bet · G601SoU24 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:24 om anslag inom verksamhetsområde,såvitt avser övrig sjukvård m. m. 1982/83:100, bil. I betänkandet behandlas regeringensi proposition 1982/83:100 bil. 7 () framlagda förslag omanslag för /84 rn. m. under avsnittet I. Övrig sjukvård m. m.med undantag för fråga om medelsanvisning till (I 4) Bidrag fill kommunalaundervisningssjukhus som kommer att behandlas senare under . I anslutning till här aktuell del av propositionenbehandlas motioner som anges vid vissa anslag. ÖVrig sjukvård m. m. Bidrag till anordnande av kliniker för psykisktsjukam. Bidrag till driften av kliniker för psykiskt sjuka m. m.Regeringen har under punkterna I 1 och I 2 (s. 137-139) föreslagit riksdagenatf för /84 anvisa till Bidrag till anordnande av khniker förpsykiskt sjuka m.m. ett förslagsanslag av . samt fill Bidrag tilldriften av kliniker för psykiskt sjuka m. m. ett förslagsanslag av . I motion 1982/83:736 av Inga Lantzm. (vpk) hemställs att uttalar att nuvarande statsbidrag till denpsykiatriska vården bör omfördelas till nya och öppnare vårdformer i enlighetmed vad som anförs i motionen. I motion 1982/83:1314 av LenaÖhrsvik m. fl. (s) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om utformningen av statsbidrag till denpsykiatriska vården. Från anslagen till bidrag tillanordnande resp. driften av kliniker för psykiskt sjuka m. m. utgårersättningar från staten till sjukvårdshuvudmännen på grund av de på sin tidträffade avtalen mellan staten samt de dåvarande landstingskommunerna ochstäderna , och om deras övertagande av den av statendrivna psykiatriska vården m. m. (de s. k. mentalsjukvårdsavtalen). 1 1982/83. SoU1982/83:24 2 utgickersättning dels i form av byggnadsbidrag m. m. för upprustning och nybyggnad avanläggningar för vården, dels i form av driftbidrag. Byggnadsbidragen bestodhuvudsakligen av anläggningsbidrag och utrustningsbidrag. Imenfalsjukvårdsavtalen fastställdes för varje sjukvårdshuvudman dels antaletvårdplatser som skulle berättiga till upprustningsbidrag, dels antaletvårdplatser som skulle byggas ut och därmed berättiga till anläggningsbidrag.Driftbidraget utgick med visst belopp per vårdplats.Antalet bidragsberättigande vårdplatser hade fastställts i mentalsjukvårdsavtalen.För åren 1972-1981 har driftbidragen fastställts vid förhandlingar. 1980 avgiven revisionsrapport påpekaderiksrevisionsverket bl. a. att byggnadsbidragen fått konserverande effekter påvårdstrukturen inom den psykiatriska vården. föreslog enutformning av ersättningen till sjukvårdshuvudmännen som skulle ge staten vissamöjligheter att styra resursanvändningen. träffades mellan statens förhandlingsnämndoch en överenskommelse om bidrag till den psykiatriskavården , m. m., vilken godkändes av (prop. 1980/81:187 p. 2, SoU 1980/81:43, rskr 1980/81:403). I överenskommelsen bestämdes driftbidragen för åren 1980och 1981. Vidare bestämdes att staten fr. o. m. skall utge ett allmäntbidrag och ett särskilt bidrag för den psykiatriska vården. Dessa bidrag skallersätta samtliga bidrag enligt mentalsjukvårdsavtalen (utom statens pensionsåtaganden).Det särskilda bidraget skall enligt överenskommelsen utgå t. o. m. istället för byggnads- och utrustningsbidragen enligt mentalsjukvårdsavtalen,med undantag för vissa byggnadsobjekt som skall vara bidragsberättigande enligttidigare regler. De allmänna bidragen och de särskilda bidragen för åren 1982och 1983 bestämdes i överenskommelsen. Vid redovisningen av överenskommelsenför framhöll föredragande statsrådet bl. a. att de överenskomnahöjningarna av bidragen liksom den ändrade konstruktionen av byggnadsbidragenm. m. skulle komma atf bidra till att den psykiatriska vården utvecklas mot enutbyggnad av öppna och halvöppna vårdformer. I överenskommelsen antecknades vidare att parterna varense om att påbörja en gemensam utredning i syfte att klargöraförutsättningarna att fr. o. m. ersätta bidragen till denpsykiatriska vården och ersättningen från