bet · G601LU15 · 1982-12-31 00:00:00 — omändring i atomansvarighetslagen (prop. 1981/82:163) I betänkandet behandlar utskottetproposition /82:163 vari regeringen () föreslårriksdagen att dels anta i propositionen framlagtförslag till lag om ändring i atomansvarighetslagen (1968:45), 1, ändringsprotokollettill konventionen om skadeståndsansvar på atomenerginsområde, och 2, ändringsprotokollettill konventionen utgörande tillägg till Pariskonventionenden om skadeståndsansvar på atomenergins område. Överlagförslaget har lagrådets yttrande inhämtats. Beträffande propositionens huvudsakhga innehåll hänvisastill vad utskottet anför på s. 3 och 4, Lagförslaget framgår av bilaga tillbetänkandet. Utskottet behandlar vidare en under den allmänna motionstiden1982 väckt motion 1981/82:521 samt en med anledning av propositionen väcktmotion 1981/82:2460. Motionsyrkandena redovisas nedan. I propositionen anförs att ärendet bör behandlas avriksdagen först sedan de nämnda ändringsprotokollen har antagits av råd.Enligt inkomna upplysningar har protokollet antagits , I motion 1981/82:521 av PärGranstedt m,fl. (c) yrkas.att hos regeringen begär attatomlagstiftningskommittén genom tilläggsdirektiv får i uppdrag att utreda ettskadeståndssystem för kärnkraftsolyckor som i princip lägger helaersättningsansvaret på kärnkraftsföretagen. I motion 1981182:2460 av m.fl. (vpk) yrkas attriksdagen hos regeringen hemställer om förnyad prövning och nytt förslag omägar-ansvaret vid atomolyckor siktande till en kraftig höjning avansvarigheten, i enlighet med vad som anförs i motionen. Gällande ordning m. m. Internationella bestämmelser omansvarighet för skador som har orsakats av atomolyckor finns 1960 iParis avslutad konvention om I 1982/83. LU1982/83:15 2 skadeståndsansvar pä atomenergins område. Konventionenjämte ett är 1964 avslutat tilläggsprotokoll trädde i kraft den I april 1968.Med avses i fortsättningen konventionen i dess lydelseenligt tilläggsprotokoll. Den har ratificerats av 14 västeuropeiskastater, inbegripet . Enligt Pariskonvenrionen är innehavaren av enatomanläggning ansvarig för skador som uppkommer i samband med driften avanläggningen oberoende av vållande, dvs. på objektiv grund. Ansvarighetenskall vara begränsad till visst belopp för varje olycka och den skall varatäckt av försäkring eller annan ekonomisk garanti. avslutades i en konvention om supplerandestatsansvar. Konventionen, som i det följande benämns tilläggskonventionen, ärett komplement till . Tilläggskonventionen jämte 1964avslutat tilläggsprotokoll trädde i kraft och hartillträtts av tio av stater. Tilläggskonventionen syftartill en civilrättslig reglering av frågan om ersättning av statsmedel vid storaolyckor. Enligt tilläggskonventionen utgår supplerande ersättning av statsmedeli den mån ansvarighetsbeloppet enligt inte förslår till fullersättning åt de skadelidande. Även ansvarigheten enligt till-läggskonventionenär begränsad till visst belopp för varje olycka. Ersättningssystemet enligt de två konventionerna innebär ikorthet följande. Systemet är indelat i tre steg. Ersättning utgår i förstahand från anläggningsinnehavarens ansvarighetsbelopp, dvs. normalt ur dennesförsäkring. Skulle ansvarighetsbeloppet inte räcka för att ge allaskadelidande full ersättning betalas i ett andra steg ersättning av den staldär den skadevållande anläggningen ligger upp till ett sammanlagt belopp på 70milj. s.k. europeiska betalningsenheter (f. n. Skulle inteheller detta belopp räcka, utgår ersättning enligt tredje steget upp tillsammanlagt 120 milj. betalningsenheter (f, n. ca 960 milj. kr,). Ersättningarnainom detta steg betalas av statsmedel, som skall ställas till förfogandegemensamt av samtliga stater, som har tillträtt tilläggskonventionen, eftersärskild angiven fördelningsgrund. Bestämmelser om atomansvarighet finns för svensk del i1968 års atomansvarighetslag. Denna lag grundar sig pä ochtillläggs-konventionen, Atomanläggningsinnehavarens ansvarighet (första steget)har i lagen fastställts