bet · G601AU3 · 1982-12-31 00:00:00 — Polisen saknar f. n. möjlighet atti samband med inresa i kontrollsyfte undersöka bagageutrymmen och liknandeslutna utrymmen i bilar och transportmedel. Behov har framkommit av en sådanmöjlighet, eftersom utlänningar i viss utsträckning illegalt hjälps in iSverige genom att gömmas i bagageutrymmen i bilar eller på liknande sätt. I propositionen tillstyrks ett förslag frånutlänningslagkommittén som innebär att polisen ges rätt att vid behov undersökafordon i syfte att förhindra illegal invandring. En sådan åtgärd får emellertidinte tillgripas utan rimlig anledning. Utskottettillstyrker propositionen i denna del. AU1982/83:3 19 Påföljd vid anställande av utlänningar utanarbetstillstånd Enligt gällande regler kan den somhar en utlänning i sin tjänst, fastän utlänningen inte har föreskrivet arbets-eller anställningstillstånd, enligt 95 § andra stycket UtlL dömas till bötereller, när omständigheterna är försvårande, till fängelse i högst . Enutlänning, som har anställning eller bedriver verksamhet utan att haföreskrivet arbetsfillstånd, kan enligt 95 § första stycket dömas till böter. Den straffbestämmelse som avser arbetsgivaren har haftnuvarande innehåll (prop. 1975/76:18). varpåföljden endast böter. har kunnat konstatera bl. a. attstraffet för arbetsgivaren i här aktuell situation normalt brukar uppgå tillmellan 10 och 40 dagsböter. Utsikterna till besparingar eller vinst vid illegalanställning av utlänningar är därför ofta påtagligt mycket större än deteventuella bötesstraff som kan komma att utdörhas. I propositionen framhålls att ett kringgående avbestämmelserna om den reglerade invandringen leder till att ännu färrearbetsfillfällen står till förfogande för svenskar och för sådana utlänningarsom har fått tillstånd att vistas och arbeta här. Den enskilde utlänningenbefinner sig vidare vid en illegal anställning i en utsatt position ochpåtvingas inte sällan undermåliga arbetsvillkor. Han saknar ofta det socialaskydd som en anställning normalt ger. Erfarenheten visar att arbetsgivarna idessa situationer underlåter att fullgöra sina skyldigheter ifråga om skatter och sociala avgifter. Detta i sin tur medförkonkurrensfördelar för den verksamhet som bedrivs med illegalt anställdautlänningar och därmed svårigheter för annan, seriöst bedriven verksamhet.Många andra skadeeffekter kan nämnas. De allvarliga nackdelar 'som illegalanställning medför för den enskilde, för andra arbetsgivare och för samhälletär således uppenbara. Problemen accentueras om förfarandet får någon störreomfattning. Erfarenheten visar att förekomsten av illegal arbetskrafthar ökat och i vissa branscher är långt ifrån ovanlig. Enligt propositionen bör mot denna bakgrund bestämmelserom straff för den som anställer en arbetstagare utan föreskrivetarbetstillstånd kompletteras med bestämmelser om sanktionsavgifter, utformadei huvudsak på det sätt kommittén har angett. Avgiften föreslås utgå när någon har en utlänning i sintjänst, fastän utlänningen inte har föreskrivet arbets- elleranställningstillstånd. Den bör påföras den fysiska eller juridiska person somutövar verksamheten. Med hänsyn till sankfionens repressiva karaktär och tillatt alla skall garanteras en så lika behandling som möjligt bör reglerna ges enobligatorisk utformning. För straffansvar enligt 95 § andra stycket UtlL tordedet i praxis räcka med oaktsamhet och aktsamhetskravet torde dessutom ställashögt. AU1982/83:3 20 Även kommitténs förslag omavgiftens storlek tillstyrks. Detta innebär att avgiften för den bestäms fill ett halvt basbelopp (=8 900 kr. förvarje illegalt anställd arbetstagare. Ytterligare ett halvt basbelopp föreslåsutgå om anställningen har varat mer än . Det bör emellertid enligtförslaget finnas möjhghet till nedsättande eller eftergift. Vidare bör avgifteninte vara avdragsgill vid taxering. En kompletterande bestämmelse häromföreslås bli införd i kommunalskattelagen (1928:370). Den senare frågan har avarbetsmarknadsutskottet överlämnats