bet · G601SoU23 · 1982-12-31 00:00:00 — Sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) avser att bedriva ett projektangående anhörigas insatser för äldre och långtidssjuka. Projektets målsättningär atf skapa ett underlag för hur stödet till de anhöriga bör utformas.Projektarbetet inriktas på att genom fältstudier samt i lokaltutvecklingsarbete försöka utveckla formerna för samhällets stöd till dem somvårdar äldre långtidssjuka hemma. Utskottet anser att de anhörigas insatser bör fas tillvara inom äldreomsorgen. Det är därför vikfigt att den som vill hjälpa ellerta hand om en äldre anförvant får samhällets stöd för detta. Han eller honmåste få ersättning för sitt arbete och tillförsäkras samma sociala trygghetsom andra. Anhörigas villighet att göra en insats får alltså inte tas tillintäkt för ett minskat ansvarstagande från samhällets sida. Under dessaförutsättningar kan anhörigvården bidra till att skapa en mera varierad ochindividuellt anpassad äldreomsorg. Då emellertid anhörigvårdskommittén f. n. arbetar med attgöra en samlad översyn av de frågor som gäller vård av anhöriga är någotriksdagens initiativ enligt utskottets mening inte erforderligt med anledningav vad som anförts i motionerna. Motionerna 1982/83:1302 och 1982/83:1627 (yrkande 3)avstyrks således. Åtgärdsprogram för handikappomsorgen m. m. Enhgt regeringens bemyndigandetillkallades beredningsgruppen (S 1979:10) för med uppdrag att svara för genomförande iSverige. Gruppen har bestått av företrädare för de fem riksdagspartierna, vissadepartement och myndigheter. , ,arbetsmarknadens parter samt handikapprörelsen. I sambandmed förberedelserna inför uppmanade Förenta SoU1982/83:23 11 nationernas generalförsamling medlemsländerna att övervägaatt utarbeta nationella långsikfiga handlingsprogram på handikappområdet. Beredningsgruppen tillsatte inom sig ett programutskottmed uppdrag att utarbeta förslag till handlingsprogram för handikappolitiken på1980-talet. Till ledamöter i utskottet utsågs företrädarna i gruppen för de femriksdagspartierna samt för () och (). Beredningsgruppen överlämnade förslag tillHandlingsprogram (SOU 1982:46) i handikappfrågor. I förslaget till handlingsprogram har företrädarna för defem riksdagspartierna och handikapprörelsen lagt fram en gemensam syn påhandikappades situafion. De har vidare samstämmigt uttalat sig om sin syn på desenaste årens handikappolitik och om inriktningen av åtgärderna på handikappområdetför . En del överväganden i programmet avser bestämdaavgränsade åtgärder. Andra gäller övergripande frågor om skeenden ochstrukturer i samhället och om betydelsen av utveckling i en viss riktning. Iett särskilt avsnitt behandlas handikappfrågorna inom biståndsverksamhet ochinternationellt samarbete. Beredningsgruppens internationella arbetsutskotthar utvecklat sina synpunkter på den internationellt inriktade verksamheteninom handikappområdet i en särskild skrivelse. Beredningsgruppenshandikapprogram avser hela handikappområdet. Det berör såväl staten,landstingskommunerna och primärkommunerna som organisationer, företag ochenskilda. Regeringen har i skrivelse till (1982/83:131)berett tillfälle att ta del av regeringens överväganden med anledningav beredningsgruppens betänkande. I skrivelsen anförs bl. a. följande (s. 5och 7). Uppfattningen om människors likavärde är den grundläggande utgångspunkten för hur samhället skall utformas.Alla människor har kunskaper, erfarenheter och förmåga, som är viktiga församhället. Det är en gemensam angelägenhet för hela befolkningen atf samhälletutvecklas på ett sådant sätt att orättvisor undanröjs, att människor fårjämlika levnadsförhållanden och att alla kan medverka i utvecklingen och nådelaktighet i samhällsgemenskapen. För att dessa mål skall förverkligas måste arbetet inomalla samhällsområden ta hänsyn till handikappades situation, problem ochbehov. Arbetet måste utgå ifrån att handikapp är brister i miljö ochverksamhet. Handikappolitiken är inte skild från annan polifik utan gälleråtgärder