bet · G601SkU47 · 1982-12-31 00:00:00 — Én förstaförutsättning för att bestämma en till tid och mängd preciserad målsättning förminskning av alkoholkonsumtionen bör således vara att man kan fastställa ochlöpande följa även mindre förändringar i konsumtionsnivå ochkonsumtionsmönster. Med hänsyn härtill bör motionsyrkandel inte föranleda någonriksdagens åtgärd. Utskottet har i allt väsentligtsamma uppfattning som tidigare i denna fråga. Till klargörande av sininställning vill utskottet emellertid tillägga följande. En ytterligare sänkning av totalkonsumtionen av alkohol ivårt land måste komma till stånd . Konsekvenserna kommerannars att bli ödesdigra för många människor. Utskottet vill här också peka påden stora andel av samhällets vårdresurser som f. n. tas i anspråk för vård avolika alkoholskador. Som ovan framhållits har en viss nedgång i totalkonsumlionensannolikt skett . Med hänsyn till alkoholskadornasutveckling måste detta dock anses vara helt otillräckligt. Samhället måstedärför vara berett till kraftiga åtgärder för alt säkerställa att det sker enfortsatt minskning av alkoholkonsumtionen. Åtgärderna måste självfalletinriktas på att begränsa den totala konsumtionen och inte bara den officiellaförsäljningen. SkU1982/83:47 Bilaga 29' Utskottet vill här särskilt peka påden oroande utveckling som ägt rum i fråga om användningen av s. k.snabbvinsatser. En minskning av den officiella försäljningen av alkohol skallsjälvfallet inte innebära en övergång till ökad hemtillverkning av vin. Försäljningenav billiga snabbvinsatser innebär dessutom att alkohol finns lätt tillgängligäven för ungdomar. Enligt utskottets mening finns det därför anledning att meduppmärksamhet följa utvecklingen. Man kan dock inte enbart med lagstiftningsåtgärder kommaåt den alltmera utbredda hemtillverkningen av vin. Även den olagliga hembränningenär svår att helt förhindra. Detta visar nödvändigheten av att först och främståstadkomma en allmän attitydförändring till alkohol och en medvetenhet hosmänniskorna om de allvarliga skaderisker som är förenade med alkoholbruket. Osäkerheten om den verkliga totalkonsumlionens storlek göremellertid, som utskottet framhöll , att det knappast ärmeningsfullt att slå fast ett preciserat delmål för konsumtionsminskningensstorlek som föreslås i här aktuella motioner. Detta får inte tolkas som attutskottet skulle vara berett att acceptera mindre konsumtionsminskning änmotionärerna. Med hänsyn till utvecklingen av alkoholskadorna måste ambitionenvara all den totala konsumtionen skall minskas så kraftigt som möjligt, helstmer än de gränser som angetts i motionerna. Effekterna av vidtagna åtgärder börlöpande följas upp av berörda myndigheter, främst . Målsättningenbör vara en kontinuerlig minskning . Skulle det visa sig attminskningen inte verkar fortsätta i tillräcklig takt måste förutsättningslöstprövas om andra åtgärder, t. ex. restriklionsåtgärder av olika slag, kan le sigmotiverade. I sammanhanget måste uppmärksammas vikten av att i ökadutsträckning vinna allmänhetens förståelse för allvaret i alkoholproblematikernassituation och för nödvändigheten av att hindra en utveckling mot allt flergrava alkoholskador, I dagens läge bör man således enligt socialutskottetsmening i första hand inrikta insatserna på ett fortsatt kraftigt stöd tillinformation och upplysning och andra attitydpåverkande åtgärder för attdärigenom påskynda den inledda positiva utvecklingen. Utskottet vill därvidockså framhålla betydelsen av att aktivt utnyttja prisinstrumentet för atttvinga tillbaka konsumtionen. Att priset på alkoholdrycker följer den allmännaprisutvecklingen är ett minimum. Det kan övervägas om inte prisnivån bör liggahögre. Detta måste å andra sidan vägas mot de effekter som en alltför högprisnivå kan få för hemframställning av alkohol m. m. Alkoholpolitiskaöverväganden bör sålunda vara styrande för prissättningen. Enligt utskottets uppfattning får syftet med motionerna1982/83:845 (s) och 1982/83:1639 (fp) i här aktuella delar i allt väsentligtanses tillgodosedda genom vad utskottet nu anfört. Utskottet är däremot inte f. n. berett att tillstyrkainförandet av särskilda alkoholreslriklioner. såsom registrering av inköp,avstängning från inköp SkU1982/83:47 Bilaga 30 m. m. Inte heller har man enligt utskottets mening skälatt igångsätta försöksverksamhet med ransonering av alkoholinköp. De tekniskaförutsättningarna för sådana åtgärder finns belysta i den av SAMO avgivnaexpertrapporten för ransonering och registrering vidinköp av alkoholdrycker (DsS 1981:22). Samhället har