sjukförsäkringssystemet för vården avpatienter med ett generellt bidrag. Mellan staten och sjukvårdshuvudmännenskulle enligt överenskommelsen träffas nya avtal, som skulle ersätta mentalsjukvårdsavtalen. I avvaktan på resultat av överläggningar medsjukvårdshuvudmännen om bidragen till den psykiatriska vården för tiden efterår 1983 m. m. beräknar regeringen medelsbehoven för nästa budgetår under anslagettill bidrag till anordnande av kliniker för psykiskt sjuka m. m. till 240 milj.kr. SoU1982/83:24 3 anslaget fill bidrag till driften av kliniker för psykisktsjuka m. m. till 4 126 milj. kr. I samband med behandlingen avregeringens framställning om anslag till bidrag till den psykiatriska vårdenför nästa budgetår behandlar utskottet två motioner - motion 1982/83:736 avInga Läntz m. fl. (vpk) och mofion 1982/83:1314 av m. fl. (s) -vari framförs förslag som syftar till att man med bidragen till denpsykiatriska vården skall styra utvecklingen mot öppnare vårdformer m. m. I motionerna framhålls bl. a. att staten, kommunerna ochlandstingskommunerna måste fä ett faktiskt ansvar för att en reformering avden psykiatriska vården kommer till stånd. Med hänsyn tilL den rådanderesursknappheten talar enligt motionärerna mycket för atf detta måste ske genomstatsbidrag som verkar direkt styrande mot öppna vårdformer, personalutbildning,forskning och utveckling, utvärdering och annat som behövs för att genomföradetta reformarbete. En lämplig konstruktion av statens bidrag kan enligtmotionärerna vara att en stegvis ökad andel av detnuvarande statsbidraget avsätts för nya och öppnare vårdformer inom psykiatrin.Bidrag bör, anförs det, kunna sökas av både kommuner och landstingskommuner ochbör kunna utgå till öppenvårdsverksamhet, alternativa boendeformer förpsykiskt handikappade och sysselsättningsåtgärder. Särskilda bidrag bör, anförsdet vidare, avsättas för forskning, utveckling och utvärdering samt förfrivilliga organisationers insatser. Sjukvårdshuvudmän som har en stor andeltradifionella vårdplatser bör enligt motionärerna få del av bidragen i denutsträckning som följer av att man tar hänsyn till dessa sjukvårdshuvudmänsstörre problem i samband med omstruktureringen. Upptrappning av bidragen tillnya och öppnare vårdformer bör, påpekas det, motsvaras av en successivnedtrappning av de bidrag som utgår. Motion 1982/83:736 (vpk) utmynnar i ett yrkande attriksdagen skall uttala att nuvarande statsbidrag till den psykiatriska vårdenbör omfördelas till nya och öppnare vårdformer i enlighet med vad sorh anförs imotionen och motion 1982/83:1314 (s) i att som sin mening skall geregeringen till känna vad som i motionen anförts om utformningen avstatsbidraget till den psykiatriska vården. En förändring av den psykiatriskavården med inriktning mot öppnare vårdformer har påbörjats. Utskottet har nyligeni betänkande SoU 1982/83:15 utförligt redogjort för de riktlinjer m.m. somligger till grund för det påbörjade förändringsarbetet. Huvuddragen iutvecklingen bör enligt dessa riktlinjer vara en utveckling mot öppnarevårdformer med decentralisering av resurserna fill mindre enheter imänniskornas närmiljö, minskning av vårdplatsantalef i sluten vård,decentralisering av långtidsvården samt ökad samverkan med . Betydelsenav en nära samverkan mellan den psykiatriska vården och 1* 1982183. SoU1982/83:24 4 - mot bakgrund bl. a. av att socialtjänstenhar det övergripande ansvaret för bistånd fill dem som skrivs ut från denpsykiatriska vården -tas också upp i de nya direktiv (Dir. 1982:106) sommeddelats för socialberedningen (S 1980:7). En förändring av den psykiatriskavården mot öppnare vårdformer m.m. ställer enligt direktiven stora krav på atthälso-och sjukvårdens och huvudmän etablerar ett nära samarbetepå såväl central som regional och inte minst lokal nivå. Omfattningen ochtakten i denna utveckling aktualiserar, framhålls det, frågan om enomfördelning av vissa resurser från sluten till öppen vård och från psykiatrintill . Mot bakgrund bl. a. av att omfattningen