inom olika samhällsområden för att de allmänpolitiska målen skallkunna förverkligas för människor med funktionsnedsäftningar. Programmet bör ingå i regeringensbedömningsunderlag för kommande ställningstaganden. Jag utgår härvid också frånatt landstingskommunerna och primärkommunerna kan använda det på motsvarandesätt. Programmet bör vidare få betydelse för de statliga myndigheterna i derasplanering och verksamhet aft inom givna resurser fullfölja arbetet inomområdet. Det är min övertygelse, att handlingsprogrammet även bör spela enviktig roll för SoU1982/83:23 12 den privata sektorn, när det gäller att utforma miljö ochverksamhet, så aft de blir tillgängliga för alla. I detta sammanhang vill jagerinra om att fullföljer vissa uppgifter, som fidigareankom på beredningsgruppen för internationella . I motion 1982/83:928 av . (vpk) yrkas att hos regeringen hemställer om ett tidsplanerafåtgärdsprogram för handikappområdet på grundval av beredningsgruppenshandlingsprogram. Mofionärerna anför bl. a. att handlingsprogrammet, med dessbreda förankring i och bland de handikappade i vårt land, bör kommatill användning i fortsatta arbete med att förbättra villkoren förlandets handikappade. I motion 1982183:1087 (yrkande 2) av m.fl. (c) yrkas att begär att regeringen presenterar en plan rörandehandlingslinjer och fortsatt utveckling på handikappområdet. a. att det nu är angeläget att den utveckling inom handikappområdet sompågått med sikte på full delaktighet, trygghet ochgemenskap för alla medborgare i samhället fullföljs. Likaså är det enligtmofionärerna angeläget att de förslag och intentioner som förts fram iförslaget till handlingsprogram successivt kan genomföras. Utskottet noterar med tillfredsställelse attberedningsgruppens arbete utmynnat i ett handlingsprogram i handikappfrågor omvilket råder bred enighet. Programmet bör enligt utskottets mening utgöra enviktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet på handikappområdet. Genom regeringens skrivelse är enligt utskottets meningmotionerna 1982/83:928 och 1982/83:1087 (yrkande 2) tillräckligt fillgodosedda.Något intitiativ är inte påkallat. Motionerna avstyrks således. Vissa åtgärder för allergiker m. fl. I motion 1982/83:1820 av ElisAndersson m. fl. (c) begärs att den kontinuerliga utbyggnaden inomhandikappområdet fullföljs samt att därvid astmatikers/allergikers situafionsärskilt beaktas. Motionärerna anför bl. a. att astma/allergi är en sjukdom somkan förebyggas och lindras därför aft den i så hög grad är miljöbetingad. Detfinns enligt motionärerna en rad åtgärder som kan genomföras, t. ex. rökfriaallmänna platser, pälsdjursanerade tågkupéer m. m. Parallellt med sådanaåtgärder måste ökad forskning ske kring astma/allergisjukdomarnas uppkomst.Motionärerna framhåller dessutom bl. a. att astma/allergisjukdomarna är ettområde där ökade resurser måste sättas in. Utskottet har fidigare behandlat motioner om åtgärder motallergisjukdomar och åtgärder för allergiker, senast i sitt av riksdagengodkända betänkande SoU 1980/81:5. I betänkandet redovisas bl. a. då pågåendeutredningsarbete inom beträffande ett program för samhälletsinsatser i fråga om allergivården. avsåg då aft på grundval SoU1982/83:23 13 av detta utredningsarbete utarbeta råd och anvisningar omallergivården. Utskottet uttalade i betänkandet bl. a. att det är mycketangeläget att ett program för samhällets insatser i fråga om allergivårdenutarbetas samt underströk vikten av att socialstyrelsensutredningsarbete skulle bedrivas med skyndsamhet. Enligt vad utskottet inhämtat pågår alltjämtsocialstyrelsens arbete med att ta fram en rapport om allergivården. Arbetetberäknas vara avslutat . har senare även uttalat (JoU 1981/82:30, rskr260) att det självfallet är av största vikt att man från samhällets sida görallt som rimligen kan krävas för att olägenheter för personer med allergiskabesvär skall ehmineras eller i varje fall så långt möjligt minskas samt aft detnärmast torde ankomma på berörda myndigheter, bl. a. , att