bet · G601FöU1 · 1982-12-31 00:00:00 — om kommunernas medverkan vid antagningen av hemvärnsmän I motion 1981/82:264 av GullanLindblad (m) yrkas att hos regeringen anhåller om atthemvärnskungörelsen ändras så att kommunens yttrande över antagande avhemvärnsman utgår. Överbefälhavaren, och har yttrat sig över motionen, överbefälhavaren efter hörande avrikshemvärns-chefen. I den riksdagsdebatt som föregickriksdagens beslut att inrätta hemvärnet (prop. 1940:257, SU 183, rskr 297)framhöll dåvarande försvarsministern bl. a. att eftersomhemvärnsmännen avsågs få förtroendet att hemma i sin bostad var för sig förvaravapen och ammunition måste de äga ett obetingat förtroende hosortsbefolkningen. Med hänsyn därtill borde vederbörande hemortskommun gestillfälle att yttra sig över ansökningar om antagning till hemvärnsman. I denhemvärnskungörelse (1940:408) som utfärdades med anledning av riksdagsbeslutetfanns också föreskrifter med detta innehåll. Åven i den nu gällandehemvärnskungörelsen (1970:304) finns motsvarande stadganden. Där föreskrivs bl.a. att i ärenden om förordnande av hemvärnschef eller om antagning avhemvärnsman skall hemortskommunen ha lämnats tillfälle att yttra sig. Sådantyttrande får inte frångås utan att det föreligger särskilda skäl (28 §). Motionären pekar på att gällande sekretesslagstiftninghindrar kommunen från att-som tidigare skett-inhämta yttrande frånpolismyndighet i ärenden om förordnande av hemvärnschef eller om antagning avhemvärnsman. Detta medför, anför hon vidare, att kommunen helt får lita tillden eventuella personkännedom som kan finnas i kommunstyrelsen eller annannämnd eller styrelse. Erfarenheter har visat, att kommunerna ofta måste avståfrån yttrande därför att personerna är helt okända för de kommunalt förtroendevalda.Motionären åberopar även ekonomiska skäl och strävandet att minska byråkratinsom motiv för att slopa yttranden från kommun när det gäller antagande avhemvärnsman. Föreskriften att lämna hemortskommunen tillfälle att yttra sig ifråga om förordnande av hemvärnschef bör enligt motionärens uppfattning däremotalltjämt finnas kvar. 1 1982/83. FöU1982/83:1 2 Överbefälhavaren framhåller atthemvärnsmännen förvarar vapen, ammunition och övrig utrustning i hemmen. Detmåste därför enligt överbefälhavaren anses vara ett allmänt intresse attbetydande omsorger läggs ned vid antagning av hemvärnsmän. Den personkännedomsom kan finnas i kommunala nämnder och förvaltningar måste ses som ett viktigtbeslutsunderlag. Överbefälhavaren kan därför inte biträda atthemvärnskungörelsen ändras i föreslagen riktning. Överbefälhavaren får stöd fördenna uppfattning av rikshemvärnschefen, som bl. a. hänvisar till vadstatsrådet anförde om behovet av kommunens medverkan vidrekrytering till hemvärnet. Detta anser han äga giltighet. framhåller betydelsen av atthemortskommunen har möjlighet att yttra sig över antagning av hemvärnsmän,eftersom lokal polismyndighet enligt gällande lagstiftning inte kan höras av demilitära myndigheterna i ett sådant ärende. finner att den motivering för ettkommunalt yttrande som statsrådet framförde är giltig.Förbundet hyser vidare uppfattningen att bristen på direkt personkännedom inteutgör något avgörande hinder för kommunen att medverka. Inte heller ansesuppgiften vara så betungande för kommunerna att den av den anledningen bör tasbort. Enligt utskottets mening är det, avsamma skäl som anfördes vid hemvärnets tillkomst, motiverat med ett kommunaltinflytande på rekryteringen av personal till hemvärnet. Alltsedan tillkomstenhar också ett sådant inflytande garanterats genom att berörd hemortskommunberetts tillfälle att yttra sig i rekryteringsärenden. Liksom motionären måste utskottet konstatera attförutsättningarna för att ta till vara personkännedomen inom kommunerna harändrats förfarandet har varit i bruk. Särskilt påtagligt är attkommunerna har blivit större. Genom en lämplig handläggning bör dock kommunenshörande i det övervägande antalet fall vara ett värdefullt stöd förrekryteringen till hemvärnet. Det finns också skäl att räkna med atttillkomsten av lokala organ i kommunerna enligt den särskilda lagen om sådana(SFS 1979:408) åter ökar personkännedomen bland de för kommunen ansvariga.Åndringarna i sekretesslagstiftningen minskar enligt utskottets mening intebetydelsen av att hemortskommunen bereds tillfälle att yttra sig. Utskottet kan alltså inte dela motionärens uppfattning attutvecklingen niedfört att kommunernas yttranderätt numera knappast fyller någonegentlig funktion. 1 likhet med remissinstanserna anser utskottet att FöU1982/83:1 3 hemvärnskungörelsen inte bör ändras på det sätt sommotionären föreslår. Med hänvisning till det anförda hemställer utskottet attriksdagen avslår motion 1981/82:264. På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande: Per (), (), RolandBrännström (s), i (c), (), (), (), (), (), (),(), (), (), ()och ().