgång. Iakttar den frigivne inte vad som åligger honom enligtdenna balk eller enligt föreskrift eller anvisning som meddelats med stöddärav, får övervakningsnämnden, utom att meddela föreskrift enligt ellerfatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § första stycket, besluta attvarning skall meddelas den frigivne. JuU 1982/83:26 28 kap. 3 § Om det av---------------------------- Om förhållandena påkallar det, får rätten förordna attdomen på fängelse skall gå i verkställighet utan hinder av att den inte har vunnitlaga kraft. Övervakningen skall upphöra utannågot särskilt förordnande när av prövotiden har förflutit, om inteannat följer av 7 eller 9 §. ------------- fåräga rum. Övervakningen skall upphöra utannågot särskilt förordnande när av prövotiden har förflutit, om inteannat följer av 7 eller 9 §. Övervakningen skall omprövas av skyddskonsulent ikriminalvårdsverket förflutit av prövotiden. -------------- i andra stycket. Iakttar den dömde inte vad som åligger honom till följd avdomen på skyddstillsyn, får övervakningsnämnden, utom att meddela föreskriftenligt 26 kap. 15 § eller fatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § förstastycket, besluta att varning skall meddelas den dömde, eller 2. besluta om övervakning av den dömde under viss tidefter det att av prövotiden har förflutit, dock längst till prövotidensutgång. Åtgärd som avses-------------- Iakttar den dömde inte vad som åligger honom till följd avdomen på skyddstillsyn, får övervakningsnämnden, utom att meddela föreskriftenligt 26 kap. 15 § eller fatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § förstastycket, besluta att varning skall meddelas den dömde. 2. aft uftalar sig för enöversyn av straffskalorna i i enlighet med vad som anförs imotionen. (BrB) trädde 1965.Påföljdssystemet i BrB består orubbat i väsentliga avseenden. Efter BrB:sikraftträdande har emellertid JuU 1982/83:26 29 flerabetydelsefulla reformer genomförts på det kriminalpolitiska området. Reglernaom villkorlig frigivning ändrades (prop. 1965:159, ILU 37, rskr 378).År 1973 infördes regler om rätt till avräkning av häktningstid vidverkstäUigheten av frihetsstraff (prop. 1972: 146, JuU 1973: 3, rskr 23). Engenomgripande förändring av kriminalvårdens organisation och verksamhet skeddegenom kriminalvårdsreform, som grundade sig på principbeslut avriksdagen (prop. 4, JuU 15, rskr 152). De tidsobestämda påföljdernaungdomsfängelse och internering avskaffades med verkan fr. o. m. (prop.1978/79:212, JuU 38, rskr 408) resp. (prop. 1980/81:76, JuU 25, rskr211). sänktes minimitiden för fängelse från en månad (prop. 1980/81:44, JuU 32, rskr 252). Sedanår 1979 arbetar två kommittéer, fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04) ochfrivårdskommittén (Ju 1979:05), med reformfrågor rörande fängelse ochkriminalvård i anstalt resp. kriminalvård i frihet m.m. De båda kommittéernalade fram delbetänkanden , fängelsestraffkommittén betänkandet (SOU1981:92) Villkoriig frigivning samt nämnder och lekmannamedverkan inomkriminalvården och frivårdskommittén betänkandet (SOU 1981:90)Frivårdspåföljder. Betänkandena har remissbehandlats. Propositionengrundas i huvudsak på betänkandena och remissbehandlingen av dem. Propositionen innehåller förslag som berörinstitutet villkorlig frigivning, olika frågor om kriminalvård i frihet ochvissa organisatoriska frågor rörande kriminalvården. Enligtförslaget skall villkorlig frigivning av den som har en strafftid somunderstiger i princip alltid ske när halva tiden har avtjänats. Såsom f.n. måste dock alltid ha avtjänats. Nuvarande ordning i frågaom villkorlig frigivning från längre straff lämnas i allt väsentligtoförändrad. En strängare bedömning skall sålunda fortfarande göras beträffandeintagna som har begått allvarliga brott, t. ex. grova narkotikabrott, som harriktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa, om påtaglig risk föråterfall i brottslighet av samma slag bedöms föreligga. Förslagetinnehåller också ändringar vad gäller villkorlig dom och skyddstillsyn.Förutsättningarna för att meddela villkorlig dom ändras bl. a. på det sättetatt det nuvarande kravet på en dokumenterat god prognos hos lagöverträdarenmildras. Det högsta antalet dagsböter som kan ådömas jämte villkorlig dom höjsfrån 120 fill 180. Avsikten med dessa ändringar är i första hand att göra detmöjligt att i större utsträckning använda villkorlig dom som påföljd förförstagångsbrottslingar och