nogafölja utvecklingen och vidta de åtgärder, bl. a. i informationshänseende, somhärvidlag kan befinnas erforderliga. Frågor om åtgärder mot tobaksbruket har behandlats avutskottet vid flera fillfällen, varvid utskottet bl. pekat på de problem somkan uppstå för personer som är allergiska mot rök, om de tvingas vistas ilokaler där rökning förekommer (jfr SoU 1981/82:18 s. 4). Åtgärder mottobaksbruket behandlades senast i betänkande SoU 1982/83:8 och tas även upp idet nu aktuella betänkandet SoU 1982/83:22. Regeringen beslutade bl. a. att uppdra åtarbetarskydds-styrelsen och att i samråd utfärdarekommendationer om begränsning av tobaksrökning i lokaler avgemensamhetskaraktär. Enligt vad utskottet inhämtat kommer bådaverksstyrelserna atf behandla ett förslag till sådan rekommendation. I den nya hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) harsjukvårdshuvudmännen fått ett vidgat ansvar för befolkningens hälsa.Sjukvårdshuvudmännen åläggs, förutom att erbjuda sjukvård, att förebygga ohälsahos'befolkningen. Det påpekades i proposifionen (prop. 1981/82:97 s. 38) attdet är viktigt att med olika stödjande och förebyggande åtgärder söka skapaförutsättningar för ett normalt liv för de handikappade. uttalade också att hälso- och sjukvården vid sidan av rentmedicinska åtgärder även på annat sätt kan bidra med sina kunskaper ocherfarenheter i andra verksamheters arbete med att anpassa bostads-, transport-och arbetsmiljö till handikappades behov. Enligt lagen (1979:558) om handikappanpassadkollektivtrafik skall den som har tillsyn över kollektivtrafik och densom-utövar sådan trafik se till aft trafiken anpassas med hänsyn tillhandikappade. Lagen föreskriver vidare bl. a. att när kollektivtrafik planerasoch genomförs skall handikappades särskilda behov beaktas så långt det ärmöjligt och att de färdmedel som används så långt det är möjligt skall varalämpade för handikappade resenärer. Transportrådethar utfärdat föreskrifter för handi- SoU1982/83:23 14 kappanpassning av färdmedel som används i kollektivtrafik.Föreskrifterna är tillämpliga med avseende på bussar, loktågsvagnar,spårvagnar, tunnelbanevagnar och fartyg. Föreskrifterna innehåller beträffandevarje transportmedel särskilda bestämmelser om åtgärder för allergiker. Vidare kan nämnas att utfärdat enrekommenda-fion (SOSFS (M) 1979:91) om begränsning av användning av heltäckandetextilmattor i vissa lokaler, mot bakgrund av att allergiutlösande ämnen oftastsamlas i sådana mattor och mattorna därför sannolikt allfid innebär en risk förallergiker. Inom arbetar en arbetsgrupp som inomkort kommer att offentliggöra en promemoria om de allergiska barnens situation.Gruppen representerar en stor sakkunskap på området. Enligt vad utskotteterfarit kommer promemorian även att innehålla förslag till åtgärder, särskiltvad gäller förebyggande åtgärder, vilka även kommer atf beröra vuxnaallergiker. Utskottet anser, i likhet med vad tidigareuttalat, att det är av största vikt att man på olika områden gör allt vad somrimligen kan krävas från samhällets sida för att olägenheter för personer medallergiska/ astmatiska besvär skall elimineras eller i vart fall så långtmöjligt minskas. Det ankommer därvid i första hand på berörda myndigheter, bl.a. , att noga följa utvecklingen och ta inifiafiv tillerforderliga åtgärder. Det är vidare angeläget, som utskottet tidigare påpekat,att eft program för samhällets insatser i fråga om allergivården utarbetas såsnart som möjligt. Som redogjorts för i det föregående pågår arbete inomsocialstyrelsen med att ta fram en rapport angående allergivården. Arbetetberäknas snart vara avslutat. Barnallergigruppen inom avserdessutom att lägga fram en promemoria om barnallergier med förslagtill åtgärder. Förslaget kommer enligt' uppgift även att få betydelse för vuxnaallergiker. På grund av det anförda och med hänvisning till vad somanförts i regeringens skrivelse angående den fortsatta inriktningen avhandikappomsorgen (se ovan s. 11-12) avstyrker utskottet motion 