bet · G601AU3 · 1982-12-31 00:00:00 — omändringar i utlänningslagen m. m. I betänkandet behandlar utskottet dels proposifion1981/82:146 om verkställighet, förvar och ansvar enligt ufiänningslagen, delsåtta motioner som väckts med anledning av proposifionen. I betänkandet behandlas vissa ändringar i utlänningslagensom rör verkställigheten av awisnings- och utvisningsbeslut, förvarstagande,utlänningslagens ansvarsbestämmelser samt handläggningen av terroristärenden. Verkställighetenav domstolarnas utvisningsbeslut föreslås överflyttad från fillpolismyndigheterna, vilka redan svarar för verkstäUig-heten av övrigautvisningsbeslut. Möjligheterna att överklaga statens invandrarverks beslut iett verkställighetsärende ökas. Även vissa andra ändringar föreslås beträffandeverkställigheten. Utskottetavstyrker en mofion, i vilken föreslås att man slopar den gällandetremånadersgränsen för avvisning av utlänningar som utan att ta kontakt medsvensk myndighet uppehåller sig i landet. Besvärsrätteni fråga om beslut om förvar enligt utlänningslagen reformeras. Länsrätterna,som prövar besvär över polismyndigheternas förvarsbeslut, skall inte längrevara besvärsinstans. Besvär över förvaltningsmyndigheters förvarsbeslut skallgenomgående prövas av kammarrätten i . Kammarrätternas förvarsbeslutöverklagas dock som till regeringsrätten. I ärenden hos regeringen fårdet för utlänningsärendena ansvariga statsrådet - för tiden intill dessregeringen avgör ärendet - besluta i frågor som rör tvångsåtgärder. Har enutlänning genom beslut av statsrådet tagits eller kvarhållits i förvar, får hananföra besvär till regeringsrätten. Möjlighetinförs för främst polisen att i samband med inresekontroll undersökabagageutrymmen i bilar o. d. Densom anställer en utlänning utan föreskrivet arbetstillstånd åläggs enligtförslaget att till staten utge en särskild avgift. Vid sidan av denna kan handömas till böter eller fängelse. Den som av vinningsskäl gömmer undan enavvisad eller utvisad utlänning och därmed försöker hindra verkställighetenkan enligt förslaget dömas fill fängelse eller böter. Utskottet avstyrkerdäremot ett mofionsyrkande om straffsankfion även mot dem som ingriper avexempelvis tvingande medmänskliga skäl. 1Riksdagen 1982/83. AU 1982/83:3 2 I flera motioner tas upp situationen för de kvinnorsom beviljats uppehållstillstånd i efter ingånget äktenskap och somefter skilsmässa riskerar att bli utvisade. Utskottet pekar på att en annan ochmjukare praxis numera tillämpas i dessa fall. Utskottet uttalar även ianslutning till en vpk-mofion att man utgår från att verkar för attkvinnor som förtrycks för att de är kvinnor tillförsäkras någon form avflyktingstatus. Vpk:srepresentant i utskottet har reserverat sig till förmån för bl. a. frågan omupphävande av s. k. nöjdförklaring och rätten till juridiskt biträde. Utskottettillstyrker proposifionens förslag att förhandling i terroristärendenregelmässigt skall ske vid . Polismyndigheternas nuvarandebegränsade rätt att besluta om avvisning i sådana ärenden upphör. Regeringenensam får meddela awisnings- och utvisningsbeslut beträffande presumtivaterrorister. I övrigt föreslås vissaandra ändringar av mer begränsad betydelse. Bestämmelserna föreslåsträda i kraft . Sluthgenföreslås att - med visst förbehåll - godkänner (nr143) om missbruk i samband med migrafion och om främjande av migrerandearbetstagares likställdhet med avseende på möjligheter och behandling. Förslagen medför ingaökade kostnader. Ipropositionen föreslås att skall delsanta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar beträffandeufiänningslagen (1980:376) och lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar, delsatt - med förbehåll för del IIav konventionen - godkännaILO-konventionen (nr 143) om missbruk i samband med migration och om främjandeav migrerande arbetstagares likställdhet med avseende på möjligheter ochbehandling. Lagförslagen i proposition146 fogas fill detta betänkande som bilaga. Etttill propositionen fogat förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen(1928:370) har överlämnats fill skatteutskottet. 