bet · G601JuU30 · 1982-12-31 00:00:00 — Det heter där(kommittéberättelsen 1977 del IIs. 22) aft datorer kommer tillanvändning i allt större utsträckning inom olika verksamhetsområden bl. a. förkontroll, bokföring och överföring av medel samt att därigenom öppnats tekniskamöjligheter för brottslig verksamhet av delvis ny art. Även om i mänga fallgällande straffbestämmelser kan tillämpas på sådana förfaranden som det här kanvara fråga om, står vi enligt direktiven inför en utveckling som kan behövamötas genom nya eller ändrade straffbestämmelser. Enligt direktiven är det enuppgift för förmögenhetsbrottsutredningen att närmare uppmärksamma hithörandeproblem. Utredningen beräknas avsluta sitt arbete . Dessa frågor ärockså föremål för uppmärksamhet i andra sammanhang. De behandlas bl. a. avutredningen (Ju 1979:09) till skydd för företagshemligheter,datalagstiftningskom- juU 1982/83:30 11 itiittén(Ju 1976:05) och en särskild av tillkallad arbets-griijjp.Sverige tar också aktiv del i det internationella samarbete som bedrivs påområdet bl. a. inom ramen för verksamhet. Eftersomsådan utredning som motionärerna efterlyser redan pågår saknas anledning tillnågon åtgärd till följd av motionen, och Utskottet avstyrker bifalltill den. Frågan om straffskalan vid misshandelsbrott tas uppi motion 549. Motionärerna, som anser att det råder en föråldrad syn påvåldsbrotten i förhållande till egendomsbrotten, förespråkar att inom ramen förnuvarande straffmätning för misshandel en mer differentierad skala införsberoende på vilken skada som tillfogats vid misshandeln. Motionen mynnar ut iett önskemål om att fängelsestraffkommittén skall fä i uppdrag att utreda dennasak. I3 kap. (BrB) finns straffbestämmelser rörande misshandel. Försådana brott skall den dömas som tillfogar annan person kroppsskada, sjukdomeller smärta eller försätter honom i vanmakt eller annat sådant tillstånd.Brotten är indelade i tre svårhetsgrader med brottsbe-ftämningarna misshandelför normalfallen och de ringa fallen (5 §) samt grov misshandel för de grovafallen (6 §). För normalbrottet misshandel är Straffet fängelse i högst två åreller, om brottet är ringa, böter. Straffskalan för grov misshandel omfattarfängelse, lägst ett och högst . Vidbedömande huruvida brottet är grovt skall enligt 6 § särskilt beaktas omgärningen var livsfarlig eller om gärningsmannen tillfogat svår kroppsskadaeller allvarlig sjukdom eller eljest visat synnerlig hänsynslöshet eller råhet. Denu redovisade reglerna om misshandel fick sin nuvarande utformning i sambandmed införandet av BrB. Därvid ändrades i grunden systematiken för bedömningenav misshandelsbrott. Enligt BrB skall ouppsåtliga verkningar av misshandel intebeaktas när gärningens svårhetsgrad bedöms, utan avgörande vid bedömningenskall i stället vara samtliga omständigheter som .omfattas av gärningsmannensuppsåt. Den systematik som gällde i strafflagen i fråga om straffmätningen förmisshandel byggde däremot på en annan syn. Avgörande var i princip den skadasom följt av brottet, oavsett om skadan hade uppkommit av oaktsamhet eller ej ochutan hänsyn tagen till om gärningsmannen haft uppsåt att åstadkomma deninträffade skadan. I konsekvens härmed indelades misshandelsbrottet enligtstrafllagen efter om det hade medfört svår, medelsvår eller ringa skada. Somnämnts görs enligt BrB:s systematik indelningen av brottet i olika graderenbart efter de omständigheter vid brottet som omfattas av uppsåt. Man bortseralltså i princip från s.k. objektiva överskott. Frågan om misshandeln är grovavgörs därvid enligt de återgivna bedömningsgrunderna i 3 kap. 6 § BrB. JuU1982/83:30 12 Vad gäller förhållandet mellanstraffmätningen för förmögenhelsbrott och för våldsbrott uttalades iförarbetena till BrB all våldsbrotten - i den mån de inte medfört död ellersvår kroppsskada - i den dittillsvarande rättstillämpningen inte sällan bedömtsalltför lindrigt, särskilt i jämförelse med förmögenhetsbrotten (prop. 1962: 10s. B 91). En undersökning av straffmätningspraxis med avseende påbl. a. miss-handelsbrolt