sålunda redan en beredskapatt ta upp sådana förslag till övervägande om utvecklingen av alkoholkonsumtionenskulle visa sig ge anledning till detta. Utskottet avstyrker således motionerna1982/83:874 (c), 1982/83:882 (c), 1982/83:1724 (fp) samt motion 1982/83:845 (s)i här aktuell del. Frågan om statlig spritrepresentation tas upp i motion1982/83:1738 av förste vice talmannen m. fl. (m, s, c, fp,vpk). Motionärerna kritiserar socialutskottels av godkända uttalande1980 om att all statlig representation bör vara spritfri och begär attriksdagen skall ansluta sig till vad som anförs i motionen. Utskottet uttalade i sitt betänkande SoU 1979/80:31 (s.21), som var enhälligt, alt det enligt utskottets bedömning inte kunde ansesstå i överensstämmelse med den målsättning som gäller för alkoholpolitiken attstaten på olika sätt främjar bruket av alkohol vid representation. Utskottetansåg därför att all statlig representation borde vara spritfri. Staten bordevidare visa stor återhållsamhet i fråga om användningen av andra alkoholhaltigadrycker i representationssammanhang. Utskottet ansåg att en restriktivinställning från statens sida då det gäller alkohol i representationssammanhangvar ägnad att påverka landstings- och primärkommuner till motsvarandeåterhållsamhet på området. 1 sammanhanget nämnde utskottet att Landstingsförbundetsstyrelse redan beslutat om en i princip alkoholfri representation. Även i frågaom den privata företagsrepresentationen var det enligt utskottets meningviktigt att åtgärder vidtogs för att om möjligt avskaffa den alkohollraditionsom finns på området. På utskottets förslag gav regeringen som sinmening till känna vad utskottet anfört. Frågan om alkohol vid privat representation har sambandmed rätten till avdrag för representationskostnader vid taxeringen.Avdragsrätten för vin och starksprit vid representation har numera - efterskatteutskottets initiativ (SkU 1979/80:44) - slopats. I motion 1982/83:1738 uttalas att det är svårt att hävdaatt beslutet om spritfri statlig representation lett till något från nykterhetspolitisksynpunkt positivt resultat, även om syftet var gott. Resultatet har enligtmotionärerna bl. a. blivit ett avsteg från internationella umgängesregler förrepresentation och gästfrihet. Det kan enligt deras mening knappast vararimligt att den eller skall vara förhindrad att isamband med middag bjuda t. ex. representanter för främmande land på ettinternationellt vedertaget sätt. Nuvarande ordning kan, anför motionärerna, geen egendomlig bild av vårt land och vårt begrepp om gästfrihet, I motionenframhålls vidare att den statliga representationen liksom all SkU1982/83:47 Bilaga 31 annan representation självfallet bör vara måttfull. I denmån det enligt vanliga umgängesregler är befogat med representation böranvändningen av alkohol vara återhållsam. Det kan emellertid enligtmotionärernas uppfattning inte gagna vare sig nykterhelspolitiken, attitydernalill alkoholen eller kontakterna med t. ex. andra länder att fortsätta med dentyp av kategoriska förbud som vi nu har. Frågan om alkohol vid statlig representation har i någonmån minskat i betydelse . Besparingarna inom den offentligasektorn går givetvis också ut över representationen, och den representation somförekommer torde i allmänhet kunna bedömas som närmast ofrånkomlig. Utskottets uttalande om spritfri representation har ipraxis kommit att tolkas som ett i det närmaste totalt förbud. Statligspritrepresentation har knappast förekommit annat än vid svenskabeskickningar utomlands och då endast i samband med representation gentemotutländska gäster. Utskottet delar motionärernas uppfattning att detta äralltför stelbent. Det finns således anledning till viss uppmjukning av dettidigare uttalandet, självfallet med bibehållande av den vägledande principenatt statlig alkoholrepresentation skall vara återhållsam och stå i överensstämmelsemed vedertagna alkoholpolitiska målsättningar. Det bör sålunda inte ses somhelt avgörande om det är spritdrycker eller vin som serveras i ett visst fall.Det väsentliga är att alkoholanvändningen totalt sett är måttfull och inte gårutöver vad gästfriheten kräver. I de flesta sammanhang bör det emellertid varafullt tillräckligt att bjuda på t. ex. vin. Utskottet vill vidare framhålla att man som ett alternativalltid bör servera lämpliga alkoholfria drycker. Det bör ses som en naturligsak att vissa gäster föredrar detta. Utskottet tillstyrker att förtydligar sitttidigare uttalande i enlighet härmed. Övriga motionsspörsmål är inte av sådan karaktär attsocialutskottet har skäl