och inriktningenav det psykiatriska reformarbetet får betydelse för de krav som ställs påsocialtjänsten bör socialberedningen enligt de nya direktiven följa denutveckling som pågår inom området och redovisa de samarbets- ochgränsdragningsfrågor som finns mellan och hälso- och sjukvårdenpå psykiatrins område. Det är viktigt, anförs det, att pågåendeförändringsarbete fortsätter parallellt med beredningens översyn. Olikautformningar av den psykiatriska vården kan, anförs det vidare, skapa skildaförutsättningar för kommunernas resursinsatser. Skilda lösningar ocherfarenheter inom detta område bör enligt de nya direktiven redovisas ochanalyseras. Socialberedningen avser slutföra sitt arbete under första halvåret1984. Mellan företrädare för statens förhandlingsnämnd ochLandstingsförbundet har träffats en överenskommelse omstorleken av de allmänna och särskilda bidragen fill den psykiatriska vårdenför m. m. Överenskommelsen innebär i vad avser en ökningav bidragen i förhållande till de bidrag som bestämdes iovannämnda överenskommelse . har vidare mellanföreträdare för regeringen och överenskommelseom vissa ersättningar från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen under år1984. Enligt punkt 9 i överenskommelsen skall utgå en särskildersättning till sjukvårdshuvudmännen med . per invånare för att underlättaen utveckling mot öppnare vårdformer inom psykiatrin. Ersättningen avses enligtöverenskommelsen användas för vårdformer som underlättar utskrivning avpatienter från den slutna psykiatriska vården till ett boende utanförinstitution. Sjukvårdshuvudmännen skall vidare enligt överenskommelsengemensamt med primärkommunerna inom sitt område arbeta för en snabbareomstrukturering av psykiatrin och därvid precisera arbetsfördelningen dememellan. Inom ramen för arbetet i en hälso- och sjukvårdsberedning, sominrättas inom , bör redovisasutvecklingsläget i landstings- och primärkommuner. De båda överenskommelsernaberäknas komma att presenteras för . Utskottet delar motionärernasuppfattning att statens bidrag till den psykiatriska vården bör utformas så attde stimulerar en reformering av SoU1982/83:24 5 insatserna för vård och rehabilitering av de psykisktsjuka. Utskoftet vill också - liksom i betänkande SoU 1982/83:15 - framhållavikten av aft påskynda utvecklingen mot öppnare vårdformer m. m. enligt deriktlinjer som ligger till grund för det inledda förändringsarbetet. Med hänsyn till innehållet i den träffadeöverenskommelsen samt socialberedningens pågående arbete bör dock motion1982/83:736 (vpk) och motion 1982/83:1314 (s) inte föranleda någon riksdagensåtgärd. Motionerna avstyrks således. Medelsberäkningarna under de häraktuella anslagen föranleder inte någon erinran från utskottets sida. 1. beträffanderiktlinjer för statsbidrag attriksdagen avslår motion 1982/83:736 och motion 1982/ 83:1314, 2. attriksdagen för /84 anvisar a) till Bidragtill anordnande av kliniker för psykiskt sjuka m. m. eft förslagsanslag av , b) till Bidrag till driften avkliniker för psykiskt sjuka m. m. ett förslagsanslag av 4 . Bidrag till pensioner för vissa provinsialläkare.Utskottet tillstyrker regeringens förslag under punkt 13 (s. 139 och 140) och hemställer , att till Bidrag tillpensioner för vissa provinsialläkare för /84 anvisar ettförslagsanslag av . Lån till landstingskommun för vissainvesteringar. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkt 15 (s. 141) och att till Lån tillStockholms läns landstingskommun för vissa investeringar för /84anvisar ett reservationsanslag av . Vidareutbildning av läkare. Regeringen har underpunkt 16 (s. 141-145) föreslagit att fill Vidareutbildning av läkare för /84 anvisa ett reservationsanslag av . I mofion 1982/83:1289 av GunnarBiörck i (m) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att det planeringsmässiga ansvaret för läkares efterutbildning bör åvilastatsmakterna. SoU1982/83:24 6 I mofion 1982/83:1290 av () och () hemställs att beslutar begära att regeringenvidtar åtgärder för att