bet · G601SkU47 · 1982-12-31 00:00:00 — om alkoholbeskattningen m. m. I detta betänkande behandlas femtonmotioner på alkoholpolitikens område med yrkanden om delmål föralkoholpolitiken, beskattningens höjd och utformning, ransonering ellerregistrering m. fl. 1982/83:161 av () och () I motionen yrkas att ger regeringen till kännavad som anförts i motionen om en förändring av vinbeskattningen. 1982/83:280 av () I motionen yrkas 1. att begär att regeringenutarbetar förslag till en alkoholskatt på det sätt som beskrivs i motionen(skatt efter alkoholhalt), 2. att beslutar att befrialäskedrycker, juicer och lättöl från skatt. 1982/83:311 av i (s) och BengtSilfverstrand I motionen yrkas att begär att regeringen skaparregler för etablering av systembutiker som bättre tillgodoser kommunernasönskemål om egen systembutik. 1982/83:535 av () och iRöstånga (fp) I motionen yrkas att hos regeringen hemställerom en översyn av lagen (1977:306) om dryckesskatt såvitt gäller beskattningenav vin. 1982/83:713 av m. fl. (c) I motionen yrkas 1. att av regeringen begären utredning om möjligheten att konstruera beskattningen av alkoholhaltigadrycker så att användningen av inhemska råvaror inte missgynnas, 2. alt hos regeringenanhåller om åtgärder för att lill lokalisera en statlig fabriksenhetför tillverkning av likörer, byggd på svenska råvaror. 1982/83:845 av m. fl. I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om fastställande av ett delmålför alkoholpoli- 1 1982/83. SkU1982/83:47 2 tiken, om utnyttjande av prisinstrumeht, avskaffande avdet privata vinstintresset och stoppande av säljstitnulerande åtgärder påalkoholområdet samt om införande av ett systemkort. 1982/83:874 av () . I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om registrering vid inköp avalkoholhaltiga drycker. 1982/83:882 av () och () I motionen yrkas att begär att regeringensnarast möjligt genomför ett treårigt försök med alkoholransonering ikombination med en av forskare anordnad successiv utvärdering. 1982/83:1172 av tredje vice talmannen () och () I motionen yrkas att hos regeringen herriställerom förslag lill ändring i tullbestämmelserna så att all införsel ävalkoholhaltiga drycker beskallas. 1982/83:1204 av ()I motionen yrkas 1. att upphäver 46 och 47 §§lag om handel med drycker, 2. all beslutar att 50 § lagom handel med drycker får följande lydelse: Priset på alkoholdrycker får vid servering ej sättas lägreän detaljhandelspriset. Priset skall avvägas så att försäljning av dryckerined högre alkoholhalt ej främjas. 1982/83:1639 av m. (fp) I motionen yrkas 1. att beslutarge regeringenlill känna vad i motionen anförts om utformningen av prispoliliken vidalkoholförsäljning, 2. att beslutar geregeringen till känna vad i motionen anförts om avvägningen i alkoholpolitikenmellan restriktioner och förebyggande åtgärder. 1982/83:1723 av m. fl. I motionen yrkas att av regeringen begär enskyndsam översyn av alkoholbeskattningen, i syfte att relatera skatten tilldryckernas alkoholinnehåll och därmed öka prisspännvidden mellan drycker avolika alkoholhalt. 1982/83:1724 av () och () I motionen yrkas att beslutar begära attregeringen låter utreda vissa frågor i anslutning till införande av ett systemför ransonering av alkoholinköpen samt ett sådant ransoneringssystems övrigabieffekter. SkU1982/83:47 3 1982/83:1729 av () och () I motionen yrkas att beslutar att hos regeringenbegära förslag om åtgärder mot de s. k. snabbvinsatserna som innebär attalkohollagstiftningen inte kan kringgås. 