till skatteutskottet. Slutligen föreslås att frågor om sankfionsavgift börprövas av allmän domstol efter ansökan av en åklagare. Rättegångsbalkensbestämmelser om åtal för brott, på vilket inte kan följa svårare straff änböter, samt dessutom bestämmelserna om kvarstad i brottmål skall ha motsvarandetillämpning i mål om ansökan om sanktionsavgift. Utskottet anser det vara angeläget med en straffskärpningför arbetsgivare som anställer en utlänning utan arbetstillstånd. Inte minstdet faktum att förekomsten av illegal arbetskraft har ökat talar för atteffektiva åtgärder måste vidtas. De skadeverkningar som illegalt arbete medförär uppenbara och utskottet instämmer härvid i de synpunkter i frågan somframförs i propositionen och som redovisats ovan. Den föreslagna sanktionens storlek förefaller vara välavvägd. Det föreslagna beloppet bör på ett effekfivt sätt kunna få enavhållande inverkan på de arbetsgivare som planerat att anställa invandrareillegalt. Utskottet har därvid anledning utgå från att skatteutskottettillstyrker den i proposifionen föreslagna ändringen i kommunalskattelagen somskulle innebära att avgiften inte blir avdragsgill vid taxering. Påföljd vid förhindrande av verkställighet Enligt gällande bestämmelser i endast den som är utlänning straffas enligt denna lag för försök att hindraverkställigheten av ett avlägsnandebeslut. Ansvaret är dessutom begränsat tillatt gälla det egna awisnings- eller utvisningsbeslutet. Bestämmelserna i 17kap. 12 § om främjande av flykt ger emellerfid ett visst, om änbegränsat, utrymme för straffingripande mot den som försöker hindra att ettavlägsnandebeslut verkställs. En begränsning ligger emellertid i attbestämmelserna förutsätter att utlänningen har hållits i förvar men haravvikit. har konstaterat att erfarenheternahos de fillämpande myndigheterna och reportage i massmedia visar, att det iicke ringa utsträckning förekommer att utlänningar håller sig gömda för attundgå ett eventuellt avlägsnandebeslut eller också för att hindraverkställigheten av ett sådant beslut, samt att detta möjliggörs genom att härboende personer medverkar genom att transportera och gömma utlänningarna.Enligt kommittén är det i viss utsträckning fråga om organiserad verksamhet. AU1982/83:3 21 Kommittén diskuterar åtgärder motaktivt motarbetande av regeringens och andra statliga myndigheters beslut på utlänningslagensområde. Man konstaterar bl. a. att det är ofrånkomligt att åtskilligautlänningar måste skickas tillbaka till sitt hemland trots att förhållandenadär är materiellt och politiskt svåra. Frånvaron av bestämmelser somkriminaliserar förhindrande av verkställigheten anges i den situationen kunnabli avgörande för personens handlingssätt. Kommittén föreslår därför att straffsanktioner införsbeträffande åtgärder som avser att förhindra verkstäUigheten avavlägsnandebeslut. understryker kommittén de svårigheter somkriminaliseringen kan medföra. Från straffbarhet föreslås make, barn, föräldraroch syskon vara undantagna. I propositionen förordas att de nuvarande bestämmelsernaom straff för utlänningar, som försöker hindra verkställighet avavlägsnandebeslut som rör dem själva bör upphävas. När det gäller här boendepersoner som döljer utlänningar framhålls även att våra kunskaper om problemetsomfattning och om orsakerna är begränsade. Det är angeläget att möjliggörastraffrättsliga ingripanden i vart fall vid sådana åtgärder för att hindraverkstälHghet av awisnings- eller utvisningsbeslut som vidtas i vinningssyfte.o I de fall däremot då en person ingriper av tvingandemedmänskliga bevekelsegrunder måste lösningen sökas med andra medel, främstgenom information. Propositionens förslag innebär därför att handlingar i syfteatt hindra verkställigheten straffbeläggs i de fall då gärningen har förövats ivinningssyfte. Den som mot betalning eller annars i vinningssyfte försökerhindra verkställigheten bör kunna straffas, antingen det är fråga om en enstakafristående handling eller gärningen utgör led i en större