bet · G601JoU21 · 1982-12-31 00:00:00 — I de nu förehggande kalkylerna i propositionenhar inte antagits att konsumtionsvolymen påverkas av skattesatsens höjning.Skälet härför är att hushållens köpkraft hålls uppe av de förbättringar som föreslåsi de olika bidragssystemen. Genom att dessa åtgärder vidtas finns detinte skäl att räkna med någon motverkande effekt på konsumtionsvolymen tillföljd av skattehöjningen. Utskottets kalkyler utförda på motsvarande sätt somföregående år men med en högre prisnivå och med beaktande av detta resonemangleder till en effekt som är obetydligt lägre än de somanges i propositionen. JoU1982/83:21 11 kommer attunder första hälften av december till regeringen överlämna en beräkning avstatsbudgetens inkomster för nästa budgetår. Verket har med anledning häravbegärt in underlag från berörda myndigheter och avser att revidera sina tidigareberäkningar. Det finns enligt utskottets mening skäl att, när säkrare underlagföreligger, på nytt bedöma effekterna av momshöjningen. Skulle det då visa sigatt mervärdeskatten inte ger de inkomster för staten som motsvarar de avutskottet ovan tillstyrkta utgiftsökningarna utgår utskottet från attregeringen föreslår kompletterande åtgärder för att finansiera dessa. I motionerna 120 av m.fl. (fp) och 118 (112) av m. fl. (c) anförs att en höjning avmervärdeskatten skulle dämpa efterfrågan alltför kraftigt. När den borgerligaregeringen devalverade den svenska kronan föreslog regeringen istället en sänkning av mervärdeskatten. En momshöjning leder till kraffigareallönesänkningar, menar motionärerna. Detta kan endast leda till ytterligareavmattning av konjunkturen och en ökad arbetslöshet. En momshöjning är enligtmotionärerna det sämsta sättet att åstadkomma den önskade finansieringen. Som utskottet redovisat innebär höjningen avmervärdeskatten en köpkraftindragning som, tillsammans med avgiftshöjningartill arbetsmarknadsfonden , skulle motsvara de ökade disponibla resurser somåterställandet av de sociala förmånerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen och barnomsorgen skulle innebära. Om hushållenstotala köpkraft återställs på detta sätt finns det enligt utskottets meninginte skäl för att påstå att åtgärderna i proposition 55 skulle leda tillrealinkomstförsäm-ringar och ökad arbetslöshet. Åtgärderna innebär endast en fördelningspolitisktmotiverad omfördelning inom hushållssektorn. Utskottet delar inte motionärernasbedömning av effekterna av de föreslagna åtgärderna. I motion 106 (99) av . (m) anförs att momshöjningen leder till utgiftsökningar för de enskildahushållen som är lika stora som eller större än de påslag på förmåner ochbidrag som föreslås. Om inte momsen höjs bibehåller hushållen i motsvarande månsin köpkraft. Därmed bortfaller, enligt mofionärerna, motiven för att höjamomsen och förbättra de olika förmåner och bidrag som föreslås i propositionen.Endast förslaget om höjning av flerbarnsstödet godtas i motionen. Man anvisarfinansiering av förslaget genom minskade livsmedelssubvenfioner. Något konkretyrkande på detta framläggs emellertid inte. Som, utskottet anfört talar främst fördelningspolitiskaskäl för att återställa de bidragsnivåer som tidigare gällt. Ett återställandeav ersättningsnivåerna ger fill de direkt berördagrupperna barnfamiljer, arbetslösa, pensionärer, studerande, sjuka ochhandikappade. Detta betalas av samtliga hushåll genom momshöjningen ochavgiftshöjningen. Den fördelningspolitiska effekten för hushållen av åtgärdernaär därmed iippen- JoU1982/83:21 12 Motionärerna hävdar å ena sidan att bidragsökningenblir mindre än skattehöjningen, dvs. Å andra sidanpåstår man att förslagen totalt sett leder till en försämring av budgetsaldot,dvs. att åtgärderna underfinansieras. Detta är varken konsekvent eller, somframgått, korrekt. Utskottet kan således inte godta den uppfattning som kommertill uttryck i motionen vad gäller förslagen i proposition 55. 