och en jämförelse av straff för olika brott, bl. a.misshandel och stöld, har publicerats i en rapport (Ds Ju 1980:9)Slraffmätning. Ett omfattande översynsarbete i fråga om straffskalornapågår f. n.; i detta sammanhang bör främst nämnas fängelsestraffkommittén (Ju1979:04), som har i uppdrag bl, a. att, beträffande andra brott än förmögenhelsbrott,göra en översyn av straffskalorna i gällande ansvarsbestämmelser, i förstahand de straffbestämmelser som leder till de flesta frihetsstraffen. Ettbetänkande från fängelsestraffkommittén kan väntas . Detfinns anledning alt i sammanhanget även nämna förmögenhetsbrottsulredningen(1976:04), som har till uppgift att förutsättningslöst pröva frågan omstraffvärdegränser och straffbarhetsgrader vad gäller förmögenhetsbrotten. Utskottet konstaterar att del önskemål som framförs imotion 549 får anses tillgodosett genom det uppdrag som lämnats tillfängelsestraffkommittén. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen. Otillåtet förfarande med pornografisk bild 1 motion 685 begärs ettriksdagsuttalande om angelägenheten av en utvärdering av det s.k.skyltningsförbudel mot pornografi i 16 kap. II § . Enligt motiveringen för yrkandet (imotion 683) förekommer det alltför ofta nonchalans mot det förbud som gäller. Sedan är1971 finns i 16 kap. II Sbrottsbalken en bestämmelse mot otillåtet förfarande med pornografisk bild. Denhar följande lydelse: "Den som på eller vid allmän plats genom skyltningeller annat liknande förfarande förevisar pornografisk bild på sätt som ärägnat att väcka allmän anstöt dömes för otillåtet förfarande med pornografiskbild till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som medposten sänder eller på annat sätt tillställer någon pornografisk bild utanföregående beställning."" Frågan om en viss utvidgning av delstraffbara området i bl. a. det hänseende som här är aktuellt har behandlats idirektiven till yttrandefrihetsutredningen (Ju 1977: 10). Utredningen harockså berört frågan i sitt betänkande (Ds Ju 1978: 8) Barnpornografi. Därlämnas vissa uppgifterom det s. k. skyltningsförbudets efterlevnad. 1utredningens debattbetänkande (SOU 1979:49) lämnar utredningen åt sidan bl. a.frågan om en eventuell utvidgning av det straffbara området i fråga ompornografi och våldsframställningar samt förklarar sig återkomma till dessafrågor i sitt fortsatta arbete. Utredningen räknar med att lägga fram sitthuvudbetänkande . JuU1982/83:30 13 Utskottet behandlade ettmotionsyrkande med samma innebörd som det nu aktuella (JuU 1981/82:36).Utskottet framhöll då bl. a. aft det beträffande skyltningsförbudet liksomeljest är ett betydelsefullt kriminalpolitiskt intresse att regelefterlevnadenföljs och bevakas av de rättsvårdande organen. Utskottet, som ansåg altmotionärerna hade tagit upp en angelägen fråga, uttalade vidare bl. a. att maninte kan bortse från att sådana förfaranden som det här är fråga om mångagånger förmedlar en förnedrande människosyn. Utskottet utgick från attyltrandefrihetsulred-ningen i sitt kommande betänkande redovisar sådanaöverväganden som kan ligga till grund för statsmakternas ställningstagande idet aktuella hänseendet. Med dessa uttalanden avstyrkte utskottet bifall tillmotionsyrkandet. När motionsönskemålet nu återkommer vill utskottet på nyttunderstryka att det här gäller ett angelägel ämne och att det är av vikt atterforderiigt beslutsunderlag tas fram för statsmakternas ställningstagande tillfrågan om det behövs ändringar i den straffrättsliga regleringen eller andraåtgärder på området. Utskottet förutsätter att detta kommer att göras avyttran-defrihetsulredningen utan någon särskild åtgärd från sida.Med dessa uttalanden avstyrker utskottet bifall till motion 685 i denna del. 1 motion 1217 föreslås att densärskilda militära bestraffningsrätten avskaffas. Enligt motionärerna börsträvan vara att förhållandena inom det militära försvaret skall skilja sig sålitet som möjligt från vad som gäller i samhället i övrigt. finns i en särskild straff- ochprocesslagsliftning för det militära