bet · G601KU12 · 1982-12-31 00:00:00 — Sekretessen gäller under förutsättning att den enskilde ellernågon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Begreppet personliga förhållanden har en mycket vidsträcktinnebörd i sekretesslagen. Uttrycket avser så vitt skilda förhållanden som enpersons adress eller yttringar av psykiskt sjukdomstillstånd. Isekretesspropositionen (1979/80:2) uttalas att det knappast är nödvändigt attgöra en analys av begreppet utan att betydelsen av det givetvis måste bestämmasmed ledning av vanligt språkbruk (s. 84). Register över enskilds vapeninnehav I motion 1981/82:377, yrkande 1, avBjörn Körlof och (båda m) påtalas att det i olika sammanhang, t.ex. hos polisen och inom hemvärnet, förs register över vapeninnehav och attdessa register är offentliga. Med hänsyn till den stora omfattningen avvapenstölder framstår det enligt motionen som oroväckande att det är möjligtför vem som helst att i stor utsträckning ta del av vilka som'i hemmet förvararvapen. GäHande rätt m. m. Någon sekretess för uppgifter iregister om vapeninnehav gällde inte enligt äldre sekretesslagstiftning ochinförande av en sådan sekretess synes heller inte ha diskuterats i förarbetenatill sekretesslagen. Efter remiss har avgett yttrande övermotionsyrkandet. tillstyrker att sekretess införs förregister över enskildas vapeninnehav. F. Sekretess hos tillsynsmyndighet i konkurs I motion 1981/82:475 av StinaEliasson och (båda c) påtalas att sekretesskydd saknas föruppgifter hos tillsynsmyndighet i konkurs och att det finns ett praktiskt behovav att införa en sådan regel. KU1982/83:12 11 GäHande rätt m. m. Någon sekretess hostillsynsmyndighet i konkurs har inte funnits. Det bör erinras om atttillsynsuppgifterna tiäigare låg på rättens ombudsman. Frågan tas upp till diskussion i proposition 1981/82:186(s. 41). Enligt propositionen finns det inte skäl att föreslå någon sådansekretess. a. hänvisas till de uttalanden som gjordes isekretesspropositionen (1979/80:2, s. 290). I det sammanhanget anfördes bl. a.följande (s. 290-291). De handlingar rörande konkursen somenligt det remitterade förslaget skall ges in fill tillsynsmyndigheten kommer,i likhet med vad som f. n. gäller för handlingar hos konkursdomaren, att bliallmänna handlingar. Dessa torde endast i undantagsfall komma att innehållaömtåliga uppgifter om enskilds affärs- eller driftförhållanden eller personligaförhållanden. Härtill kommer att en sekretessbestämmelse i praktiken sannoliktskulle bli verkningslös med hänsyn till den omfattande rätt till insyn ikonkursförvaltningen som enligt förslaget tillkommer samtliga borgenärer ochgäldenären. Mot att införa en sådan bestämmelse talar även det förhållandet attuppgifterna i stor utsträckning kommer att finnas hos konkursdomaren. Med hänsyntill det anförda anser jag att det inte föreligger skäl att föreslå sekretessför uppgifter hos tillsynsmyndighet i konkurs. G. Insynsmöjligheterna i företag I motion 1981/82:479 av PärGranstedt m. fl. (c) tas upp den konflikt som kan uppstå mellan viktigademokratiska kontrollfunkfioner och t. ex. enskilda företags i och för sigförståeliga sekretessintressen. Som exempel pekas i motionen på de svårighetersom på grund av sekretess föreligger för allmänheten att få insyn i hur lagenom förbud mot investeringar i och tillämpas. Enligt motionentalar starka skäl för att ett företag som vill ha en favör av samhället, t. ex.en dispens från gällande lagstiftning, bör tåla en viss ökad offentlig insyn isin verksamhet även om det kan leda till viss mindre skada. Den i motionen särskiltaktualiserade sekretessen avser kommerskollegiets verksamhet. Enligtsekretessförordningen (1980:657) p. 7 jämfört med 8 kap. 6 § sekretesslagengäller sekretess i den verksamhet för utredning, planering, fillståndsgivningoch tillsyn som handhas av kommerskollegium. Sekretessen gäller i första handför enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar ellerforskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifternaröjs. Vid