förenkla den regionala administrationen av kurser förläkares vidareutbildning på sätt som i motionen anförts. Från anslaget fill vidareutbildningav läkare bestrids kostnader i samband med vidareutbildning av läkare. Efter läkarnas grundutbildning inomhögskolan, som avslutas med läkarexamen, följer som ett första led i läkarnasvidareutbildning allmän-tjänstgöring (AT) som läkare , varav iprincip inom allmän kirurgi, inom allmän internmedicin,inom allmän psykiatri eller barn- och ungdomspsykiatri samt sexmånader inom allmänmedicin. Prov avläggs i allmän kirurgi, allmän internmedicinoch allmän psykiatri. Vid allmäntjäristgöringens slut erhålls legifimation somläkare. Härefter följer fortsatt vidareutbildning. (FV) tillspecialistkompetens, vilken också sker genom tjänstgöring som läkare. Denfortsatta vidareutbildningen består av viss huvudutbildning samt sidoutbildninginom verksamhetsområde som är av betydelse för den kompetens som söks. Den tarfrån fyra till beroende på specialitet. Underspecialistutbildningen skall läkaren delta i systematisk undervisning medkunskapsprov. Det åligger atf anordna dels prov förläkare som fullgör allmäntjänstgöring, dels systematisk undervisning medkunskapsprov för läkare som genomgår specialistutbildning. Socialstyrelsenmeddelar också beslut om godkänd allmäntjänstgöring samt bevis,omspecialistkompetens. Dessa uppgifter låg före omorganisationen avsocialstyrelsen per på en särskild nämnd, , som avvecklats. har emellertidinrättat en rådgivande om läkares vidareutbildning. Bådeden tidigare och den nuvarande nämnden betecknas NLV. I samband med behandlingen av regeringens framställning omanslag fill vidareutbildning av läkare för nästa budgetår behandlar utskottetmotionsförslag som rör dels genomförandet av kurser under läkarnas fortsattavidareutbildning (FV), dels ansvaret för efterutbildning för läkare som äryrkesverksamma. Genomförandet av FV-kurser. I proposition 1979/80:6 omsocialstyrelsens uppgifter och organisation, m. m. föreslogs bl. a. att detskulle ankomma på att avgöra inriktningen av läkaresvidareutbildning och utbildningens innehåll men aft uppgifterna att genomföravidareutbildningen skulle decentraliseras. Det förordades i propositionen attsocialstyrelsen i SoU1982/83:24 7 samråd med sjukvårdshuvudmännen och berörda myndigheter m.fl. skulle utarbeta formerna för den framtida vidareutbildningen av läkare m.m. borde enligt propositionen en anslutning till resurser inom detordinarie utbildningsväsendet eftersträvas. (SoU 1979/80:45) var inte berett aftförorda en decentralisering av genomförandet av läkarnas vidareutbildning m.m. En förändring av läkarnas vidareutbildning kunde enligt utskottefs meninggenomföras först om ett i propositionen förutskickaf utredningsarbete visadeatt en decentralisering kunde ske utan aft utbildningens kvalitet försämrades.På förslag av utskoftet gav (rskr 1979/80:386) som sin meningregeringen till känna bl. a. vad utskottet sålunda anfört. (S 1979:12) för socialstyrelsenutredde därefter på regeringens uppdrag frågan om den framtida utformningen avläkares vidareutbildning. Kommittén, som redovisade sina överväganden ochförslag i betänkandet (Ds S 1981:5) Ansvars- och uppgiftsfördelning m. m. förläkares vidareutbildning, föreslog bl. a. en relativt långtgående decentraliseringav uppgifter inom läkares vidareutbildning till desamverkansnämnder i sjukvårdsregionerna som avsetts tillkomma med anledning avden nya indelningen av landet i sjukvårdsregioner m. m. 1980/81:9, SoU1980/81:6, rskr 1980/81:123). Efter redovisning i här aktuellt avsnitt i budgetproposifionenav remissinstansers ställningstaganden till organisationskommitténs förslagredogör föredragande statsrådet för sina överväganden beträffandeorganisationen av läkares vidareutbildning. Hon förordar en mindregenomgripande decentralisering fill samverkansnämnderna än vadorganisationskommittén föreslagit och anför bl. a. att staten på riksplanet börfölja läkarnas vidareutbildning, inte minst av