bet · G601NU34 · 1982-12-31 00:00:00 — I motion 1982/83:810 (s) anförs att företaget sedanstarten har granskat ca 350 projektuppslag, men att projektsökandet ochidégranskningen efter hand har fått stå tillbaka för insatser som har riktatin sig på genomförande och "kommersialisering" av de utvaldaprojekten. Dessa insatser fordrar emellertid att bolaget tillförs kapital.Enligt motionärernas uppfattning skulle även ett relativt begränsatkapitaltillskott kunna trygga bolagets fortlevnad på egen hand. I dagsysselsätter ca 40 personer. Tillskottsmedlen skulle företrädesvisanvändas för produktionsinvesteringar och marknadssatsningar. 1 motion 1982/83:1481 (s) erinras om att statsmakterna år1982 utvidgade utvecklingsfondernas målgrupp till att omfatta äventuristföretagen. För del var beslutet glädjande, eftersom sysselsättningeninom turismen är betydande i länet. Från att tidigare ha omfattat ca 300företag utvidgades målgruppen i ett slag till ca 500 företag. Till den nyakategorin hör turisthotell, stugbyar, skidliftar m. fl. Beslutet innebaremellertid inte att fondens resurser ökades. Möjligheten för fonden attbehandla turistföretagen som en fullvärdig målgrupp »Tiinskas också av attfonden enligt sina bestämmelser i första hand skall inrikta insatserna påtillverkande företag. har fonden tvingats till stor restriktivitet närdet gäller lånemedel, eftersom man är rädd för att ta risker i ett läge då nyalånemedel inte står till förfogande. Motionärerna anser ätt börklargöra att utvecklingsfonden i kan påräkna tillskott avlånemedel för täckande av förluster. Vidare borde länets andel av det förlandets utvecklingsfonder tillgängliga bidraget utökas kraftigt. Utvecklingsfondeni bör, enligt ett yrkande i motion NU1982/83:34 11 1982/83:1585 (s), tillföras speciella medel dels tillkommunprojekt i speciellt utsatta kommuner, dels till riskkapital förutveckling av produkter och marknader samt lageruppbyggnad m. m. i företag medintressanta utvecklingsmöjligheter. Bakgrunden till förslaget är attsysselsättningen i länet successivt har försämrats ochatt länet nu tillhör de från sysselsättningssynpunkt värst drabbade länen ilandet. Situationen blir dessutom än mer prekär , förutspårmotionärerna. I motion 1982/83:2190 anförs - till motivering av yrkandeti motion 1982/83:2192 (c, fp) - att utvecklingsfonden i län har kommitatt spela en alltmer avgörande roll när det gäller att trygga de mindreföretagens existens. En förutsättning för att fonden skall kunna bedriva enoffensiv regionalpolitisk verksamhet är dock att den upp ekonomiskt avhuvudmännen, dvs. Det är ocksä viktigt att fonden fårplanera utifrån de särskilda förutsättningar som gäller i län. Mot denbakgrunden ser motionärerna med oro på de ingrepp i planeringsförutsättningarnasom industriverket har gjort när verket har beskurit medelstilldelningen tilljust Uppsalafonden med hänvisning till att fonden under ett angivet år skullefä ett budgetöverskott. Motionärerna föreslår vidare att fondens stadgar ändrassä att fondens verksamhet kan inrymma olika regionala investmentbolag. Uppgifter i anslutning till motionerna Avtal om de regionala utvecklingsfondernas verksamhet De regionala utvecklingsfondernabildades är 1978 enligt avtal som regeringen med stöd av riksdagensbemyndigande (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) slöt medvederbörande landsting samt kommuner utanför landsting. Dessa avtal gälldetill utgången av . Inför avtalsperiodens slut upprättades inomindustridepartementet efter överläggningar med förslagtill normalavtal om den fortsatta verksamheten vid utvecklingsfonderna. Statenhar genom industriministerns försorg träffat avtal med vederbörande landstingoch kommuner utanför landsting i huvudsaklig överensstämmelse med förslagettill normalavtal. De nya avtalen har godkänts av regeringen och gäller tillutgången av . De förlängs därefter i perioder om tre är, såvida de intesägs upp av någondera parten. Varje utveckhngsfond utgör en