1982/83:1738 av förste vicetalmannen m. fl. (m, s, c, fp, vpk) I motionen yrkas att somsin mening uttalar vad som i motionen anförts om alkohol vid statligrepresentation. Yttrande från annat utskott har yttrat sig iöver vissa av motionerna. Yttrandet (SoU 1982/83:7y) fogas som bilaga lillbetänkandet. Frågornas tidigare behandling Delmål för alkoholpolitikenm. alkoholpolitiska beslut(prop. 1976/77:108, SkU 1976/77:40) grundade sig på alkoholpoliliskautredningens mångåriga arbete och innefattade bl. a. ställningstagande till frågornaom vissa delmål borde uppställas och till prispolitiken. anförde i sitt avriksdagen godkända betänkande bl. a. följande (s. 73, 74, 92, 93). uttalade vidföregårende (SkU 1975/76:64) att det enligt utskottets uppfattning ärav stort värde att aklholfrågorna i fortsättningen infogas i sitt socialasammanhang och att ett klart mål uppställs för en flerårig insats syftande tillalt begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och till att kommatill rätta med alkoholmissbruket. Socialministern ansluter sig i propositionenlill skatteutskottets av godåända målsättning, men åser det intemöjligt att genomföra en i fråga om tid och mängd bestämd plan för en sänkningav alkoholkonsumtionen. De åtgärder som föreslås för att uppnå detta syfte harkortfattat presenterats på s. 2 och 3 i detta betänkande och innefattar ettsamlat alkoholpolitiskt program med tonvikt på socialpolitiska insatser i vidmening och ökade resurser till förebyggande åtgärder och upplysningsverksamhet.Det centrala ansvaret för samhällets alkoholpolitik läggs på socialstyrelsenoch en därtill knuten, nyinrättad nämnd. Vidare kan nämnas att beskattningen ihögre grad än används i konsumtionsbegränsande syfte. Enligt utskottets bedömningföreligger det inte någon motsättning mellan den av utskottet formulerade ochav såväl socialministern som vissa motionärer godtagna målsättningen föralkoholpolitiken och de övriga yrkandena i frågan, mer än vad gäller kraven påpreciserade delmål för sänkning av alkoholkonsumtionen. För att kunna sänka dentotala alkoholkonsumtionen torde fordras samordning av flera olika insatser.Utskottet vill 1* 1982/83. SkU1982/83:47 4 här peka på behovet av information, på utnyttjandet avprissättningsinstrumentet och på en övervakning av hur konsumtionen av dryckermed olika alkoholhall inbördes kan styras. Det är inte utskottets uppgift attnärmare precisera behövliga insatser för att under en följd av år begränsa dentotala alkoholkonsumtionen, utan utskottet utgår ifrån att detta blir enuppgift för . Utskottet finner alltså inte skäl ändra sintidigare uttalade målsättning och avstyrker de här behandlade motionsyrkandenai den mån de inte är tillgodosedda genom vad utskottet anfört. I sina allmänna övervägandenrörande alkoholpolitiken uttalar socialministern att han finner det väsentiigtatt alkoholbeskaltningen och därmed prissättningen på alkoholdrycker användssom ett instrument i konsumtions-begränsande syfte. måste vid enhöjning av den relativa prisnivån en avvägning göras mot riskerna för bl. ------ När det gäller beskattningens höjd betonarbudgetministern vikten av att beskattningsinstrumentetinte bara används för att hålla tillbaka konsumtionen av alkoholdrycker utan även för att styra över konsumtionen till de alkoholsvagare dryckerna. a. denna bakgrund förordas att höjningen av skatten på sprit och vin även sker genom höjning av grundavgiften, som utgår i förhållande lill dryckernas alkoholhalt. Generellt föreslås att de nya skattesatserna avseende alla nu särbeskaltade drycker bestäms med utgångspunkt i en allmän skattehöjning om . Beträffande beskattningssystemetsanvändning i alkoholpolitiken, dess utformning liksom även i fråga om deföreslagna höjningarna anslöt utskottet sig till förslagen i propositionen.Detta innebar bl. a. att utskottet avstyrkte motionsvis framställda yrkanden omytterligare skatteskärpningar och om en särskild utredning beträffande enstarkt progressiv alkoholbeskattning. Utskottet har senare vid sinåterkommande behandling av hithörande frågor vidhållit sin angivna ståndpunkt.I sitt av godkända betänkande SkU 1981/82:50 (s. 8, 9) anfördeutskottet bl. a. följande med anledning av ett motionsyrkande av innebörd attriksdagen skulle fastställa att målsättningen borde vara att minskatotalkonsumlionen med en tredjedel under ett årtionde. Utskottet vill i denna fråga förstkonstatera att den första förutsättningen för att det skall framstå