1 motion 128 av m. (vpk) tillstyrker man regeringens förslag till förbättringar avtransfereringarna. Endast på tvä punkter som avser flerbarnstilläggen ochslopandet av KAS för ungdomar avviker man från regeringens förslag.När det gäller finansieringen av de förslag man accepterar anger motionärerna istället för momshöjningen flera egna finansieringskällor, som tillsammans medhöjningen av arbetsgivaravgiften beräknas öka inkomsterna med 5,7 miljarderkronor. Återtagandet av beslutet om karensdagar i sjukförsäkringen anser intemotionärerna behöver finansieras då karensdagarna ännu inte införts. Utskottet delar inte motionärernas syn vad gällerfinansieringen av förbättrade förmåner inom sjukförsäkringen. I den statsbudgetsom fastställt för /83 har utgifterna försjukförsäkringen beräknats med förutsättningen att bl. a. karensdagar införsden . Om dessa karensdagar slopas innebär det ökade utgifter, ochom dessa inte finansieras leder det till ökat budgetunderskott. Som utskottetangett tidigare faller inkomst- och utgiftsförändringarna i sjukförsäkringenhelt inom statsbudgeten. Förslagen till inkomstförstärkningar i mofion 128innebär således inte att de föreslagna åtgärderna totalfinansieras. mening är det angeläget att utgifterna finansieras /1983, då de träder i kraft. Det får ankomma på skatteutskottetatt bedöma huruvida de motionsvägen framlagda skatteförslagen kan ge effekterredan fr. o. m. Enligt utskottets mening är det emellertid uppenbart attde inkomstförstärkande åtgärderna inte i tillräckligt hög grad kan bidra tillatt finansiera utgiftsförslagen. Utskottet kan därför inte tillstyrkafinansieringsalternativet enligt motion 128. Utskottet tillstyrker attåtgärderna att förbättra ersättningsnivåerna i pensionssystemet,sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen, barnomsorgen och barnbidragentotalfinansieras med en höjning av mervärdeskatten och arbetsgivaravgiftentill arbetslöshetsförsäkringen. Behovet av att åtgärderna totalfinansieras ärenligt utskottet mening så angeläget att detta 3ör komma till uttryck iriksdagens beslut vad gäller dessa utgiftsökningar. Förslagen i propositionensolika bilagor bör godkännas, antas eller medel invisas endast på detuttryckliga villkoret att bifaller förslagen om löjning avmervärdeskatten respektive höjning av arbetsgivaravgiften tillirbetslöshetsförsäkringen. JoU1982/83:21 13 Närvarande: (), (), PaulJansson (s), (), (), (), TageAdolfsson (m), (c), (), (),(), (), (vpk), GunnarNilsson i (s) och (). (), (), (), (c), (), () och RolfAndersson (c) anser att utskottets yttrande bort lyda: De internationella betingelsernaför den svenska ekonomin har förändrats på ett dramatiskt sätt sedan början av1970-talet. Detta har drabbat alla länder i västvärlden men i vissa centralaavseenden har den svenska utvecklingen varit sämre än det internationellagenomsnittet. Industriproduktionen har utvecklats svagt ochbytesbalansunderskottet är större än genomsnittet för i övrigt. Iandra avseenden har klarat sig bättre. Det gäller framför allt att hållasysselsättningen uppe. Fram till devalveringen var inflationstakten iavtagande. Flera av de problem som finns i den svenska ekonomin i dagär emellertid inte enbart betingade av den internationella utvecklingen. Mångasvårigheter är av långsiktig eller strukturell natur. De kommer att finnaskvar även vid en konjunkturuppgång. Flera betydelsefulla insatser haremellerfid gjorts för att vända utvecklingen åt rätt håll. Ett av de största problemen i den svenska ekonomin harvarit ökningstakten i den offentliga sektorn. Ökningen har varit större än iekonomin som helhet. De statiiga utgifterna har vuxit betydligt snabbare äninkomsterna, vilket gjort att vi fått ett mycket stort budgetunderskott.Utgiftsfillväxten har till stor del varit automatisk. Genom regelsystemet harutgifterna