1982/83:1820. Färdtjänsten är ett komplement tillden allmänna trafikförsörjningen och är avsedd för personer som på grund avhandikapp har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand elleranlita allmänna kommunikationer. Statsbidrag utgår för del av kommunernaskostnader för verksamheten. I budgetpropositionen (s. 98-99) föreslås 320 milj. kr.under anslaget G 2. Bidrag till färdtjänst. Från anslaget betalas statsbidragtill landsting och kommuner för färdtjänst åt handikappade. Bidraget är avbruttodriftkostnaderna, inräknat kostnaderna för arbetsledare. SoU1982/83:23 15 öka mer än ett belopp som står i visst förhållande tillantalet personer som är samt utvecklingen av konsumentprisindex(den s. k. begränsningsregeln). Begränsningsregeln infördes fr. o. m. isyfte atf begränsa ökningstakten för bidraget. Begränsningsregeln innebär atten kommun inte obegränsat får bygga ut färdtjänstverksamheten med statsbidrag. Utskottet begärde i sitt av godkända betänkandeSoU 1980/ 81:17 (s, 3) att effekterna av de nya bidragsreglerna skulle studerasoch redovisas för . Med anledning av utskottets begäran uppdrogregeringen åt att inkomma med en kommunvis gjord jämförelse avutgivna statsbidrag avseende verksamheten under kalenderåren 1980 och 1981. har för regeringen redovisaterfarenheterna av de nya bidragsbestämmelserna. Föredragande statsrådetkommenterar redovisningen i budgetpropositionen (s. 99) och anför. Eftersom kommunernas anspråk påstatsbidrag aktualiseras först efter verksamhetsåret, avserstyrelsens redovisning endast . Av redovisningen framgår attexpansionsbegränsningen ledde till att sfafsbi-dragsökningen minskade med ca 11milj. eller med av det totala bidraget. 11 kommuner fick reduceratbidrag till följd av de införda bestämmelserna. Redovisningen ger dock inteunderlag för några säkra bedömningar. En sådan kan göras först när kommunernaredovisat sina statsbidragskrav för , och avsikten är attfölja utvecklingen. I motion 1982/83:324 av PärGranstedt m. fl. (c) yrkas att initiafiv fas i syfte att nå fram till enordning där färdtjänstbiljefter kan utnyttjas också vid resor utanför den egnakommunen eller det egna landstingsområdet. Motionärerna anför bl. a. attriksfärdtjänsten visserligen erbjuder möjligheter till resor också utanför denegna kommunen eller egna landstingsområdet. Kraven på legitimering förriksfärdtjänst är dock enligt motionärerna så mycket strängare än för denvanliga färdtjänsten att många färdtjänstkunder ställs utanför. I motion 1982/83:1304 av () och IngvarBjörk (s) begärs aft uttalar att färdtjänsten bör ses som en naturligdel av den totala trafikförsörjningen inom varje län. Motionärerna anför bl. a.att det ur såväl integrerings- som ekonomisk synvinkel synes självklart attäven färdtjänstverksamheten borde omfattas av den regionvisakollektivtrafikförsörjningen. En samplanering av färdtjänstverksamheten ochden övriga kollektiva trafikförsörjningen skulle leda till en utjämning avskillnader i bestämmelser och taxesättning för färdtjänsten. Enligt beslut (prop. 1978/79:99, , rskr418) skall försök företas med riksfärdtjänsf. Riksfärdtjänsteninrättades i syfte atf tillgodose vissa gravt handikappades resebehov utanförkommunens trafik- SoU1982/83:23 16 Ibudgetpropositionen (bil. 151) föreslås attriksfärdtjänst-nämnden, som svarar för planering, genomförande och uppföljningav riksfärdfjänsten, bör få fortsätta sin försöksverksamhet till utgången av år1983. Därefter kommer enligt budgetpropositionen ett slutligt sysfem medriksfärdtjänst och kostnaden därför att övervägas. har utgivit enpreliminär rapport om försöket med riksfärdtjänst. a.stafistik-och övrigt faktamaterial från försöksverksamheten samt preliminäraslutsatser och förslag. beslutade attanta en rekommendation beträffande visfelsekommuns kostnadsansvar för bistånd iform av färdtjänst (s. k. interkommunal färdtjänst). Genom beslutetrekommenderas kommunerna atf anta vissa regler om kostnadsfördelning kommuneremellan för färdf jänstresor. Rekommendationen