försvaret. Straffrättsliga bestämmelserfinns i och i lagen (1973:18) om disciplinstraff för krigsmän.Bestämmelser om handläggning av militära mål, om tvångsmedel och omverkställighet av disciplinstraff m. m. finns i militära rättegängslagen(1948:472) och i kungörelsen (1948:691) angående den militära rättsvården. De särskilda straffbestämmelserna i om brottav krigsmän finns i 21 kap. De gärningar som där straffbeläggs är bl. a.lydnadsbrott, myteri, vald eller hot mot krigsman, rymning och tjänstefel. , som innehåller de s. k. krigsartiklarna, finns ansvarsbestämmelsersom med något undantag är tillämpliga endast under krig ellerberedskapstillstånd. De flesta bestämmelserna avser krigsmän. Vid sidan av de övriga påföljder som kan ådömas enligtbrottsbalken finns disciplinstraff för krigsmän som en särskild påföljd.Disciplinstraffen är enligt 32 kap. 6 § fritidsstraff ochdisciplinbot. I stället för disciplinstraff kan enligt 17 § lagen omdisciplinstraff för krigsmän för mindre förseelser användas tillrättavisning,dvs. varning, extratjänst, ute-gångsförbud och landgångsförbud. För den processuella handläggningen av de militärabrottmålen gäller i JuU1982/83:30 14 flera hänseenden en särreglering. Militära brottmålhandläggs vid allmän domstol eller som disciplinmål. 1 disciplinmål är detbefattningshavare vid försvarsmakten som prövar frågan om straff för brottet.Också tillrättavisning åläggs av befattningshavare vid försvarsmakten. Militärstrafflagstiftningen reformerades genomgripandeåren 1948 och 1972. Bakom reformerna låg tanken alt lagstiftningen på områdetinte bör avvika från vad som gäller på andra områden i vidare mån än som ärnödvändigt för att säkerställa försvarsmaktens effektivitet. 1 samband med 1975års omläggning av ansvaret för offentliga funktionärer gjordes mindre ändringari det militära ansvarssystemet. Härigenom skedde en ytterligare anpassning avförhållandena inom den militära verksamheten till dem som råder inom den civilasektorn av samhällslivet. Det militära ansvarssyslemet har varit föremål för enöversyn av militär-ansvarskommittén. Kommittén har avlämnat betänkandet(SOU 1983: 2) Nytt militärt ansvarssystem. 1 betänkandet föresläs att detmilitära straffrättsliga ansvarssyslemet i avgörande hänseenden blir ersatt avett utomstraffrättsligt disciplinsystem. Flertalet straffbestämmelser rörandebrott av krigsmän, liksom de särskilda disciplinstraffen i ,föreslås bli upphävda. Återstoden av den militära straff- och processrättenföreslås bli ytterligare inordnad i den allmänna straff- och processlagstiftningen. Förslagen i betänkandet innebär att alla anställda vidförsvarsmakten i fredstid skall följa samma regelsystem som gäller föroffentligt anställda i allmänhet. För de värnpliktiga föreslås ett helt nyttutomstraffrättsligt disciplinsystem; disciplinpåföljd skall kunna åläggas envärnpliktig som uppsåtligen eller av oaktsamhet har åsidosatt vad som åliggerhonom i tjänsten på grund av bl. a. reglemente eller förmans order.Disciplinförfarande får användas också i fråga om vissa lindrigare brott,såsom snatteri, bedrägligt beteende, olovligt brukande. De disciplinpåföljdersom föreslås är varning, extratjänst, löneavdrag och utegångsförbud.Beslutanderätten i disciplinärenden föreslås ligga hos den myndighet vid vilkenden värnpliktige tjänstgör eller senast tjänstgjort. De nuvarandemöjligheterna att använda straffprocessuella tvångsmedel föreslås bliavskaffade. I stället föreslås särskilda regler om omhändertagande avvärnpliktiga som stör allmän ordning m. m. Vidare föreslås i betänkandet att desärbestämmelser som finns för handläggning av militära mål upphävs. - Förkrigsförhållanden föreslås att del nuvarande straffansvaret i stora delar bibehållsatt gälla för all personal inom försvarsmakten. Belänkandetär f. n. föremål för remissbehandling. Efter det anförda kan utskottet konstatera att arbetet påen reform av det militära ansvarssystemet i den riktning som förespråkas imotionen nu befinner sig i ett slutskede. Enligt utskottets mening finns