knutits till prisutvecklingen, löneutvecklingen, demografiskafaktorer etc. Växande budgetunderskott skapar inflation, hög ränta ochminskat utrymme för industrins investeringar. Enligt utskottets mening måsteett väsentligt inslag i den ekonomiska politiken vara att förhindra att budgetunderskottetökar i reala termer. De borgerliga regeringarna inledde en nödvändig saneringav statsfinanserna. Utskottet anser att det är nödvändigt att hålla tillbakade offentliga utgiftsökningarna. Ansträngningarna att minska budgetunderskottetmåste JoU1982/83:21 14 göras på utgiftssidan som tillväxtfrämjandeåtgärder måste vidtas. Det höga skattetrycket, det högsta inom OECD-området,kan inte höjas ytterligare utan att allvarliga effekter uppkommer påarbetsvilja, nyföreta-gande och skattemoral. De borgerliga regeringarna vidtog med början hösten 1980vissa åtgärder för att bryta utgiftsutvecklingen. a. togs den automatiskakompensafio-nen för energiprishöjningar bort i pensions- ochstudiemedelssystemet. vidtogs vissa kompenserande åtgärder för deekonomiskt svagaste grupperna. Vidare beslutade omförenklade statliga regler inom barnomsorgen. Besluten decentraliserades ochreglerna förenklades. Genom riksdagsbeslutet kommer all barnomsorgatt värderas lika och skall ges statligt stöd. Alla barn skall få del avpedagogisk verksamhet. Riksdagsbeslutet om förenklade regler för barnomsorgeninnebar en besparing utan att målet för barnomsorgens innehåll och utvecklingändrades till det sämre. Genom beslut minskades sjukförsäkringensutgifter. Ersättningsnivån för korttidssjuka sänktes och spännvidden ikompensafionsgra-den minskades genom begränsningar i de högre inkomstskikten. Så sent som godtog vissa ändringar iarbetslöshetsförsäkringen som innebar besparingar i statens utgifter samtidigtsom ersättningsnivån höjdes från . Det är dessa åtgärder inom pensionssystemet,sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och den kommunala barnomsorgen somregeringen i proposition 55 nu föreslår skall tas tillbaka. Enligt utskottetsmening har den statsfinansiella utvecklingen sedan besluten fattades snararestärkt motiven för de tidigare besluten. Utskottet ser därför inte skäl atttillstyrka regeringens förslag. De tidigare riksdagsbesluten vad gäller t. ex.sjukförsäkringen och barnomsorgen får effekt först . För att dessa åtgärderskall upphävas föreslår regeringen att mervärdeskatten höjs med 2procentenheter från till och att arbetsgivaravgiften tillarbetsmarknadsfonden höjs med en halv procentenhet. Den sammanlagda effekten avförslagen i proposition 55 innebär således att höjsskatterna som bidragsnivåerna hålls oförändrade. Utskottet motsättersig bestämt en höjning av skattetrycket. Redan devalveringen bidrar till att höja prisnivån 1983med . Detta leder till påtagliga reallönesänkningar och försämradstandard. Att dessutom höja mervärdeskatten innebär en ytterligare påspädningav inflationen med 1,. Detta leder till avmattning av konjunkturen och riskför ökad arbetslöshet. En momshöjning slår främst mot de grupper som är ekonomisktsämst rustade. Utskottet kan inte heller acceptera de förslag tillskattehöjningar som föreslås i motion 128 som innebär bl. a. skärpningar imarginalskatterna och slopande av skattefondsparande. JoU1982/83:21 15 (vpk) anser att utskottetsyttrande bort lyda: Den ekonomiska krisen är djup ochlångvarig. Den innebär successivt försämrade levnadsvillkor för folkflertalet.Arbetslösheten drabbar främst arbetare och lägre tjänstemän eller ungdom ochkvinnor i dessa skikt, som ännu inte kommit in på arbetsmarknaden.Reallöneförsämringarna träffar hårdast de breda grupperna av arbetare och lägretjänstemän. De ekonomiska åtstramningarna riktade mot den offentliga sektornsöverföringar och verksamhet drabbar också främst dessa kategorier. Krisensbördor delas inte lika. De finns som inte ens känner några bördor. De senasteåren