som meningsfullt att formulera en målsättning för alkoholpolitiken är att en mycket bred opinion kan väntas ställa sig bakom en sådan formulering. Om endast en knapp majoritet eller en minoritet står bakom ett krav av denna typ föreligger uppenbar risk för att målsättningen mera leder till splittring och diskussion än till ett förverkligande av dess intentioner. Alkoholpolitiska utredningen (APU) hade på sin lid uppenbara svårigheter att finna en gemensam formulering för denna målsättning. Reservanter i utredningen som företrädde nykterhetsorganisationerna ville att man i likhet med vad som föreslås i motionen skulle ställa upp etappmål för minskning av alkoholkonsumtionen nämligen att ned bringa den totala alkoholkonsumtionen års nivå inom loppet av en tioårsperiod. Utredningens majoritet stannade i stället för att förorda flera olika målsättningar rörande vikten av alkoholfria miljöer, begränsning av tillgången m.m. SkU1982/83:47 5 behandlade målsättningsfrågorna konstaterade utskottet attdet förelåg olika uppfattningar men att man kunde enas om värdet av att ettklart mål uppställdes för en flerårig insats syftande till att begränsa dentotala, alltför höga alkoholkonsumtionen och till att komma till rätta medalkoholmissbruket. godkände denna målsättning, och i den propositionsom följande år förelades på grundval av APU:s slutbetänkande anslötsig den dåvarande socialministern till detta uttalande. konstateradehan att han inte ansåg det möjligt att genomföra en i fråga om tid och mängdbestämd plan för en sänkning av alkoholkonsumtionen. Dessa uttalanden godtogsulan erinran av . har i sitt yttrande över motionsyrkandelredovisat ställningstaganden till olika tidigare förslag ommålsättningen för , alkoholpolitiken och finner vissa fördelar vara förenademed en tämligen preciserad målsättning för en minskning av alkoholkonsumtionen.Socialutskottet betonar svårigheterna att mäta den verkliga totalkonsumtionenoch ifrågasätter om det mot denna bakgrund är meningsfullt att nu uppställa enså preciserad målsättning som motionärerna föreslår. I detta sammanhangefterlyser socialutskottet bättre metoder för studier av totalkonsumlionen. Iavsaknad av sådana möjligheter anser socialutskottet att motionsyrkandet intebör föranleda någon åtgärd. kan till huvudsaklig del ansluta sig tillsocialutskottets bedömning av frågan. Möjligheterna att med rimlig säkerhetfastställa den verkliga totalkonsumtionen måste betecknas som mycketbegränsade, och därigenom blir den föreslagna målsättningen inte meningsfull.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till det här behandlade yrkandet. Jämsides härmed behandladeutskottet motionsvis framförda krav på en kraftigare höjning avalkoholbeskattningen än som motsvarar penningvärdeförändringarna. I sittbetänkande SkU 1981/82:52 anförde utskottet följande i denna fråga (s. 7, 10). ------- Motsvarande krav framfördes också motionsvis undervåren 1977 då degrundläggande principerna för den nuvarande alkoholpolitiken fastställdes menmotionerna avvisades med hänvisning bl. a. till riskerna för ökning av deillegala åtgärderna. Utskottet anser inte att dessa risker minskat. Tvärtomfinns det tecken som tyder på att exempelvis hembränningen ökat.Förutsättningen för att en aktiv prispolitik på alkoholområdet skall leda bestående minskning av totalkonsumtionen måste enligt utskottets mening varaatt åtgärderna har ett brett stöd i opinionen. Saknas sådant stöd kan befarasatt totalkonsumtionen blir i stort sett oförändrad, medan den konsumtion somtillgodoses genom monopolbolagens verksamhet kommer att sjunka. Erfarenheternavisar att en prispolitik utan bred förankring kan leda inte bara till en ökningav illegala åtgärder som hembränning, denaturering av teknisk sprit ochsmuggling utan också till ökad hemtillverkning av vin samt elt optimaltutnyttjande av den skattefria resandeinförseln och av den tillåtnaresandeinförseln av beskattad sprit från våra nordiska grannländer. Medvetandetom de