bet · G601NU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Regeringen hade budgetproposition erinrat om deåtgärder som vidtagits med anledning av uttalande om enallmän översyn av städbranschen. Föredragande statsrådets överväganden hadeutmynnat i att det inte fanns anledning att föreslå några särskilda åtgärdermed avseende på städbranschen. Utskottet instämde i regeringens bedömning. Socialdemokraterna i utskottet förordade en förutsättningslös, parlamentarisk utredning av etableringskontrollskulle tillsättas. Utredningen skulle bl. a. pröva frågan om inrättande av branschregisteri sådana branscher som är särskilt utsatta vad gäller ekonomisk brottslighetoch andra missförhållanden, däribland städbranschen. NU1982/83:30 11 Riksdagsbeslut om basregister över företag behandlade ettregeringsförslag (prop. 1981/82:118) om riktlinjer för utvecklingen av ettbasregister över företag och organisationer. Förslaget om ett registergrundade sig på en utredning som gjorts av statskontoret i samarbete medriksskatteverket och , basregisterutredningen ().Registret skulle enligt förslaget omfatta alla företag och organisationer somtilldelats organisationsnummer, alla personer som registrerat enskild firma i handels-och föreningsregistren och alla fysiska personer som, utan att ha inregistreradfirma, bedriver rörelse eller har någon anställd (med undantag för anställda ihusligt arbete). Jordbrukare och fastighetsägare skulle ingå i registret. I registret skulle finnas uppgifter omföretaget/organisationen och dess arbetsställen,vidare'identifikationsuppgifter, namn/arbetsställebenämning, adressuppgifter,kod för juridisk form, registreringsort, branschtillhörighet, antal anställda(storleksklass) samt statusmarkeringar såsom aktiv eller vilande. Vidare skulleeventuella kompletterande uppgifter kunna tillkomma såsom telefonnummer, annanbenämning, bifirma/parallellfirma, eventuell koppling till annan identitetsamt kompletterande branschkod eller annan beskrivning av verksamheten. Enligt förslaget skulle SCB t. v. få ansvaret förregisterhållning och spridning av uppgifter från basregister. Det var enligtföredragandens uppfattning inte möjligt att bestämma en tidpunkt för närbasregistret skulle kunna tas i drift. Starka skäl talade för enförfattningsreglering av registrets utformning m. m. Föredraganden avsåg attåterkomma till regeringen i fråga om den slutliga utformningen av basregistretoch med förslag till uppdrag åt berörda myndigheter angående det fortsattautredningsarbetet. konstaterade i sitt betänkande (FiU1981/82:42) med anledning av en del motionsyrkanden att det fanns brister isamhällets rutiner för registerföring av företag och organisationer i fråga omde olika företagsuppgifter som samhället behöver. Det gällde t. ex. registerskvalitet, aktualitet och standardisering. Utskottet anslöt sig till att enprincip för det tilltänkta basregistret skall vara att varje uppgift samlas inen gång till ett ställe. avses därmed kunna utnyttjas som ettajourföringsregis-ter av myndigheter, företag och organisationer. ställde sig bakom de riktlinjer för detfortsatta arbetet som hade dragits upp i propositionen och underströkbetydelsen av att registret innehåller aktuella och tillförlitliga uppgifter,så att det kan betjäna alla de kunder som efterfrågar uppgifter av detta slag.Basregistrets utformning och användning m. m. borde enligt utskottets meningregleras i en särskild författning. Vad gäller kostnaderna för registret framhöll utskottetatt verksamheten skall vara självfinansierande. De kostnader som är förenademed registret borde täckas av en avgift som skulle tas ut för varje förmedladföretagsuppgift. NU 1982/83:30 12 avstyrkte motionsyrkanden bl. a. om attuppgifter om registrering till mervärdeskatt och liknande skall tas in iregistret. beslöt i enlighet med finansutskottets förslag. () harmed en skrivelse till näringsutskottet med anledning av motionerna ometableringskontroll o. d. velat fästa uppmärksamheten på det allmännas intresseav fritt marknadstillträde