stiftelse, varsstadgar är fogade till avtalet om fonden. Enligt stadgarna består utveckingsfonden av medel somenligt avtal mellan staten och medstiftaren eller på annat sätt har tillförtseller tillförs stiftelsen samt medel som uppkommer i stiftelsens verksamhet. Istadgarna anges stiftelsens uppgifter. Bland dessa märks att fonden skall -enligt författning eller andra bestämmelser - förmedla lån och bidrag frånstaten, landstingskommunen, kommun eller annan som ställer medel tillförfogande. NU1982/83:34 12 skall därutöver bl. a. medverka i beredning ochuppföljning av statligt stöd, biträda och stödja företagen med information,rådgivning, konsulttjänster m. m., förmedla kontakter mellan företagen ochandra organ samt i övrigt verka för vidareutveckling och nyetablering av småoch medelstora företag. Enligt avtalet skall medel för stiftelsens kreditverksamhethållas åtskilda. Bland dessa skall ingå de medel som har förts över påstiftelsen i samband med fördelningen av tillgångarna i statens hantverks- ochindustrilånefond och i statens utvecklingsfond samt rriedel som därefter haranvisats för kreditändamål. Huvudmännen skall tillskjuta medel till denlöpande verksamheten. Om avtalet upphör att gälla skall stiftelsensöverskjutande tillgångar fördelas mellan huvudmännen i förhållande till vad dehar tillskjutit till verksamheten. Utredning om de regionala utvecklingsfondernas företagsservice Regeringen uppdrog i september 1982åt statens industriverk att närmare utreda utformningen av de framtidaföretagsserviceinsatserna vid de regionala utvecklingsfonderna. I industriminister . Åslings direktiv förutredningen konstateras att varje fond har betydande frihet att, inom de ramarsom huvudmännen har angett, självständigt driva sin verksamhet och anpassa dentill förhållanden i det egna länet. En betydande del av fondernas resurserutnyttjas till företagsservice. Av utredningar som industriverkettidigare gjort om utvecklingsfondernas verksamhet har framgått att mångasmåföretagare ansett att fondernas utbud av bl. a. strategiska marknadsförings-och produktutvecklingstjänster är otillräckligt. 1 direktiven rnförs att de meromfattande tjänsternas karaktär och det faktum att fonderna med nuvaranderesurser endast når av företagen i målgruppen med någon form av årliginsats till viss del kan förklara den angivna bristen på service. Utredningenskall besvara följande tre principfrågor: Hur skallfondernas resurser fördelas mellan företagen i målgruppen? Det framhålls att enkoncentration av fondernas resurser till lönsamma företag kan antas leda tillatt den nödvändiga strukturomvandlingen underlättas. Utredningen skall bl. a. belysa förekomstenav för- och nackdelar med att regionala utvecklingsfonder har ägar- elleravtalsrelationer till särskilda tjänsteföretag. Hur stor del avkostnaden för insatsen skall subventioneras av samhället? I direktiven framhålls att det råder ett starkt sambandmellan de tre huvudfrågorna. Ett principresonemang bör därför föras om hur t.ex. avvägningen mellan långa och korta insatser i fondens egen regi påverkar NU1982/83:34 13 resursfördelningen och valet av subventioneringsgrad. Resultatet av arbetet skall redovisas tillindustridepartementet före . (Fi 1976:04)har i uppdrag att se över banklagstiftningen. Utredningen har i december 1982avlämnat delbetänkandet (Ds E 1982:3) Det formella säkerhetskravet och banksrätt att medverka vid finansieringen av mindre och medelstora företag genomförvärv av aktier m. m. Utredningen behandlar bl. a. frågan om i vilkenutsträckning banker skall få lämna krediter utan formell säkerhet, s. k.blancokrediter. F. n. gäller som huvudregel att säkerhet krävs för bankkrediteroch att den ställda säkerheten skall garantera kreditens återbetalande ochdärför täcka hela kreditbeloppet. Bankerna har dock generell rätt att lämnablancokrediter inom en viss ram. I praktiken har utrymmet förblancokreditgivningen efter hand vidgats. Diskussionen om de formellasäkerheternas betydelse har