till 50 milj, kr. Ansvarigheten skall vara täckt av enobligatorisk försäkring. Den högsta sammanlagda ersättning som utgår enligtlagen (första-tredje steget) är i enlighet medtilläggskonventionsbe-stämmelserna begränsad till 120 milj, betalningsenheter(ca 960 milj. Gränsen mellan andra och tredje steget har intetagits in i atomansvarighetslagen eftersom gränsdragningen har betydelse endastför det inbördes förhållandet mellan konventionsstaterna. Frågan om ansvarighetsbegränsningarnas storlek prövades avutskottet i samband med att vissa ändringar företogs iatomansvarighetsla- LU 1982/83:15 3 gen(LU 1974:11). Med anledning av en motion (c) med yrkande om höjning avansvarighetsbegränsningen uttalade utskottet att det i och för sig varsynnerligen angeläget att en skadelidande kan beredas ett fullgottersättningsskydd vid atomskada, I ärendet hade dock inte framkommit något somvisade att det då förelåg behov av en översyn av atomansvarighetslagen.Utskottet förklarade sig emellertid utgå från att regeringen med hänsyn tillfrågans vikt följer utvecklingen på området och ser över lagstiftningen om såskulle bli erfordedigt. Påinitiativ av de nordiska länderna inleddes inom organisationen förekonomiskt samarbete och utveckling () arbetet på en revision avPariskonventionen och tilläggskonventionen. Detta arbete har lett fram till tvåtilläggsprotokoll som antagits av . tilläggskonventionen höjs den maximala ersättning som kanutgå av statsmedel från 120 milj. europeiska betalningsenheter till 300 milj.särskilda dragningsrätter (ca ,) per olycka. Vidare genomförsden ändringen i de två konventionerna att samtliga belopp som i de nu gällandetexterna uttrycks i europeiska betalningsenheter i stället anges i särskildadragningsrätter. Såvitt gäller innebär ändringsprotokolletdessutom vissa ändringar i syfte att anpassa konventionen till de praktiskabehov som utvecklingen på kärnenergiområdet har gett upphov till. Medanledning av ändringsprotokollen upprättades en promemoria inomjustitiedepartementet (Ds Ju 1981:5) Ändringar i atomansvarighetslagen, Ipromemorian föreslogs att skulle tillträda ändringsprotokollen. Vidarelades fram vissa därav föranledda ändringar i atomansvarighetslagen jämteytterligare några tillägg till lagen. Departementspromemorianhar efter remissbehandling lagts till grund för propositionen. I propositionen föreslås att tillträderändringsprotokollen och vidare läggs fram förslag till vissa ändringar iatomansvarighetslagen som behövs för att skall kunna tillträdaprotokollen. Propositionen innehåller också förslag till vissa ytterligarelagändringar. Sålunda förordas en höjning av ansvarigheten föratomanläggningsinnehavaren från 50 milj. kr. till 500 milj. kr. per olycka ochen höjning av den maximala ersättning av statsmedel som kan utgå enligttilläggskonventionen frän ca 960 milj. kr. till ca , perolycka. Vidare läggs fram förslag till regler om ett civilrättsligt statsansvarutöver vad som gäller enligt konventionerna (ett nytt "Qärde steg").Det föreslås att gränsen för detta statsansvar fastställs så att detsammanlagda belopp som står till förfogande för dem som lider skada i sambandmed driften av en.atomanläggning uppgår till , per olycka.Slutligen tas i lagen upp en allmän bestämmelse om supplerande ersättning avstatsmedel i sådana fall då atomansvarig-11 1982/83. LU1982/83:15 4 hetslagen inte förslår till full ersättning, Gottgörelsebör i sådana fall utgå av statsmedel enligt grunder som fastställs av riksdageni särskild lag. Lagförslaget föreslås, såvitt avser vissa direkt tillkonventionsregleringen knutna bestämmelser, träda i kraft den dag regeringenbestämmer och i övrigt den , Frågan om tillträde till ändringsprotokollen Mot bakgrund av de förändringar ipenningvärdet som skett sedan konventionernas tillkomst ter sig i dagansvarighetsbegränsningarna mycket låga. En höjning av ansvarighetsbeloppen,särskilt maximibeloppen enligt tilläggskonventionen, är därför i hög gradpåkallad. Den höjning som kommit till stånd måste