verksamhet. Med ettpå detta sätt begränsat tillämpningsområde saknas anledning att låta åtgärdersom rör nära anhöriga bli straffria. För att gärningen skall vara straffbar bördet vidare vara fråga om ett döljande av utlänningen eller annan sådan åtgärd isyfte att hindra verkställigheten. I sammanhanget framhålls att om kriminaliseringenbegränsas på detta sätt får å andra sidan det straffbelagda förfarandet normaltanses vara förhållandevis allvarligt. Det är då inte längre rimligt attpåföljden i normalfallet bestäms till böter. I stället förordas attbestämmelsen flyttas till andra stycket av 96 § UtlL och där förs in som en nytredje punkt. Straffet för överträdelsen kommer då att bli fängelse i högst ettår eller, vid mildrande omständigheter, böter. Avslutningsvis understryks vikten av att utvecklingen nogaföljs och att frågan om straffbestämmelsens utformning tas upp till ny prövningom utvecklingen ger anledning till detta. I motion 1981/82:2412 av () ochGunnel (m) föreslås att utlänningslagkommitténs förslag om straffsanktionervid förhindrande av avlägsnandebeslut bör följas. AU1982/83:3 22 a. att underlåtenheten att beivra att härboende personer gömmer utlänningar bl. a. skapar intrycket av att samhälletinte menar allvar med sina beslut. Utskottet anser det vara beklagligt att i landet boendepersoner aktivt medverkar fill att utlänningar håller sig gömda för att undgåett eventuellt avlägsnandebeslut eller också för att hindra verkställigheten avett sådant beslut. Det rör sig dessutom i viss utsträckning om en organiseradverksamhet. Som framhålls i proposifionen är denna verksamhet inte bara ägnadatt undergräva respekten för ett demokratiskt samhällsskick. Den kan dessutomleda till psykiska men för de personer, som göms undan för verkställighetsmyndigheterna. har påpekat att denna verksamhethar varit mest omfattande när det gäller gruppen turkassyrier och beräknat attdenna grupp omfattade ca 200 som meddelades avlägsnandebeslut och som gömdesundan till . Det finns anledning utgå frånatt omfattningen på verksamheten därefter avtagit sedan regeringen tidigare iår beslutat att det inte längre finns särskilda skäl att vägra s. k.B-flyktingar från tillstånd att vistas i . Även om problemet f. n. är begränsat finns det emellertidanledning att med tanke på den möjliga framtida utvecklingen överväga lämphgaåtgärder som syftar till att denna form av verksamhet upphör. Som tidigare nämnts har utlänningslagkommittén förordatatt här aktuella handlingar generellt bör straffbeläggas. Vid överväganden omstraffpåföljder i detta sammanhang bör man emellertid - som också framhålls ipropositionen - beakta att det har funnits och kan komma att finnas storavariationer beträffande motiven för ett aktivt ingripande i syfte att hindraverkställigheten av avlägsnandebesluten. Man torde ha att räkna med hela skalanfrån organiserad verksamhet i vinningssyfte till desperata ingripanden frånlaglydiga medborgares sida, vilka drivs av ett starkt religiöst eller annathumanitärt engagemang. Häremellan kan tänkas exempelvis fall då den handlandedrivs av önskemålet att så många som möjligt av hans landsmän eller trosfränderblir kvar i . Med hänsyn fill det anförda ansluter sig utskottet tillpropositionens förslag med innebörd att handlingar i syfte att hindraverkställigheten av avlägsnandebesluten straffbeläggs endast i de fall dågärningen har förövats i vinningssyfte. Utskottets ställningstagande får intetolkas som ett accepterande av den verksamhet på området som inte drivs ivinningssyfte. Utskottet har i det föregående tagit bestämt avstånd från allverksamhet som bedrivs i syfte att förhindra att avlägsnandebeslut verkställs.I de fall en person ingriper av tvingande medmänskhga bevekelsegrunder anserutskottet att andra medel än straffpåföljd bör tillgripas, främstinformationsåtgärder. Den framtida utveckhngen får visa om sådana åtgärder ärtillräckligt effektiva. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 2412. AU1982/83:3 23 En flykting som behöver skydd skallinte utan synneriiga skäl vägras i . Som flykting räknas den somi sitt hemland löper risk för politisk förföljelse. Med sådan förföljelse menasatt någon på grund av sin härstamning, tillhörighet till viss samhällsgrupp,religiös eller politisk uppfattning utsätts för förföljelse, som riktar sig motufiänningens liv eller frihet eller som annars är av svår beskaffenhet. Enligt 6 § UtlL ges också ett visst skydd åt utlänning sominte är flykfing men som ändå av politiska skäl inte vill återvända tillhemlandet. Undantag från skyldigheten att låta dessa s. k. B-flyktingar stannahär får göras när "särskilda skäl" föreligger. Som sådant skäl räknasSveriges möjhgheter att ta emot utlänningar. Assyrierna/syrianerna som grupp betraktas inte somflykfingar enligt . På grund av de motsättningar sområder mellan den kristna minoriteten och den muslimska majoritetsbefolkningenhar de dock fidigare som grupp ansetts ha sådana starka skäl som avses i 6 §utlänningslagen att inte återvända till hemlandet. befanns detnödvändigt att mot bakgrund av det stora invandrartrycket från denna grupptillämpa utlänningslagens undantagsbestämmelse om särskilda skäl. Invandringen av assyrier/syrianer från har undersenare år minskat väsentligt. Enligt ett regeringsbeslut finnsdet därför inte längre särskilda skäl att vägra s. k. B-flyktingar från dennagrupp tillstånd att vistas i . I fortsättningen skall tillståndsärendensom rör turkiska assyrier/syrianer bedömas enligt samma riktlinjer som gällerför övriga utlänningar. Frågan om en sökande skall bedömas som B-flykting får idenna liksom i andra utlänningsärenden prövas med hänsyn till omständigheternai varje enskilt fall. Det redovisade regeringsbeslutet innebär att vpk-mofionen3 i denna del kan anses vara fillgodosedd. Mofionärerna vänder sig nämligenemot den fidigare gällande ordningen beträffande assyrier/syrianer frånTurkiet. Familjeanknytning m. m. gäller att en utlänning intefår uppehålla sig i under längre fid än från inresan utanatt ha uppehållsfillstånd. Från denna regel undantas bl. a. nordiskamedborgare. Tillstånd skall i likhet med arbetsfillstånd normalt ha ordnatsföre inresan. En utlänning som, med eller utan visering, reser in som turisteller annars för en tillfällig vistelse kan således normalt inte få sin ansökanom uppehållsfillstånd prövad i sak medan han är kvar i . Undantag fråndenna huvudregel har gjorts för vissa grupper. Regeln äger sålunda intetillämpning på flyktingar och krigsvägrare. Även utlänningar som i övrigtåberopar skäl av politisk natur mot att återvända till AU1982/83:3 24 sitt hemland har tillerkänts en särställning. Detsammagäller de klara familjesammanföringsfallen. Därmed avses make/maka ellerminderårigt barn som kommer hit för att förena sig med den härvarande makeneller makan resp. med föräldrarna. Även i vissa andra fall kan skälen vara såömmande att det skulle vara stötande att kräva att utlänningen skulle återvändahem. När det gäller anhöriga till flyktingar skall undantag kunna göras utanförden snäva familjekretsen. Det har emellertid ansetts angeläget attundantagsfallen begränsas genom en strikt tillämpning. Anknytning i form av äktenskap eller samboende räknas tillde klara fall som berättigar fill uppehållsfillstånd. Som en följd härav harproblemet med skenäktenskap uppkommit. För att komma fill rätta med sådana falltillämpas en ordning med s. k. uppskjuten invandrarstatus. Det innebär attkortvariga tillstånd ges av . Om förhållandet består efterdenna tid accepteras utlänningen som invandrare. Regeln att uppehållstillstånd skall vara klart föreinresan gäller även för personer som utan att ha uppehållstillstånd ingåräktenskap här i landet eller etablerar ett förhållande med samboende. Sådanapersoner får sålunda resa ut ur och göra sin ansökan från hemlandet. Fråga om uppehållstillstånd till följd av äktenskapbehandlas i tre motioner. I vpk-mofionerna 1982/83:3 och 1982/83:4 framhålls attbestämmelserna angående familjeanknytning mellan en