bet · G601FöU3 · 1982-12-31 00:00:00 — om översyn av vapenfrilagen I motion 1981/82:1727 av BertilHansson (fp) och () yrkas att hos regeringen begär enöversyn av vapenfrilagen i enlighet med vad i motionen anförts. Överbefälhavaren, ochvapenfrinämnden har yttrat sig över motionen. beslutade om engenomgripande förändring av vapenfrilagen (prop. 1977/78:159, FöU 28. rskr371). a. vidgades möjligheterna att placera de vapenfria tjänstepliktigatill utbildning och tjänstgöring. Med den nya lagstiftningen följde också enförenkling av prövningsförfarandet. Som grund för ändringarna låg betänkandet(SOU 1977:7) Rätten till vapenfri tjänst, som var resultatet av 1973 årsvapenfriutrednings arbete. vapenfriutredning föreslog beträffande placeringav vapenfria tjänstepliktiga att dessa skulle "fullgöra tjänst, som ärbetydelsefull för samhället". Den ansåg bl. a. att det borde öppnasmöjlighet till vapenfri tjänstgöring som inte leder till krigsplacering itotalförsvaret. Rätt till sådan utbildning borde enligt utredningen föreliggaför den som begär det före tjänstgöringens början. I propositionen föreslogsatt vapenfri tjänstepliktig skulle fullgöra tjänst "i verksamhet, som ärbetydelsefull för samhället under beredskap och krig" (2 §). Dennagrundläggande principiella syn på den vapenfria tjänsten kunde enligtföredragande statsrådet väl förenas med en angelägen utökning och breddning avtjänstgöringsalternativen i förhållande till dåvarande ordning.Regeringsförslaget stöddes av försvarsutskottet (FöU 1977/78:28 s. 18-19) medbl. a. följande motivering: Vapenfri tjänstepliktig bör intekunna undandra sjg att utanför försvarsmakten medverka i densamhällsverksamhet som blir nödvändig under beredskap och krig. Utbildning ochtjänstgöring i fred bör enligt utskottets mening i princip inriktas på verksamhetsom är betydelsefull för samhället under sådana förhållanden. Formellkrigsplacering redan i fred bör dock inte vara ett absolut krav. - Placeringi tjänst under beredskap och krig bör om möjligt ske inom det område därutbildning och tjänstgöring har skett i fred. Med denna grundläggandeinriktning och med hänvisning till att totalförsvaret motsvarar så gott somhela fredssamhället, omställt för påfrestningarna vid ett försvarskrig,biträder utskottet regeringens förslag till formulering av 2 § vapenfrilagen. 1 1982/83. FöU1982/83:3 , 2 De socialdemokratiska ledamöterna iutskottet reserverade sig och anförde (s, 29): Vapenfri tjänstepliktig bör intekunna undandra sig att utanför försvarsmakten medverka i densamhällsverksamhet som blir nödvändig under beredskap och krig. Utbildning ochtjänstgöring i fred bör enligt utskottets mening i princip inriktas påverksamhet som är betydelsefull för samhället under sådana förhållanden. Ökade möjligheter att beviljas vapenfri tjänst ställerkrav på att många skilda tjänstgöringsalternativ står till förfogande och attde kan ordnas snabbt. har gått igenom olikaplaceringsmöjligheter och föreslagit en rad nya sådana. Orden "under beredskap och krig" enligtregeringens förslag till lydelse av 2 § vapenfrilagen innebär en väsentliginskränkning av tjänstgöringsalternativen i fred jämfört med både gällandeordning och utredningens förslag. En sådan inskränkning vore inte minst inuvarande läge olycklig. Det bör i stället accepteras att tjänstgöringen ivissa fall sker inom verksamhet som läggs ned under beredskap och krig. Denutbildning och de erfarenheter som den vapenfrie fått under sin tjänstgöring ifred torde undantagslöst bli av värde för den tjänstgöring som kan komma attkrävas av honom i händelse av beredskap eller krig. Sådan tjänstepliktig bör ifred kunna placeras i en reservkader för senare placering t. ex. inom kommunalverksamhet. Ett viktigt skäl att avstå från orden "underberedskap och krig" är att dessa i vissa fall kan avhålla en värnpliktigfrån att söka vapenfri