enligt utskottets meninghälsas med tillfredsställelse. Självfallet hade det varit en fördel om ändringarnai konventionerna gått än längre, t, ex, omfattat en höjning även avansvarighetsbeloppen enligt , De gjorda ändringarna innebäremellertid sammantaget en betydande förstärkning av den skadelidandesställning. Utskottet rillstyrker därför att godkännertilläggsprotokollen. Utskottet utgår från att man från svensk sida kommer attverka för att även övriga konventionsstater tillträder protokollen så att dekan träda i kraft sä snart som möjligt. EnHgt skallanläggningsinnehavarens ansvarighet vara begränsad till visst belopp för varjeolycka. Ansvarighetsbeloppet skall utgöra 15 milj, betalningsenheter (ca 120milj, svenska kronor). En konventionsstat får dock med beaktande av möjlighetentill försäkringstäckning genom nationell lag fastställa ett högre eller lägrebelopp, dock lägst 5 milj, betalningsenheter (ca 40 milj, svenska kronor). Ansvarigheten för innehavare av atomanläggningar i Sverigeär enligt atomansvarighetslagen begränsad till 50 milj. kr. Regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer kan, med hänsyn till anläggningens storlekeller art, omfattningen av transport eller annan omständighet, fastställa ettlägre belopp, dock inte under 25 milj. kr. Ansvarigheten skall vara täckt avförsäkring eller annan ekonomisk säkerhet. Staten är befriad från försäkringsplikt(gäller reaktorerna i och försöksreaktorn i Studsvik), Innehavaren aven atomanläggning svarar inte enligt atomansvarighetslagen för skada på självaatomanläggningen eller på viss egendom inom anläggningsområdet. Att statsmakterna valde att sätta ett lägreansvarighetsbelopp än konventionen föreskriver motiverades med att denkapitalkrävande kärnkraftsindustrin i början inte borde belastas med så högaförsäkringskostnader att dess utveckling hämmades. Ett annat viktigt skäl varatt atomför-säkringsmarknadens kapacitet knappast tilläthögre försäkringsbelopp. LU 1982/83:15 5 Som framgår av vad utskottet anfört i detföregående har ansvarighetsbelopp inte höjts itilläggsprotokollet. 1 propositionen föreslås emellertid attansvarighetsbeloppet enligt atomansvarighetslagen för innehavare av atomanläggningari bestäms till 500 milj. kr. för vaije atomolycka. När det gälleranläggningar enbart för framställning, behandling eller förvaring av obestråladuran föreslås ansvarigheten dock begränsad 100 milj. kr. för vaije olycka.Detsamma gäller beträffande atomolyckor som uppkommer under transport av sådanuran, Imotion 2460 (vpk) anförs att de föreslagna ansvarighetsbeloppen är för låga.Enligt motionärerna finns det inte längre någon anledning att subventionerakärnkraften på det sätt som skett. Ansvaret för atomolyckor bör iförsta hand bäras av kärnkraftsindustrin. Motionärerna hänvisar också till dehöga ansvarighetsbelopp som tillämpas i . Motionärerna har ingetatt invända mot att de nu föreslagna höjningarna antas men yrkar att riksdagenskall hos regeringen hemställa om en förnyad prövning av frågan och ett nyttförslag om ägaransvaret för atomolyckor siktande till en kraftig höjning avansvarighetsbeloppen. Äveni den under allmänna motionsUden väckta motionen 521 (c) förordas attkärnkraftsindustrin i större utsträckning bör bära ansvaret för atomolyckor.Motionärerna framhåller att gällande ansvarighetsbegränsning 50 milj, kr, ärorimligt låg. Vidare bygger lagen enligt motionärerna pä den felaktiga gmndsynenatt reaktorinnehavaren skall vara ersättningsskyldig endast för skador tillföljd av en begränsad reaktorolycka medan staten skall ha det ekonomiskaansvaret vid en större katastrof. Motionärerna påpekar vidare, att användandetav kärnkraft innebär att man medvetet skapar risker av en stor atomolycka, ochde anser det rimligt att kostnaden för risktagandet belastar verksamheten.Ersättningssystemet bör därför enligt motionärerna läggas om så att i principhela ersättningsansvaret läggs pä kärnkraftsföretaget. Först omförsäkringsbelopp och kraftföretagets egna resurser inte räcker