bet · G601SoU36 · 1982-12-31 00:00:00 — om utbyggnad av vissa medicinska verksamhetsområden I motion 1982/83:238 av () hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om angelägenheten av samordnadeutbildningsinsatser för att förbättra rekryteringsläget för alla berördatjänstefunktioner inom reumatikervårdorganisa-tionerna. I motion 1982/83:735 av Inga Lantzm. (vpk) hemställs att uttalar att barn- och mödrahälsovårdenockså bör bedrivas vid barna- resp. mödravårdscentraler med läkaremed specialistkompetens. I motion 1982/83:924 av Inga Lantzm. (vpk) hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkandena 1), 1. att uttalar sig för att alla kvinnor bör harätt till smärtlindring vid förlossning och att beslut i frågan bör förverkligas, 2. att riksdagenuttalar sig för att mödrahälsovården fortsättningsvis bör behålla sinorganisatoriska form, 3. att riksdagenuttalar sig för att mödrahälsovården bör ges ökad' beredskap för att ge kvinnorpsykisk och social hjälp, 4. att riksdagenuttalar sig för att psykolog- och kuratortjänster bör inrättas på varjemödravårdscentral. Yrkande 5 i motionen, vilket avser utbyggnad av dengynekologiska hälsokontrollen, har behandlats i utskottets av riksdagengodkända betänkande SoU 1982/83:22 (p. I motion 1982/83:1831 av () hemställs 1. att riksdagenbegär att regeringen, i samråd med sjukvårdsregion, utreder en uppbyggnadav en medicin vid , 2. att iövrigt som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omläkares vidareutbildning i ämnet ortopedisk medicin. I motion 1982/83:1836 av IngerJosefsson (c) hemställs att uttalar att man vid uppgörandet av deregionala sjukvårdsplanerna bör ta hänsyn till behovet av en ökning av antaletvårdplatser för reumatikersjuka barn. SoU1982/83:36 2 Allmänt om den pågående utvecklingen inom hälso- ochsjukvården m. m. Nedan lämnas en översiktligredogörelse för den pågående utvecklingen inom hälso- och sjukvården. Ennärmare redogörelse härför finns i utskottets betänkande SoU 1982/83:10 (s.1-9). ersattes sjukvårdslagen(1962:242) av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), vilken antogs av riksdagenunder förra (prop. 1981/82:97, SoU 1981/82:51, rskr 1981/82:381). Medhälso- och sjukvård avses i hälso- och sjukvårdslagen (HSL) åtgärder för attmedicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Detövergripande målet för hälso- och sjukvården - både den som bedrivs avoffentliga vårdgivare och den som bedrivs av enskilda vårdgivare - skall enligtHSL vara en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Landstingskommunerna och kommunerna som inte ingår i enlandstingskommun (sjukvårdshuvudmännen) har i förhållande till tidigare fåttett vidgat ansvar för befolkningens hälsa. Sjukvårdshuvudmännen åligger sålundaförutom att erbjuda sjukvård även att förebygga ohälsa hos befolkningen genommiljöinriktade och individinriktade förebyggande åtgärder. Sjukvårdshuvudmännenskall planera hälso- och sjukvården med utgångspunkt i befolkningens behov avhälso- och sjukvård. I planeringen av hälso- och sjukvården skallsjukvårdshuvudmännen samverka med samhällsorgan, organisationer och enskilda. På grund av bl. a.kostnadsutvecklingen för sjukhusorganisationen började i slutet av 1960-täletden sjukvårdspolitiska målsättningen inriktas på att man skulle få till stånden ändrad struktur av sjukvården. Den öppna vården utanför sjukhus ställdesdärvid i förgrunden på ett helt annat sätt . En rad reformer harhärefter genomförts för att förstärka denna vård. Grundläggande för den pågående utvecklingen är ettprincipprogram för hälso- och sjukvården inför 1980-talet (HS 80) somsocialstyrelsen presenterade (anser 1976:1). I HS 80 ges ett konkret förslag till vårdstruktur meduppdelning av verksamheterna på primärvård, länssjukvård och regionsjukvård.Den övervägande delen av vården skall lämnas inom primärvården vid vårdcentraler och vid sjukhem. För den specialiserade medicinska verksamheten skallprimärvården kunna repliera på länssjukvården - som skall bedrivas