1981/82:2410av Kersfin i Kumla (s) och () Imofionen yrkas att ger regeringen till känna vad som i mofionenanförts om att polisstyrelsen eller annan beredningsgrupp skall bedöma huruvidaomprövning eller verkställighet av förpassningsärendet skall ske. AU1982/83:3 3 1981/82:2411 av m. fl. I motionen yrkas att beslutar atttremånadersgränsen för avvisning av utlänningar som utan att ta kontakt medsvensk myndighet uppehåller sig i landet slopas i utlänningslagen. 1981/82:2412 av () och GunnelLiljegren (m) I motionen yrkas att beslutar att personer somdöljer eller på annat sätt försöker hindra verkställigheten av beslut omavvisning eller utvisning skall kunna dömas till böter eller fängelse med undantag för anhöriga i enlighet med ufiänningslagkommitténsförslag. 1982/83:1 av () I motionen yrkas att hos regeringen anhåller attinvandrarpoli-tiska kommittén får i uppdrag att särskilt beakta frågan omuppehållstillstånd för frånskilda invandrarkvinnor. 1982/83:2 av () och () I motionen yrkas att beslutar ändra utlänningslagensbestämmelser så att de invandrare som fått uppehållstillstånd i pågrund av äktenskap och som fått fast förankring här i landet inte riskerarutvisning på grund av skilsmässa. 1982/83:3 av m.fl.(vpk) I motionen yrkas 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om förslag till ändring av utlänningslagen i enlighetmed vad som anförs i motionen, 2. att riksdagenuttalar att ansträngningar bör göras för att ett av FN:s flyktingkommissariatslokalkontor förläggs till . 1982/83:4 av m. (vpk) I motionen yrkas 1. att riksdagenhos regeringen hemställer att denna på lämpligt sätt verkar för en ändring avGenévekonvenfionen angående flykfingstatus i enlighet med vad som anförs imotionen, 2. att riksdagenuttalar att kvinnor som riskerar att förföljas och förtryckas i sitt hemlandvid en återförvisning skall få kvarstanna i med flyktingstatus. 1982/83:6 av () Imotionen yrkas 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder syftande till att handläggning avuppehållstillstånd för flyktingar skall vara avslutad från detansökan ingivits till myndighet, 2. att riksdagenhos regeringen hemställer om åtgärder syftande till att alla som uppgett sig varapolifiska flyktingar och som ansökt om uppehållstillstånd mer än sex månadertidigare automafiskt skall få uppehållstillstånd AU 1982/83:3 4 beviljatnär sexmånadersregeln träder i kraft, såvida de inte gjort sig skyldiga fillsådant brott i för vilket utvisning kan bli följden. antog ettregeringsförslag om en ny utlänningslag (UtlL). Den nya lagen ersatte därmedden gällande utlänningslagen. Den äldre lagen hade emellertidgenomgått viktiga förändringar sedan tillkomsten, särskilt (prop. 1979/80:96, AU 1979/80:27). Devikfigaste ändringarna i den nya lagen avsåg frågor om uppehållstillstånd,skyddet för flyktingar och vissa andra grupper, förutsättningar och formernaför beslut om avlägsnande samt reglerna om upphävande av avlägsnandebeslut somvunnit laga kraft. Förslagen byggde på ett betänkande avutlänningslagkommittén (SOU 1979:64). Vissafrågor återstod emellerfid att lösa. Det gällde bl. a. formerna förverkställighet av beslut om avlägsnande, användningen av tvångsmedel i detsammanhanget samt straffpåföljderna vid brott mot utlänningslagstiftningen.Ufiänningslagkommittén har behandlat dessa frågor i betänkandet Ds A 1981:8.Utredningens förslag utgör utgångspunkten för de ställningstaganden sompresenteras i proposifionen. För avlägsnande av utlänningar föreskriverutlänningslagen två skilda förfaranden, avvisning resp. utvisning. Enutlänning som kommer till kan avvisas om han saknar pass eller, därdetta fordras, tillstånd till inresan eller om det i övrigt föreligger någonsådan omständighet som anges i 28 eller 29 § UtlL. Avvisning på formellagrunder (28 §) kan endast ske i samband med eller i nära anslutning tillinresan eller, om uflänningen inte har