till bör statenbetala ersättning till katastrofområde. Med stöd av det anförda yrkarmotionärerna att atomlagstiftningskommittén skall genom tilläggsdirektiv få iuppdrag att utreda ett ersättningssystem som i princip lägger helaersättningsansvaret på kärnkraftsföretagen. Detnuvarande ansvarighetsbeloppet enligt första steget 50 milj, kr, är somframhålls i propositionen och i moUonerna orimligt lågt. Den föreslagna höjningentill 500 milj. kr. ter sig därför synnerligen motiverad. Enligt utskottetsmening är det angeläget att den föreslagna höjningen kommer till stånd.Utskottet tillstyrker propositionen i denna del. Närdet därefter gäller frågan om man omgående bör göra en förnyad prövning avansvarighetsbegränsningen i enlighet med motionärernas förslag gör utskottetföljande övervägande. Medhänsyn till det supplementerande statsansvaret, som tillkom genomtilläggskonventionens ikraftträdande , har anläggningsinnehavarens LU 1982/83:15 6 ansvarighetsbegränsninginte samma betydelse för den skadelidande som tidigare, även om det finns vissafall som inte täcks av tilläggskonventionen. Avgörande för frågan omansvarighetsbegränsningens storlek blir därför hur stor del av skadekostnadernasom bör belasta atomanläggningens innehavare. Utskottet delar därvidlag den ipropositionen och av motionärerna framförda uppfattningen att ansvarighet föratomskador i första hand bör bäras av kärnkraftsindustrin. Det huvudskäl somlåg bakom det nuvarande låga ansvarighetsbeloppet är således inte längre bärande. Motionärernai motion 521 synes närmnast vara inne på tanken att kostnaderna för atomskadorfullt ut skall bäras av kärnkraftsindustrin. Utskottet vill peka på att detinte torde vara förenligt med att åläggaanläggningsinnehavaren obegränsad ansvarighet. Att nu skulle lämnakonventionen och ställa sig utanför det ersättningssystem som gäller iVästeuropa kan inte komma i fråga. En begränsning av ansvarighetsbeloppetmåste därför bibehållas. mening bör vid prövningen av frågan om ansvarighetsbeloppetsstorlek väsentlig betydelse tillmätas möjligheten att täcka ansvarighetengenom försäkring. Försäkring för atomskada meddelas i av svenskaatomförsäkringspoolen för de svenska försäkringsbolag som åtar sig ansvarighetför dylika skador. De försäkringar som tecknas av den svenskaatomförsäkringspoolen äterförsäkras i de atomförsäkringspooler som finns iövriga länder i samt i och i . De högsta belopp för vilkaförsäkring på den vanliga försäkringsmarknaden krävs i är f. n. ca 600milj. Enligt propositionen torde den tillgängliga försäkringskapacitetenvara ungefär densamma i alla konventionsstater. Eftersom försäkringen enligt 23§ atomansvarighetslagen som regel måste tecknas sä att den motsvarar av ansvarighetsbeloppet, innebär den i proposidonen föreslagna höjningen avansvarighetsbeloppet till 500 milj. kr. att försäkring måste tecknas för 600milj. Något faktiskt utrymme för att teckna ansvarighetsförsäkring för ettväsentligt högre ansvarighetsbelopp än 500 milj. kr. torde f. n. inte finnas. Somframhålls i motion 2460 har man ett betydligt högre ansvarighetsbelopp föranläggningsinnehavaren i än i . Detta belopp täcks - utöverdet belopp som faller på atomförsäkringspoolen, 200 milj. (ca 600 milj. )- upp till 300 milj. (ca 900 milj. genom en försäkring meddelad av ensammanslutning av de tyska kärnkraftsproducenterna och till återstoden avstatsgaranti. Att ordna en motsvarande lösning för svensk del synes f. n. intemöjligt. Medhänsyn till det anförda anser utskottet att någon omgående omprövning avansvarighetsbegränsningen inte nu bör kommma till stånd. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motionerna 1981/82:521 och 1981/82:2460. Utskottetförutsätter emellertid att regeringen med hänsyn till frågans vikt noga följer utvecklingenpå området. LU 1982/83:15 7 rensansvarighetsbegränsning inte är bunden till beloppsgränsbör ändringar i ansvarighetsbeloppen övervägas oftare än somhittills har varit fallet. Genom ändringsprotokollet till tilläggskonventionenhöjs övre gränsen för andra steget till 175 milj. särskilda dragningsrätter ochför tredje steget till 300 milj. särskilda dragningsrätter (f. n. ca 2,4miljarder kr.). Såsom tidigare nämnts påverkar höjningen av gränsen för detandra steget inte den svenska lagstiftningen eftersom höjningen endast harbetydelse för det inbördes förhållandet mellan konventionsstaterna. Däremotmåste den högsta gränsen för statsansvar 300 milj. särskilda dragningsrätterföras in i den svenska lagen. 1 propositionen föreslås att 31 §atomansvarighetslagen ändras i enlighet härmed. Somframgår av redogörelsen för propositionens huvudsakliga innehåll föreslås ipropositionen införandet av ett "Qärde steg" nämligen ett civilrättsligtstatsansvar utöver vad som gäller enligt konventionen. Som framgår avpropositionen finns ett sådant Qärde steg i en del konventionsstaterslagstiftning t, ex. i upp till I miljard och i Västtysklandupp miljard . Förslageti propositionen innebär att svenska staten åtar sig en civilrättsligansvarighet , däri inbegripna de ersättningar som utgårenligt första, andra och tredje stegen i tilläggskonventionen. Statsansvaretär emellertid så till vida begränsat att det i princip endast omfattar skador iDanmark, , och för vilka en svenskatoman-läggningsinnehavare är ansvarig. Såvitt gäller skador utanför denordiska länderna föreslås det extra statsansvaret gälla endast underförutsättning av ömsesidighet. Utskottettillstyrker att det föreslagna extra statsansvaret införs. Utskottet villbeträffande beloppsgränsen emellertid tillägga följande. Närpropositjonen beslutades var motsvarande statsgaranti i 2,5miljarder kr. I det schweiziskaparlamentet behandlades då ett förslag om en statsgaranti på 2,5 miljarder kr.Statsgarantin i uppgick till . Vidare bör beaktas att medhänsyn till att statsansvaret enligt ändringsprotokollet riiltilläggskonventionen då uppgick till . - det extra statsansvaretinnebar en förhöjning av svenska statens ansvarighet . Mot dennabakgrund betecknar departementschefen gränsen för statsansvaret, 3 miljarderkr., som väl avvägd. Utskottet delar denna uppfattning. Genomdevalveringen och andra ändringar i valutakurserna har bilden något ändrats.Statsgarantin är i svenska kronor i 2,7 miljarder, iVästtyskland 3 miljarder, i 3,5 miljarder och i 4,2 miljarder.Samtidigt uppgår, såsom framgår av vad utskottet tidigare anfört,statsansvaret enligt tilläggskonventionen till . LU1982/83:15 8 extra statsansvaret innebär därför nu endast en förhöjningav statens ansvarighet . Med hänsyn till det anförda har utskottetövervägt om beloppsgränsen bör sättas högre än . På grund av.svårigheten att överblicka utvecklingen på valutamarknaden har utskottet dockavstått från att föreslå någon ändring i beloppsgränsen. Utskottet förutsätteremellertid att regeringen följer utvecklingen och återkommer till medförslag till höjning av beloppsgränsen om detta visar sig erforderiigt. Som tidigare redovisats föreslås att ytterligaregottgörelse skall kunna utgå ur statsmedel, när skadorna är så omfattande attatomansvarighetslagens ersättningsregler inte ger full ersättning. Någon vissersättningsnivå föreslås dock inte utan det får ankomma på att isärskild lag fastställa grunderna för ersättningen. Förslaget föranleder ingenerinran från utskottets sida. Som utskottet inledningsvis anförthar ändringsprotokollen avslutats . Detta datum skall förasin i 1 § i lagförslaget i de tomrum som lämnats under definitionerna avPariskonventionen och till-läggskonventionen. De i propositionen föreslagna ändringarna iatomansvarighetslagen innebär en förbättring av de skadelidandes skydd. Somframhålls i propositionen är det angeläget att de träder i kraft så snart sommöjligt. Med hänsyn till att det kan dröja innan ändringsprotokollet till tilläggskonventionenratificerats av samtliga konventionsstater är det särskilt viktigt att detextra statsansvaret blir gällande. Lagförslaget innebär emellertid attnu befintliga ansvarighetsförsäkringar måste ändras. Någon möjlighet förkärnkraftsföretagen att få försäkringarna ändrade till den finnsinte. Den föreslagna ikraftträdandetidpunkten måste därför förskjutas. Enligtvad utskottet inhämtat bör försäkringsfrågorna hinna av under förstakvartalet under förutsättning att beslutar om lagändringarnaföre årsskiftet. Utskottet föreslår därför att ikraftträdandetidpunkten sättstill den . 