och effektiv konkurrens. NO anför bl. a. följande: har statsmakterna ochexpertmyndigheter med verksamhet som rör näringslivet intagit en kritiskhållning till etableringskontroll, där sådan inte erfordras av hänsyn tillfrämst risker för liv, hälsa och säkerhet. Denna inställning grundas såväl påerfarenhet som på ekonomisk teori och forskning. NO hör till de myndigheter somi olika sammanhang avvisat tankar om etableringskontroll mot bakgrund av derisker för hämmad effektivitetsutveckling och högre prisnivå som en sådanbegränsning av konkurrensen kan medföra. System med begränsningar imarknadstillträdet har nämligen visat sig framför allt leda till ett skydd förredan etablerade näringsidkare med högre priser och vinster för de skyddadeföretagen som följd. Härtill kommer kostnader för kontroll och administration.I stället för reglering av hela branscher bör samhällets åtgärder mot dem sommissbrukar näringsfriheten effektiviseras. NO erinrar om att det ipropositionen (1981/82:165) om konkurrenslag förordades stor restriktivitet medinförande av etableringskontroll och former av tillståndstvång och att därvidvikten av ett fritt marknadstillträde framhölls. Uttalandena mötte ingainvändningar vid riksdagsbehandlingen, framhåller Nö. NO påpekar att han ianslutning till dessa propositionsuttalanden genom sin instruktion (SFS1982:1048 § 3) har fått särskilda uppgifter som övervakare av samhälleligakonkurrensbegränsningar, t. ex. olika former av etableringskontroll,auktorisation och tillståndstvång. Motionerna 1982/83:1608, 1982/83:1668 och 1982/83:2026 En av grundförutsättningarna förekonomisk brottslighet är tillgången på krediter, anförs det i motion1982/83:1608 (vpk). Motionärerna anser att det är både angeläget och möjligtmed en förbättrad kontroll av bankernas kreditgivning. a. den s. k. har enligt motionärerna visat att ekonomisk brottslighet harfinansierats genom vanliga banklån och genom bankförmedlade notariatlån. Utantillgång till dessa finansieringsmöjligheter skulle många brott ha stannat påplaneringsstadiet, framhåller de. Det enklaste sättet att öka kontrollen voreatt prövningen utvidgades i fråga om ansökningar om s. k. känsliga krediter(transaktioner med hyresfastigheter, överlåtelser av restauranger etc). NU1982/83:30 13 tänkbara och mer långtgående åtgärder nämner motionärerna"tvingande direktiv" från staten till bankerna att styrakreditgivningen i riktning mot mera samhällsnyttiga, producerande verksamheter. I motion 1982/83:1668 (m) understryks att det är mycketangeläget att man försvårar finansieringen av narkotikahandeln. Motionärenantar att den svenska narkotikamarknaden omsätter 5-10 miljarder kronoroch att den organiserade brottsligheten använder sig av den elektroniskapenningöverföringen för att föra ut pengar till utlandet. Därför borde hårdarekontroll av valutautförsel med elektroniska terminaler utredas. (Fi 1976:04) borde enligt motionären ges tilläggsdirektiv att föreslå att dennuvarande banklagens krav på att man måste vara svensk medborgare för att fåäga en bank skall bibehållas. Vidare borde kravet på svenskt medborgarskaputsträckas till att gälla också i fråga om finansbolag, främst s. k. merchantbanks. Socialdemokraterna har både i regeringsställning och iopposition målmedvetet arbetat för att motverka spekulationen i fastigheter,heter det i motion 1982/83:2026 (s). Ytterligare åtgärder behöver emellertidvidtas, anser motionärerna. Sålunda bör kreditinrättningarna anmodas att varaåterhållsamma med att förmedla lån i samband med "icke seriösa fastighetsöverlåtelser".Bankinspektionen bör ges i uppdrag att ta fram underlag för en bedömning avvilka åtgärder som kan vara nödvändiga. Den reglerade kreditmarknadens roll närdet gäller "spekulativa överlåtelser i första hand av flerbostadshus"bör utvärderas. (Fi 1976:04;ordförande: rättschef ) har i uppdrag att se över banklagstiftningen. Enligt sina ursprungliga direktiv skulle utredningen bl.a. anpassa bankrörelse- och sparbankslagstiftningen till 1975 årsaktiebolagslag