andra tillfällighetsbrottslingar. Beträffande skyddstillsynföreslås olika åtgärder för att effektivisera JuU1982/83:26 30 denna påföljd i syfte alt den skall kunna få ett vidgatanvändningsområde i förhållande till fängelsestraffet. Verkställigheten avpåföljden koncentreras till del förslå årel av prövotiden. Vidare stramasinnehållet i påföljden upp på olika sätt. Förutsättningarna för aft döma till skyddstillsyn jämkas.Sålunda skall det fordras att det kan antas att påföljden kan bidra till attden dömde avhåller sig från fortsatt brottslighet. Möjligheten att i vissa fall kombinera en dom påskyddstillsyn med böter eller fängelse behålls; det högsta antalet dagsbötersom härvid kan ådömas höjs från 120 till 180. En dom pä skyddstillsyn föreslåsgå i verkställighet , om inte domstolen förordnar om motsatsen. Omskyddstillsyn kombineras med fängelse skall rätlen kunna förordna attfängelsestraffet verkställs . Övervakningstiden för normalfallen förkortas från två tillett år. Ansvaret för tillsynen av den dömde flyttas från övervakningsnämndentill skyddskonsulenten. Möjligheter öppnas för kompletterande former av tillsyn;bl. a. skall biträdande övervakare kunna förordnas i fall då speciella insatserbehöver göras. Övervakare skall i regel förordnas redan av domstolen.Skyddskonsulenlen får rätt att vid misskötsamhet från en klients sida låtahämta klienten genom polisens försorg. Möjligheten för övervakningsnämnden attförordna om tillfälligt omhändertagande utvidgas till att avse fall då frågahar uppkommit om all vidta åtgärder som innefattar vård eller behandling liksomtill situationer då den dömde har undandragit sig övervakningen. Reglerna om kriminalvård i frihet efter villkorligfrigivning ges i huvudsak samma utformning som beträffande skyddstillsyn.Prövotiden föreslås vara eller, om straffet är fängelse ellermer, lägst ett och högst . Förordnande om övervakning skall meddelas baraom det bedöms som påkallat i det enskilda fallet och övervakningen skall i såfall normalt äga rum . Särskild föreskrift skall kunna meddelas omkontakt-och underrättelseskyldighet för den frigivne, om han står under övervakning.Vid miss)<ötsamhet utan samband med ny brottslighet skall den villkorligtmedgivna friheten inte kunna förklaras förverkad än en månad åtgången. I organisatoriskt hänseende föreslås att frivården skallbedrivas under ledning av skyddskonsulenterna. föreslåsbli central förvaltningsmyndighet för övervakningsnämnderna och kriminalvårdsnämnden.Prövningen av frågor om villkorlig frigivning samt vissa rutinmässigauppgifter överförs från övervakningsnämnderna till skyddskonsulentorganisationen.Som en följd av delta föresläs antalet nämnder minska med ungefär hälften.Lekmännen i nämnderna skall i fortsättningen väljas av landsting ellerkommunfullmäktige. bibehålls med uppgift att besluta omvillkorlig frigivning m. m. beträffande dem som har dömts till fängelse i tväår eller mer samt att vara överprövningsinstans JuU1982/83:26 31 i förhållande till övervakningsnämnderna i ärenden som rörvillkorligt frigivna. Lagändringarna föreslås träda i kraft den . Denya reglerna om utseende av ledamöter i övervakningsnämnderna skall liksom denändrade nämndorganisationen i övrigt dock börja tillämpas först med verkanfr.o.m. Villkoriig frigivning infördes i svensk rätt (prop. 1906:49, LU 33, rskr 71). Från början begränsades tillämpningen till sådanafall där två tredjedelar av verkställighetstiden och hadeavtjänats. Den aktuella bestämmelsen var fakultativ. En mängd faktorer, bl. a.sannolikheten av att den dömde på fri fot skulle förhålla sig väl samt dennestidigare vandel och uppförande , inverkade på frågan om villkoriigfrigivning. utsträcktes möjligheten till villkoriig frigivningavsevärt genom att den minsta strafftid som måste ha avtjänats sänktes till ettår (prop. 1918:375, LU 74, rskr 390). antogs en ny lag om villkoriig frigivning (prop.1943:252, ILU 49, rskr 352). I lagen skildes mellan obligatorisk och fakultativvillkorlig frigivning. Obligatorisk frigivning skulle för den som undergicktidsbestämt frihetsstraff ske efter fem sjättedelar avstrafftiden. Kvotdelen för fakultativ villkoriig frigivning skulle fortfarandevara två tredjedelar. Den minsta strafftid som den dömde skulle ha avtjänatsänktes dock från . Förutsättningen för fakultativfrigivning var att den skulle kunna antas främja den dömdes anpassning isamhället. Vid prövning av fråga om villkoriig frigivning skulle