tjänst och i stället får honom att totalvägra. Det prövningsförfarande som beslöts1978 innebär att vapenfrinämnden -liksom tidigare - prövar ansökningar omvapenfri tjänst. Som grund för denna prövning ligger en utredning som genomförspå följande sätt. Den som söker vapenfri tjänst blir kallad till ett samtal meden av vapenfrinämnden utsedd utredningsman. Vid detta samtal skallutredningsmannen lämna information om de förutsättningar som anges i lagen föratt få vapenfri tjänst. Vidare informeras om tjänstgöringsalternativ ochtjänstgöringstid m. m. Sökanden ges möjlighet att redogöra för sina motiv föransökningen. Efter samtal och efter att viss betänketid har gått till ändaskall sökanden, om han vidhåller sin ansökan, skriftligen bekräfta att han harsådan inställning som fordras för bifall till ansökningen och är beredd attfullgöra vapenfri tjänst. Om möjligt bör han också förete intyg från person,som kan antas ha god kännedom om hans förhållanden, utvisande att sökandeninför denne har upprepat sin övertygelse. Utredningsmannen tillstyrker elleravstyrker därefter ansökan, som sedan överiämnas till . ansåg att prövningsförfarandet med dennaordning förenklades så långt detta var möjligt utan att man avstår från ettunderlag för vapenfrinämndens prövning. Utskottet anförde också att omordningen skulle visa sig leda till svårigheter eller missbruk finge densjälvklart övervägas på nytt för att man skulle nå det mål som angavs ipropositionen: "att alla som är berättigade till vapenfri tjänst får sådantjänst och den allmänna värnplikten upprätthälls". I motionen vänder sig motionärernamot att värnpliktiga som har beviljats vapenfri tjänst efter genomgångenutbildning alltid krigsplaceras. De menar att denna ordning avhåller vissavärnpliktiga från att söka vapenfri tjänst. De blir i stället totalvägrare medfängelsestraff som följd. Motionärerna påminner om att samma uppfattningframfördes av vapenfriutredning och att regeringen och gickemot utredningen på denna punkt. Motionärerna tar också upp prövningsförfarandet tillkritisk granskning. De anser att detta i sin nuvarande form bör avskaffas. Istället borde sökanden få inge en egen skriftlig förklaring. Denna bör,framhåller de, vara tydlig i fråga om lagens centrala punkter och varatillkommen efter ett obligatoriskt informationssamtal. Sin allvarligaövertygelse föreslås sökanden sedan styrka med skriftligt intyg av tvåpersoner som åtnjuter allmänt förtroende. Beviset på att lagens villkor äruppfyllda skulle enligt motionärerna ligga dels i denna förklaring, dels iintyget, dels i vederbörandes villighet att underkasta sig en längretjänstgöringstid än den som gäller för flertalet värnpliktiga. Krigsplacering av vapenfria tjänstepliktiga Överbefälhavaren, som inte biträdermotionen, förklarar att han i och för sig delar motionärernas uppfattning attdet är otillfredsställande med vägransfall. Han anser att en fördjupadinformation till de män som har för avsikt att vägra bära vapen kan vara ettsätt att motverka detta. Bl, a, borde sambandet mellan "krigsplacering iförsvaret" och "ianspråktagande för andra uppgifter i samhället"klarläggas, t. ex. att många män och kvinnor beredskapsregistreras i sinaarbeten inom socialvård, sjukvård, polis och. a. attkrigsplaceringen inom civilförsvaret av vapenfria är en garanti för att dessavid beredskap och krig får tjänstgöra i en rent humanitär och civilorganisation. En person som inte är krigsplacerad löper - framhållercivilförsvarsstyrelsen - risk att, då tjänstepliktslagarna har trätt i kraft,placeras i andra miljöer t. ex. som arbetskraft i ammunitionsfabrik eller somhjälp vid omlastning av militär materiel vid järnvägsstation. Civilförsvarsstyrelsenbetonar vidare att orsaken till totalvägran torde vara mycket komplicerad ochendast i undantagsfall vara - som det antyds i motionen - hänförlig