det idetta läge inte skäl till någon åtgärd från sida med anledning avmotion 1217. JuU1982/83:30 15 attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1982/83:1749 i denna del (yrkande I) till Kommittéer m.m. för /84 anvisar ettreservationsanslag av , 2. beträffandeekonomisk brottslighet attriksdagen avslår motion 1982/83:888 i denna del (delvis) och 1982/83:2158 idenna del (yrkande 3), attriksdagen avslår motion 1982/83: 1641 och motion 1982/ 83:1747, 4. beträffandenya alternativa brottspåföljder attriksdagen avslår motion 1982/83: 373 i denna del (yrkande 3), motion1982/83:546, motion 1982/83:839 i denna del (yrkande 5), motion 1982/83:1592 idenna del (yrkande 11), motion 1982/ 83: 2158 i denna del (yrkande 7) ochmotion 1982/83:2162 i denna del (yrkande 2), 5. beträffandeallmänpreventionens betydelse attriksdagen avslår motion 1982/83:440 och motion 1982/ 83: 2158 i denna del(yrkande 10), 6. beträffandestraffskalorna rörande mindre allvarliga brott attriksdagen avslår motion 1982/83:2158 i denna del (yrkande 8), 7. beträffandeavkriminalisering av vissa förseelser aftriksdagen avslår motion 1982/83: 2158 i denna del (yrkande 4), allriksdagen avslår motion 1982/83:512, attriksdagen avslår motion 1982/83: 549, attriksdagen avslår motion 1982/83:685 i denna del (yrkande 2), 11. beträffande detmilitära ansvarssyslemet att avslår m.otion 1982/83: 1217. Regeringen har under punkt A 4 (s. 35)föreslagit att till Extra utgifter för /84 anvisa eftreservationsanslag av . I motion 1982/1983: 1077 av EvaHjelmström (vpk) och (vpk) hemställs, såvitt nu är i fråga, attriksdagen uttalar att beträffande Birkagärdsbarnen bör ersättning av statsmedelutgå till dem för ådömda rättegångskostnader då ärendet är av principiell natur(yrkande 2). JuU 1982/83:30 16 Regeringens medelsberäkning under denna punkt innebäroförändrat anslag i förhållande till innevarande budgetår. I motion 1077 tas upp en fråga somgäller ersättning för rättegångskostnader i ell särskilt fall. Motionärernaanser att ersättning av statsmedel bör utgå för rättegångskostnader som deförlorande parterna i processen har ålagts att betala till den vinnandemotparten. Som skäl härför anförs i motionen bl. a. att processen varit avallmänt och principiellt intresse. Den rättegång som åsyftas i motionen är den s. k.Birkagårdsrättegången mellan ett antal barn och kommun.Förhållandena är i korthet följande. Fjorton barn med plats vid Birkagårdensfritidshem yrkade vid ersättning av kommunenligt miljöskyddslagen för olägenheter som de åsamkats genom buller ochluftföroreningar på grund av trafik. Kommunen bestred yrkandena. Tingsrättenbiföll delvis två av de fjorton barnens yrkanden (beträffande det ena barnetsåvitt gällde ersättning för buller och beträffande det andra barnet såvittgällde ersättning för luftföroreningar) och lämnade barnens talan i övrigt utanbifall. Kommunens krav på ersättning för rättegångskostnaderdelades upp på två poster, en avseende buller och en avseende luftföroreningar.De tolv barn som hade förlorat målet i alla delar ålades att solidarisktersätta kommunens rättegångskostnader med dels . (buller), dels . (luftföroreningar), allt jämte ränta. De två barn som delvis hadevunnit ålades var och en solidarisk ersättningsskyldighet för endast en av posterna,det ena barnet avseende buller och det andra avseende luftföroreningar. Barnenhade beviljats allmän rättshjälp. Kommunen överklagade domen såvitt gällde detvå barn som delvis vunnit i tingsrätten och yrkade att deras talan helt skulleogillas. De två barnen anförde anslulningsvad med yrkande om fullt bifall tillsin talan. Mot övriga barn vann tingsrättens dom laga kraft. Härefter har ihovrätten de två barnen återkallat sin anslutningsvis förda vadetalan ochsamtidigt medgett kommunens yrkanden om ändring i tingsrättens dom. Barnenstalan om ersättning enligt miljöskyddslagen har härigenom kommit att bli i alladelar ogillad. Några ytterligare anspråk på rättegångskostnader från kommunenssida har inte framställts i hovrätten. Det kan nämnas i