samt se över de kapitaltäckningsregler som gällde förbankinstituten. Genom tilläggsdirektiv fick utredningen i uppdragatt utreda om den för bankers kreditgivning uppställda huvudregeln, att förkredit från bank skall ställas särskild säkerhet, bör gälla även ifortsättningen. Utredningen skall vidare kartlägga och utvärdera de svenskabankernas verksamhet i form av etableringar i utlandet. Tre delbetänkanden av banklagsutredningen har lett tillnya bestämmelser i olika hänseenden. Ett fjärde delbetänkande (Ds E 1982:3), omdet formella säkerhetskravet och om banks rätt att förvärva aktier i mindre ochmedelstora företag, är f. n. under regeringens prövning. En omfattande del av utredningens återståendearbetsuppgifter består i att anpassa banklagstiftningen till bl. NU1982/83:30 14 Motion 1982/83:301 Det är, säger motionärerna,nödvändigt att samhället får en bättre kontroll över dem som säljer ochinstallerar låsanordningar, reparerar lås eller tillverkar nycklar. Denreglering av försäljningen av dyrkverktyg som har genomförts är ett steg i rättriktning, men åtgärden är inte heltäckande. förslag (i SOU1975:19) till lag om låsinstallation m. m. måste genomföras. Detta skulle varaett uttryck för omsorg om konsumenterna och skulle ha en brottsförebyggandeverkan. En mera utförlig framställning avvad som redovisas under denna rubrik har lämnats i näringsutskottets betänkandeNU 1977/78:46. avgav år 1975betänkandet (SOU 1975:19) Konsumentskydd på låsområdet. Utredningen fann det av säkerhetsskäl otillfredsställandeatt samhället inte kontrollerar de yrkesutövare som installerar låsanordningar,reparerar lås eller tillverkar nycklar. Den föreslog att ettauktorisationssystem skulle införas för låssmeder. Av säkerhetsskäl bordeenligt utredningens mening auktorisation vara obligatorisk. Enligt förslagetskulle systemet emellertid tills vidare vara frivilligt. En grundförutsättningför auktorisation föreslogs vara att låssmeden bedriver sin verksamhetyrkesmässigt. En låssmed som auktoriseras borde dessutom prövas och godkännasmed avseende på laglydnad och vandel. Han borde även dokumentera sinyrkeskunnighet. En låssmed som fått auktorisation föreslogs få exklusiv rättatt kalla sig "auktoriserad låssmed". Obehörigt användande av dennabenämning borde sanktioneras genom straffrättsliga bestämmelser. Frågor omauktorisation skulle prövas av . Nyckeltillverkning skulle enligtutredningens förslag inte få ske utan särskilt tillstånd. Utredningen ansågockså att man borde reglera tillverkning och innehav av dyrkverktyg och avspärrade nyckelämnen, dvs. nyckelämnen avsedda för känsliga objekt och särskiltregistrerade hos . Utredningen föreslog en särskild lag om låsinstallation m.m. Den föreslagna lagen föreskriver att tillverkning och innehav avnyckelfräsma-skiner, dyrkverktyg och spärrade nyckelämnen inte får ske utantillstånd av . Lagen möjliggör auktorisation av låssmed. NU1982/83:30 15 Remissyttranden överlåsutredningens betänkande avgavs av ett 60-tal myndigheter, organisationer ochföretag. Flertalet remissinstanser fann det angeläget att åtgärder skullevidtas från samhällets sida för att förbättra allmänhetens inbrottsskydd. Ivissa hänseenden var dock meningarna om utredningens förslag delade. Omkring hälften av remissinstanserna tillstyrkte förslagettill lag om låsinstallationer m. m. Flera av dem pekade på att ett auktorisationssystemkunde få negativa effekter på konkurrenssituationen i låssmedsbranschen. a. statens industriverk och måste dock kravet påsäkerhet prioriteras. , () och ifrågasatte emellertid om nackdelarna ikonkurrenshänseende skulle uppväga fördelarna från säkerhetssynpunkt. Fleraremissinstanser menade att risken för negativa konkurrensbegränsande effektervar mindre vid ett frivilligt än vid ett obligatoriskt auktorisationssystem.Brottsförebyggande rådet () förordade ett obligatoriskt system. Enligt utredningens förslag skulle en grundförutsättningför auktorisation vara att låssmeden bedriver sin verksamhet yrkesmässigt ochatt verksamheten utgör