tillkrigsplaceringsfrågan separat. konstaterar inledningsvis bl. a. att denvågar anta att högst något hundratal värnpliktiga skulle beröras av deni motionen föreslagna uppluckringen av kravet på att vapenfria tjänstepliktigaskall krigsplaceras. Den anför vidare: FöU1982/83:3 4 Starka skäl av organisatorisk ochpraktisk art talar för att vapenfria < tjänstepliktiga bör, såsom ,krigsplaceras sedan de genomgått sin grundutbildning. Något direkt hinder bördock inte möta mot att man gör undantag för ett begränsat antal tjänstepliktigasom har samvetsbetänkligheter mot att bli krigsplacerade. villerinra om att försvarsutskottet vid behandlingen av proposition omändring i vapenfrilagen uttalade att formell krigsplacering redan i fred inteborde vara ett absolut krav (FöU 1977/78:28 s. 18). Ett system som innebär attett antal vapenfria undantas från krigsplacering förutsätter emellertid etturvalsförfarande i någon form. Man kan tänka sig att de som inte accepterarkrigsplacering får åtaga sig en förlängd fredstjänstgöring. Man kan låta demundergå en särskild prövning. En kombination av dessa metoder är också möjlig.Ett tillmötesgående av motionärernas önskemål skulle alltså medföra vissakomplikationer. Överbefälhavaren anser altprövningsförfarandet i sin nuvarande form bör behållas och åvilavapenfrinänmden. Motionärernas förslag skulle, anför han, innebära en risk attdet i realiteten blev möjligt för den enskilde att själv välja om han vill göravapenfri tjänst eller ej. ifrågasätter bl, a. riktigheten avett påstående av motionärerna att den verbalt tränade eller den som i förvägfått reda på de frågor som ställs under utredningen lättare skulle få sinansökan beviljad. utredare torde, ansercivilförsvarsstyrelsen, ha stor erfarenhet av att bedöma den sökandestrovärdighet. framhåller vidare att vad motionärerna harsagt om den verbala träningens betydelse inte torde bli mindre relevant i den imotionen föreslagna ordningen. Dessutom föreligger enligtcivilförsvarsstyrelsen en risk för orättvisa som har sin grund i sökandenssociala miljö och kontaktnät. Vapenfrinänmden lämnar inledningsvis vissa statistiskauppgifter rörande . Den konstaterar på grundval av dessauppgifter att antalet felaktiga bifallsbeslut från nämnden torde vara betydligtstörre än antalet felaktiga avslagsbeslut men bedömer också att antaletfelaktiga beslut är marginellt i förhållande till antalet avgjorda ärenden. avstår frän att kommentera det föreslagnaprövningsförfarandet i vidare mån än att det inte skulle kunna uppfylla måletför prövningen, nämligen att alla som är berättigade till vapenfri tjänst fårsådan tjänst som den allmänna värnplikten upprätthålls. Sammanfattningsvis uttalar nämnden att det nuvarandeprövningsförfarandet fungerar bra och att det saknas skäl att ändra elleravskaffa det. En reservant i nämnden anser att motionen bör bifallas. FöU 1982/83:3 Motionärerna föreslår en översyn avvapenfrilagen. De anser att det finns brister i det nuvarande förfarandet förprövning av ansökningar om vapenfri tjänst. De anser också att flervärnpliktiga som inte kan tänka sig att fullgöra värnplikten skulle sökavapenfri tjänst om sådan tjänst inte behövde leda till att den vapenfrie gesuppgifter i totalförsvaret (krigsplaceras). Av redogörelsen i det föregående framgår uppfattningarnakring de i motionen aktualiserade frågorna vid utskottets behandling avvapenfrilagen (FöU 1977/78:28). Vidare framgår vad remissinstanserna ihuvudsak har anfört. Det nuvarande prövningsförfarandet godtogs av år1978 under stor enighet. Förfarandet förenklades då enligt utskottets mening(FöU 1977/78:28 s. 22) "så långt detta är möjligt utan att man avstår frånett underlag för vapenfrinämndens prövning". Utskottet vidhåller dennauppfattning. Sådana ändringar som motionärerna föreslår bör inte genomföras.Motionen bör avslås i denna del. Beträffande vapenfrilagens