sammanhanget att utskottet nyligenbehandlat ett annat i motionen framställt yrkande med anknytning tillBirkagårdsrättegången, nämligen avseende förhållandel mellan allmän rättshjälpoch ansvaret för motpartens rättegångskostnader (JuU 1982/83: 19 s. 21 ff; seäven betänkande 1982/83:22 s. 32). Utskottet, som inte finner skäl för all statsbidrag börutgå för all täcka den skyldighet att betala motpartens rättegångskostnader somhar ålagts i den ifrågavarande rättegången, avstyrker bifall till motion 1077 ihär behandlad del. JuU1982/83:30 17 Utskottet har ingen erinran mot regeringens förslag tillmedelsanvisning. attriksdagen med bifall till regeringens förslag till E.xira utgifter /84 anvisar ett reservationsanslag av I , 2. beträffandestatsbidrag för rättegångskostnader attriksdagen avslår motion 1982/83: 1077 i denna del (yrkande 2). Information om lagstiftning m.m. Utskottet tillstyrkerregeringens förslag under punkt A 5 (s. 35) och hemställer att till Information omlagstiftning m.m. för /84 anvisar ett reservationsanslag av . Närvarande: (), (), EricJönsson (s), (), i (s), (),(), (), (), Ulla-BrittÅbark (s), (), i (fp), (), () och (). Anslaget till Kommittéer m. m. (punkt 3, mom. 1) (), (), () och () anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 4 som börjar med "Vid ställningstagande" och slutarmed "denna del" bort ha följande lydelse: Besparingar är nödvändiga inom alla delar av den statligaverksamheten; detta gäller enligt utskottets mening också förutredningsväsendet under . Angelägenheten av besparingarhar emellertid enligl utskottets uppfattning inte tillräckligt beaktats vid regeringensförslag till medelsanvisning, som innebär ett oförändrat anslag om 20 milj. kr.vartill kommer en reservafion om drygt 4 milj. kr. Av kommittéer knutna tilljustitiedepartementet beräknas 17 avsluta eller ha avslutat sitt arbete underår 1983! Med hänsyntill vad nu sagts och med beaktande av statsmakternas JuU1982/83:30 18 strävan att begränsa antalet nya kommittéer anserutskottet att en nedskärning av anslaget kan göras utan menlig inverkan påutredningsarbetet. En sådan åtgärd bör också kunna motverka att kommittéernaådrar staten kostnader som inte är oundgängligen nödvändiga förutredningsarbetet. Utskottet förordar att , såsom föreslås i motion1749, till Kommittéer m. m. anvisar ett belopp som är 5 milj. kr. lägre än vadregeringen föreslagit. dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande medelsberäkningen attriksdagen med anledning av regeringens förslag och med bifall fill motion1982/83:1749 i denna del (yrkande 1) till Kommittéer m,m. för budgetåret1983/84 anvisar ett reservationsanslag av , Allmänpreventionens betydelse (punkt 3, mom, 5) (), (), () och () anför: En grundtanke i det svenskastraffrättssystemets uppbyggnad har varit att tillgodose allmänpreventionenskrav. Jämsides härmed står uppfattningar som går ut på att avgörande viktfästs vid behovet av behandling beträffande den individ som begått brottet.Denna behandlingstanke hat-till en del legat bakom brottsbalkenspåföljdssystem. har i olika sammanhang satts i fråga ombehandlingstanken är rationellt motiverad. Fängelsestraffet är motiverat av i första handallmänpreventiva skäl; det är själva det brottsliga förfarandet som skallklandras genom straffet. Straffet kan i vissa faU också tillgodose samhälletsbehov av skydd mot vissa kategorier av grova brottslingar. Enligt vår mening är det såsom anförs i de bådamoderatrnotionerna 440 och 2158 angeläget att allmänpreventionen ges enframträdande roll i straffrättssystemet. Detta innebär i och för sig inte attvi förespråkar hårdare eller längre straff. Däremot måste upptäcktsrisken öka,lagförjng-en effektiviseras och straffverkställigheten göras snabbare och merakonsekvent. Som utskottet anger pågår det ett omfattande arbete inomkommittéväsendet som syftar till att ändra påföljdssystemet på ettförhållandevis ingripande sätt. I detta arbete är det självklart att frågan omatt ge allmänpreventionen en ökad betydelse i påföljdssystemet inte kanförbigås.