inresebehandlats, till utlänningensförsta kontakt med polismyndigheten. I det senare fallet gäller dock denbegränsningen, att avvisning inte får ske senare än från ankomsten.Avvisning på materiella grunder (29 §) kan alltid ske frånankomsten. Avvisning beslutas i det stora flertalet fall av polismyndigheterna.En utlänning som kan avvisas kan utvisas genom beslut av statensinvandrarverk om han vistas här utan föreskrivet tillstånd. Ettavlägsnandebeslut skall enligt huvudregeln ha vunnit laga kraft innanverkställighet får ske. I fråga om polismyndighets awisningsbeslut gälleremellertid ett betydelsefullt undantag. Ett awisningsbeslut som pohsen fattarvid utlänningens ankomst till eller inom därefter skall AU1982/83:3 5 enligt 83 § UtlL verkställas oberoende av om besväranförs. Detsamma gäller ett awisningsbeslut som har meddelats i anslutning fillufiänningens första kontakt med polisen. Bestämmelserna om avvisning och om verkställighet avawisningsbeslut fick i huvudsak sitt nuvarande innehåll . Dessförinnanfick avvisning på grund av avsaknad av pass eller tillstånd endast ske vidutlänningens ankomst till eller inom därefter. Ettawisningsbeslut som inte hade vunnit laga kraft fick verkställas endast om dethade meddelats inom . ändringar föranleddes av en framställningfrån invandrarverket. I denna framhöll verket att utlänningar, som kom tillSverige utan uppehålls- och arbetstillstånd och som ville stanna här, undvekatt ta kontakt med polisen efter inresan för att påså sätt undgå risken att ett eventuellt awisningsbeslut verkställdes. I samband med tillkomsten av UtlL begärderikspolisstyrelsen och invandrarverket att tremånadersgränsen skulle avskaffasoch att avvisning således skulle kunna ske . Myndigheterna framhöll isina remissyttranden att många utlänningar höll sig dolda under den förstatremånaders-fiden för att undgå risken för ett verkställbartawisningsbeslut. Förslaget avstyrktes emellertid i proposifionen (1979/80:96)om en ny utlänningslag. a. framhölls i propositionen att avvisning till sinnatur är en åtgärd som endast bör kunna tillgripas inom viss fråninresan. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen framställdes ifyra motioner yrkanden som gick ut på att möjliggöra avvisning på formell grundäven efter utgången av . (AU 1979/80:27 s. 50 och 51) uttalade för sin del betänkligheter mot förslagen och ansågsig inte ha tillräckligt underlag för att förorda ett avskaffande avtremåna-dersregeln. framhöll utskottet att det var angeläget att mansökte lösa de problem som hänger samman med behovet av ett effektivtavlägsnandeförfarande för personer som utan tillstånd befinner sig i landet.Utskottet förordade att frågan blev föremål för ny utredning mot bakgrund av dedittillsvarande erfarenheterna av bl. a. tremånadersregeln. I utredningsarbetetborde enligt utskottet övervägas om problemen kunde lösas t. ex. genom ettförenklat utvisningsförfarande. Frågan har därefter utretts av utlänningslagkommittén.Denna har gjort en statistisk undersökning för att i någon mån klarlägga hurmånga utlänningar som kommer i kontakt med myndigheterna först efter tremånaders vistelse i landet. Kommittén konstaterar att av deundersökta personerna kom i kontakt med myndigheterna först eftertremånadersperiodens utgång. Kommittén uppskattar vidare att drygt hälften avdessa hade sådana skäl för sin önskan att stanna i landet att de under allaförhållanden borde ha prövats av invandrarverket i normal ordning medbesvärsrätt till regeringen. Ett särskilt och snabbare avlägsnandeförfarandeskulle därmed enligt kommittén komma att beröra av fallen ellerungefär 300-400 personer . AU1982/83:3 6 framhålleremellertid att själva antalet utlänningar som håller sig dolda inte börtillmätas avgörande betydelse. Utslagsgivande bör i stället vara attprincipiella skäl starkt talar för att man inte skall låta personer som brytermot UtlL:s bestämmelser utan vidare få rätt till ett annat och mera omfattandeprövningsförfarande än det som erbjuds