vidlänssjukhus (motsvarande centrallasaretten) och vid länsdelssjukhus (motsvarandenormallasaretten) - samt på regionsjukvården (vid regionsjukhus). Primärvården skall ha ett förstahandsansvar förhälsotillståndet hos befolkningen inom ett begränsat geografiskt område. Vidsidan av sjukvårdsuppgifterna skall primärvården ha en klar hälsopolitiskinriktning. De hälsovårdande och förebyggande åtgärderna skall avse såväl denkroppsliga som den psykiska hälsan. Som exempel på åtgärder av nämnda slag redovisar SoU 1982/83:36 3 principprogrammethälsovårdsupplysning, insatser syftande till ökad förståelse för sjukas ochhandikappades problem, hälsokontroller, skolhälsovård, hälsovård i förskolan,företagshälsovård, förebyggande mödra- och barnhälsovård ochfamiljerådgivning. I uppgifterna för primärvården skall det bl. a. ingå attaktivt medverka i skyddet mot miljöfaktorer som hotar hälsan. Primärvårdenskall nära samarbeta med . Förutomläkare för allmänmedicin avses även läkare med annan specialistkompetenstjänstgöra inom primärvården. Iprincipprogrammet konstateras att en stor del av den förebyggande verksamhetenemellertid till sin natur är socialpolitisk och att det ter sig naturligt atten utbyggd primärkommunal socialvård (socialtjänst) tar på sig ett ökat ansvarför förebyggande åtgärder beträffande den psykiska hälsan. Inomramen för HS 80-arbetet har redovisat strukturprogram inomolika delsektorer av hälso- och sjukvården -1, ex. för hälsovård för mödrar ochbarn inom primärvården och för föriossningsvården - samt sammanställtplaneringsunderlag i form av sektorprogram. Underlagför den närmare planeringen av primärvården m. m. presenterades i ettantal skrifter inom ramen för ett samarbete mellan . , och Spri. Riksdagengodkände /riktlinjer för den framtidaregionsjukvården (prop. 1980/81:9, SoU 1980/81:6, rskr 1980/ 81:123). a. omfattningen av länssjukvården behandlas inom ramen för HS90-arbetet, vilket redovisas nedan. Denöppna vården utanför sjukhus, långtidssjukvården och den psykiatriska vårdenhar under en rad år prioriterats i fråga om byggnadsinvesteringar och i frågaom fördelning av läkare. sjukvårdsdelegation beslutadeår att ett nytt principprogram för den framtida hälso- och sjukvården medsikte på åren 1990-2000 (HS 90) skall upprättas. Principprogrammet skall belysahälso-och sjukvårdens lämpliga framtida omfattning, inriktning, struktur ochresurskrav. I en första etapp av utredningsarbetet, i vilket socialstyrelsenmedverkar, har man tagit fram en rad underlagsstudier, av vilka flertaletredovisades , bl. a. betänkandena (SOU 1981:1) Hälsorisker - enkunskapssammanställning och (SOU 1981:2) Ohälsa och vårdutnyttjande. Generellautgångspunkter för den andra etappen i utredningsarbetet, vilken beräknas kommaatt redovisas , skall vara (1) att hälso- och sjukvårdens verksamhetmåste utgå från ett offensivt hälsopolitiskt synsätt, (2) att befolkningensbehov av vård skall vara av avgörande betydelse för fördelningen av hälso- ochsjukvårdens resurser samt (3) att hälso- och sjukvårdens resursinsatserhärutöver måste relateras till såväl samhällsekonomiska somsysselsättningspolitiska mål och restriktioner. SoU1982/83:36 4 Organisationen av hälsovården för mödrar och barn I motion 1982/83:924 av Inga Lantzm. (vpk) i vad avser yrkande 2 och i motion 1982/83:735 av m.fl. (vpk) kritiseras att den särskilda organisationen med mödravårdscentraleroch barnavårdscentraler avses upphöra och hälsovården för mödrar och barn istället avses bli integrerad i primärvården. I motion 1982/83:924 (vpk) anförs bl. a. attmödrahälsovården är väl utbyggd i vårt land och att den når så gott som allagravida kvinnor. Motionärerna framhåller att mödrahälsovårdens organisatoriska uppbyggnadoch tillgången på specialistutbildad personal gör vården av gravida kvinnor ochövervakningen av fostrets utveckling mycket god. Enligt motionärerna finns detuppenbara risker för försämringar inom mödrahälsovården om den uppgår iprimärvården. I motion 1982/83:735 (vpk) anförs