låssmedens huvudsakliga sysselsättning. Fleraremissinstanser var kritiska mot detta förslag. De pekade på attlåssmedsverksamheten i småföretag och i glesbygd ofta måste bli endeltidssysselsättning. Olika uppfattningar förelåg i fråga om utredningensförslag att en låssmed som vill bli auktoriserad måste kunna dokumentera sinkompetens. a. ansåg att ett fullgott yrkeskunnande måstevara ett grundkrav. () ville få till stånd en analys avvilka krav som från konsumentsynpunkt borde ställas på låssmeder. Enligt NOförelåg inte brister i yrkeskunskapen som hade någon betydelse frånsäkerhetssynpunkt. betonade vikten av att risken för skadligkonkurrensbegränsning blev så ringa som möjligt. Kravet på yrkeskunnighet bordedärför inte sättas högre än som var nödvändigt från säkerhetssynpunkt. Utredningens förslag om att nyckelfräsmaskin, dyrkverktygeller spärrat nyckelämne inte skulle få innehas eller tillverkas utanlänsstyrelsens tillstånd mottogs positivt av de flesta remissinstanserna.Konsumentverket räknade dock med att mindre seriöst verksamma inom branschen,vilka inte uppfyllde kraven för tillstånd, inte skulle komma att uppge innehavav olika maskiner och verktyg. NO ansåg att det i utredningsmaterialet intefanns någon saklig grund som talade för att ett tillståndskrav skulle motverkainbrott. Några remissinstanser ifrågasatte den föreslagna strängarestriktiviteten i fråga om utlämnande av spärrade profiler. NU1982/83:30 16 Regeringens ställningstagande tilllåsutredningens förslag offentliggjordes av handelsminister genom ett pressmeddelande . Enligt detta var regeringen inteberedd att föreslå någon form av auktorisation på låsområdet. Den hade funnitatt fördelarna inte uppvägde den byråkrati och de inskränkningar inäringsfriheten som skulle bli följden om förslaget genomfördes. Av samma skälavsågs inte heller utredningens förslag om tillståndsplikt för innehav ochtillverkning av nyckelfräsmaskiner, spärrade nyckelämnen och dyrkverktyg skolagenomföras. Grunderna för regeringens ställningstagande redovisadesutförligare i en inom upprättad promemoria. Där sades bl.a. följande. Ett genomförande av utredningens förslag om frivilligauktorisation av låssmeder skulle från konsumentsynpunkt inte innebära någrastörre förändringar i förhållande till det rådande läget. () ställer i stort sett samma krav på sina medlemmar som enligtutredningens förslag skulle komma att gälla för offentligt auktoriseradelåssmeder. SLR antar som medlem egen företagare som bedriverlåssmedsverksamhet, har förvärvat för en självständig utövare av yrketerforderlig skicklighet och erfarenhet, har gjort sig känd för redbarhet samtäven i övrigt befinns lämplig att utöva låssmedsyrket. Auktorisation skulle enligt utredningens förslag meddelaslåssmed som blivit godkänd vid prövning med avseende på laglydnad och vandel.Den enda egentliga skillnaden mellan utredningens förslag tillauktorisationssystem och SLR:s prövning var att den auktoriserande myndigheteni samband med prövningen av laglydnad och vandel skulle kunna inhämta utdragfrån polisregister, en möjlighet som SLR saknar. Beträffande förslaget om tillståndsplikt för innehav ochtillverkning av nyckelfräsmaskiner anfördes att det torde vara svårt attutnyttja nyckelfräsmaskiner illegalt. I regel sker kopieringen av nycklar heltöppet, och kunden är oftast anonym för nyckeltillverkaren. För att obehörigkopiering av nycklar effektivt skall kunna förhindras måste dessutom kundensbehörighet kontrolleras, ett krav som inte tillgodosågs enligt utredningens förslag.Tillståndsplikt för tillverkning och innehav av spärrade nyckelämnen skullesannolikt innebära att ett nytt system med spärrade profiler - vid sidan avlåstillverkaren redan existerande system - måste byggas upp.En rad frågor som inte kunde lösas på grundval av befintligt beslutsunderlagskulle då uppstå. Några samhälleliga insatser i fråga om spärrade nyckelämnenkunde emellertid knappast anses motiverade. riktade brottsförebyggande rådet (BRÅ)en skrivelse till regeringen om brottsförebyggande