riksdagsbehandlingen av sekretesspropositionen(1979/80:2) gjorde utskottet följande uttalande av principiell innebörd i vadgäller skyddet för KU1982/83:12 12 enskilds ekonomiska intressen, således bl. 8 kap. 6 §sekretesslagen (KU 1979/80:37 s. 29). Utskottet vill framhålla, att detär ett mycket vidsträckt område, som omfattas av de föreslagna bestämmelserna i8 kap. Utskottet kan i sammanhanget erinra om det stora antaltystnadspliktsföreskrifter och bestämmelser i civilförvaltningenssekretesskungörelse som skall ersättas av dessa bestämmelser och avregeringsföreskrifter utfärdade med stöd av bemyndigandet i 6 § (se särskiltprop. s. 226, 234 och 238). Det viktigaste syftet med sekretesskyddet förifrågavarande områden är att undvika konkurrensnedsättande eller andra negativaeffekter för näringslivet och företagsamheten genom samhällets olika tillsyns-och planeringsfunktioner. Liksom på andra områden måste lagstiftaren här göraen avvägning mellan olika motstridiga intressen - å ena sidan den viktigakontroll som ligger i insyn i den offentliga verksamheten och å andra sidan denenskildes berättigade krav på att inte förorsakas ekonomiska förluster vidfullgörandet av sin uppgiftsskyldighet gentemot det allmänna. De avvägningarsom i nämnda hänseenden gjorts i propositionen bygger i vad gäller 8 kap. påhuvudprinciperna i gällande rätt och får enligt utskottets mening accepterasmot bakgrund av de erfarenheter härav som vunnits. Sekretessen vid allmänna försäkringskassor m. fl. Propositionens förslag innebär bl.a. en viss utvidgning av sekretessen vid allmän försäkringskassa,och försäkringsdomstol (7 kap. 7 § sekretesslagen). Deändringar som föreslås är dels att sekretessen vid dessa myndigheter ocksåskall kunna gälla i förhållande till den försäkrade själv om det är avsynnerlig vikt att uppgiften inte lämnas ut till honom, dels att sekretess hosförsäkringsmyndigheterna under vissa omständigheter skall kunna gälla föranmälan eller utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra personligaförhållanden. Samma bestämmelse finns redan för motsvarande uppgifter inomhälso- och sjukvården och vad beträffar enskilds anmälan eller utsaga ocksåinom . I motion 1981/82:2496 av m. fl. (vpk) yrkasavslag på propositionens förslag i vad gäller sekretessens utvidgning till attockså kunna gälla gentemot den försäkrade själv. Kritiken i motionen går ut påatt en sådan begränsning av en patients insyn inte kan anses tillbörlig. Imotionen ifrågasätts också värdet av att införa ett ytterligare anonymitetsskyddför anmälare i vårdsammanhang. De föreslagna lagändringarna initierades genom enframställning från allmänna försäkringskassa. Vidremissbehandlingen tillstyrkte nästan alla remissinstanserna lagändringar ienlighet med framställningen. Enligt propositionen visar remissutfallet attbehov finns av sekretess i förhållande till den vård- och behandlingsbehövande självoch till skydd för anmälare utanför de områden som f. n. omfattas avsekretesslagen. 1 första hand är det enligt propositionen påsocialförsäkringsområdet som behovet KU1982/83:12 13 föreligger och någon ytterligare utvidgning av dessa sekretessformer förordas inte. I yrkande 15 i motion 1981/82:2405av () hemställs om vissa ändringar av 15 kap. sekretesslagen.Ändringsförslaget tar sikte på två olika problem nämligen dels möjligheternaatt ändra en redan registrerad uppgift, dels bruket av personnummer. 