bl. a. attbarnavårdscentralerna har haft en unik ställning inom sjukvården ochatt verksamheten haft en klart förebyggande inriktning. Om barnavårdenintegreras i den allmänna primärvården finns det enligt motionärerna en klarrisk för att den förebyggande verksamheten kommer bort. Det föreligger enligtmotionärerna även risk för kvalitetsförsämring om primärvårdsansvaret förbarnen förs över på allmänläkarna. Deras utbildning i barnmedicin ärotillräcklig, anförs det. Organisationen med särskilda mödra- ochbarnavårdscentraler fastställde år 1969ett normalreglemente för mödra- och barnhälsovården (MF 1969:39), vilketupphävts genom beslut av och ersatts medsocialstyrelsens allmänna råd (1981:4) om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården. Dessa redovisas i nästa avsnitt i betänkandet. Enligt normalreglementet förrnödra- och barnhälsovården skulle mödrahälsovården ha till uppgift att genomhälsovårdande verksamhet i såväl fysiskt som psykiskt hänseende förebyggauppkomsten av sjukdomar och insufficienstillstånd hos blivande och nyblivnamödrar. Barnhälsovården skulle ha motsvarande uppgift beträffande barn intillskolåldern. Mödrahälsovården skulle omfatta dels vård av kvinnan underhavandeskapet (förvård), vård av den nyförlösta kvinnan närmastefter förlossningen (eftervård) samt preventivmedelsrådgivning. Barnhälsovården skulle varainriktad på en fullständig hälsoövervakande och handikappuppspårande verksamheti fråga om alla barn från födelsen intill skolåldern. I första hand skulleverksamheten omfatta förebyggande åtgärder samt kontroll av barnens kroppsligaoch själsliga hälsa. SoU 1982/83:36 5 skulleingå åtgärder för tidigupptäckt av rubbningar i barnens fysiska och psykiskautveckling samt av tillstånd och sjukdomar, som medförde eller kunde medförahandikapp. Mödrahälsovården skulle meddelas vid lokala centralerav någon av följande typer: a) Mödravårdscentral, typ I. Central av detta slagskulle vara knuten till kvinnoklinik vid sjukhus och förestås av överläkareeller biträdade överläkare vid kvinnokliniken eller av annan läkare medspecialistkompetens i kvinnosjukdomar och förlossningar. Mottagningarna skulleförläggas till lokaler i anslutning till kliniken eller till andra, särskiltför ändamålet inrättade lokaler. b) Mödravårdscentral, typ II. Sådancentral skulle förestås av distriktsläkare för allmänläkarvård eller annan somvar behörig att utöva läkaryrket och förläggas till föreståndarensmottagningslokaler eller till andra för ändamålet lämpliga lokaler. Central avdenna typ fick, där så var lämpligt, kombineras med barnavårdscentral av typ II. Vidmödravårdscentral kunde vid behov även annan läkare än föreståndarentjänstgöra. Barnhälsovården skulle meddelas vid lokalacentraler som skulle vara av följande typer: a) Barnavårdscentral, typ I. Central av detta slag skullevara knuten till medicinsk barnklinik vid sjukhus och förestås av överläkareeller biträdande Överläkare vid kliniken eller av annan läkare medspecialistkompetens i barnaålderns invärtes sjukdomar. Mottagningarna skulleförläggas till särskilt för ändamålet inrättade lokaler. b) Barnavårdscentral, typ II. Sådancentral skulle förestås av distriktsläkare för allmänläkarvård eller annan somvar behörig att utöva läkaryrket och förläggas till för ändamålet lämpligalokaler. Central av denna typ fick, där så var lämpligt, kombineras medmödravårdscentral av typ II. Vidbarnavårdscentral kunde vid behov även annan läkare än föreståndarentjänstgöra. Organisationoch innehåll för hälsovården för mödrar och barn inom primärvården presenterade ett förslagtill ett principprogram för mödra- och barnhälsovården (Socialstyrelsenredovisar 1979:4) med riktlinjer för mödra- och barnhälsovårdens framtidainnehåll och organisation. Efter remissbehandling av förslaget tillprincipprogram beslutade ge ut Allmänna råd(1981:4) om hälsovård för mödrar och barn inom primärvården. Dessa allmännaråd, som i huvudsak ansluter sig till det som föreslagits i förslaget tillprincipprogram, är