åtgärder på låsområdet. a. att nyckelautomater för snabbtillverkning av nycklar hadekommit ut på marknaden. Den ökade service som dessa erbjöd konsumenterna skedde NU1982/83:30 17 enligt BRÅ till priset av en försämrad kontroll överspärrade nyckelämnen. BRÅ uttryckte oro "inför en utveckling som sannolikthade kunnat undvikas genom åtgärder i linje med av låsutiedningenföreslagna". Regeringen beslöt att lämna BRÅ:sframställning utan åtgärd. Lag om yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg Med frångående delvis av dentidigare regeringens ståndpunkt föreslog folkpartiregeringen en lagom yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg (prop. 1978/79:169, NU 1978/79:46).Regeringens lagförslag byggde på låsutredningens. Det antogs av riksdagen.Lagen (1979:357) innebär att yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg fårbedrivas endast efter tillstånd av polismyndighet. Regleringen syftar till attminska riskerna för att verktygen kommer till brottslig användning. behandling av motioner i ämnet har åren 1978 och 1979behandlat motioner med samma innebörd och samma upphovsmän som motion1982/83:252 (s). Dessa motioner har avslagits på förslag av näringsutskottet(NU 1977/78:46, 1979/80:9). Vid det första tillfället anslöt sig utskottet tillregeringens bedömning att fördelarna med lagstiftningen inte skulle uppväga denbyråkrati och de inskränkningar i näringsfriheten som den skulle resultera i.Utskottet sade sig utgå från att regeringen och berörda myndigheterfortsättningsvis skulle noga följa utvecklingen och överväga olika möjligheteratt genom förbättrat låsskydd och på annat sätt dämpa inbrottsfrekvensen. Ett uttalande likt det sistnämnda gjordes år 1979.Utskottet hade då först erinrat om att låsutredningens förslag delvis hadeförverkligats genom lagen om yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg samt fästuppmärksamheten på rapporten och konsumentskydd. Rapport om auktorisation och konsumentskydd En arbetsgrupp under ledning avkonsumentverket och med representanter för statens industriverk,(), hantverks- och industriorganisation(SHIÖ) och avlämnade rapportenAuktorisation och konsumentskydd (Rapport 1978:8-01). 1 en redogörelse förNÖ:s praxis redovisas där bl. a. följande (s. 59): NO har 1978 i ärendet Dnr 384/77(NO-meddelande 1978 nr 26, Pris- och kartellfrågor 1978:4 s. 66) lämnatAssa-Stenman AB förhandsbesked i anledning av företagets planerade system förlicensgivning till låssnieder. Företaget avsåg att, framför allt avsäkerhetsskäl, endast tillhandahålla vissa NU1982/83:30 18 typer av lås och nycklar till av företaget licensieradelåssmeder. Efter att ha understrukit Assa-Stenmans dominerandemarknadsställning, framhöll NO att begränsningar av marknadstillträdet av häravsett slag inte bör ske utan goda skäl. Intresset av en fungerande konkurrensfick inte träda tillbaka för andra säkerhetskrav än sådana som framstod somförsvarbara med hänsyn till omständigheterna. Mot denna bakgrund förordade NOuppmjukningar och begränsningar i det föreslagna licenssystemet i vissahänseenden. Under rubriken obligatorisk auktorisation anförs i rapporten sammanfattningsvis bl. Enligt arbetsgruppens mening saknasskäl att frångå den i förhärskande synen på obligatoriskauktorisation. Restriktivitet bör iakttas med införande av obligatoriskaauktorisationssystem med de långtgående begränsningar av marknadsinträdet somde innefattar. Arbetsgruppen har härvid särskilt fäst sig vid dekonkurrensbegränsande verkningarna såsom främst riskerna för negativaverkningar från konsumentsynpunkt i form av högre prisnivåer och försvagadeincitament till nytänkande och rationaliseringar. De områden där obligatorisk auktorisation vid en samladbedömning kan vara av värde synes väsentligen vara sådana där dylika åtgärderbedöms erforderliga till säkerställande av trygghet till liv, hälsa, säkerhetoch personlig integritet. De kan också tänkas vara befogade i situationer därstörre ekonomiska värden för den enskilde kan stå på spel. En förutsättning