främst tagit sikte på företagskrediterna, dvs.kreditgivningen till företag inom industri, handel och andra näringar. Det ärhär som banklagstiftningens säkerhetskrav vållat störst problem och har kommitatt upplevas som besvärande för både bankerna och deras kunder. Efter en sammanvägning av det formella säkerhetskravetsför- och nackdelar har utredningen funnit att övervägande skäl talar för attbankerna i större utsträckning än f. n. själva får avgöra i vad mån säkerhet förkrediter skall krävas. Utredningen har föreslagit att en grundläggandetrygghetsregel skall införas i banklagarna. Vid all kreditgivning bör såledesgälla att trygghet skall föreligga för låneförbindelsens fullgörande. Även iett system med en friare kreditprövning har utredningen dock funnit attbanklagarna som ett komplement till denna trygghetsregel bör uppställa ett kravpå att banken skall kräva att betryggande säkerhet i form av pant eller borgenställs. Från detta krav bör dock banken själv kunna dispensera, om med hänsyntill låntagarens förhållanden trygghet för låneförbindelsens fullgörande ändåfår anses föreligga. För att kunna underlåta att ta en formell säkerhet måstebanken "positivt" konstatera att trygghet för fullgörandet föreliggeräven utan särskild säkerhet. Utredningen bedömer att det lämnade förslaget inte kommeratt försämra skyddet för insättarnas medel. Detta skydd upprätthålls främst avkapital-täckningsreglerna och deras utformning. Utredningen förutsätter vidareatt den föreslagna ändringen av säkerhetsbestämmelsen inte kommer att leda tillnågon större förändring i bankernas praxis att kräva formella säkerheter. NU1982/83:34 14 Stöd genom utvecklingsfond kontra lokaliseringsstöd Enligt 11 § förordningen (1982:677)om regionalpolitiskt stöd får sådant stöd i regel inte beviljas utanregeringens medgivande om annat statligt stöd tas i anspråk för samma ändamål.För en och samma investering får summan av lokaliseringsbidrag och lokaliseringslån- två av de stödformer som behandlas i förordningen - inte uppgå till av det totala kapitalbehovet. Vidare gäller att det regionalpolitiska stödetinte får kombineras med andra former av statligt stöd så att det sammanlagdastatliga stödet i samband med en investering uppgår till av dettotala kapitalbehovet. Regeringen kan dock medge undantag från bestämmelserna idenna paragraf, t. ex. om det är fråga om särskilt angelägna projekt. De skilda stödformer som behandlas i förordningen(1982:682) om statlig finansiering genom regional utvecklingsfond - rörelselån,lånegaranti, garanti för bankgaranti, utvecklingskapital i form avutvecklingslån eller utvecklingsbidrag - får enligt 5 § denna förordningkombineras inbördes och med andra former av statligt stöd. Stöd genom fondenfår dock inte kombineras med lokaliseringsstöd eller glesbygdsstöd för sammaändamål. Bakgrunden till bestämmelserna om maximering av stödet äratt det statliga stödet, speciellt i form av bidrag, inte skall vara så stortatt det inte också behövs tillskott av ägarkapital eller finansiering på denallmänna kreditmarknaden. Det finns emellertid inget som hindrar att eninvestering om sä är möjligt delas upp på olika ändamål, såsom byggnader,maskiner och rörelsekapital, och därigenom erhåller ett totalt sett högre stöd,dock inte högre än . industriförbunds utredning om utvecklingsfonderna I en skrift ,"Företagen och utvecklingsfonderna" (förlag), harSveriges industriförbund redovisat resultat av en granskning av de regionalautvecklingsfondernas verksamhet. Utredningen bygger i huvudsak på material ochintryck från åtta fonder som har granskats mer i detalj. a. följande: Verksamhetens mål har förskjutitsfrån en tyngdpunkt på att tillhandahålla krediter till företag som har svagaformella säkerheter till en allmännare målsättning att utveckla näringslivet ide resp. länen. Fonderna har också kommit att bli ett instrument i regionalpolitiken,inte minst genom målmedvetna geografiska prioriteringr inom länen. Många företag i målgruppen