avsedda att vara ett underlag för planering och drift avsjukvårdshuvudmännens SoU1982/83:36 6 De allmänna råden och förslagen om detmedicinska innehållet i förslaget till principprogram ersätter ovannämndanormalreglemente. Den del av hälsovården för mödrar och barn som intebehöver länssjukvårdens resurser bör enligt de allmänna råden förläggas tillprimärvården (vårdcentraler). Den klinikanslutna organisationen för mödra- ochbarnhälsovården bör därför förändras. Ansvaret för delänssjukvårdsanknutna funktionerna skall åvila klinikchef eller annan utseddläkare i överordnad ställning. Motsvarande ansvar för de primärvårdsanknutnafunktionerna skall åvila distriktsläkare eller - efter delegation av denne -gynekolog resp. barnläkare verksam inom primärvården eller allmänläkare medvidgad erfarenhet inom resp. område. anger målen för verksamheten både i ettsocialpolitiskt/ familjepolitiskt och i ett hälsopohtiskt/medicinsktperspektiv. Huvudmålen i hälsovårdsprogrammet för mödrar och barn skall vara(1) att minska dödlighet, sjukhghet och handikapp hos blivande och nyblivnamödrar och barn, (2) att söka minska skadlig påfrestning för föräldrar och barnsamt (3) att stödja och aktivera föräldrar i deras föräldraskap och härigenomskapa gynnsamma betingelser för en allsidig utveckling för barn. Mödra- ochbarnhälsovårdens verksamhetsgrenar skall omfatta familjeplanering/rådgivningom födelsekontroll, hälsoupplysning, föräldrautbildning, hälsoövervak-ning,gynekologisk hälsoundersökning och hälsovård i förskolan. Verksamheten skall syfta till att både den fysiska och denpsykiska hälsan hos föräldrar och barn skall förbättras. Hälsoövervakningenskall även omfatta barnfamiljernas psykosociala förhållanden, och ävenpsykosocialt stöd skall ges. Riktlinjer beträffande anknytning av barnläkare ochgynekologerlobstetriker till primärvården I fråga om behovet av vissakategorier läkare inom primärvården påpekas i ovannämndaallmänna råd om hälsovård för mödrar och barn inom primärvården att denintensifierade och riktade hälsoövervakningen förutsätter att antaletvidareutbildade läkare ökar inom pediatrik (barnaålderns invärtes sjukdomar)och gynekologi/obstetrik (kvinnosjukdomar/förlossningar) inom primärvården.Det anförs bl. a. att den medicinska kompetensen inom ettprimärvårdsområde bör tillgodoses på ettdera av följande två sätt, nämligen (1)med distriktsläkare inom allmänmedicin och distriktsläkare med fullgjord vidareutbildninginom gynekologi/obstetrik resp. pediatrik och (2) med distriktsläkare inomallmänmedicin med vidgad erfarenhet inom gynekologi/obstetrik resp. pediatrik.Det förutsätts för båda alternativen att barnmorska, distriktssköterska och t.v. barnsköterska skall finnas. anför i anslutning härtillföljande. SoU1982/83:36 7 Båda modellerna kräver samverkanmed länssjukvården. Behovet av konsultationer varierar beroende på den samladekompetensen inom primärvårdsområdet. förordar, mot bakgrund avde mångskiftande uppgifter den framtida primärvårdsorganisationen avses få,den förstnämnda modellen. Under ett övergångsskede kommer det att finnasprimärvårdsområden där man av olika skäl rekryterat allmänläkare utantillräcklig utbildning inom hälso- och sjukvård för mödrar och barn. Behovet avkonsultationer och tillgång till länssjukvårdens kompetens och resurser ökar isådana områden. Där är det då extra viktigt att samma läkare tjänstgör somkonsult under en längre sammanhängande tid. I utpräglade glesbygdsområden kommer det dessutom attfinnas behov av en distriktssköterska som också är utbildad barnmorska. I en /riksmöteväckt motion begärdes bl. a. att primärvårdens behov av specialister ipediatrik och i gynekologi och obstetrik skulle tillgodoses vid fördelningen avläkare. På förslag av socialutskottet i det av godkändabetänkandet SoU 1981/82:35 avslogs yrkandet. Utskottet erinrade om att det i socialstyrelsensovannämnda allmänna råd om hälsovården för mödrar och barn inom primärvårdenförutsätts att för denna hälsovård skall svara antingen