innebär atf denfärdtjänstberättigades mantalsskrivningskommun svarar för kostnaderna förfärdtjänstresa i annan kommun, aft mantalsskrivningskommunen bestämmer hurmånga färdfjänstresor som får företas i annan kommun samt aft i övrigtvistelsekommunens regler gäller för färdtjänst, dvs. i fråga om resans längd,egenavgift, typ av resa etc. Visfelsekommunens ansvar aft bistå dem som behöverfärdtjänst med erforderliga fysiska resurser - t. ex. specialfordon ochpersonal - inskränks infe genom rekommendationen. Den interkommunala färdtjänsten skall bedrivas försöksvisunder . Därefter kommer erfarenheterna att utvärderas ochrekommendationen att omprövas. Enligt vad utskottet inhämtat avser att inleda en undersökning av den enskildes kostnader förfärdtjänstresa och dess relation till avgifterna inom kollektivtrafiken.Undersökningen syftar till att ta fram normer för ett enhetligt taxesysfem förden kommunala färdtjänsten. I fråga om den kommunala färdtjänsten inom längäller en särskild ordning, som bl. a. baseras på ettavtal som träffats mellan och länets kommuner. har knutits särskilda riktlinjer som antagits av . Enligtriktlinjerna svarar primärkommunerna för utredning av färdtjänstbehov,om legitimation och resetilldelningoch det lokala kommunikationsbolaget (SL) för färdtjänstens drift ochadministration i övrigt. Färdtjänstbiljefter beställs hos SL och gäller inomStockholms län. medverkar även iförsöksverksamheten med riksfärdtjänst. Frågan om kommuns anlitande av lokala eller regionalakommunikationsföretag för färdtjänsten behandlades av utskottet i betänkande SoU SoU1982/83:23 17 1979/80:44 om . Utskoftet uttalade, efterkonstitutionsutskottets hörande, bl. a. följande (s. 90). De individinriktade insatserna inom börsåledes bedömas och handläggas med utgångspunkt i helhetssynen och i eft samlatkommunalt ansvar gentemot den enskilde. Sådana resurser som social hemhjälp ochfärdtjänst måste därför kunna disponeras av den nämnd som har detta samladeansvar, nämligen socialnämnden eller i förekommande fall social distriktsnämnd.Även ett lokalt organ enligt lokalorganslagen kan ha sådana samlade funktioner.Beslutanderätten i fråga om den enskildes rätt till individuella hjälpåtgärderbör således infe kunna läggas på annat organ än som sagts. Däremot finns,som framhållit, inget hinder mot att annat organ anlitasför själva genomförandet av den serviceverksamhet som är i fråga. Socialnämndenmåste emellertid tillförsäkras avgörande beslutanderätt i fråga om resursernasanvändning i individuella ärenden. har dessutom även i dessa falleft allmänt ansvar för verksamheten och måste se till att ytterligare åtgärderkommer till stånd när detta följer av socialtjänstlagen. Inom har och landsfingefs legitimeringsnämnd den 9november 1982 utfärdat en gemensam rekommendation, som upprättats i samråd medsocialstyrelsen, fill länets kommuner angående handläggningen avfärdfjänstärenden. Rekommendationen har tillkommit mot bakgrund av denosäkerhet som uppkom bland socialförvaltningens personal hur färdtjänstärendenaskulle handläggas sedan socialtjänstlagen frätt i kraft den 1 januari 1982.Rekommendationen innebär bl. a. att, för det fall landstingetslegifimeringsnämnd helt eller delvis avslår en ansökan om färdtjänst,socialnämnden skall fa kontakt med sökanden och efterhöra om denne vill haansökan prövad enligt 6 § socialtjänstlagen. Företrädare för () haruppvaktat utskottet och framfört sina synpunkter angående utvecklingen av denkommunala färdtjänsten. De har särskilt framhållit aft begränsningsregelnsinförande och den omständigheten att färdtjänsten enligt socialtjänstlagenomfattas av den enskildes rätt till bistånd och behovsprövas inneburit atträtten till färdtjänst i praktiken begränsats. De har också påpekat atfriksdagen tidigare uttalat att färdtjänsten är ett komplement till den allmännatrafikförsörjningen, varför färdtjänsten i stället för atf handläggas somenskilda biståndsärenden enligt deras mening bör integreras med den allmännakollektivtrafiken