1 detförstnämnda hänseendet förordas att en ändring i ett diarium endast skall fäske på sådant sätt att såväl den nya som den tidigare uppgiften finns kvar iläsbar form. Användningen av datorer har enligt motionären gjort att man börjatfrångå denna för vår förvaltning tidigare klara rättssäkerhetsprincip.Beträffande bruket av personnummer anser motionären att det av sekretesslagenbör framgå att namnet utgör den grundläggande metoden att identifiera parter imål och ärenden. Vidare bör enligt motionen varje datapolitiskt programinnehålla någon slags insats för att begränsa personnummeranvändningen tillsådana tillfällen där det är på sin plats att använda dem. Gällande rätt m. m. Enligt den nu gällande lydelsen av15 kap. 2§ sekretesslagen skall beträffande handling som registreras avregistret enligt huvudregeln framgå följande: 1, datum dåhandlingen kom in eller upprättades, 2, diarienummereller annan beteckning som har åsatts handlingen, 3, i förekommandefall från vem handlingen har kommit in eller till vem den har expedierats, 4, i korthet vadhandlingen rör. Beträffande punkt 3, som närmastberörs av motionen, framgår det inte direkt av förarbetena att därmed avsesnamnuppgifter. Beträffande frågan om ändring i diarier framgår det av 2kap. 7 § tryckfrihetsförordningen att ett diarium blir en allmän handling såsnart det färdigställts för införande av uppgifter. Det är givetvis inte tillåtetatt ändra på annat sätt i en allmän handling än att det klart framgår att enuppgift ändrats. Proposition 1981/82:186 innehållervissa förslag fill ändringar av sekretesslagen bl. a. ägnade att underlättauppgifisutbytet mellan vårdmyndigheter och polisen. Förslaget kan inte sägasinnebära några mera genomgripande ändringar i fråga om sekretessen mellanmyndigheter. Några sådana är enligt KU1982/83:12 14 propositionen inte motiverade på grundval av deerfarenheter av sekretesslagen som vunnits. Under utskottsbehandlingen har lagrådets yttrande överproposifionens lagförslag inhämtats. Lagrådet har framlagt vissa förslag tilländringar i propositionen. Utskottet återkommer i det följande till dessa. Utskottet behandlar i anslutning till denna proposition enrad motioner, de flesta väckta under de allmänna motionstiderna 1981 och 1982.Flera av motionerna tar upp frågan om behovet av undantag från regeln omsekretess mellan myndigheter. Sålunda ifrågasätts i motionerna 1980/81:1127 avLena och (båda s) och 1981/82:476 av m,fl. (c) om inte den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen, sommöjliggör utlämnande av uppgifter efter en intresseavvägning, skulle kunna fåen vidgad tillämpning. I motion 1980/81:1127 framhålls särskilt informationsbehovetmellan olika myndigheter inom hälso- och sjukvårdsområdet och inomsocialtjänsten. I motion 1981/82:208 av och (båda m)pekas på behovet av ett bättre samarbete mellan polis, skola och socialamyndigheter. Frågan om sekretessen mellan förskole- och fritidsverksamhet å enasidan och den vanliga skolan å andra sidan tas upp i mofion 1981/82:2486 avKersfin m. fi. (c, s, m). De svårigheter som yppats vid tillämpningen avsekretesslagen synes i stor utsträckning ha koncentrerats till regelsystemetmed sekretess mellan myndigheter, således samma problem som tas upp i de nyssangivna motionerna. Även om, som anförs i propositionen, kritiken i vissutsträckning riktats mot resultatet av en felakfig lagtillämpning, kan manenligt utskottets mening inte blunda för att lagen i vissa hänseenden medförten försämring av myndigheternas möjligheter att samarbeta. Svårigheterna harnaturligt nog varit mest framträdande på de områden där ett uppgiftsutbyteefter en intresseavvägning enligt den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3 §sekretesslagen inte är tillåten, dvs. främst myndigheter inom hälso- ochsjukvården och inom . Eftersom dessa områden hör till de absolutmest integritetskänsliga är det också här som de största svårigheterna attkomma till rätta med problemen föreligger. Propositionen har föregåtts av en inomjustitiedepartementet upprättad promemoria. Promemorian föranleddes av den kritik som riktats mot vissaeffekter av sekretesslagen. Enligt vad som anförs i proposifionen visadepromemorian och remissutfallet av den att det fanns anledning att överväganågra begränsade ändringar i sekretesslagen men att- som tidigare nämnts -mera omfattande ingrepp i lagen inte var motiverade. Tvärtom hade enligtpropositionen bland remissinstanserna höjts varnande röster mot förhastadeändringsbeslut. Som ytterligare skäl till att inte nu föreslå längregående ändringar i sekretesslagen pekas i propositionen på