specialister ipediatrik och i gynekologi/ obstetrik eller läkare i allmänmedicin med vidgaderfarenhet inom nämnda specialistområden. Utskottet nämnde vidare att utskottet vid ett sammanträdei anslutning till behandlingen av ärendet anordnat en utfrågning medföreträdare för . Dessa hade hänvisat till vad som anförts i de allmännaråden för mödra- och barnhälsovården om behovet i primärvården av här aktuellaspecialister. Det framkom att enligt beräkningar det i mittenav kommer att finnas ca 400-450 läkare med specialistkompetens ibarnmedicin, som inte behövs för barnklinikernas slutna och öppna sjukvård ochsom sålunda är disponibla för tjänstgöring i primärvården, samt att då också ca300-350 läkare med specialistkompetens i gynekologi/obstetrik torde varadisponibla för tjänstgöring i primärvården. Ökad satsning på psykosocialt stöd inom hälsovården förmödrar I motion 1982/83:924 av Inga Lantzm. (vpk) i vad avser yrkandena 3 och 4 anförs bl. a. att det fortfarande ärmest somatisk vård som ges kvinnorna inom mödrahälsovården medan denpsykosociala vården är knappt tilltagen. Varje mödravårdscentral bör enligtmotionärerna ha tillgång till psykolog-och kuratortjänster, och vid besöken påmödravårdscentralen måste god tid SoU1982/83:36 8 anslås för den psykologiska förberedelsen införföräldraskapet och förlossningen. allmänna råd (1981:4) om hälsovård förmödrar och barn inom primärvården Som redovisats ovan skall enligtsocialstyrelsens allmänna råd (1981:4) om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården verksamheten syfta till att både den fysiska och den psykiskahälsan hos föräldrar och barn skall förbättras. Hälsoövervakningen skall ävenomfatta barnfamiljernas psykosociala förhållanden, och även psykosocialt stödskall ges. Fysisk och psykologisk förberedelse för förlossningenskall enligt de allmänna råden ske i gruppsamtal, som under senare delen avgraviditeten skall kombineras med s. k. vigörgymnastik, psykoprofylax ellerandra förberedelsemetoder. I de allmänna råden framhålls bl. a. att blivandeföräldrars och barnfamiljers behov av psykologiskt och socialt stöd måstebeaktas i högre grad än . Det påpekas att personalen behöver hjälp avpersoner med psykoterapeutisk och gruppdynamisk kompetens för fortbildning ochfortlöpande handledning samt för vissa individuella kontakter och stödåtgärderför vissa föräldrar och barn. Denna kompetens bör enligt de allmänna rådentillgodoses genom konsultinsatser från länssjukvården resp. . Föräldrautbildning i anslutning till barns födelse m. m. 1978/79:168, SoU1978/79:45, rskr 1978/79:385) godkände allmänna riktlinjer för enallmän föräldrautbildning. Dessa riktlinjer innebär bl. a. att en allmänföräldrautbildning i anslutning till barns födelse med början år 1980successivt skall byggas ut i landstingskommunernas regi som en del av dennormala verksamheten inom mödra- och barnhälsovården samt BB.Föräldrautbildningen skall bl. a. förmedla kunskap i frågor om hur det fysiskaoch psykiska tillståndet påverkas under graviditet, förlossning och tidennärmast efter förlossning, fostrets utveckling, förebyggande hälsovård och detstöd som samhället kan erbjuda blivande och nyblivna föräldrar. De av godkända allmänna riktlinjerna för enallmän föräldrautbildning byggde på förslag som den tillkalladebarnomsorgsgruppen (S 1973:07) framlagt i delbetänkandet (SOU 1978:5)Föräldrautbildning 1. Kring barnets födelse. dåvarande gavår 1980 ut -om graviditet, förlossning och föräldraskap.Boken, som bl. innehåller upplysning om principerna förförlossningsförberedelse med andning och avslappning, kan avsjukvårdshuvudmännen delas ut vid SoU1982/83:36 9 mödravårdscentralerna till blivande föräldrar. Boken kanockså användas som studiematerial i föräldragrupper. har under de sexsenaste riksmöterna i betänkandena SoU 1976/77:6, SoU 1977/78:13, SoU1978/79:8, SoU 1979/80:6, SoU 1980/81:11 och SoU 1981/82:35 behandlatmotionsyrkanden som haft samma syfte som yrkandena 3 och 4 i motion 1982/83:924(vpk). Utskottet har