bet · G601FiU20 · 1982-12-31 00:00:00 — Därfillföreslås att ett antal nya bidragsformer införs på bostadsmarknaden och somnämnts att kommunernas expansionstakt kan öka från tidigare mälsatta till . Konsekvenserna av dessa förslag skulle bli att den offentligautgiftsexpansionen ökar på ett mycket oroande sätt, inte bara utanvia automatiken även . Regeringens uppfattning är att en sådan utgiftsexpansioninte skulle ha några skadliga verkningar på den svenska samhällsekonomin om dehöjda utgifterna finansieras genom höjda skatter. Utskottet delar inte denna FiU1982/83:20 39 De negativa verkningarna på den svenskaekonomin av en ytterligare höjning av skattetrycket är betydande. Räntebetalningarna på statsskulden är den post som växersnabbast bland de offentliga utgifterna och med total automatik. Räntorna ärredan nu den näst största utgiftsposten och kommer att vara denstörsta, som underskottet i statens budget består ökarräntebetalningarna och med ett snabbt växande underskott ökar ränteutgifternaän snabbare. Detta innebär att det blir allt svårare att fäkontroll över den offentliga utgiftsexpansionen. som man undviker attta itu med denna automafiska ökning i utgifterna innebär därmed ytterligare ettsteg mot avgrundens brant. dels utskottets hemställan under 1. bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag påregeringens förslag i proposition 1982/83:50 momenten 1 och 2 samt motionerna1982/83:99 yrkande 1 och 1982/83:125 yrkande 1 samt med anledning av motionerna1982/83:112 yrkande 1 och 1982/ 83:120 yrkande 1 godkänner vad utskottetanfört, De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom pä s. 10 börjar med "Prognoserna för" och på s. 22 slutar med"till känna" bort ha följande lydelse: Den kris som slår mot och iSverige är inte blott av konjunkturen natur. Vi är inne i en period avlångvarig stagnation med växande arbetslöshet, stor inflation, växandestatsfinansiella problem, där spekulation och skumraskaffärer alltmer brederut sig. är en följd av den utvecklingsprocess denmoderna kapitalismen själv givit upphov till. Kapitalismens tillväxtbefingelserär inte längre så gynnsamma som de var årtiondena närmast efter det andravärldskriget. Den stora varuefterfrågan och den kraffiga teknologiskautvecklingen i en period av marknadsexpansion som kännetecknade dessa årtiondenhar kraftigt försvagats. Imperialismens ekonomiska utplundring i den tredjevärlden har skapat nationella motrörelser. De stora transnationellakoncernerna söker nya vägar att vidmakthålla och stärka sina ställningar idetta läge. Följden blir skärpta motsättningar och en accelererandekoncentration av makt och kapital. Med stöd av den nya tekniken, som inomviktiga områden minskar behovet av utbildad arbetskraft, har de transnationellaföretagen mer kunnat spela ut produktion i vissa enklaver i tredje världen motsysselsättningen och arbetarklassen i de industrialiserade FiU1982/83:20 40 Kampen mellan olika kapitaltilltar internationellt och staterna har börjat föra en politik för att skapasä starka villkor som möjligt för de "egna" multinationella bolageneller de "utlandskonkurre-rande företagen" som dessa ibland kallas.Resultatet av detta är skärpta angrepp på de arbetande från kapital ochstatsmakt, bl. a. uttryckta i olika former av s. k. svångremspolitik. Men dettaskapar åter krympande marknader. I detta läge växer improduktiva sektorer såsommarknadsföring, kreditmanipulationer och spekulation. Resultatet blir samtidigstagnation, arbetslöshet och inflation. De stora företagen satsar pä en vidareutveckling av denmoderna teknologin för att öka sin produktivitet. Detta är deras sätt att sökabevara och stärka sin maktställning. Men när detta inträder i en period somkaraktäriseras av en alltmer påtaglig stagnation blir resultatet av en ökadproduktivitet en minskad sysselsättning. Denna situation kan bara mötas genom en medveten ochlångsiktig ekonomisk politik, vars mål måste vara att underlätta övergångenfrån