det utredningsarbetesom pågår i en arbetsgrupp inom brottsförebyggande rådet (BRÅ) och påyttrandefrihets- KU1982/83:12 15 utredningens uppgift att se över de enskildasekretessbestämmelsernas förhållande till meddelarfriheten. Utskottet har inhämtat att nyssnämnda arbetsgrupp inom BRÅi början av 1983 kommer att framlägga förslag till vissa uppmjukningar avsekretesslagens regler om sekretess mellan myndigheter. Även om syftet iförsta hand är att öka polisens möjligheter att förebygga och uppdaga brott kandet enligt vad utskottet erfarit också bli aktuellt med förslag om vissalättnader av generell karaktär på området. Som framgått av det föregående delar utskottet i storutsträckning de i motionerna framförda farhågorna för att reglerna om sekretessmellan myndigheter kan leda till större olägenheter i myndigheternas samarbeteän som motiveras av de intressen sekretessen skall skydda. Propositionensförslag är ägnat att råda bot på vissa brister i detta hänseende. Ytterligareförbättringar kan väntas med BRÅ-gruppens förslag. Det finns vidare anledninganta att rättstillämpningen efter hand skall stabiliseras och leda till enmindre stelbent tillämpning av lagen. Det bör i sammanhanget också nämnas, att ispeciallagstiftning, främst inom hälso- och sjukvården och , harefter det att sekretesslagen antogs införts regler om uppgiftsskyldighet iolika hänseenden för att underlätta myndigheternas samarbete. I nuvarande läge anser utskottet det lämpligt att avvaktade lagändringsförslag som BRÅ-gruppens arbete kan leda till innan ställningtas till behovet av ytterligare lättnader i sekretessen mellan myndigheter. Utskottetvill emellertid redan nu framhålla att särskilt sekretessen mellan hälso- ochsjukvård, socialtjänst och skola behöver ses över ytterligare. En fråga somkräver en snabb lösning är den som tas upp i motion 1981/82:2486 av KerstinGöthberg m. fl. (c, s, m). Genom att förskole- och fritidsverksamhet förts inunder har sekretess i viss utsträckning kommit att gällagentemot den obligatoriska skolan. Någon motsvarande sekretess fanns inteenligt äldre lagstiftning. Även om sekretessen självfallet inte hindrar attallmänt sett harmlösa uppgifter om t. ex. förskolebarnen lämnas vidare tillskolan utan särskilt medgivande av vårdnadshavare, kan det nuvaranderegelsystemet givetvis under vissa omständigheter leda till ett hinder i detnödvändiga samarbetet mellan förskole- och fritidsverksamhet å ena sidan ochden obligatoriska skolan å andra sidan. Med det anförda, som bör ges regeringen till känna, fårmotionerna 1980/81:1127, samt 1981/82:208, 476 och 2486 anses besvarade. En särskild fråga som berörs av propositionenslagändringsförslag är rätten för hälso- och sjukvårdspersonal och personal inomsocialtjänsten att lämna uppgift fill poHs- och åklagarmyndighet om misstankeom brott. En liknande regel när det gäller vissa brott mot minderåriga infördespå utskottets initiativ vid antagandet av den nya sekretesslagen. Förslagetinnebär, att i 14 kap. 2 § sekretesslagen införs en regel som ger hälso- ochsjukvårdspersonal liksom socialtjänstpersonal rätt att fill polis- ochåklagarmyndighet lämna uppgifter KU1982/83:12 16 som angår misstanke om brott för vilket inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse . I propositionen diskuteras tvåårsgränsen särskilt motbakgrund av att bl. a. uppgifter om kvinnomisshandel faller utanför lagrummet,t. o. m. om misshandeln är att anse som grov. Utskottet vill erinra om att så sent som den 1 januari1982 fick åklagare genom lagändring rätt att väcka åtal för misshandel i hemmetäven i de fall där den misshandlade underlåter att själv göra polisanmälaneller tar tillbaka en sådan anmälan. Vidare bör observeras, att sekretesseninte alltid hindrar att uppgifter från t. ex. en sjukvårdsinrättning användssom bevis i brottmål. I finns nämligen regler som kan gedomstol eller åklagare rätt att få del av t. ex. en sjukjournal som åberopassom bevis i ett misshandelsmål. Sekretessen hindrar heller inte att ensakkunnig