sociala och fiskala problem som kan uppkomma gör att utskottet inte ansersig kunna rekommendera några väsentliga avsteg från de beskattningsprincipersom godkände och som ligger till grund för förslagen i den härbehandlade propositionen rörande dryckesbeskatlningen. SkU1982/83:47 6 Som utskottet redovisat i detföregående finns det skilda åsikter om beskattningsinstrumentets användning ochbeskattningens höjd. Utskottet anser emellertid att konsumlionsutvecklingenunder senare år talar för alt man nu har anledning att fullfölja debeskattningsprinciper som fastställdes i samband med alkoholpolitiskabeslut och som innebär att skatten skall vara progressiv i förhållande tilldryckernas alkoholhalt och att höjden bör följa konsumentprisindex. I föreningmed ökade informationsinsatser bör en sålunda utformad beskattning - särskiltunder perioder med ett minskat utrymme för privat konsumtion - verksamt kunnabidra till att begränsa den alltför höga konsumtionen utan att leda till mera påtagligaökningar av den illegala anskaffningen av alkoholdrycker. För att ett sådantbeskattningssystem skall kunna fylla sin funktion är det självfallet också avvikt att skatteändringarna sker så tätt att priserna inte hinner sjunkanämnvärt under KPI. Från dessa utgångspunkter hade en något tidigare höjning avspritpriserna varit motiverad. Detta kompenseras emellertid i viss mån av attregeringen nu föreslår höjningar både fr. o. m. och den 1januari 1983. Härigenom åstadkoms viss framförhällning som bland annat har denpositiva effekten att varje höjning blir av så begränsad storlek att den intebör medföra någon mera påtaglig hamstring före ikraftträdandet. uttalade (SoU1979/80:31) att statlig representation bör vara spritfri. I betänkandet, somgodtogs av , anförde socialutskottet följande. Förslag om alkoholfrirepresentation har tidigare framlagts i riksdagsmotioner. hari ett av godkänt uttalande (SkU 1976/77:40 s. 75) förutsatt att statoch kommun bör kunna visa stor återhållsamhet i fråga om användning avalkoholdrycker i representationssammanhang. Enligt utskottets bedömning kan det inte anses slå iöverensstämmelse med den målsättning som gällc- för alkoholpolitiken att statenpå olika sätt främjar bruket av alkohol vid representation. Utskottet anserdärför att all statlig representation bör vara spritfri. Staten bör vidare visastor återhållsamhet i fråga om användningen av andra alkoholhaltiga drycker irepresentationssammanhang. Utskottet anser alt en restriktiv inställning frånstatens sida då det gäller alkohol i representationssammanhang är ägnad attpåverka landstings- och primärkommuner till motsvarande återhållsamhet påområdet. I sammanhanget kan nämnas att landstingsförbundets styrelse redanbeslutat om en i princip alkoholfri representation. Även när det gäller denprivata företagsrepresentationen är det viktigt att åtgärder vidtas för att ommöjligt avskaffa den alkoholtradition som finns på området. Frågan om alkoholvid privat representation har samband med rätten till avdrag förrepresentationskostnader vid taxeringen. kommer senare i våratt behandla frågan om rätten för företag till avdrag för alkoholdrycker vidrepresentation. Vad utskottet med anledning av motionerna 1979/80:163 delvis,1979/80:1018 yrkandet 3 och 1979/80:1862 yrkandet 4 anfört om servering avalkohol vid statlig representation bör som sin mening ge regeringentill känna. I övrigt bör motionerna inte föranleda någon åtgärd. När det gäller frågan om avdrag vid beskattningen föralkoholdrycker vid representation fattade senare samma årprincipbeslut om att SkU1982/83:47 7 representationsavdrag inte skall medges för spritdryckeroch vin fr. o. m. Till grund för beslutet lågskatteutskottets betänkande SkU 1979/80:44, där skatteutskottet bl. a. anfördeföljande (s. 18, 19). kan för sin delansluta sig till socialutskottets bedömning att det är angeläget att bryta dealkoholtraditioner som utbildats i anslutning till företagsrepresentationen.