den kapitalistiska produktionsanarkin till en folkstyrd socialistiskplanhushållning. Det krävs en politik för maktförskjutning frän storfinansenoch andra kapitahstiska kretsar till de arbetande. Det krävs en ny nafionellpolitik som har en prägel av att främja internationell solidaritetoch tredje världens utveckling i stället för att låta inhemska eller utländskatransnationella koncerner tilläts skaffa sig ett allt fastare grepp över vårtlands ekonomi. En sådan ny politik måste vara aktivt arbetsskapande genommedvetna samhällsinsatser, investerings- och industriprogram för att bekämpaarbetslösheten och försvara landet som industrination. De anställda ochsamhället måste få ett växande inflytande över investeringar. Skärpt kontrolloch restriktivitet måste visas mot kapitalexport och utlandsinvesteringar. måste föras en politik som - utöver en minskadarbetslöshet -försvarar folkets levnadsstandard och ger en rättvis fördelningav landets produktion. Led i en sådan politik är en effektiv polifik riktad motden främst av monopolen och spekulationen framkallade inflationen.Progressiviteten i den samlade skatteinbetalningen till stat och kommuner harunder en rad år dämpats kraftigt och måste återställas. Det kräver påinkomstskatteområdet att linjen i den nu ändå spruckna skatteöverenskommelsenfrångås, vad gäller minskning av marginalskatterna. Det s. k. inflationsskyddetavskaffas. Mervärdeskattens regressiva effekt kan tas bort genom övergång tilldifferentierad moms där siktet bör vara inställt på momsfria livsmedel ochlägre moms på vissa oumbärliga varor, men där momsen kan vara högre än nu påvissa umbärliga varor och lyxvaror. Kampen mot skatteflykt och ekonomiskbrottslighet måste skärpas. Förmåner för ett fåtal, som t. ex.representationsavdragen, bör avskaffas, skatten på stora förmögenheter bör FiU1982/83:20 41 En omsättningsskatt bör införas på aktiehandeln. Enhyres- och bostadspolitik måste föras som i första hand sätter stopp förhyreshöjningarna, men som möjliggör eii sänkt hyresnivå. För en rättvisfördelning av vinsterna av en ökad produktivitet måste en förkortning avarbetstiden till sex timmars arbetsdag påbörjas. I regeringens proposition 1982/83:50 ställs vissa konkretaförslag som inte står i motsättning till en sådan långsiktig och medveteninriktning av den ekonomiska politiken. Däremot är regeringens strategiskaperspektiv ett helt annat och därtill alltför begränsat. Regeringenshuvudstrategi syns inte motverka den tilltagande transnafionaliseringen av dekapitalisfiska företagen och syns inte heller syfta till en ökad planmässighetför den ekonomiska utvecklingen. I regeringens politik ställs höga förväntningar på dengenomförda devalveringen. Detta är liktydigt med att exportföretagen skallstimuleras att utgöra drivmotorn i en önskad ekonomisk expansion. Härigenommotverkas inte starka utrikeshandelsberoende ochtransnationaliseringen får understöd, enär de stora exportföretagen genomgåendeär av transnationell karaktär. Det är enligt utskottets mening ytterst osäkert omdevalveringen verkligen kommer att få de gynnsamma effekter som regeringenhoppas på. Efterfrågeläget i omvärlden är inte gynnsamt. Fleraföretag har också deklarerat att de icke ämnar sänka sina priser som följd avdevalveringen. har en stor importandel i sin produktion.Många företag har dessutom omfattande utländska län. Dessutom bedriver flerabetydande exportföretag en verksamhet som också är hemmamarknadsinriktad, ochdevalveringen verkar klart kontraktivt mot hemmamarknaden. Mycket talar för attsysselsättningseffekterna av devalveringen blir mycket begränsade. Däremotkommer devalveringen att medföra en betydande inkomstomfördelning till vissa avde exportinriktade storföretagen. kommer devalveringen att innebära en ytterligaresänkning av reallönerna för de lönearbetande och sänkta realinkomster för andragrupper som lever under små omständigheter. Detta ställer stora krav på fördelningspolitiken.Förslagen om