1,beträffande ändringsprotokollen attriksdagen med bifall till proposition 1981/82:163 godkänner a. ändringsprotokollettill konventionen om skadeståndsansvar på atomenergins område, b, ändringsprotokollettill konventionen ut görande tillägg till om skade ståndsansvar på atomenergins område. LU1982/83:15 9 2. beträffande lagförslaget attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring iatomansvarighetslagen (1968:45) med den lydelse som framgår av bilaga tillutskottets betänkande, 3, beträffande översyn avanläggningsinnehavarens ansvarighet att avslår motionerna l981/82:-52l och 1981/82:2460. Närvarande: (), (), (), (). (), (), (), (), (). (), (), (), Per (vpk),() och (). Översyn av anläggningsinnehavarensansvarighet (mom. 3) Per (vpk) anser dels att den del av utskottetsyttrande som böljar på s. 6 med "Som framhålls" och slutar på s. 7med "varit fallet" bort ha följande lydelse: Även om försäkringsfrågan har en väsentlig betydelse föransvarighetsbegränsningens storlek är den dock inte ensam avgörande. Somframhålls i motion 2460 har man i ålagt anläggningsinnehavaren ettavsevärt högre ansvarighetsbelopp än i . Detta belopp täcks till 200milj, (ca 600 milj, kr.) av ansvarighetsförsäkring i atomförsäkringspoolen,dvs. till ungefär samma belopp som föreslås för svensk del. Därutöver täcksbeloppet upp till 300 milj. (ca 900 milj. av en försäkring meddelad aven sammanslutning av de tyska kärnkraftsproducenterna och till återstoden avstatsgaranti. Även om den svenska kärnkraftsproduktionen inte ger sammaunderlag för en försäkringslösning av den typ som finns i så tordedet dock finnas ett visst utrymme för att ålägga kärnkraftsproducenterna etthögre ansvarighetsbelopp än som kan täckas av ansvarighetsförsäkring. Detöverskjutande ansvarighetsbeloppet får säkerställas genom annat ekonomisktåtagande. En sådan lösning av ansvarighetsproblemet torde visserligen komma attpåverka priset pä den energi som levereras från kärnkraftsanläggningarna. Ettsådant resultat ger emellertid den fördelen att man får en rättvisareredovisning av vad kärnkraftsenergin verkligen kostar. Utskottet förordar motbakgrund av det Rättelse: S. 10, raderna 11 och 12 Står: 4 Rättat till: 3 LU1982/83:15 10 anförda att en förnyad prövning av atomanläggningsinnehavarensansvarsbegränsning kommer till stånd syftande till en höjning avansvarighetsgränsen. Utskottet vill tillägga att det är viktigt att man vid denblivande höjningen av ansvarighetsgränsen slår fast att höjningen endast är enetapp på vägen och att inriktningen på den fortsatta uppföljningen avansvarighetsbegränsningarna bör vara att en allt större del av ansvaret förkärnkraftsdriften läggs på kärnkraftsindustrin. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna 521 och2460 bör ges regeringen till känna, dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3, beträffande översyn avanläggningsinnehavarens ansvarighet att med anledning av motionerna1981/82:521 och 1981/82:2460 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om en översyn av atomanläggningsinnehavarens ansvarighetsbegränsning. , (samtliga c) anför: I princip borde kärnkraftsindustrin stå för hela ansvaretför skador som orsakas av olyckor i kärnkraftverk. Därigenom skullekärnkraftsproduk-fionen belastas med kostnaderna för de risker den medför. Förslaget i propositionen om höjning av ägarnas ansvarfrån 50 till 500 milj. kr. är synnerligen väl motiverat. Eftersom det f. n.inte är möjligt att genom ansvarsförsäkring svara för högre belopp än detföreslagna är den avvägning mellan ägarnas och statens ansvar som gjorts ipropositionen den lämpligaste lösningen i nuvarande situation.