vid den tidigare riksdagsbehandlingen föreslagit att de dåaktuella motionsyrkandena skulle avslås, och har beslutat i enlighethärmed. Utskottet har i huvudsak hänvisat till socialstyrelsensutredningsarbete om mödra- och barnhälsovårdens innehåll och organisation ochde sedermera utgivna allmänna råden om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården samt till utredningsarbete och sedermera beslut av riksdagenbeträffande föräldrautbildning vid mödra- och barnavårdscentraler m. m. Utskottet har framhållit angelägenheten av att den väntadevidgningen av mödrahälsovårdens innehåll kommer till stånd så snart sommöjligt. I motion 1982/83:924 av Inga Lantzm. (vpk) i vad avser yrkande 1 anförs bl. a. att för tolv årsedan beslutade att alla kvinnor som så önskade skall få kvalificeradsmärtlindring under förlossningen men att beslut inte harefterlevts. Motionärerna nämner vissa uppgifter om användningen under år 1980av smärtlindringsmetoderna paracervikal-blockad och epiduralanestesi (seuppgifter härom nedan) och påpekar att detta år av kvinnorna fickeffektiv lindring mot smärtorna under värkarbetet. Motionärerna påpekar att detvid en utfrågning inför socialutskottet (se redogörelse för utfrågningennedan) framkommit att olika sjukhus har olika attityder till att gesmärtlindring. Det är, säger motionärerna, således olika sjukhusledningar ocholika chefsläkare vid vissa sjukhus som bromsar beslut från år 1971.Dessa förhållanden är, säger motionärerna vidare, orimliga och måste omgåendeförändras. De metoder för smärtlindring somsärskilt varit aktuella i diskussionen om smärtlindring vid förlossning är (1)pudendusblockaden, som avser bedövning av en nerv i bäckenbotten, (2)paracervikalblockaden, som avser bedövning av området kring livmoderhalsen samt(3) epiduralanestesin (ryggbedövning). På förslag av socialutskottet i betänkande SoU 1971:40uttalade 1*1982/83. SoU1982/83:36 10 att smärtlindring vid förlossning är ett rimligtkrav som varje kvinna som så önskar skall få uppfyllt. Motioner omsmärtlindring vid förlossning har därefter behandlats av utskottet så gott somårligen (SoU 1974:38, SoU 1975/76:14, SoU 1976/77:6, SoU 1977/78:13, SoU1978/79:8, SoU 1979/80:6, SoU 1980/81:11 samt SoU 1981/82:35. Regeringen överlämnade riksdagensskrivelse ärende till för beaktande i vad den berördesocialstyrelsens verksamhetsområde. ställningstagande rörandesmärtlindring vid förlossning ingick därefter bland de bakgrundsfakta somföranledde att påbörja ett utredningsarbete omförlossningsvårdens organisation och struktur, vilket redovisades iskriften Förlossningsvårdens organisation (redovisar nr 35).Regeringen beslutade vidare med anledning av beslut attuppdra åt att efter samråd med vidtaerforderliga åtgärder för att tillgodose behovet av ökad kunskap om metoder försmärtlindring vid förlossning och kunnighet i tillämpningen därav ividareutbildningen av sjuksköterskor/sjukskötare inom obstetrisk ochgynekologisk vård, dvs. i utbildningen av barnmorskor. Detta uppdrag ledde tillett utredningsarbete som resulterat i att läroplanen för utbildningen avbarnmorskor reviderades fr. o. m. . Mot bakgrund av bl. a. uttalanden av utskottet ibetänkande SoU 1976/77:6 uppdrog regeringen genom beslut åtsocialstyrelsen att kontinuerligt inhämta, sammanställa och redovisa uppgifterom utvecklingen och planerna inom de olika sjukvårdsområdena i fråga omresurser för smärtlindring vid förlossning, att följa forskningen inom områdetoch fortlöpande informera sjukvårdshuvudmännen om nya rön och hur de kanförverkligas i det praktiska sjukvårdsarbetet samt att jämväl i övrigt beaktavad utskottet anfört i nämnda betänkande. Med anledning av nämnda uppdrag överlämnadesocialstyrelsen till regeringen en lägesrapport beträffandesmärtlindring vid förlossning. I lägesrapporten förutskickades att enomarbetning skulle ske av ett cirkulär av om smärtlindring vidförlossning och att skulle insamlauppgifter om resurs- och planeringsläget beträffande smärtlindring vidförlossning.