Åtgärder i sådant syfte måste anses som angelägna såväl från alkoholpolitiskautgångspunkter som med hänsyn till att det gäller en konsumtion som genomavdragsrätten kan sägas vara bekostad av skattemedel. Det sistnämndaförhållandet i förening med de begränsade kontrollmöjligheterna talar enligtutskottets mening för att man inför något hårdare regler förföretagsrepresentationen än för den offentliga representationen, vilketsåledes skulle innebära att avdrag inte medges för vare sig spritdrycker ellervin. Principbeslutet om slopadavdragsrätt vid beskattningen har följts upp i fråga om inkomstbeskattningengenom riksdagsbeslut (prop. 1980/81:68, SkU 1980/81:18) och i frågaom mervärdeskatten - med verkan fr. o. m. - genomriksdagsbeslut (SkU 1981/82:50, 64,71). De ändrade avdragsreglernavid inkomstbeskattningen har tagits in i punkt 1 av anvisningarna till 20 §kommunalskattelagen (1928:370). För vin och sprit utgår skatt iform av dels grundavgift, dels procentavgift på försäljningspriset exkl.mervärdeskatt. Fr. o. m. utgör grundavgiften förspritdrycker . per liter och volymprocent alkohol, för starkvin 13:30kr. per liter (oavsett alkoholhalt) och för lättvin . per liter.Procentavgiften utgör för spritdrycker och för vin av priset exkl.mervärdeskatt. Reglerna utformades på detta sätt 1963, och syftet med deändringar som då genomfördes var att genom prissättningen på olika dryckerfrämja en övergång från starkare till svagare drycker (prop. 1963:90, BevU1963:30). Procentavgifterna har stått kvar oförändrade , och dehöjningar av skatten på vin och sprit som har genomförts haråstadkommits genom justeringar av grundavgifterna. Skatten för lättöl och kolsyrade läskedrycker är 40 öreoch för övriga läskedrycker per liter, exkl. mervärdeskatt. För öl(klass II) är skatten . och för starköl5,. Beskattningsreglerna har föranlettåtskilliga motionsyrkanden av innebörd på att procentavgiften på lättviner slopaseller sänks och att härigenom uppkommande inkomstbortfall kompenseras genom enhöjning av grundavgiften, att procentavgifterna över lag ersätts med höjdagrundavgifter eller att beskattningen inte bör vara relaterad till priset utanenbart till alkoholstyrkan. Vid sin senaste behandling av dessa frågor anfördeutskottet (SkU 1981/82:52) följande (s. 8, 9). Utskottet vill inte bestrida attdel kan råda delade meningar om procentavgiftens funktion och höjd och alt dettekniskt sett inte är förenat SkU1982/83:47 8 med några svårigheter att genomföra motionärens förslag.Procentavgiften bör enligt utskottets mening i första hand ses som en ialkoholbeskattningen inbyggd lyxskatt som i viss mån förstärker deprisskillnader som föreligger mellan framför allt de inhemska och deimporterade alkoholdryckerna. Den dyraste konjaken kostar i dagens prislista356 kr. per helbutelj och motsvarande pris för den dyraste champagnen är 232kr. En avveckling av procentavgiften skulle medföra betydande prissänkningarför dessa varor liksom för andra importvaror och sannohkt leda till storaändringar av konsumtionsvanorna, framför allt till nackdel för den inhemskaspritdrycksproduktionen. Utskottet kan för sin del inte finna att ettgenerellt slopande av gmndavgiften medför några påtagliga alkoholpolitiskavinster i nuvarande situation. När det gäller procentavgiften på lättvin finner utskottetinte heller att en korrigering av beskattningsgrunderna framstår som någonangelägen alko-holpolitisk åtgärd även om yrkanden härom förs fram i olikamotioner liksom i en framställning till regeringen från den till knutna a-nämnden.--- Resonemanget till stöd för dessa yrkanden är alt kvalitetsvinernagenom procentavgiften blivit oskäligt fördyrade och att beskattningen därför gynnar den som använder billigare viner i berusnings syfte men gör de bättre vinerna svåråtkomliga för normala inkomsttagare.