uppfattar fortfarande fondenfrämst som ett kreditinstitut. Flertalet fonder satsar en stor del avutlåningen på nyetablerade företag. Fonderna fyller denna uppgift på etttillfredsställande sätt. Fondernas kreditutredningar är vanligen omfattande. Förmindre låneärenden t. o. m.för omfattande - dvs. alltför stora ansträngningarläggs ned på små ärenden. Beslutsprocessen är i några fonder onödigt stel ochbyråkratisk. I åtskilliga fonder skall beslut i alla kreditärenden fattas av NU1982/83:34 15 Detta förlänger beslutsproceduren och hindrardessutom styrelsen frän att koncentrera arbetet på mer övergripande ochprincipiella frågor. I flera län pågår dock en utveckling i riktning mot ökaddelegering av kreditbesluten. Det finns en viss tendens till att fonderna ser merpositivt på projekt som är sysselsättningspolitiskt intressanta. Det ges ocksåexempel på att fonden -främst av sysselsättningsskäl - drivit pä en expansionsom företaget inte förmått att styra och fullfölja. Sädanasysselsättningspolitiska hänsynstaganden tär på företagens förtroende förfonden. Företagarna bibringas - ibland med rätta - uppfattningen att fondensatsar på svaga företag. Ett skäl till att många företag är intresserade av fondensom kreditgivare är att den håller en ränta som ligger under vad bankerna kanerbjuda för motsvarande krediter. De senaste årens ränteutveckling har skapatett gap mellan räntenivån i fonden och i bankerna. Det finns ingen anledningatt fondernas krediter skall vara billigare än kommersiella krediter.Räntenivån bör anpassas så att den står i bättre överensstämmelse medmarknadsräntan. Fondernas främsta uppgift är att gå in i företag somsaknar formella säkerheter. Trots detta upplevs fondens säkerhetshantering oftasom byråkratisk och onödigt långtgående vad gäller beloppen - med säkerhetskravsom uppgår till mångdubbla nominella lånebeloppet. Fonderna borde i betydandeutsträckning kunna reducera de formella kraven på säkerheter. Det är däremotriktigt att det ställs krav på personlig borgen - denna bör dock begränsas tillett belopp som kan upplevas som rimligt av företagaren. Det borde också finnasutrymme för en förskjutning i fondernas satsningar i riktning mot"högriskkrediter". Industrigarantilånen är svära att placera i bankerna och iflertalet fall finns alternativa finansieringsformer. Låneformen bör inte beståi nuvarande utformning. Produktutvecklingslånen har nästan uteslutandeanvänts för investeringar av teknisk natur. Gällande bestämmelser ger utrymmeför att använda produktutvecklingslånen för marknadsföringsändamål. Dennamöjlighet bör komma till användning i betydligt ökad utsträckning. En metod att förstärka fondernas möjligheter atttillgodose målgruppens önskemål är att gamla engagemang systematisktöverförs till bankerna. När ett projekt har överlevt de första årens högarisktagande kan bankerna gä in, och fonden genom detta frigöra resurser för nyaengagemang. Utvecklingsfonderna arbetar främst med enskilda företagoch har kommit att erbjuda service inom de flesta områden. Flertalet fonder har mycket blygsamma intäkter frånserviceverksamheten. Större delen av de tjänster som fonden tillhandahållererbjuds mer eller mindre gratis. Fonderna bör kunna öka sina intäkter frånförsålda tjänster. 1 två fall kan det emellertid vara motiverat med avgiftsfriatjänster, nämligen när det är fråga om stöd till nyetablerade företag samt stödsom fonden kan ge i form av att leta rätt på lämpliga konsulter. Fonderna kan som regionala ombud för fylla enangelägen uppgift när det gäller att initiera företagen att gä ut på export.Flera fonder har emellertid börjat bygga upp en egen specialistkompetens påregional nivå, en kompetens som har sin naturliga plats inom ochinte inom 24 utvecklingsfonder. Att utvecklingsfonderna i egen regi bygger upputlandsrepresentation kan inte vara ett effektivt resursutnyttjande. NU1982/83:34 16 lade i maj1981 fram utredningen (SIND 1981:2) Hantverk - produktion med tradition.Utredningen har