att i detta sammanhang gå in på en prövning avförslagen. Närvarande: (), (), JohnJohnsson (s), (), (), ().Stig Alftin (s), (), (), (), (), (), (vpk), ()och (). SkU1982/83:47 Bilaga 32 av (), (). (), (vpk) och (), som anser att det avsnitt i utskottetsyttrande på s. 6 som börjar med "Utskottets uttalande " ochslutar med "i enlighet härmed" bort ha följande lydelse: Utskottets uttalande om spritfri representationinnebar en viktig markering av det allvar med vilket ser på delutbredda bruket av alkohol i olika sammanhang. Det gav klart uttryck åt envilja att åstadkomma en allmän attitydförändring till alkoholen. uppfattning äger skälen för detta uttalande fortfarande singiltighet. Att nu ändra det tidigare enhälligt gjorda uttalandetskulle dessutom kunna uppfattas som att ändrat sin inställning i dealkoholpolitiska frågorna. Det skulle kunna hävdas att blivit merpositiv till bruket av alkohol som sådant. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att det intekan komma i fråga att nu modifiera eller mjuka upp del uttalande riksdagengjort om spritfri statlig representation. Utskottet avstyrker således motion1982/ 83:1738. 1. beträffande ett delmål för alkoholpohtiken av () som anför: Ett centralt mål för alkoholpolitiken måste vara attpressa ner den totala konsumtionen. Därigenom reduceras successivt antaletalkoholskador. Det är viktigt att de medel som används för alt förebyggaalkoholskador relateras lill målet om en avsevärd minskning av den totalakonsumtionen. Om ett preciserat mål för minskningen av tolalkonsumtionen ställsupp för förbättras möjligheterna att välja rätt styrmedelför att nå målet. Värdet av elt sålunda preciserat mål har uttryckts från flerahåll. a. av alkoholnämnd. 1 motion 845 av . yrkas att målet bör sättas vid en minskning under entioårsperiod. I partimotion 1639 yrkas att målet bör sättas vid enminskning med en tredjedel under samma tidsintervall. Utskottet uttalar sin förståelse för värdet av ettpreciserat delmål men finner svårigheter i alt ange en exakt siffra, dåstorleken av den konsumtion som går vid sidan av systembolagets försäljning ärokänd. Del hindrar enligt min mening inte att delmålet kunde omfatta denmätbara konsumtionen. Oavsett hur klart målet definieras får självfallet intede åtgärder som satts in för alt minska konsumtionen driva upp en illegalframställning av alkoholdrycker. Utskottet framhåller emellertid att målsättningen bör varaen kontinuerlig minskning av konsumtionen . Därmed har utskottet gettuttryck åt SkU1982/83:47 Bilaga 33 samma principiella syn som motionärerna. Om denkontinuerliga minskningen inte fortsätter måste nya åtgärder sältas in. I detsammanhanget får frågan om en ytterligare precisering av delmålet prövas. 2. beträffande försök med ransonering av (), som anför: Prispohtiken och den massiva satsningen på upplysning ochvård har visserligen lett till en i och för sig välkommen reducering avtotalkonsumtionen av alkohol . Men dess värre torde dettaendast marginellt kunna påverka skadeutvecklingen enligt alkoholforskaren . I ett land med fri alkoholförsäljning konsumerar av männenungefär hälften av all försåld alkohol. Av naturliga skäl är det främst dennagmpp som drabbas av de svåra alkoholskadorna. Sjuk- och socialvård liksomförsäkringskassa och arbetsvärd belastas nu med mångmiljardbelopp föratt hjälpa dessa alkoholmissbrukare - dess värre i allmänhet till ingen ellerringa båtnad för dem. Kanske totaleffekten av samhällets vårdinsatser-speciellt när det är fråga om förtidspensionerade alkoholskadade - rentav ärnegativ! Naturligtvis skall vi fortsätta med en aktiv prispolitikoch satsningarna på upplysning och vård. Men det räcker inte! Ettransoneringssyslem torde vara den enda effektiva lösningen. Många ryggar dockinför tanken på en återgång till det tungrodda och ur psykologiska synpunktertvivelakliva Brattsystemet. Men det finns bättre alternativ.Socialdepartementet har redan klarlagt hur ett effektivt och administrativtenkelt ransoneringssystem skulle kunna vara uppbyggt (Ds S 1981:22). Det är emellertid angeläget, att en eventuellalkoholransonering noggrant förbereds samt att forskarresurser samtidigtavdelas för en successiv uppföljning och utvärdering så att man snabbi kanvidta eventuella erforderhga justeringar av teknisk eller kvantitativ art. Ettsådant underlag vore av värde vid ett kommande ställningstagande till huruvidaen permanent alkolholransonering är ett lämpligt inslag i samhällets strävanatt reducera alkoholskadorna och därmed också samhällets kostnader till följdav alkoholmissbruk.