särskiltbeaktas den dömdes uppförande och sinnesinriktning då frigivning ifrågasattes, hans beredvillighet att ersätta genom brottetuppkommen skada samt de förhållanden i vilka han skulle komma att försättasefter frigivningen. sänktes den minsta tid som den dömde skulle haavtjänat för att få fakultativ villkoriig frigivning (prop.1961:125, ILU 32, rskr 230). Reglerna om villkoriig frigivning lagöverfördes i allt väsentligt till BrB. Kort efter BrB:s ikraftträdande ändrades reglernaom villkorlig frigivning (prop. 1965:159, ILU 37, rskr 378). Obligatoriskvillkorlig frigivning avskaffades. Den fakultativa villkoriiga frigivningenändrades på det sättet att möjlighet öppnades till villkoriig frigivning efterhalva tiden. Som förutsättning för halvtidsfrigivning uppställdes aft särskildaskäl skulle föreligga. Den tidigare gällande förutsättningen för villkorligfrigivning JuU 1982/83:26 32 attden skulle kunna antas främja den dömdes anpassning i samhället slopades. År1974 gjordes en ändring i fråga om de omständigheter som skall särskilt beaktasvid prövningeri av fråga om villkoriig frigivning (prop. 1974:20, JuU 2, rskr99). Sådana omständigheter blev efter ändringen verkningarna av fortsattfrihetsförlust för den dömde och förutsättningarna för hans anpassning isamhället med hänsyn till de förhållanden i vilka han skulle komma attförsättas efter frigivningen. Ändringen innebar alltså bl. a. att den dömdesuppförande inte längre nämns bland de omständigheter somskall beaktas särskilt vid prövningen. Isambaiid med att påföljden ungdomsfängelse avskaffades med verkari fr. o. m. år1980 genomfördes också vissa ändringar av institutet villkorlig frigivning. Bl.a. sänktes den tid som den dömde minst skulle ha avtjänat för att få villkorligfrigivning från . Vidaregjordes i samband med att interneringspåföljden avskaffades vissändring när det gäller förutsättningarna för att bevilja villkorlig frigivning.Ändringen innebär att vid prövning av fråga om villkorlig frigivning av densom avtjänar fängelsestraff för särskilt allvarlig brottslighet, som har riktatsig mot eller medfört fara för liv eller hälsa, större vikt än annars skalltillmätas frågan om det finns påtaglig risk för att den dömde efterfrigivningen fortsätter brottslig verksamhet av samma slag. Slutligenkan nämnas att den minsta tid som den dömde måste ha avtjänat för att fåvillkorlig frigivning sänktes från (prop.1981/82:153, JuU 51, rskr 297). Ändringen byggde på ett förslag fråiifängelsestraffkommittén. Bestämmelserna om villkoriig frigivning i 26 kap. 6§ BrB innebär följande. Den som undergår fängelse får villkorligtfriges sedan två tredjedelar av fiden eller, om det finns särskilda skäl, halvatiden har avtjänats. Frigivning får dock inte ske förrän verkställigheten harpågått . Villkorlig frigivning får inte ske från fängelse somenligt 28 kap. 3 § BrB har ådömts jäinte skyddstillsyn eller från ett förvandlingsstraffför böter. I26 kap. 7 § BrB föreskrivs att vid prövning av fråga om villkorlig frigivningsärskilt skall beaktas verkningarna av fortsatt frihetsberövande för den dömdeoch förutsättningarna för hans anpassning i samhället med hänsyn till deförhållanden i vilka han skuhe komma att försättas efter frigivningen. Iparagrafen föreskrivs vidare att, om den dömde avtjänar fängelsestraff försärskilt allvarlig brottslighet som har riktat sig mot eller medfört fara förliv eller hälsa, frågan om det finns påtaglig risk för att han efterfrigivningen fortsätter brottslighet av samma slag skall ges större vikt vidprövningen än annars. Frågaom villkorlig frigivning prövas av övervakningsnämnd om strafftiden inteöverstiger och i annat fall av kriminalvårdsnämnden (26 kap. JuU1982/83:26 33 9 § BrB samt 16 § lagen [1964: 163] om införande avbrottsbalken och kungörelsen [1965:625] om inskränkning i övervakningsnämndsbefogenhet att pröva fråga om villkoriig frigivning). I praktiken lämnar det övervägande antalet intagnaanstalten senast när två tredjedelar av tiden har avtjänats; detta skerantingen till följd av villkoriig frigivning eller på grund av s. k. frigivningspermission. Beträffande dem som har dömts till långa strafftider, medvilket vanligen avses och eller mera. tillämpas en fastpraxis hos kriminalvårdsnämnden. Den innebär att villkorlig frigivning i regelsker sedan halva tiden har avtjänats. För unga - i princip intagna som varunder då brottet begicks - och äldre intagna medges i allmänhethalvtidsfrigivning redan vid