remissbehandlats. Utredningen lämnade förslag till åtgärder rörande delsgymnasial grundutbildning, dels vidareutbildning av bygghantverkare inom ramenför s. k. regionala byggnadshyttor. För de redan yrkesverksamma togs behovet avföretagsutvecklande service upp, och utredningen lämnade dessutom förslag tillåtgärder för att bevara hotade hantverkskunskaper. Fyra olika alternativ tillutformning av ett organ med uppgift att verka för hantverkets utvecklingpresenterades: - ett självständigthantverksinstitut, - enhantverksnämnd knuten till statens industriverk, - enhantverksgrupp inom ramen för för företagsutveckling,SIFU, - enhantverksnämnd knuten till . Utredningen förordade för egen delalternativet med en hantverksgrupp inom ramen för SIFU. Med anledning av ett motionsyrkande ominrättande av ett hantverksinstitut uttalade näringsutskottet (NU 1981/82:51 s.36 f.) bl. a. att ett sådant institut skulle kunna bidra till att äveni fortsättningen skulle ha tillgäng till en väl fungerande hantverksservice.Utskottet räknade med att regeringen utan dröjsmål skulle ta ställning i fråganmed inriktningen att nå en för hantverket positiv lösning. Förre riksdagsmannen . lade i en skrivelsetill industridepartementet fram förslag om inrättande av ensärskild hantverksnämnd. Nämnden skulle nära samarbeta med SIFU. Dess främstauppgifter skulle vara att fungera som samordnare mellan de mångaintressentgrupper som finns på området, att vara idégivare och stimulerautveckling och nyskapande inom hantverksområdet. Den skulle ges en självständigställning som beslutande organ Och erhålla resurser för "operativa"insatser, såsom inventeringar och utredningar inom sitt verksamhetsområde.Nämnden skulle även kunna anslå pengar till olika utbildningsändamål.Verksamheten skulle inledningsvis bedrivas på försök i SIFU:s nuvarande lokaleri . Chefen för industridepartementet förklarar i propositionen(bil. 14 s. 28) att han inte är beredd att förorda att en statlighantverksnämnd inrättas. Regionala export sälj bol ag Regeringen lämnade i augusti 1979utvecklingsfonderna i , och medgivande attstarta försöksverksamhet med handelshus. Inom ramenför försöksverksamheten bildades NU1982/83:34 17 Bolagets uppgift äratt främja exporten till . I finns ett motsvarandebolag, . Bolagets verksamhet är dock inte begränsad till en vissmarknad. Vid utvecklingsfonden i bedrivs försöksverksamheten vidWermlands (Wermex) som bildades . Verksamheten hade tidigarebedrivits i projektform. och Exportråd redovisade iseptember 1980 de erfarenheter som dittills hade gjorts av försöksverksamheten.Enligt utvärderingen hade försöksverksamheten pågätt så att en kommersiellutvärdering grundad på faktiska resultat ännu inte var möjlig. En sådanutvärdering, sades det, torde kräva att verksamheten fick fortgå . Regeringen medgav att den inleddaförsöksverksamheten med att främja export från mindre företag fick fortsättatill utgången av . Regeringen uppdrog åt industriverket att isamråd med följa försöksverksamheten och senast den 1 september1982 redovisa erfarenheterna av denna. har i en promemoria redovisatsina synpunkter i frågan. De tre regionala exportsäljföretagen drivs vidareäven med bidrag från , som dock har ställt krav på enviss grad av finansiering från de småföretag som berörs av verksamheten. inledde sin verksamhetvåren 1978. tillsköts av erhölls kapital i form av bidrag från på 2 milj. kr.per år . Målet var att företaget efter denna bidragsperiodskulle vara självfinansierat. Bakgrunden till bildandet av var densysselsättningsminskning som väntades i Borlänge- och Ludvikaregionerna, främsti samband med bildandet av . huvudsakliga uppgift skulle varaatt inom den lokala småindustrins ram söka vidga möjligheterna att absorberaarbetskraft och söka finna nya produkter som gjorde småföretagenmindre bundna till den lokala storindustrins beställningar av legoarbete. IDala ingår en representant för vardera , ,kommun, kommun, de berörda fackliga organisationerna