sjukvårdspolitiska skäl. bör endast genomförandet av kurserna inom FV, i den utsträckning somär lämplig och ekonomiskt försvarbar, läggas ut på samverkansnämnderna ochderas kanslier, medan svarar för uppläggningen av kurserna.Statsrådet förutsätter vidare att ett nära samarbete sker mellan samverkansnämndernaoch resp. högskolor. I mofion 1982/83:1290 av AnitaBråkenhielm (m) och () anförs bl. a. att där regionalasamverkansnämnder inte finns, eller inte fungerar väl, det administrativaansvaret för genomförandet av FV-kurserna bör kunna läggas direkt på de medicinskafakulteterna vid högskolorna. Motionärerna begär att åtgärder vidtas för attförenkla den regionala administrationen av FV-kurser på nämnda sätt. Enligt vad utskottet inhämtat finnsnumera regionala samverkansnämnder inrättade i samtliga sjukvårdsregionerenligt den nya regionindelningen som träder i kraft medundantag för . Denna region omfattar enbart tvåsjukvårdsområden, nämligen och . Med hänsyn tillden sammansättning regionen SoU1982/83:24 8 har torde samverkansfrågorna beträffande regionsjukvårdenhittills inte ha krävt inrättandet av en särskild samverkansnämnd. rekommenderade den vidareutbildning sjukvårdshuvudmännen, regionsjukhusen ochde medicinska fakulteterna (motsvarande) inom de dåvarande sjukvårdsregionernaatt inrätta regionkommittéer för läkares vidareutbildning med uppgift att somsamordnande organ handlägga ärenden om nämndens kurser inom de ohka regionernasamt svara för det praktiska genomförandet av kunskapsprov i anslutning tillläkares allmäntjänstgöring. Till regionkommittéerna har knutits sekretariatmed arvodesanställda befattningshavare. Till kostnaderna för sekretariaten harutgått bidrag från förevarande anslag. Genom regionkommittéerna och deras sekretariat harvidareutbildningen av läkare fått en naturlig anknytning såväl tillsjukvårdshuvudmännen, hos vilka läkarna är anställda, som till regionsjukhusen,till vilka den systematiska undervisningen som regel förläggs. Enligt vadutskottet inhämtat har denna regionala anknytning av kursverksamheten m. m.befunnits vara värdefull. Enligt förslaget i budgetpropositionen kommer vidarestaten att även i fortsättningen ta ett ansvar för läkarnas vidareutbildningoch följa denna på riksplanet. Den decentralisering som föreslås avserendast genomförandet av kurserna. En sådan decentralisering kan enligtföredragande statsrådet inte leda till en försämring av utbildningens kvalitet.Utskottet delar denna uppfattning. Vidare förutsätts, som ovan nämnts, att ettnära samarbete skall ske mellan samverkansnämnderna och resp. högskolor. Utskottet biträder således föredragande statsrådetsförslag beträffande läkares vidareutbildning. Motion 1982/83:1290 (m) avstyrks. Ansvaret för efterutbildning av läkare. Sedan budgetåret1974/75 har medel beräknats under förevarande anslag för efterutbildning avläkare för verksamhet som främst allmänläkare. Föredragande statsrådet föreslåratt medel även beräknas för nästa budgetår för allmänläkarkurser m. m. I proposition 1979/80:6 om uppgifter ochorganisation, m. m. anförde föredragande statsrådet (s. 66) bl. a. att externutbildning av fortbildningskaraktär för personal inom och hälso-och sjukvården i första hand bör vara ett ansvar för huvudmännen och därföråvila dessa och att i princip inte bör bedriva externkursverksamhet. En fortsatt decentralisering och avveckling av socialstyrelsensexterna kursverksamhet borde därför genomföras. I vissa fall borde docksocialstyrelsen övergångsvis kunna ges ett ansvar för att utbildning kommertill stånd, t. ex. i de fall formella behörighets- och kompetenskrav finnsfastställda, vilka kräver en kompletterande utbildning. Uttalandena föranleddeinte någon erinran från sida (SoU 1979/80:45, rskr 1979/80:386). SoU1982/83:24 9 försocialstyrelsen har i ovannämnda betänkande Ansvars- och uppgiftsfördelningm.m. för läkares vidareutbildning betonat att det måste varasjukvårdshuvudmännen som skall ta ansvar för läkarnas efterutbildning, såvälekonomiskt