dem som lojaU följer bestämmelserna. Manpekar vidare på att det är straffbart att vänta med att ansöka om fillståndtill efter tremånaderstidens utgång. Kommittén föreslår mot den bakgrunden ett särskiltförfarande för utvisning av utlänningar som underlåter att inom den förstatremånadersti-den efter ankomsten ta kontakt med polismyndigheten. I huvudsakinnebär förslaget följande. Polismyndigheterna får besluta om utvisning i defall då utlänningen inte från inresan har ansökt om uppehållstillstånd.Utvisningsbeslutet får inte meddelas senare än från den första kontaktenmed polisen. Om utlänningen åberopar politiska skäl eller om avlägsnandefråganannars är tveksam, får polisen emellertid inte fatta beslut om utvisning.Ärendet skall då i stället behandlas av invandrarverket. Har utlänningen ansöktom uppehållstillstånd överlämnas i sådant fall ansökningen fillinvandrarverket. Om utvisningsanledning bedöms föreligga, anmäls denna tillverket. I de fall då utlänningen har åberopat polifiska skäl som anges i 33 §eller i 34 § UtlL, men pohsmyndigheten anser dessa uppenbart oriktiga resp.sådana att de kan lämnas utan avseende, får emellertid polisen fatta ettutvisningsbeslut. Beslutet skall dock anmälas till invandrarverket ochbestämmelserna i 37 § UtlL föreslås därvid bli tillämpliga.Anmälningsskyldighet skall dessutom gälla även i övrigt när en-polismyndighethar beslutat om utvisning. skall efter anmälningen ta ställningtill om verket skall överta ärendet. Om ärendet inte överläs, skall beslutetgenast verkställas utan hinder av anförda besvär. Med hänsyn till denbegränsade tid som handläggningen av ärendet förväntas ta, föreslås utlänningeninte få rätt till offentligt biträde. Besvärsrätt till invandrarverket ochregeringen skall finnas, låt vara att utgången av besvärsprövningen fåravvaktas utomlands. Mot förslaget reserverade sig ordföranden och ytterligareen ledamot med instämmande av två sakkunniga. Remissopinionen beträffande kommitténs förslag i dennafråga har visat sig vara starkt splittrad. Några remissinstanser, nämligenrikspolisstyrelsen, invandrarverket och invandrarpolitiska kommittén anser attförslaget visserligen är ett steg i rätt riktning men att det inte ärtillräckligt långtgående och förordar därför en annan lösning.Huvudinvändningen från det betydande antal remissinstanser som avstyrkerförslaget kan sägas vara, att de anser att de principiellt och i övrigtlångtgående ändringar som kommitténs majoritet föreslår inte bör komma i frågautan att de faktiska problemen gör detta nödvändigt. Dessutom bör man enligtderas mening i vart fall först avvakta effekterna av den infördaordningen med AU1982/83:3 7 uppehållstillstånd före inresan. JO understryker att detpraktiska behovet är litet och att förbättringar kan uppnås inom ramen förgällande bestämmelser. Härtill kommer att UtlL genom ändringen skulle bli änmer svåröverskådlig, något som bör undvikas särskilt när det gäller denna typav lagstiftning. I propositionen framhålls att den frist som gäller föravvisning successivt har utsträckts dels för att uppnå en viss samordning inomNorden dels, så sent som , för att möjliggöra avvisning på formell grundav utlänningar, som saknar fillstånd att resa in, i sådana fall.då utlänningenunderlåter att i anslutning fill inresan ge sig till känna. Avvisning fåremellerfid inte i något fall ske genom beslut av polismyndighet senare än tremånader från inresan. Med utgångspunkten att en avvisning egentligen skallsyfta till att hindra utlänningen att resa in i landet har awisningsinstitutetredan genom nuvarande ordning i hög grad tänjts ut. Att ytterligare vidga dettainstitut skulle inte endast rubba systematiken i lagens uppbyggnad och medföraavsteg från den terminologi som är vedertagen både i vårt lands och i andra ländersutlänningslagsfiftning utan också stå i strid med de uttalanden som gjordes avde särskilda nordiska sakkunniga i betänkandet (NR 16/70) Utlänningspolifik ochutlänningslagstiftning i . I det betänkandet