beskrivning av den vapenfriatjänstens innehåll fanns 1978 skilda meningar inom utskottet. Man var överensom att den vapenfries utbildning och tjänstgöring i fred i princip bordeinriktas på verksamhet som är betydelsefull för samhället under beredskap ochkrig. En majoritet tillade att formell krigsplacering redan i fred inte bordevara ett absolut krav. De socialdemokratiska reservanterna hänvisade tillbehovet att snabbt öka antalet tjänstgöringsalternativ för vapenfria. Enligtreservanternas mening borde accepteras att tjänstgöringen i vissa fall skerinom verksamhet som läggs ned under beredskap och krig. De föreslog därför att2 § vapenfrilagen skulle föreskriva "tjänst i verksamhet, som ärbetydelsefull för samhället" utan tillägg av orden "under beredskapoch krig". Utskottet påminner om att totalförsvaret är enangelägenhet för hela svenska folket. Det bygger på medborgarnas personligainsatser, som för vapenföra manliga medborgare grundas på allmän värnplikt.Vapenfrilag-sliftningen är en undantagslagstiftning som syftar till altvärnpliktiga under vissa förutsättningar skall kunna medges att delta ikrigssamhällets verksamhet utan att tjänstgöra inom försvarsmakten. Om denvapenfrie tilldelas en uppgift redan i anslutning till sin utbildning ochtjänstgöring eller senare vid någon beredskapsgrad eller först sedan landet haranfallits är väsentligen en praktisk fråga, som sådan självfalletbetydelsefull. Att alla måste hjälpa till och att tidpunkten när man ges enuppgift inte har någon principiell betydelse bör klarläggas genom information. Utskottet anser liksom tidigare att man bör ökamöjligheterna att placera de vapenfria tjänstepliktiga till utbildning ochtjänstgöring. Det är enligt utskottets mening för tidigt att säkert bedöma omden nuvarande lydelsen av 2 § vapenfrilagen är ett hinder för denna strävaneller om den trots lämplig information avhåller några som inte anser sig kunnafullgöra värnplikten från FöU1982/83:3 6 att i stället söka vapenfri tjänst. Motionen bör därföravslås även i denna dd. Med hänvisning till det anförda hemställer utskottet 1. beträffandeändring av prövningsförfarandet attriksdagen avslår motion 1981/82:1727 i denna del, 2. beträffande krigsplacering avvapenfria tjänstepliktiga att avslår motion 1981/82:1727 i denna del. På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande: Per (), (), RolandBrännström (s), i (c), (), (), (), (), (), (), (), (), (), ()och (). dels att den del av utskottetsanförande som på s. 5 börjar "Det nuvarande" och slutar "i dennadel" bort ha följande lydelse: Det nuvarande prövningsförfarandet godtogs av år1978 efter förslag i proposition 1977/78:159. Propositionen syftade till enbetydande liberalisering jämfört med vapenfriutredningens majoritetsförslag. I propositionen beskrevs det framtida systemet. Enligtdetta slopades utredningssamtal av det slag som fanns tidigare. Ansökan omvapenfri tjänst skulle fortfarande vara skrifflig och innehålla de skäl somsökanden ville åberopa samt hans önskemål om slag av tjänstgöring. Intyg ochandra handlingar som den sökande önskade åberopa skulle "bifogas ansökningen. När vapenfrinämnden fått in en sådan ansökan avsågs attden sökande skulle kallas till obligatoriskt samtal med en särskildutredningsman. Utredningsmannen borde därvid klargöra innebörden avvapenfrilagens förutsättningar för vapenfri tjänst. Den sökande borde vidare fåinformation om den vapenfria tjänsten samt om konsekvenser av hansställningstagande, bl. a. om tjänstgöringstidens längd och skyldigheten attfullgöra verksamhet inom totalförsvaret. Genom samtalet borde också klargörashur lämplig och intresserad den sökande är för olika alternativ av vapenfritjänst. FÖU1982/83:3 7 borde den sökande ges möjlighet att redogöra för skälentill att han inte vill bruka vapen. Efter detta samtal borde enligt propositionen den sökandeges