upphävande av besluten om försämringar i sjukförsäkringssystemet,i arbetslöshetsförsäkringen, i den kommunala barnomsorgen och ettåterställande av beräkningsgrunderna för basbeloppet är därför riktigainsatser. Men regeringens förslag att finansiera dessa förslag med en allmänhöjning av mervärdeskatten är icke fördelningspolitiskt acceptabelt och är enåtgärd som måste betecknas som olycklig också från en allmän ekonomisk politiskutgångspunkt. I motion 1982/83:125 anges däremot finansieringsförslag som haren riktig fördelningspolitisk profil. Dessa förslag har också ett innehåll somär ägnat att motverka spekulation och kapitalflykt från landet. Regeringenförordar i propositionen vissa åtgärder för att stimulera FiU1982/83:20 42 Av dessa åtgärder har riksdagenatt ta ställning till förslaget om att aktiebolag och ekonomiska föreningarskall betala in av sin vinst fill räntelösa konton iriksbanken och att dessa avsättningar görs avdragsgilla om motsvarande beloppavsätts i en särskild investeringsfond. Regeringen förordar att när dessa medelskall tas i anspråk så bör det ske i samråd med de lokala fackligaorganisafionerna. Utskottet är av den uppfattningen att eftersom dessaavsättningar i realiteten innebär subventioner åt företagen, i ett läge närvinsterna för flera företag ökar genom devalveringens effekter, så kan dettaförslag inte godtas med mindre än att de fackliga organisationernafillförsäkras vetorätt över dessa medels användning. Detta innebär ettgodkännande av vad som härom anförs i mofionen 1982/83:125 (vpk). I det akuta läge som vi nu befinner oss, med en mycket högarbetslöshet, är snabba insatser nödvändiga. Regeringen ställer här vissaförslag i rätt riktning. Dels föresläs ökade resurser för AMS och dels ställsförslag om vissa investeringar i samhällsnyttiga projekt. Även om dessa förslagär begränsade ger de ändå en start på en sysselsättningsskapande aktivitet.Vidare samhälleliga investeringsprogram som erfordras kan behandlas underriksdagens arbete med statsbudgeten för kommande budgetår. Utskottetfillstyrker således regeringens förslag i dessa avseenden, men anser i likhetmed vad som påpekas i motion 1982/83:125 av m. fl. (vpk) attregeringens förslag pä energiavsnittet bör kompletteras så att de inte får someffekt att försvåra att bhr oberoende av och befriat från kärnkraften.Sädana förslag sammanfattas i den berörda motionen och utvecklas mera i motion1982/83:126. Det framgår av det ovanstående att den allmänna strateginför den ekonomiska politiken som förordas i propositionen icke är riktig.Proposi-fionens riktiinjer för inriktningen av den ekonomiska politiken kandärför inte godkännas av utskottet. I de parfimotioner som ställts av de borgerliga partierna,mofion 99 (m), mofion 112 (c) och motion 120 (fp), förordas uppfattningar omden ekonomiska politiken som långt mer än regeringens avviker frän vadutskottet anser att lägets allvar kräver. Dessa mofioner, och i synnerhetmotion 99 (m), företräder en linje som skulle medföra ökad arbetslöshet, ökadmakt ät de enskilda kapitalägarna, en än mer orättfärdig fördelning ochfördjupade ekonomiska problem. De allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som dessa motioner förordar och de konkreta förslag de ställer ochsom fidigare refererats måste därför avvisas av . Däremot råder full överensstämmelse mellan utskottetsuppfattning om den ekonomiska politikens allmänna inriktning och vad som däromanförts i motionen 125 (vpk). I propositionen hksom i partiernas motioner redovisasolika alternativ för skattepolitiken. Denna måste givetvis ställas in i bildenav en samlad ekonomisk polifik. Därvid måste skattepolitiken dels bidra fill enrikfig FiU1982/83:20 43 fördelningspolitik, dels också bidra till finansieringenav nödvändiga statsutgifter. De i propositionen ställda förslagen fyller enligtutskottets mening icke rimliga anspråk ur fördelningspolitisk synpunkt.Höjningen av mervärdeskatten drabbar hårdast befolkningsskikt