strafftider på ett är och . I fråga omdem som har kortare straff än som har angetts nu - dvs. i princip de somavtjänar fängelse än och resp. - sker frigivning i regel först sedan två tredjedelar av tiden haravtjänats. En viss s. k. avtrappningsregel tillämpas av kriminalvårdsnämndenför dem som har strafftider närmast under de angivna gränserna. Särskild reglering gäller beträffande intagen som avtjänarfängelsestraff för sådan allvarlig brottslighet som avses i 26 kap. 7 § BrB.Enligt vad som föreskrivs där skall frågan om det finns påtaglig risk för atthan efter frigivningen fortsätter brottslighet av samma slag ges större viktvid prövningen av fråga om villkorlig frigivning än annars; frigivningbeviljas i regel inte innan två tredjedelar av tiden har avtjänats. Förslaget i propositionen innebäratt systemet med villkorlig frigivning efter viss del av den utmättastrafftiden behålls. Den villkoriiga frigivningen blir genom förslaget ihuvudsak obligatorisk. Villkoriig frigivning skall som huvudregel ske sedanhalva tiden har avtjänats. Om den dömde begär det, kan frigivningen emellertiduppskjutas till en senare tidpunkt. Den nuvarandp regleringen av villkoriig frigivning försådana som har gjort sig skyldiga till vissa grova brott bibehålls i alltväsentligt. Om någon har dömts till fängelse i lägst för särskiltallvariig brottslighet som har riktat sig mot eller medfört fara för liv ellerhälsa och påtaglig risk bedöms föreligga för att han efter frigivningenfortsätter brottslighet av samma slag, får han sålunda enligt förslaget intevillkorligt friges förrän två tredjedelar av den i domen bestämda strafftidenhar avtjänats. Vid prövning av fråga om villkoriig frigivning efter dennatidpunkt skall förutom återfallsrisken beaktas verkningarna av fortsattfrihetsföriust för den dömde och förutsättningarna för hans anpassning isamhället med hänsyn till de förhållanden i vilka han skulle komma aftförsättas efter frigivningen. För dem som fått senareläggning av frigivningen i enlighetmed de 3 1982/83. JuU 1982/83:26 34 särskildareglerna för vissa grövre brott behålls möjligheten att bevilja permissionunder till förberedande av frigivning (frigivningspermission);sådan permission får inte beviljas för tid före den dag dä tvä tredjedelar avstraffet har avtjänats. I fråga om övriga kategorier av intagna föreslås attinstitutet frigivningspermission slopas. Enligtförslaget skall fortfarande gälla att villkorlig frigivning inte får ske förränverkställigheten har pågått och att frigivning inte hellerfår ske från fängelsestraff som enligt 28 kap. 3 § BrB har ådömts jämteskyddstillsyn eller från ett förvandlingsstraff för böter. Förslagetinnebär att beträffande den som har dömts till fängelse i lägst två årkriminalvårdsnämnden prövar frågan om villkorlig frigivning från straffeteller, om annat straff verkställs, från den sammanlagda strafftiden.I andra fall fastställs tidpunkten för villkorlig frigivning avkriminalvårdsstyrelsen eller tjänsteman som styrelsen bestämmer. Övervakningsnämndernasuppgifter i dessa hänseenden faller alltså bort. I motion 2158 anförs att kraven pä förutsägbarhetoch på proportionali-tet mellan brott och straff gör att generell villkorligfrigivning inte bör förekomma. Motionärerna begär att det anförda skall gesregeringen till känna. Imotion 2214 sägs att obligatorisk villkorlig frigivning bör avvisas påprincipiella grunder; huvudprincipen måste enligt motionärerna vara att utdömtstraff skall avtjänas. Motionärerna anser också att utrymmet för att mednuvarande straffskalor ytterligare minska användandet av frihetsstraff måsteanses vara begränsat. Enligt motionärerna är det otillfredsställande attregeringen valt att bryta ut frågan om villkorlig frigivning ur desskriminalpolifiska sammanhang. Motionärerna betonar att kriminalpolitiska - ochinte ekonomiska - överväganden skall bestämma brottspåföljderna. Motionärernavänder sig också mot en generellt tillämpad fakultativ frigivning.Regeringsförslaget om obligatorisk villkoriig frigivning bör enligtmotionärerna avslås. Imotion 2215 begärs att det fortsatta kriminalpolitiska reformarbetet skallinriktas på en snabb översyn av straffskalorna så att bättre överensstämmelse nåsmellan utmätt straff och det som i realiteten avtjänas. Motionärerna menar attsamhällets rättsuppfattning som kommer till uttryck i domstolarnasstraffmätning inte kan få styras av faktorer som tillgång till anstaltsplatseroch uppsatta sparmål.