har det varit möjligt med framgångsrik spekulation. Aktievärdena ochvinsterna har stigit. Delar av storfinansen har stärkt sin makt. Krisen ställerdärför fördelningspolitiken i centrum. Den ekonomiska krisen i vårt land är orsakad av detkapitalistiska systemets motsättningar. Den är inte följden av attfolkflertalet haft en "för hög" konsumtion. Krisen kan bara bekämpasmed en medveten och långsiktig politik som angriper det kapitalistiskasystemets maktförhållanden och anarkiska produktionssystem. Det är ingen väg urkrisen att trycka ner de arbetandes levnadsvillkor. Åtstramningspolifik som denhitfills bedrivits fördjupar den ekonomiska krisen, ökar arbetslösheten ochskärper orättvisorna. Detta står helt klart såväl mot bakgrund avinternationella erfarenheter som efter de 6 åren av borgerlig regeringspolitiki . De borgerliga regeringarna började göra allt större ingrepp för attrasera för folkflertalet viktiga sociala erövringar. De genomdrev försämringarför pensionärer och andra grupper med basbeloppsanknutna inkomster genom attholka ur beräkningsgrunden för basbelopp. De drev igenom beslut om att införakarensdagar och försämra ersättningsnivåerna inom sjukförsäkringen, vilketfrämst skulle slå mot arbetarklassen. De genomdrev försämringar i arbetslöshetsförsäkringen.De försämrade statens bidrag till den kommunala barnomsorgen. Denna borgerliga politik mötte berättigad och hård kritikinom hela arbetarrörelsen och andra folkorganisationer. 1 proposition 55 drar den nya regeringen för sin del sinaslutsatser av den kritik arbetarrörelsen drev mot den borgerligaregeringspolitiken och ställer förslag som i huvudsak innebär ett uppfyllandeav de fyra vallöften de båda arbetarepartierna utställde, nämligen attåterställa vad den borgerliga regeringen börjat rasera inomsjukförsäkringssystemet och arbetslöshetsförsäkringen, att återställaberäkningsgrunden för basbeloppet och det statliga stödet för den kommunalabarnomsorgen. Utskottet finner regeringens förslag i dessa delar varavälmotiverade. Regeringen anser att dessa åtgärder som innebär ökadeoffentliga utgifter måste kompenseras med motsvarande inkomstförstärkningar.Utskottet finner att också denna utgångspunkt är välmotiverad. JoU 1982/83:21 ' 16 borgerliga politiken, med bl. a. stora skattelättnader förhöginkomsttagare, har skapat ett mycket besvärande underskott i statsbudgeten.Ökningstakten i detta underskott bör inte skärpas genom ytterligarekonsumtionsexpansiva utgifter, allra minst som möjligheter finns förmotsvarande inkomstförstärkningar på ett sätt som stärker de föreslagnaåtgärdernas fördelningspolitiska effekter. Det finns, såsom påpekas i motion 128, emellertidanledning att ifrågasätta om inte regeringen beräknar kostnaderna föråtgärderna något för högt. Från försäkringstagarnas synpunkt måste det te sigunderligt att stoppandet av en försämring som aldrig trätt i kraft kan utgöraen kostnad (karensdagarna m. m.). Dessutom understryker regeringen att avden påstådda ''karensdagskostnaden" eller ca 1 500 milj. kr. kommer atttäckas med arbetsgivaravgifter och avgifter från egna företagare. Det kansålunda hävdas att regeringen räknat för högt på kostnaderna för åtgärderna. Regeringsförslagen innebär ökade arbetsgivaravgifter m. m.om och ökade skatteinkomster för det allmänna genom deuteblivna försämringarna i sjukförsäkringssystemet etc. med 1,1 miljarderkronor. Det resterande beloppet som regeringen anser uppgå fill 4,5 miljarderkronor vill den finansiera genom en allmän höjning av mervärdeskatten. Utskottet har inget att erinra mot förslagen till ändradearbetsgivaravgifter eller mot de beräkningar av ökade skatteinkomsterregeringen gjort. Däremot avvisar utskottet förslaget fill en allmän höjningav mervärdeskatten. Detta förslag kan inte godtas vare sig frånfördelningspolitisk eller allmän ekonomisk-politisk synpunkt. De senaste årens ekonomiska