utlänning och en person meduppehållstillstånd i är klart utlänningsfientliga och bör ändras. Demedför i prakfiken oöverstigliga hinder för äktenskap eller annat samboendemellan svenskar och utlänningar i . Effekten av reglerna blir tveklöst atten negafiv syn på utlänningar kommer att börja breda ut sig. Vidare innebär deen inskränkning i svenska medborgares rätt att ingå äktenskap med utländskmedborgare. () påpekar i mofion 1982/83:1 bl. a.att äktenskap arrangerats i syfte att kringgåinvandringsbestämmelserna. Efter hand har tillämpningen av reglerna skärpts isyfte att motverka dessa skenäktenskap. har vi sålunda en praxis som innebäratt om ett äktenskap eller samboförhållande upphör blir kvinnaneller mannen utvisad. Kvinnorna drabbas särskilt hårt av den praxis somtillämpas. I en del fall ter sig möjligheterna till ett anständigt liv ihemlandet obefintliga efter en skilsmässa, främst på grund av dessa länders synpå frånskilda kvinnor. I andra fall tvingas kvinnan begära skilsmässa på grundav mannens alkoholmissbruk eller på grund av misshandel. I många fall ter detsig då onödigt grymt att inte bevilja uppehållstillstånd. Motionären föreslåratt den invandrarpolitiska kommittén får i uppdrag att särskilt beakta det häraktuella problemet. Slutligen framhåller () och BlendaLittmarck (m) i motion 1982/83:2 att de frånskilda invandrarkvinnornas ansökanom uppehållstillstånd måste behandlas utan hänsynstagande till den f.d. AU1982/83:3 25 Något annat strider mot svensk invandrarpolifikoch mot jämlikhetssträvandena i det svenska samhället. bör därförbesluta om en sådan ändring att de invandrare som fått uppehållstillstånd iSverige på grund av äktenskap och som fått fast förankring här i landet interiskerar utvisning på grund av skilsmässa. Det problem motionärerna aktualiserat var föremål för eninterpellations-debatt (prot. 1981/82:80). Dåvarandeinvandrarministern uttryckte därvid stor förståelse för dessakvinnors problem och uttalade att större hänsyn skulle tas till bl. a. deproblem som kan uppkomma om de frånskilda kvinnorna tvingas återvända fillhemlandet. Vidare skulle större hänsyn tas till orsakerna till att dessakvinnor vill bryta upp ur äktenskapet i . Dessa uttalanden har sedermera följts upp med enrekommendation från invandrarverket som tillställts polismyndigheterna avföljande lydelse: Om det i utredningen har angettsatt äktenskapet eller sammanboendeförhållandet tvingats upphöra p. g. a. bl.a. misshandel eller att sådana skäl nu på verkställighetsstadiet förs fram bördetta föranleda att ärendet överlämnas till enl. 89 § utlänningslagen.Kvinnan bör även ges tillfälle att ange vilka svårigheter hon kan komma attmöta i hemlandet om hon tvingas återvända. I ärenden som är under utredning hos poUsen dvs. iförlängningsärenden eller i ärenden där utvisningsanledning föreligger p. g. a.en "sprucken" anknytning och kvinnan anger att det i förhållandet harförekommit sådana omständigheter som är i fråga bl. a. misshandel bör dettasärskilt anges. Vidare bör kvinnan särskilt ange vilka svårigheter hon som frånskildkvinna kan komma att möta i hemlandet om hon återvänder dit. Utskottet hyser stor förståelse förde problem som tas upp i motionerna. Utskottet noterar därför med stortillfredsställelse att en annan och mjukare praxis tillämpas i dessasituationer. I sammanhanget vill utskottet erinra om att här aktuella frågor f,n. behandlas inom den invandrarpolifiska kommittén. Med hänsyn till det anförda bör motionerna inte föranledanågon åtgärd. 