som redan fåttsina realinkomster kraftigt sänkta. Genomförandet av de fyra vallöftena ochhöjningen av barnbidragen ändrar icke tillräckligt denna bild. En höjning avmervärdeskatten i nuvarande läge har dessutom allmänna ekonomiska verkningar,som står i motsättning till strävandena att öka den ekonomiska aktiviteten ochnedbringa arbetslösheten. som utskottet noterar de föreslagnaåtgärderna beträffande förmögenhetsbeskattningen m. m. samt minskningen avsubventionerna till aktiesparande kan det icke stödja vare sig en höjning avmervärdeskatten eller den utformning av den direkta statsskatten som föresläs.Denna senare innebär skattelättnader framför allt för högre inkomsttagare ochstrider beträffande sina effekter både mot vad i propositionen sägs om enrättvis fördelning och om nödvändigheten att begränsa budgetunderskottet. De borgerliga partiernas motioner 99 (m), 112 (c) och 120(fp) utgår samtliga frän att av den tidigare majoriteten genomfördaförsämringar pä det sociala området skall bestå. Förslagen på detskattepolitiska området måste ses mot denna bakgrund. Yrkandena i dessamotioner kan sammantaget icke läggas till grund för en rättvis skattepohtik. I motion 125 (vpk) framlägges ett alternativ både tillpropositionens förslag om höjning av mervärdeskatten och till skalor för dendirekta statsskatten. Förslagen är följande: 1. En ytterligare höjning avförmögenhets-, arvs- och gåvoskatten i förhållande fill propositionens förslag.2. Slopande av akfie-och skattefondsparandet. Slopande av avdragsrätten vidrepresentation. Särskild skatt på utlandsinvesteringar. Ändradeskatteskalor i den statliga inkomstskatten innebärandeskattereduktioner till låg- och mellaninkomsttagare. Dessa skatteskärpningar drabbar i motsats till en höjningav mervärdeskatten stora förmögenheter, höga inkomster, utlandsinvesteringar,lyxkonsumtion. De har alltså en progressiv fördelningspolitisk effekt. Demedel som genom dessa skatteförändringar skulle inflyta till statskassan täckerkostnaderna för återställandet av de i detta sammanhang aktuella reformerna,beräknade på ett riktigt sätt. Om det av något skäl skulle befinnas attberäknade medel ej inflyter eller inflyter senare bör uppmärksammas att vpkgenom sina bostadspolifiska förslag disponerar ett överskott pä 450 milj. kr.Skulle kassamässiga problem uppstå bör noteras det överskott somförskottsbetalningarna av kommunalskatt ger i statskassan under nästa budgetår.Det står f. ö. regeringen fritt att senare återkomma med ytterligare förslagtill finansiering. Utskottet tillstyrker motionens förslag. FiU1982/83:20 44 dels utskottets hemställan under 1. bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag påregeringens förslag i proposition 1982/83:50 momenten 1 och 2 samt motionerna1982/83:99 yrkande 1, 1982/83:112 yrkande 1 och 1982/83:120 yrkande 1 godkännervad som förordats i motion 1982/83:125 yrkande 1 och som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Utvidgning av användningsområdet för de allmännainvesteringsfonderna , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 23 som börjar med "Motionärernas önskemål" och slutar med"avstyrks därför" bort ha följande lydelse: Däremot gäller detta inte förprodukter avsedda att avsättas inom riket. Då de flesta företag börjar sinproduktutveckling och sina marknadsförande åtgärder med produkter avsedda attavsättas pä hemmamarknaden, är det angeläget att företagen ges möjlighet attanvända allmän investeringsfond även för dessa produkter. Utvecklas sedanförsäljningen tillfredsställande, fortsätter företagen med att försöka säljaäven utomlands. Motionärerna anser vidare att produktutveckling även böromfatta sådant utvecklingsarbete som inte kan betecknas som rent tekniskt ochnaturvetenskapligt forsknings- och utvecklingsarbete, särskilt vad gällerutvecklingsarbete inom mindre företag, varför det även här är angeläget medett vidgat användningsområde. Utskottet ansluter sig till den uppfattning som uttrycks