utveckling i vårt land harinneburit en stark nedpressning av folkflertalets reala inkomster och privatakonsumtion. Klasskillnaderna har ökat. Den genomförda devalveringen harytterligare accentuerat denna utveckling. Avtalsrörelsen har inletts medlönebud som för det stora flertalet kommer att innebära ytterligare kraftigareallöneförsämringar. Regeringens förslag till skattereform kommer att medföraatt de med höga inkomster däremot kommer att få större reala disponiblainkomster. Aviserade, mycket omfattande ökningar av såväl hyror som matpriserkommer ytterligare att skärpa läget för det stora flertalet. gerdevalveringen och den allmänna utvecklingen möjligheter till ökade bolags- ochspekulationsvinster. En allmän höjning av mervärdeskatten - en skatt somrelativt hårdare drabbar de sämst ställda, enär de använder en större del avsina inkomster till konsumtion av momsbelagda varor - är i detta lägefördelningspolitiskt oacceptabel. Mervärdeskattens regressiva karaktär gällerspeciellt när den tas ut på livsmedel och andra nödvändighetsvaror. En allmän höjning av momsen kommer också att ytterligarebeskära den redan sviktande svenska marknaden, vilket kommer att få negativaföljder för den hemmamarknadsproducerande industrin. JoU1982/83:21 17 står därför i motsättning till kampen mot arbetslösheten. För att de fördelningspolitiskt orättfärdiga följderna avmervärdeskatten skall motverkas bör momsen, enligt utskottets mening,differentieras. Ett ytterligare skäl härför är den allvarliga utvecklingen avlivsmedelspriserna. Inriktningen på en differentiering av momsen måste vara attmomsen på livsmedel sänks och slopas, att momsen icke höjs frånnuvarande nivå på vissa andra oumbärliga varor medan momsen kan höjas på meraumbärliga varor och lyxvaror. En differentiering av mervärdeskatten kräver enviss förberedelsetid. bör därför nu ta ett principbeslut om endifferentiering av mervärdeskatten. Denna bör vara möjlig att genomföra ftånden . Infill dess bör inte mervärdeskattesatsen ändras.Utskottet förordar därför avslag på regeringens förslag till allmän höjning avmervärdeskatten. Det finns andra möjligheter att finansiera de ipropositionen förordade åtgärderna. I motion 128 visas på fem olika förslag somtillsammans skulle ge statskassan mer än . Dessa förslag -en ytterligare skärpning av skatten på stora förmögenheter, stora arv ochgåvor, ett fullständigt slopande av skatte- och akfiefondsparandet, ettslopande av rätten fill avdrag för representation, en särskild skatt påutlandsinvesteringar och en annan utformning av skatteskalorna för såatt de av regeringen föreslagna kraftiga skattelindringarna förhöginkomsttagare kraffigt reduceras - har enligt utskottet en rikfigfördelningspolitisk profil och är synnerligen välmotiverade. De kommer att ökastatsinkomsterna med . Skulle det visa sig att dessainkomster skulle vara otillräckliga för att helt finansiera de förordadesociala åtgärderna, förutsätter utskottet att regeringen i budgetproposifionenföreslår kompletterande åtgärder för att finansiera de utgiftsökningarutskottet tillstyrkt. De borgerliga partierna uttrycker i sina motioner 99 (m),112 (c) och 120 (fp) sitt avståndstagande från att de fyra vallöftena genomförsoch avvisar därför också löftenas finansiering. Med hänvisning till vadutskottet anfört i det föregående förordar utskottet ett avslag på dessamotioner. Utskottet tillstyrker sålunda att åtgärderna att förbättraersättningsnivåerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen, barnomsorgen och barnbidragen genomförs på sätt somförordas i motion 128. Utskottet förordar att åtgärderna totalfinansieras.Utskottet förordar att denna finansiering sker på sätt som angivits ovan ochsom närmare utvecklats i motion 128. Utskottet bifaller regeringens förslagtill ändrade arbetsgivaravgifter men avslår dess förslag till allmän höjningav mervärdeskatten.