och stå till förfogande för alla som inte kan använda sig avvanliga färdmedel. Som redogjorts för i det föregående har tagit initiativ fill en tvåårig försöksverksamhet medinterkommunal färdtjänst och till att ett särskilt utredningsarbete i fråga omfärdtjänsttaxorna påbörjas i syfte att ta fram ett enhetligt taxesysfem för denkommunala färdtjänsten. Vidare kommer en slutlig utvärdering av försöket medriksfärdtjänst snart att äga rum. Resultatet av dessa försök bör enligtutskottets mening avvaktas. SoU1982/83:23 18 Någon åtgärd med anledning av motionerna ärdärför inte påkallad. Motionerna1982/83:324 och 1982/83:1304 avstyrks således. Utskottet har iiite något att erinra mot medelsanvisningensåvitt avser anslaget G 2. Bidrag fill färdtjänst. Beträffande de synpunkter som framförts av DHR villutskottet tillägga att den omständigheten att bistånd enligt socialtjänstlagenkan utgå bl. a. i form av färdtjänst inte bör innebära någon försvagning av denenskildes rätt. Tvärtom ger den nya regeln betydligt bättre möjligheter attöverklaga ett avslagsbeslut rörande färdtjänst. Härav följer inte heller attnågon särskild behovsprövning - utöver en prövning av vilka svårigheterhandikappet medför - måste göras som följd av de nya reglerna. Utskottet vill idet sammanhanget erinra om regeln i 21 § socialtjänstlagen om att socialnämndenskall verka för atf människor med handikapp får möjlighet att delta isamhällets gemenskap och att leva som andra. Sådana synpunkter måste såledesbeaktas vid prövning av frågor om bistånd till handikappade. Utskottetförutsätter att bevakar kommunernas praxis på detta område ochvid behov tar inifiativ till gemensamma överläggningar. I motion 1982/83:1305 av BörjeNilsson (s) och () begärs inifiativ för att skyndsamt få tillstånd överläggningar mellan i syfte att nåöverenskommelser om finansieringen av boendeservice. Motionärerna uppger bl. a.atf många personer visfas på långvårdskliniker, sjukhem m. m. utan attvara i behov av medicinsk service. Det finns enligt motionärerna ett stortbehov av dygnet-runt-service. Kommunernas besvärliga ekonomiska situafionverkar emellerfid enligt motionärerna hämmande på utbyggnaden. Anledningen tillbristen på bosfäder med kvalificerad service är också enligt mofionärerna fillstor del oklarheter i ansvarsfördelningen mellan kommun och landsting. Enligt socialtjänstlagen (1980:620) har kommunen detyttersta ansvaret för den enskildes sociala situafion. Detta yttersta ansvarinnebär bl. a. att kommunen skall ge den enskilde det stöd och den hjälp hanbehöver i den mån inte åtgärderna ankommer på annan huvudman, förmedla insatserfrån andra organ samt vidta tillfälliga åtgärder i avvaktan på atf ansvarighuvudman kan träda in. I propositionen om (prop. 1979/80:1 Del As: 148) framhölls bl. a. atf principen om eft yttersta ansvar för kommunernainte innebär någon ändring i fördelningen av de uppgifter som ligger hoskommunerna resp. landstingskommunerna. Det undersfröks (s. 147) att det iallmänhet inte möter några svårigheter att avgöra om ett vårdbehov skalltillgodoses av landstingskommunen inom sjukvårdens ram eller av den kommunalasocialtjänsten och aft detta även gäller i flertalet fall av sammansattvårdbehov. Man utgick i propositionen (s. 148) från aft de SoU1982/83:23 19 tveksamheter som kan komma upp i fråga om ansvarsfördelningenmellan och sjukvården smidigast får sin lösning genom överenskommelsermellan huvudmännen. Den s. k. boendeservicegruppen (S 1980:1), tillkallad församråd beträffande boende och service för svårt handikappade, har avslutatsift arbete. Gruppens arbete kommer att redovisas i en särskildrapport. Enligt vad utskottet inhämtat kommer därvid bl. a. frågor omoklarheterna i ansvarsfördelningen mellan kommun och landsting och behovet avöverläggningar mellan att redovisas. Rapportenkommer även aft innehålla vissa förslag i hithörande ämne. Utskottet villvidare erinra om äldreberedningens arbete rörande samordning av samhälletsinsatser för bl. a. boendeservice.