imotionen och finner det angeläget att företagen ges möjlighet att användaallmän investeringsfond även för att bestrida dels kostnader avsedda att främjaavsättningen på hemmamarknaden av produkter som framställts inom riket, delskostnader för produktutvecklingsarbete. Utskottet föreslår att riksdagenbifaller motion 1982/83:99 yrkande 3 i denna del. dels utskottets hemställan under 2. bort ha följandelydelse: 2. beträffande utvidgning avanvändningsområdet för de allmänna investeringsfonderna att medbifall till motion 1982/ 83:99 yrkande 3 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, FiU1982/83:20 45 Kommunalt skattestopp för samt indragning avmedel från primärkommuner och landsting , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 23 som börjar med "Enligt motion 99" och slutar med"primärkommuner och landsting" bort ha följande lydelse. I motion 99 (m) framhålls attpropositionen närmast i förbigående behandlar kommunernas betydelse för denoffentliga konsumtionen och investeringarna. Enligt utskottets mening är detta anmärkningsvärt medtanke på att kommunerna svarar för den dominerande andelen av den offentligakonsumfionen. Regeringen godtar för övrigt en volymökning istorleksordningen , trots att gällande riksdagsbeslut innebär enklart uttalad begränsning till "högst ". En volymökning av denna storleksordning försvagardrastiskt möjligheterna att återställa den samhällsekonomiska balansen.Betydande ytterligare kommunala skattehöjningar för framstår somsannolika. Enligt utskottets uppfattning måste för den kommunala verksamhetengälla nollfillväxt . Frågan om ett kommunalt skattestopp aktualiseras imotionen. Utskottet vill i anslutning härtill erinra om den redovisning somkonstitutionsutskottet gjorde i betänkande KU 1980/81:22. "Grundlagsregleringen av den kommunala självstyrelsen innebär ett skyddför denna som understryker den kommunala självbeskattningsrätten. Skyddet harprincipkaraktär och hindrar inte ovillkorligt en lagreglering av typ'skattetak': Skyddet förutsätter dock att en eventuell lagreglering av sådantslag alltid ger utrymme för en fri sektor för kommunerna och även bibehålleråtminstone en viss frihet för kommunerna när det gäller att fastställabeskattningens storlek. Principerna om den kommunala självstyrelsen som dekommer till uttryck i RF och dess motiv leder enligt utskottets mening tillslutsatsen att ingrepp i kommunernas beskattningsrätt bör undvikas." Även om det i och för sig är önskvärt att söka undvikaingrepp i kommunernas beskattningsrätt ger konstitutionsutskottetsställningstagande sålunda vid handen, att grundlagen icke ovillkorligen hindraren lagreglering av typ kommunalt skattetak/kommunalt skattestopp. Kommunalt skattestopp hade enligt utskottets mening bortgälla . Skälen för ett skattestopp 1984 framstår som änstarkare. Den nödvändiga åtstramningen måste inledas om etttemporärt kommunalt skattestopp 1984 skall vara möjligt att genomföra utanalltför kraffiga omläggningar av den kommunala verksamheten. Utskottet anserdärför att bör uttala att lagstiftning om FiU1982/83:20 46 kommunalt skattestopp för bör kornma till ståndeller att andra åtgärder med motsvarande effekt bör vidtagas. Arbetet i densärskilda expertgruppen, vilken tillsatts med uppgift att framlägga förslagtill en permanent konstruktion av indragningen av medel från kommuner ochlandsting, bör fullföljas. Därvid bör bl. a. införandet av s. k. expansionsavgifterövervägas. Med det anförda tillstyrker utskottet de i motion 99framförda yrkandena om skattestopp och indragning av medel från primärkommuneroch landsting. dels utskottets hemställan under 3. och 4. bort ha följandelydelse: 3. beträffandekommunalt skattestopp för att med bifall till motion1982/83:99 yrkande 4 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 4. beträffandeindragning av medel från primärkommuner och landsting att med bifalltill motion 1982/83:99 yrkande 5 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, Facklig