föreslogs (s. 47) tvärtomatt nuvarande ordning borde ändras därhän att avvisning endast kan ske vidgränsen. Vidare erinras om uttalanden i prop. 1979/80:96 med innebörd att detligger i avvisningsinsfitutets natur att beslut skall träffas inom rimlig tidfrån inresan och att ett avlägsnande av en utlänning som har vistats en längrefid i landet bör beslutas av den centrala utlänningsmyndigheten och ske i formav utvisning. Slutligen erinras i propositionen om attinvandrarpolitiska kommittén enligt sina direktiv skall ägna särskilduppmärksamhet åt behovet av åtgärder för att väntetiderna i utlänningsärendenskall bli så korta som möjligt. Ett betänkande från utredningen kan väntasunder innevarande budgetår. De förslag utredningen kan komma att lägga fram böravvaktas innan några genomgripande förändringar i här aktiiellt hänseende görsi den antagna UtlL. Med hänvisning till vad som sålunda anförts avvisas ipropositionen förslaget om en utvidgning av de gällande tidsfristerna föravvisning. Detta innebär att avvisning enligt propositionens förslag även ifortsättningen skall få ske på materiella grunder samt på formell grund inom från ankomsten, omutlänningen har inresebehandlats och, i annat fall, inom frånpåträffandet. Även i det senare fallet skall detta ske senast fråninresan. I motion 1981/82:2411 av GunnelLiljegren m. fl. (m) föreslås att tremånadersgränsen för avvisning avutlänningar, som utan att ta kontakt med svensk myndighet uppehåller sig ilandet, skall tas bort ur utlänningslagen. Enligt motionärerna är det stötande för rättskänslan attvissa personer genom att utnyttja tremånadersregeln skaffar sig en bättrebehandling än de AU1982/83:3 8 som följer reglerna. Erfarenheten pekar också på attöverskridandet av tremånadersgränsen görs medvetet.Rättssäkerheten bör vara tryggad inom ramen för nuvarande regler. När poUtiskaskäl åberopas skall polisen få besluta om avvisning bara "om skälen äruppenbart oriktiga eller kan lämnas utan avseende". Detta skulle - menarmofionärerna - gälla även om tremånadersgränsen slopades. Slutligen anför mofionärerna att det kan finnas starkahumanitära skäl för att polisen skall lämna över ärenden gällande personer somvistats i landet. Det skydd som behövs för sådana fall ges i 35 §utlänningslagen, och regeringen bör göra klara uttalanden om tillämpningen avdenna paragraf, vilka bör följas upp med anvisningar från invandrarverket ochrikspolisstyrelsen. Enligt utskottets uppfattning finns det skäl som talar föratt man bör söka finna effektivare metoder för avlägsnande av de utlänningarsom utan rätt vistas här sedan någon tid än vad som följer av nuvarandebestämmelser för att få ett snabbt förfarande. Det finns emellertid - somframhålls i propositionen - skäl att avvakta den invandrarpolitiska kommitténsöverväganden i frågan. I sammanhanget bör vidare beaktas att kravet på attuppehållstillstånd skall ha beviljats före inresan infördes så sent som den 1april . Antalet fall som berörs torde f. ö. vara mer begränsatän vad som framkom vid ufiänningslagkommitténs redovisning. Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottet vadsom anförs i proposifionen i denna del. Motion 2411 bör därför avslås. Enligt 84 § UtlL verkställerpolismyndighet avvisning och utvisning vid bristande pass- elleruppehållstillstånd (38 § UtlL) samt länsstyrelse till följd av utvisning pågrund av brott (40 § UtlL) och på grund av asocialitet (43 § UfiL). Denverkställande myndigheten är i åtskilUga fall skyldig att överlämnaverkställighetsfrågan till invandrarverket. Främst gäller detta när .utlänningen åberopar politiska invändningar som inte har prövats. Av särskilt intresse såvitt gäller verkställighet avutvisning är den förstärkning av skyddet för flyktingar som infördes genom dennya UfiL och som innebär, att en allmän domstol eller förvaltningsdomstol intefår utvisa den som har en flyktingförklaring eller som annars uppenbart är attanse som en flyktning och har behov av i . Vidare infördes genomden nya