en viss obligatorisk betänketid. Om han efter betänketiden stod kvar vidsin uppfattning, borde han skriftligen bekräfta att bruk av vapen mot annan ärså oförenligt med hans allvarliga personliga övertygelse att han inte skullekomma att fullgöra värnplikten. Han borde också bekräfta att han är villig attfullgöra vapenfri tjänst och om möjligt förete intyg från person som kan antasha god kännedom om den sökandes förhållanden. Grundtanken i regeringsförslagét var att man skall"utgå från att ansökan är allvarligt menad. En sökande som på angivetsätt bekräftat sin ansökan bör därför beviljas vapenfri tjänst såvida intepåtagliga skäl talar mot detta." Propositionen nämnde två sådana skäl -att det är fråga om uppenbara massansökningar och att det av omständigheternaklart framgår att vad sökanden egentligen eftersträvar är anstånd medmilitärtjänstgöringen. Det i propositionen beskrivna prövningsförfarandet innebaratt den enskildes bevisbörda för styrkande av den övertygelse han hävdar"inte behöver vara tung". Ett prövningsförfarande enligt denna modellinnebar att man tror på den enskilde och att huvudvikten läggs vid att ge honominformation innan han slutligt bekräftar sin ansökan. efteråt kan konstateras att i verkligheten genomfördesinte den modell som fanns beskriven i propositionen. Avvikelsen ligger i attutredningsmannen tillstyrker eller avstyrker den sökandes ansökan innan denöverlämnas till . Propositionen beskrev - med deord som återgivits ovan - hur informationen skulle gå till och vilken rollutredningsmannen skulle ha. Det var en detaljerad beskrivning men där fannsinte något om att utredningsmannen skulle tillstyrka eller avstyrka. Genom attha kvar detta moment från det gamla prövningsförfarandet hade man i praktikeninte genomfört den liberalisering som var avsedd i propositionen. Visserligenhar praxis, i fråga om nämndens beslut, blivit liberalare efter den nya lagensinförande men prövningsförfarandet som sådant är fortfarande i stort sett detgamla och inte det som angavs i propositionen. Mot denna bakgrund måste slutsatsen bli att intentionernabakom beslut inte har fullföljts. Skälen mot prövningsförfaranden över huvud taget utveckladesi en reservation till vapenfriutredningen av (). Ettprövningsförfarande är knappast förenligt med principen att ingen får mot sinallvarliga personliga övertygelse tvingas göra tjänst inom det militäraförsvaret. Att avskaffa det nuvarande prövningsförfarandet i enlighetmed vad som anges i motion 1981/82:1727 innebär inte att alla spärrar motvapenfri tjänst är borta. skulle krävas ett aktivtställningstagande för vapenfri tjänst, ett obligatoriskt informationssamtal omlagens krav och tjänstgöringsalternativen, ett intyg som bekräftar ärligheteni vederbörandes inställning FöU1982/83:3 8 och skriftlig förklaring med specificerade krav om attlagens villkor är uppfyllda. Det krävs också enligt motionen villighet hos densom söker vapenfri tjänst att åta sig den tjänstgöringstid som gäller för sådantjänst. Alla använda prövningsförfaranden har inneburitskönsmässiga avgöranden med en stor mängd marginalfall. Felaktiga beslut fattasdärför, vilket framgår av att personer som har vägrats vapenfri tjänst självaefteråt visat sin övertygelse genom att vägra värnplikt och därmed dömts tillfängelse. Mot denna bakgrund finner utskottet att regeringen börlåta göra en översyn av förfarandet för prövning av ansökningar om vapenfritjänst med den inriktning som framgår av motion 1981/82:1727. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställan (s.6) i moment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande ändring av prövningsförfarandet attriksdagen med bifall till motion 1981/82:1727 i denna del som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet har anfört om en översyn av förfarandet förprövning av ansökningar om vapenfri tjänst.