vetorätt vid ianspräktagande av medel påsärskilda investeringskonton (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 23 börjar med "I motion 125" och pä s. 24 slutar med"detta yrkande" bort ha följande lydelse: I motion 125 (vpk) yrkande 11begärs att facklig vetorätt skall gälla vid ianspräktagande av medel pä särskildainvesteringskonton. Regeringen menar att utnyttjandet av dessa medel skall skei samråd med de lokala fackliga organisationerna. Enligt utskottets mening gerdetta emellertid de fackliga organisationerna ett otillräckligt inflytande överhur de fonderade medlen skall få användas. Utskottet anser i likhet medmotionärerna att detta inte får ske med mindre än att de fackligaorganisationerna godkänner ändamålet. Regeringen bör möjligt lägga framlagförslag härom. utskottet anfört bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 5. bort ha följandelydelse: 5. beträffande facklig vetorättvid ianspräktagande av medel på särskilda investeringskonton att med bifall till motion 1982/83:125 yrkande 11 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. FiU1982/83:20 47 Uttalande om upprättande av samhällsfonder samt omlokala fackliga investeringsfonder ' (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s, 24 som börjar med "I motion 183" och slutar med "motion183" bort ha följande lydelse: I motion 183 (vpk) från föregåenderiksmöte föreslås att samhällsfonder, bestående av en nationell fond ochregionala fonder i varje län, inrättas. Dessa fonder skall enligt motionärernadessutom kompletteras med lokala fackliga investeringsfonder. Utskottet finner att dessa förslag väl svarar mot enlösning på den s, k, fondfrågan. Genom dessa förslag uppnås dels en möjlighetfill en aktivt arbetsskapande samhällelig politik pä industrins område och delsskapas ett instrument för ett ökat fackligt inflytande, som inte binder uppfackföreningarna i en skenbar intressegemenskap med arbetsgivarna. Regeringen kommer att tillsätta expertgrupperför att slutföra det arbete som avbröts i löntagarfondsutredningen 1981.Utskottet menar att dessa expertgrupper i de i motion 183 förordade förslagenhar en riktig grundprincip för hur ett fondsystem skall utformas. Detta börbeaktas i det kommande arbetet. dels utskottets hemställan under 6. och 7. bort haföljande lydelse: 6. beträffandeuttalande om upprättande av samhällsfonder att med bifall till motion1981/82:183 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 7. beträffandeuttalande om inrättande av lokala fackliga investeringsfonder att riksdagenmed bifall till motion 1981/82:183 yrkande 2 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, Uttalande om kollektiva löntagarfonder (), (),(), (), (c), ()och () anser att dels den del av utskottets yttrandepä s. 24 som börjar med "I motion 112" och slutar med "motlöntagarfonder" bort ha följande lydelse: Den socialdemokratiska synen påvinsten som ett fördelningspolitiskt problem överensstämmer inte med utskottetsuppfattning. Vinsten är ett mätt på ett företags effektivitet och spelar därmeden viktig roll i marknadsekonomin. Lönsamheteni näringslivet har varit sjunkande och ligger nu FiU1982/83:20 48 enligt samstämmiga bedömningar på en alltför låg nivå,vilket får starkt negativa konsekvenser för företagens investeringsvilja ochinvesteringsför-mäga. På flera ställen i propositionen sägs också attdevalveringen syftar till att öka konkurrenskraften och lönsamheten inomnäringslivet. föreslår emellertid regeringen att de vinstersom skapas genom devalveringen på olika sätt skall neutraliseras och delvisdras in till det allmänna. Olika åtgärder för att begränsa eller beskära företagensvinstutveckling är knappast ett effektivt motmedel mot den nuvarande allt förlåga investeringstakten. Eftersom den socialdemokratiska regeringen villreglera sönder de naturliga fördelningsmekanismerna i marknadsekonomin, nödgasman också föreslå åtgärder som skall förmå företagen att investera.