UtlL den ordningen, att den som har dömts till utvisning på grund avbrott men gör gällande politiska hinder mot verkställigheten kan hosregeringen ansöka om upphävande av utvisningen. har haft i uppdrag att övervägafrågan vilken myndighet som skall ha hand om verkställigheten. Utredningenskulle vidare undersöka hur en enhetlig praxis kan åstadkommas samt på vilketsätt AU1982/83:3 9 delgivning och verkställighet av avlägsnandebeslut kan skemed så stort nänsynstagande som möjligt till utlänningens intressen. Fr. o. m. fick polismyndigheterna istället för länsstyrelserna hand om verkställigheten av utvisning på grund avbristande pass eller tillstånd att vistas här. har isitt senaste betänkande (Ds A 1981:8) föreslagit att även verkstäUigheten avutvisning på grund av brott eller asocialitet förs över tillpolismyndigheterna. Som skäl härför anförs bl. a. att polismyndigheterna redani dag i högre eller mindre grad medverkar vid verkställigheten av utvisning pågrund av brott. 1 propositionen tillstyrks kommitténs förslag på denna punkt.Bl. a. framhålls att en sådan ändring medför en mindre omständlig omgång idessa verkställighetsärenden. Den bör därmed göra verksamheten mera rationelloch mindre kostnadskrävande. Utskottet ansluter sig till de överväganden och förslag ifrågan som redovisas i proposifionen. Förslaget innebär att antaletverkställighetsmyndigheter därmed blir långt större än . Utskottet villdärför stryka under vikten av uttalandet i propositionen att rikspolisstyrelseni samråd med statens invandrarverk utarbetar föreskrifter till ledning förpolismyndigheterna i verkställighetsärenden. Självfallet går det inte attåstadkomma Ukformighet i polismyndigheternas handläggning men fortsattautbildningsinsatser av den berörda polispersonalen bör minska förekommandeskillnader i sättet att handlägga dessa frågor. Polismyndigheternas medverkan i verkställighetsskedetbehandlas även i motion 1981/82:2410 av Kersfin i Kumla (s) ochAnn-Cathrine (). I motionen påpekas bl. a. att polisens ansvar i verkställighetsskedetblivit avsevärt större genom utlänningslag och att praxis inte ansesvara helt likartad i de olika polisdistrikten. Genom polisens ökade ansvar i verkställighetsskedet harverkställigheten blivit en mycket mer grannlaga och påfrestande uppgift förpolismyndigheten . Motionärerna anser därför att denna uppgift och dettaansvar aldrig skall åvila en enskild tjänsteman. 1 stället bör - innanverkställighet av förpassning sker-polisstyrelsen eller annan kollektivberedningsgrupp bedöma huruvida omprövning eller verkställighet avförpassningsärendet skall ske. Som ovan anförts kommer föreskrifter att utarbetas tillledning för polismyndigheterna i verkställighetsärenden. Vidare kommer denberörda personalen att ges fortsatt utbildning. Mot denna bakgrund börförutsättningar finnas för en tillfredsställande handläggning av dessaärenden. Det yttersta ansvaret hos varje polismyndighet ligger f. ö. på resp.polischef eller motsvarande, med vilken den enskilde handläggandepolistjänstemannen samråder innan beslutet fattas. Utskottet vill slutligenstryka under den vittgående skyldigheten enligt utlänningslagen att överlämnaverkställighetsärendet till invandrarverket när politisk förföljelse åberopasoch i vissa andra fall. Medhänvisning till det anförda avstyrks motion 2410. AU1982/83:3 10 I propositionen aktualiseras densituation som uppkommer när den avvisade först sedan polisen meddelat ettawisningsbeslut anför politiska skäl. I sådana fall skall visserligen iallmänhet verkställighetsärendet överlämnas till invandrarverket. Om emellertidpolisen i det läget bedömer de politiska skälen som uppenbart oriktiga ochdärför beslutar om verkställighet, finns ingen anmälningsskyldighet tillinvandrarverket. 1 syfte att åstadkomma ett förstärkt skydd och nåöverensstämmelse med vad som gäller i avvisningssituationen föreslås attanmälningsskyldighet även införs för dessa fall. Utskottet tillstyrker den föreslagna kompletterandebestämmelsen.