lämnar uppgifter till en domstol eller en myndighet som bedriverförundersökning i brottmål. En läkare som anlitas som sakkunnig under enförundersökning i ett misshandelsmål för att avge utlåtande om skadorna kanalltså vidarebefordra sina iakttagelser till polisen eller åklagare. Enligt utskottets mening kan starka skäl anföras för attöppna möjHgheter för bl. a. hälso- och sjukvårdspersonal att oberoende avkvinnans samtycke lämna polisen uppgifter som rör misstankar omkvinnomisshandel. En sådan regel skulle ligga i linje med de liberalareåtalsregler på området som införts. Det finns emellertid ocksånackdelar med en regel av denna innebörd. Den skulle t. ex. kunna leda till attkvinnor i den utsatta belägenhet som våldsbrott av närstående innebär, skulleunderlåta att söka läkarhjälp. Som anförts i propositionen kan det heller inteuteslutas att den som utövat misshandeln skulle försöka hindra kvinnan från attkomma under läkarvård. Mot bakgrund av det anförda instämmer utskottet i denbedömning som görs i propositionen. Utskottet är således inte berett att utanytterligare överväganden förorda en sänkning av straffminimigränsen iförhållande till propositionens förslag. Vid denna bedömning har utskottetockså beaktat, att regeln om allmänt åtal för misshandel i hemmet varit i kraftknappt och att erfarenheterna av denna regels betydelse när det gälleratt beivra kvinnomisshandel således är begränsade. Förslaget till ändring av 14 kap. 2 § sekretesslagenkritiseras av lagrådet, som i första hand anser att BRÅ-gruppens förslag böravvaktas innan någon ändring kommer till stånd. Enligt lagrådet synes en meragenomgripande ändring av lagstiftningen när det gäller uppgifter från hälso-och sjukvården och från vara så angelägen att man kan utgå frånatt en ny lagändring kommer att följa . Lagrådet anser det varatveksamt om en sådan reform bör föregripas genom en provisorisk ändring. Som framgår av det föregående anser också utskottet attsekretessreglerna inom vårdsektorn behöver ses över. Även om BRÅ-gruppensförslag skulle leda till acceptabla lösningar på området kan man emellertidinte vänta att KU1982/83:12 17 förslag därom kommer att föreläggas tidigare änom . Med hänsyn främst till vad som anförts vid remissbehandHngen avjustitiedepartementets promemoria synes frågan kräva en snabbare lösning.Utskottet anser sig därför böra godtaga att lagändringen görs nu även om denmåste ses som-ett provisorium. Lagrådet föreslår vidare att endast anmälan angåendemisstanke om brott och inte som föreslås i propositionen uppgift om misstankeom brott skall kunna lämnas till polisen vid brott där straffminimum är två år.Lagrådet framhåller bl. a. att en sådan lösning bättre överensstämmer med motsvaranderegel när det gäller brott mot minderårig. I uttrycket "uppgift som angår misstanke ombrott" ligger enligt utskottets mening möjligheter till ett meraomfattande uppgiftslämnande än "anmälan angående misstanke om brott".Med den i propositionen föreslagna lydelsen torde polisen således kunna få delav uppgifter som inte kan anses innefattas under enbart anmälan, t. ex.journalanteckningar, iakttagelser som personalen gjort, upplysningar som enmålsägande har lämnat, m. m. Med hänsyn fill att det här är fråga om mycketgrov brottslighet anser sig utskottet böra acceptera att ett sådant meravidsträckt uppgiftslämnande möjliggörs. Utskottet tillstyrker såledesproposifionens förslag i denna del. Beträffande frågan om vem inom myndigheten som skall prövaom uppgifter skall lämnas ut fill bl. a. polisen förordar lagrådet attprövningen skall ankomma på den berörda myndigheten och inte på någon enskildbefattningshavare. Det ligger enligt utskottets mening i sakens natur attprövning av hithörande frågor som regel sker på "hög nivå". Utskottetvill erinra om att enligt 15 kap. 6 § sekretesslagen skall prövningen itveksamma fall hänskjutas till myndigheten om det kan ske utan omgång. Medhänsyn härtill och till att det kan förekomma fall när den enskildebefattningshavaren måste