som i övrigt. I en inom den tidigare . Läkares efterutbildning- principiellariktlinjer, förordades ett visst statligt ansvar för efterutbildningen avläkare. Framför allt försöksverksamhet, utveckling och samordning borde enligtrapporten vara statliga uppgifter. Föredragande statsrådet anför i här aktuellt avsnitt ibudgetpropositionen bl. a. att staten inte bör påta sig något principielltansvar för läkarnas efterutbildning. En annan sak är, fortsätter statsrådet,att bör få disponera vissa medel, som gör det möjligt attövergångsvis anordna viss efterutbildning. En satsning har ju skettför att få fram välutbildade allmänläkare till den öppna vården, framhållerstatsrådet. I mofion 1982/83:1289 av GunnarBiörck i (m) anförs bl. a. att den snabba medicinska utveckhngen innebäraft de läkare som blir specialistkompetenta kommer att behöva revideraoch aktualisera sina kunskaper kontinuerligt under de 350 yrkesverksamma år somde har framför sig. Enligt motionären är läkarnas efterutbildning mot denbakgrunden inte en fråga som kan reduceras till en fråga mellan arbetsgivareoch arbetstagare utan ett nationellt intresse. Därmed är inte sagt att statenmåste ta hela ansvaret för läkares efterutbildning, anför mofionären vidare.Motionären pekar i sammanhanget på den i rapporten -principiella riktlinjer anvisade ansvarsfördelningen för efterutbildning avläkare. Denna innebär i princip att sjukvårdshuvudmännen skulle bestridakostnaderna för läkarnas deltagande i efterutbildningen, medan staten skullesörja för övergripande planering, samordning och tillsyn av efterutbildningensamt bedriva utvecklings- och försöksverksamhet inom området. Motionären begäraft som sin mening skall ge regeringen till känna att detplaneringsmässiga ansvaret för läkares efterutbildning bör åvila statsmakterna. I anslutning till att riksdagenunder förra antog den nya hälso-och sjukvårdslagen godkände riksdagenriktlinjer i fråga om statlig planering och samordning av hälso-och sjukvården(prop. 1981/82:97, SoU 1981/82:51, rskr 1981/82:381). Enhgt dessa riktlinjerhar statsmakterna ansvaret för den övergripande planeringen och samordningen avhälso- och sjukvården. Häri ligger enligt utskottets mening även ettövergripande ansvar för att hälso- och sjukvårdens personal erhållererforderlig efterutbildning. Det direkta ansvaret för uppläggning ochgenomförande av efterutbildning bör emellertid åvila sjukvårdshuvudmännen.Utskottet anser att de riktUnjer som angivits i proposifion 1979/80:6 och ibudgetpropositionen om den närmare fördelningen av ansvaret för läkarnasefterutbildning är väl avvägda. SoU1982/83:24 10 Det förtjänar här även nämnas attLandstingsförbundet, och enligtprotokoll från förhandlingar om vissa frågor rörande läkaresefterutbildning och tillsättning av läkartjänster enats om aft i enpartssammansatt grupp bl. a. diskutera planering och organisation i syfte atterhålla en för sjukvården ändamålsenhg efterutbildning av läkare. Med hänsyn till det anförda bör mofion 1982/83:1289 (m)inte föranleda någon åtgärd av . Mofionen avstyrks således. Medelsberäkningen under anslagetföranleder inte någon erinran från utskottets sida. 1. beträffandegenomförandet av FV-kurser aft avslår mofion 1982/83:1290, 2. beträffandeansvaret för efterutbildning av läkare att avslår mofion1982/83:1289, 3. att riksdagentill Vidareutbildning av läkare för /84 anvisar ettreservationsanslag av . Vidareutbildning av tandläkare m.m. 18.Efterutbildning av viss sjukvårdspersonal m. m. Utskottet tillstyrker regeringens förslag under punkterna 17 och I 8 (s. 145-150) och hemställer att för /84 anvisar 1. tillVidareutbildning av tandläkare m. m. ett förslagsanslag av , 2. tillEfterutbildning av viss sjukvårdspersonal m. m. ett förslagsanslag av . Beredskapslagring för hälso- och sjukvården m. m.Utskottet tillstyr ker regeringens förslag under punkt I 9 (s. 150-152) och hemställer 1. att riksdagenbemyndigar regeringen att medge att sjukvårdsutrustning m. m. får beställasinom en kostnadsram av ,