bördock alltid vara att obligatorisk auktorisation verkligen befinns vara enadekvat och klart behövlig åtgärd för att komma till rätta med eller åtminstonereducera berörda risker. I första hand bör man undersöka om inte andra, frånetableringskontrollerande synpunkt mjukare system kan ge konsumenternatillräckligt ekonomiskt skydd. rekommenderade år1980 att vidta åtgärder för införande av enhetligabestämmelser i de nordiska länderna i syfte att förbättra konsumentskyddet ochkonsumenternas säkerhet när det galler lås (rekommendation nr 26/1980). Till grund för rekommendationen låg ett förslag av sexrådsmedlemmar, däribland () och () från Sverige.Ekonomiska utskottets tillstyrkan av förslaget var grundad på remissbehandling.1 hördes , , hantverks- ochindustriorganisation (SHIO) och , vilkaalla registrerades såsom i det väsentliga positiva till medlemsförslaget. meddelade till Nordiska rådetssession att ministerrådet ämnade företa en värdering av förslagetskonsumentpolitiska betydelse innan initiativ på området igångsattes. Närmareplaner för nordiskt samarbete beräknades kunna framläggas under loppet av år1981. års session lämnade ministerrådet ett nyttmeddelande i saken. Enligt detta fanns det, mot bakgrund av att nationelltvissa åtgärder hade vidtagits och då det syntes saknas intresse för ytteriigarenationella NU1982/83:30 19 åtgärder på området, inte anledning att vidta några åtgärder inom ministerrådets ram. Lagen om bevakningsföretag bestämmelser Enligt lagen (1974:191, omtryckt1980:588) om bevakningsföretag avses med sådant företag den som yrkesmässigtåtar sig att för annans räkning bevaka fastighet, anläggning, viss verksamhet,offentlig tillställning eller något annat sådant eller också att bevakaeriskild person för dennes skydd. För att ett bevakningsföretag skall fåbedriva verksamhet av den art som nämnts krävs auktorisation. Lagen gällerdock inte bevakning som utförs av statlig eller myndighet. Den gällerinte heller när en enskild person utför bevakning på uppdrag som en myndighethar meddelat honom med stöd av lag. Det sistnämnda undantaget omfattar bl. a.ordningsvaktsverksamhet - enligt lagen (1980:578) om ordningsvakter - påfrilansbasis. Fråga om auktorisation prövas av i det ländär företagets ledning har sitt säte. Auktorisation får beviljas endast om det kan antas attverksamheten dels blir bedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt och iövrigt i överensstämmelse med god sed inom branschen, dels inte kommer att fåen från allmän synpunkt olämplig inriktning. All personal hos ett auktoriseratbevakningsföretag skall vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad,medborgerlig pålitlighet samt lämplighet i övrigt för anställning i ett sådantföretag. Detsamma gäller föreståndaren för verksamheten och ledamöterna iföretagets styrelse. I övrigt finns bestämmelser om bl. a. inspektionsrätt förlänsstyrelsen, om rätt för att förelägga ett auktoriseratbevakningsföretag att vidta rättelser etc. och om återkallelse avauktorisation. Kompletterande bestämmelser finns ibevakningsföretagskungörelsen (1974:462, ändrad 1980:595). Den som är godkänd för anställning i ett auktoriseratbevakningsföretag och som har till uppgift att utföra bevakningstjänst kallasväktare. En väktare åtnjuter det skydd som avses i 17 kap. 5 §brottsbalken. Det innebär att våld eller hot om våld mot en väktare i hanstjänsteutövning bestraffas enligt de strängare straffbestämmelser som gällerför förgripelser mot tjänstemän i myndighetsutövning. En väktare har inte andrabefogenheter än vilken medborgare som helst när det gäller att ingripa motandra personer eller att använda våld för att genomföra arbetsuppgifter. Enfrån praktisk synpunkt betydelsefull befogenhet är den som enligt 24 kap. 7 §rättegångsbalken tillkommer envar, nämligen att gripa bl. a. den som ertappaspå bar gärning eller flyende fot när det är fråga om brott som kan bestraffas medfängelse. För väktare gäller dessutom liksom för andra medborgare reglerna omnödvärn i . NU1982/83:30 20