bryta sekretessen - exempelvis när en misstänktbrottsling uppsöker ett sjukhus - anser utskottet propositionenslösning vara att föredra. Utskottet ansluter sig i övrigt till de lagändringsförslagsom lagrådet lagt fram. Dessa är i huvudsak av redakfionell natur. Utskottetdelar den uppfattning som kommit till uttryck i propositionen att denföreslagna regeln om sekretess i förhållande till utländsk myndighet förefallerfylla ett behov. Lagrådets invändning om bristande remissbehandling kan enligtutskottets mening bemötas med att en motsvarande bestämmelse om än med en någotannorlunda konstmktion fanns med i promemorian "Handlingssekretess ochtystnadsplikt" som blev föremål för en omfattande remissbehandling.Bestämmelsen lämnades därvid i stort sett utan erinran. Motion 1980/81:865 av förste vice talmannen () syftar till ett klarläggande om att den särskilda elevvård sombedrivs av skolpsykolog och skolkurator skall bedömas som självständig verksamheti förhållande till elevvården i övrigt. Samma -problem har tagits upp av 2 1982/83. KU1982/83:12 18 både vid en uppvaktning införutskottet och i en skrivelse till utskottet. Utskottet ansluter sig till den uppfattning som kommittill uttryck i propositionen att det bortsett från skolhälsovården mera sällantorde förekomma en organisatorisk uppdelning på olika inbördes självständigaverksamhetsgrenar inom skolans område. Innebörden härav är att t. ex. enskolkurator som i sin verksamhet fått del av hemliga uppgifter om en elev kanlämna uppgiften vidare till t. ex. elevens klassföreståndare. I vilkenomfattning detta skall ske blir givetvis en bedömningsfråga från fall tillfall. Bestämmelsen innebär inte någon skyldighet att vidarebefordra hemligauppgifter. Det är närmast en etisk fråga när så skall ske. Enligt utskottetsmening kan man utgå från att en skolkurator eller psykolog enbart för hemliginformation vidare i de fall där den bedöms ha väsenfiig betydelse för elevensskolsituafion. Med detanförda får mofionen anses besvarad. Förslaget i proposition 1981/82:186 att utvidgasekretesskyddet vid de aHmänna försäkringskassorna, ochförsäkringsdomstol fill att under vissa omständigheter också gälla gentemot denförsäkrade själv accepteras inte i motion 1981/82:2496 av m. fl.(vpk). Motionärerna ställer sig också krifiska till förslaget att hos dessamyndigheter införa ett anonymitetsskydd för anmälare i vårdfall. Samma lagbestämmelser som föreslås införda påförsäkringsområdet gäller f. n. för motsvarande uppgifter inom hälso- ochsjukvården (7 kap. 3 § sekretesslagen) och vad beträffar enskilds anmälan ellerutsaga också inom (7 kap. 6 § sekretesslagen). Vid riksbehandlingen av proposifionen med förslag fillsekretesslagen (1979/80:2) behandlade utskottet en mofion (fp), vari yrkadesavslag på förslaget att sekretessen under vissa omständigheter skulle enligthuvudregeln i 14 kap. 4 § sekretesslagen gälla också mot den som sekretessenavsåg att skydda (KU 1979/80:37 s. 24). Utskottet avstyrkte motionen medmotiveringen att en sådan regel inte kunde undvaras med hänsyn till patientensbästa. Utskottet underströk dock att bestämmelsen inte borde tillämpas annat äni särskilda undantagsfall. Mot bakgrund av den försikfiga hållning utskottet sålundaintagit i fråga om sekretessens gilfighet mot den enskilde själv kan det synasbetänkligt att utsträcka en sådan ordning fill ytterligare områden. Denutredning som föregått proposifionens förslag visar emellertid enligtutskottets mening, att det finns ett påtagligt behov av den föreslagnautvidgningen, som erhålHt samma restriktiva utformning som 7 kap. 3 och 6 §§sekretesslagen. Utskottet tillstyrker därför proposifionens förslag ochavstyrker motion 1981/82:2496. Motionerna 1980/81:650 av m. fl. (s) och1981/82:1590 av m. fl. (s) tar upp frågan om sekretessförproduktregbter och, i ärende enligt lagstiftningen om arbetsmiljö. KU1982/83:12 19 Utskottet har erfarit att frågan omen lättnad i sekretessen för berörda ärendekategorier är under beredning ijordbruksdepartementet.