samtlänsstyrelsen. ändrades ägarförhållandena så att StoraKopparberg, , kommun, kommun och tre fackföreningar-avdelningar av . Svenska metallindustriarbetareförbundetoch () - vardera äger i höjdes till . Utöveraktiekapitalet och bidraget från använder sig 2 1982/83. NU1982/83:34 18 av den ordinarie kreditmarknaden. Företagetkan låna i eget namn och även till projekt 5om har etablerats i form avdotterbolag. Dessutom erhöll man via länets utvecklingsfond ettstatligt bidrag om 7,5 milj. kr., varav 2,5 milj. kr. i form av reserveradelånemedel hos utvecklingsfonden. Under /81 erhöll ytterligarebidrag från utvecklingsfonden med 8,95 milj. kr. återstod avbidragen 0,7 milj. kr. har hos regeringen ansökt om medelstillskott.Ärendet har ännu inte avgjorts. Utredning om e x po rt f rä m j a n d e åtgärder Enligt beslut av regeringen harnyligen en särskild utredare (riksdagsman ; H 1982:08)tillkallats för att utvärdera de åtgärder som vidtas för att främja exportenfrån mindre och medelstora företag. I direktiven (dir. 1982:93), utfärdade av statsrådetLennart , erinras inledningsvis om de regionala exportsäljbolagen (ses. 16) och om den exportfrämjande verksamheten inom ramen för debranschfrämjande åtgärder som statens industriverk ansvarar för. exportråd har till sigknutit ett särskilt rådgivande organ för frågor som rör insatser för att främjaexport från mindre företag - Delegationen för mindre företag. Delegationen hari skrivelse till regeringen föreslagit nya och förstärktaaktiviteter riktade mot företag som är mindre vana vid export. Insatser för att främja export från mindre och medelstoraföretag har pågätt under , som de successivt harförändrats till innehåll och ökat i omfattning. Det är därför enligt min meningangeläget att nu utvärdera de genomförda åtgärderna. Det är samtidigtviktigt att överväga vilka förändringar av insatsernas omfattning ochinriktning som en sådan utvärdering kan ge underlag för. Inte minst gällerdetta samverkan mellan de verksamheter som , industriverket ochstyrelsen för teknisk utveckling bedriver. Utredaren skall föreslå deförändringar som utvärderingen kan föranleda. Följande anvisningar ges fördenna utvärdering: En fråga som särskilt bör belysasär den försöksverksamhet med exportagenturer som f. n. genomförs vid vissaregionala utvecklingsfonder. Mindre och medelstora företag spelar ofta en betydelsefullroll som underleverantörer till exporterande företag. exportråd vidtar vissa åtgärder för att främja ett ökat underleverantörskap. Utredaren bör även utvärdera detta stöd. Statens exportfrämjande roll är att skapa så godaförutsättningar som möjligt för företagens eget handlande. Den under hösten1982 genomförda devalveringen är ett viktigt led härvidlag. F. n. genomförsäven olika statliga insatser för att främja företagens export. Utredaren böräven se över olika NU1982/83:34 19 typer av insatser och i samband därmed diskutera vilkaåtgärder som är lämpliga för att uppnå det avsedda syftet. Utredaren bör vidare bl. a. studera förutsättningarna föratt öka handels husens engagemang i de små och medelstora företagens export. Jag vill även erinra om att en översyn skall göras avstatens stöd till exporten i form av den verksamhet som exportkréditnämnden ochAB utövar. Avveckling av de regionala utvecklingsfonderna I en motion (m) år 1982ifrågasattes behovet av de regionala utvecklingsfonderna. Motionären ville attriksdagen hos regeringen skulle begära förslag om en avveckling av fonderna. (NU 1981/82:51 s. 55) hänvisade till attutskottet - i samma betänkande - på skilda sätt hade uttalat sig positivt ombetydelsen av utvecklingsfondernas verksamhet och avstyrkte motionen med denmotiveringen. Motionen avslogs av . Sammansättningen av utvecklingsfondernas styrelser Frågan om hur utvecklingsfondernasstyrelser skall utses har behandlats i alltsedan fondernainrättades . En utförlig redogörelse för ställningstaganden ifrågan har lämnats i betänkandet NU 1981/82:51 (s. 44 f.). Med anledning bl.