1 sammanhanget tar utskottet även upp vpk-motionen1982/83:4 i vilken behandlas situationen för kvinnor som bl. a. i de muslimskaländerna förtrycks för sitt köns skull. Enligt motionärerna bör regeringenverka för en ändring i Génevekonventionen med innebörd att dessa kvinnorbetraktas som flyktingar. Vidare framhålls att om muslimska eller andra kvinnor villfly från förtrycket i sitt hemland och kan hävda förföljelse på grund av sittkön, borde också kunna ge dem som söker sig hit en hemvist med statussom flykting. Utskottet ansluter sig till motionärernas uppfattningbeträffande situationen för de kvinnor som utsätts för förtryck för att de ärkvinnor. De kvinnor som av detta skäl flyr till får stanna här. AU1982/83:3 26 finns f. ö. strävanden i den riktning motionärernaefterlyser när det gäller en ändring i flyktingkonvention.Det finns anledning utgå från att verkar för att dessa kvinnortillförsäkras någon form av flyktingstatus. Med hänsyn till det anförda bör motionen i denna del inteföranleda någon åtgärd. Lokalkontor för FN:s flyktingsekretarial Mot bakgrund av de omfattandeflyktingproblemen efter inrättades FN:sflyktingkommissarie (for Refugees, UNHCR).Dess verksamhet skall vara helt opolitisk samt på humanitär och social grundinriktad på att verka för flyktingarnas skydd. I flyktingkommissariens statuteranges de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att en person skallanses som flykting och därigenom falla under flyktingkommissariens mandat.Definitionen motsvarar den som finns i flyktingkonventionen medfrämst den skillnaden att någon geografisk begränsning inte har medtagits. Flyktingkommissarien väljs av ochskall vid sidan om sina statuter följa de direktiv som lämnas avgeneralförsamhngen och FN:s ekonomiska och sociala råd. Mandatet är formellttidsbegränsat men har successivt utsträckts i femårsperioder, senast tillutgången av . Kommissarien har sitt högkvarter i men bedriverockså verksamhet genom sina regionalkontor och ett femtiotal lokalkontor runtom i världen. , den s. k. exekutivkommittén, som bestårav företrädare för ett 40-tal länder, behandlar UNHCR:sverksamhet och medelsbehov. I vpk:s partimotion 1982/83:3 förs på nytt fram ettyrkande av att ett lokalkontor för inrättas i denordiska länderna med placering i . Utskottet har tidigare noterat attdet finns ett intresse från UNHCR att upprätta ett lokalkontor i . Fråganhar också diskuterats mellan de nordiska länderna då en tanke är att upprättaett gemensamt kontor för dessa länder. Man avvaktar nu bl. a. att arbetet meden ny utlänningslag i skall avslutas. Några detaljöverväganden omexempelvis kontorets arbetsuppgifter, lokalisering etc. har ännu inte gjorts(AU 1981/82:3). Med hänvisning till det anförda är någon åtgärd på grundav mofionen inte erforderlig. 1 motion 1982/83:6 av AllanÅkerlind (m) framhålls att flyktingar från andra länder som kommit till Sverigekan få vänta innan de får slutgiltigt besked om de fårstanna eller ej. Detta förhållande medför ofta stora problem för de berördaflyktingarna. a. får de inte möjlighet att AU1982/83:3 27 ta ett arbete . Vidare följer betydandekostnader för samhället. Enligt motionären är det därför nödvändigt att bringa nedhandläggningstiderna fill en rimlig nivå. Högst sex månaders handläggningstidbör accepteras. 1 samband med att beslut om en sexmånadersgräns träder i kraftbör alla de som befinner sig här i landet och väntat på uppehållstillstånd imer än automafiskt få detta uppehållstillstånd. Det bör gälla allasom inte gjort sig skyldiga till brott här i landet, som skulle kunna föranledautvisning. Utskottet kan i och för sig instämma i atthandläggningstiderna i utlänningsärenden varit alltför långa. Emellertid harärendebalansen till följd av de åtgärder som regeringen vidtagit under senaretid minskat både vid invandrarverket och vid . Pådepartementet uppgick således antalet ärenden till 335 mot ca1 000 under samma månad året innan. Det saknas följaktligen skäl att överväga åtgärderav det slag motionären förespråkar. Utskottet har f. ö. tidigare i betänkandetredovisat de problem som fixerade månadsgränser kan föra med sig. Medhänvisning fill det anförda avstyrker utskottet motionen. Ersättning för hemresa m. m. Enligt 99 § UtlL är en utlänning,som har avvisats eller utvisats, skyldig att betala kostnaden för resan tillden ort, dit han sänds genom myndighets försorg. Bestämmelsen har ansettsinnefatta en skyldighet att i förekommande fall betala även kostnaden förbevakningspersonalen.