-- Utskottet har vid sin tidigare behandling av frågan om enavveckling eller sänkning av procentavgiften på lättvin inte funnit någonalkoholpolitiskt hållbar motivering för en sådan åtgärd. i sinframställning hävdar att även människor med normala inkomster bör ha möjlighetatt köpa kvalitetsviner kan man fråga varför nämnden inte för samma resonemangnär det gäller . Den dyraste konjaken används lika litet i rentberusningssyfte som de bättre kvalitetsvinerna. Man skulle därför med sammamotivering kunna hävda att man bör höja grundavgiften och sänka procentavgiftenpå spritdrycker så att konsumenterna av renat brännvin och vodka får bärakostnaderna för en billigare . I den progressiva beskattningen ligger tar ut en väsentligt högre procentavgifi på spritdrycker än på viner. Attunder sådana förhållanden införa en ytterligare preferens för kvalitetsvinernainnebär i praktiken endast att flertalet konsumenter skall betala kostnadernaför att vissa mindre grupper med mera exklusiva dryckesvanor skulle gynnas. Omman av alkoholpoliliska skäl önskar höja skatten på billiga lättviner kan dettaske utan att sänka skatten på dyrare viner. Utskottet delar därför regeringensbedömning när den beslutat att lämna a-nämndens framställning utan åtgärd. Utskottets tidigare ställningstagandentill frågan om beskattningens höjd har redovisats under . m. Reglerna om hemtillverkning av vinför eget behov har blivit föremål för särskild uppmärksamhet sedan s. k.snabbvinsatser lanserats . Med anledning härav föreslogalkoholpolitiska utredningen förbud mot användande av extrakt och koncentrat avdruvmust eller av annan fruktsaft, vilket också blev beslut (3,9 och 10 §§ lagen 1977:292 om tillverkning av drycker, m. m.; prop.1976/77:108, SkU 1976/77:40). SkU1982/83:47 9 I proposition 1980/81:91 föreslogsvissa ändringar av reglerna i syfte att förbjuda försäljning och användning avsnabbvinsatser. Förslaget innebar bl. a. att man vid hemtillverkning endastskulle få använda färska eller torkade frukter, bär, rabarber eller druvor ochatt förpackningar som innehöll två eller flera separat förpackade råvaror ellerberedningsämnen för tillverkningen inte skulle få saluhållas. Propositionen avslogs på förslag av skatteutskottet (SkU1980/81:23). Utskottet ansåg att den föreslagna lagstiftningen var kompliceradoch svårkontrollerbar och att det med hänsyn till olika omständigheter somredovisades i betänkandet enligt utskottets mening knappast fanns någotavgörande argument för det föreslagna förbudet. Frågor om åtgärder mot denskattefria alkoholen i utlandstrafiken har uppmärksammats av vidupprepade tillfällen, bl. a. då på förslag av utskottet (SkU1979/80:44) förordade att samordningsorganet för alkoholfrågor (S ) medförtur skulle ta upp problemen med den s. k. turistspriten. förslag,som lades fram i betänkandet DsS 1980:10 om alkoholpolitiken tillsammans meduppgifter om att den obeskattade resandeinförseln kunde uppskattas till5-6 milj. liter spritdrycker och 4-5 milj. liter vin, redovisades i proposition1981/82:143. Vid sin behandling av propositionen och motioner i ämnet anfördeutskottet (SkU 1981/82:50) bl. a. följande (s. 19, 20). Handelsministern lämnar ipropositionen också en redogörelse för SAMO:s ställningstaganden till problemeni samband med den skattefria resandeinförseln av alkohol och betonar vikten avatt generaltullstyrelsen verkar för ytterligare förbättringar när del gällerefterlevnaden av gällande bestämmelser. Han ansluter sig till SAMO:s bedömningatt nya internor-diska färjeförbindelser bör förklaras vara korta rutter utanrätt till skattefri försäljning, och detta bör, om det visar sig nödvändigt,kunna gälla även beträffande befintliga linjer. Vidare erinras om regeringens uttalande i denalkoholpolitiska propositionen att vissa begränsningar i den nulegala införseln inte bör uteslutas och alt rekommenderatregeringarna i de nordiska länderna att på ett internationellt plan samfälltverka för sådana begränsningar. Utskottet konstaterade att deredovisade ståndpunkterna i huvudsak överensstämde med vad utskottet tidigareuttalat om den skattefria resandeinförseln i allmänhet och denna införsel isamband med färjetrafiken i synnerhet.