bet · G601LU27 · 1982-12-31 00:00:00 — om friköpsrätt för arrendator m. m. I ärendet behandlar utskottet fyramotioner vari tas upp frågor om friköps-och förköpsrätt förjordbruksarrendator, friköpsrätt för bostadsarrendator och rätt tillöverlåtelse av jordbruksarrende. Under ärendets behandling har företrädare för Willandsarrendatorför-ening samt Fideikommissariernas intresseorganisation och framfört synpunkter på motionsspörsmålen. Vidare har inkommiten skrivelse från . Motion 1981/82:261 av (vpk) och (vpk) vari yrkas att hos regeringen begärskyndsamt förslag om införande av möjlighet till friköp av tomt till bostadshuspå ofri grund för den i motionen nämnda kategorin arrendatorer. Motion 1982183:232 av (vpk) vari yrkas att hos regeringen begär förslag till lagstiftning rörande rätt till friköp av tomttill hus pä ofri grund under de villkor som i motionen anförs. Motion 1982183:316 av , fl, (c), vari yrkas att begär att regeringen lägger fram förslagsom ger rätt till friköp för jordbmksarrendatorer med långvarigaarrendeförhållanden vid fideikorn-miss och jämförbara historiskt betingadejordägarkategorier, Motionl982l83:1767av HansPettersson i m, fl. (s) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av förstärkning avarrendators ställning i fråga om friköpsrätt, förköpsrätt samt överlåtelse avarrende. Arrendators rätt till friköp och förköp Gällande ordning m. m. . F, n, finns inga regler om förköps-eller friköpsrätt för jordbruksarrenda-. Före jordabalkens (JB) införandeden hade jordbruks arrendatorn emellertid förköpsrätt i vissafall enligt lag om arrendators förköpsrätt. Bestämmelserna, som vartvingande, hade till syfte att ge arrendatorn en trygg besittning och attmotverka alltför talrika 1 1982/83. LU1982/83:27 2 försäljningar av arrendefastigheter. Anledningen till attförköpsrätten avskaffades med införandet av JB var dels att bestämmelsernaendast tillämpats i ett begränsat antal fall, dels att de haft negativaverkningar, bl, a, genom att de gjort jordägarna ohågade att upplåta mark förarrende och medverkat till nedläggningen av bärkraftiga arrendegårdar, dels attde försvårat strukturrationaliseringen och dels framför allt attbesittningsskyddet för arrendatorn blev effektivare och mera tidsenligt med denya reglerna i JB och därför inte behövde kompletteras med en förköpsrätt, Ensittarlagen kom till för attskydda egnahem som före uppförts på arrenderad mark. Enligtlagen var den som innehade annan tillhörig mark med nyttjanderätt för brukandeeller bostadsändamål och där ägde boningshus under vissa förutsättningarberättigad att lösa till sig marken, även om jordägaren motsatte sig det, Lagenägde ej tillämpning beträffande mark som tillhörde kronan, stad, ellermunicipalsamhälle eller beträffande mark som innehades med tomträtt. Rätt tillfriköp tillkom ursprungligen den som innehade nöjaktig bostad uppförd före den1 , Genom lagändring 1967 ändrades denna tidpunkt till den 1 juni1928, begränsades inlösningsrätten genom att i lagtexten infördes kravpå att nyttjanderättshavaren skulle ha varit stadigvarande bosatt på lägenhetensedan sistnämnda dag. Slutligen föreskrevs att ensittarlagen skulle gällaendast till utgången av , Ensittarlagen har haft stor betydelse.Från allmän synpunkt innebar lagen emellertid vissa olägenheter därigenom attdet vid ensittarförrättningar endast skedde en ofullständig prövning i jord-och planpolitiskt hänseende. Dessa olägenheter blev alltmerframträdande som lagens sociala betydelse minskade. Denna utvecklingledde års beslut om en begränsning av lagens giltighet tillutgången av , I motionen hänvisas till attarrendelagsutredningen inte föreslår någon rätt för arrendator att friköpaarrenderad mark. Motionärerna anser att rimlighets- och rättviseskäl talar föratt sädana arrendatorer som har små arrenden, vilka de brukat under en långföljd år, och som själva uppfört sina egnahem, bereds tillfälle att friköpatomtmark för sina bostadslägenheter. Motionären hänvisar inledningsvistill ensittarlagen vars giltighet upphörde med utgången av , Motionärenanför vidare att det alltjämt finns en kategori egnahemsägare kvar, för vilkamöjligheten till inlösen av arrendemarken spelar en stor roll. Enligtmotionären finns dessa egnahemsägare speciellt i storgodsdominerade bygder isödra samt på bolagsmarker i norra , Egnahemsägarna är i allmänhetäldre människor som av åldersskäl tvingats upphöra med sitt jordbruk och som dålätt kommer i orimligt beroendeförhållande till jordägaren. Enligt motionärentalar en rad sociala och bostadspolitiska skäl för att en möjlighet till friköpav husgrund bör tillskapas för denna grupp människor på landsbygd somhaft en avgörande del i sina bygders uppodling men som vanligen fått ringa deli en modern tids sociala förmåner. Motionären anser att det inte innebär några problem attskapa en sådan friköpsrätt. Det är jämförelsevis lätt att avgränsafriköpsrätten till lämpliga arrendatorskategorier genom t, ex,bosättningsrekvisit eller maximering av markområdets storlek. Någon som helstnackdel för en rationell arrendering av jordbruksmark eller för fastighetsbildningenbehöver enligt motionären inte befaras. Problemet kan också lösas utan sambandmed frågan om en mera generell friköpsrätt för arrendatorer i allmänhet.Riksdagen bör enligt motionären göra en framställning till regeringen i frågan. I motionen tas upp problemet medfideikomrnissens arrendejord. Motionärerna hänvisar till att var 40000 ha fideikommissmark att hänföra till arrendegårdar, och de pekar på att detfinns många motiv för att arrendatorerna av dessa arrendegårdar borde få rättatt friköpa sin gårdar som har brukats inom släkten i generationer. Motionärerna framhåller vidare att det värde som dessaarrendegårdar har tillkommit genom det arbete som arrendatorn och hanssläkt utfört: Det är därför naturligt att arrendatorerna nu eftersträvar dentrygghet för framtiden som ett ägande av hemmet innebär. Enligt motionärernautgör de aktuella arrendegårdarna också var och en för sig bärkraftigajordbruksenheter. Motionärerna anser mot bakgrund av det anförda att det finnsbåde jordbrukspolitiska, sociala och regionalpolitiska skäl för att införa enrätt till friköp av dessa arrendegårdar. Motionärerna hävdar vidare att fråganom en sådan friköpsrätt inte längre får skjutas , I ökadutsträckning har uppsägning av arrendena och indragningar till huvudgårdarförekommit i en omfattning som motionärerna inte kan finna särskilt lyckosam. LU1982/83:27 4 Även i denna motion tas upp fråganom de historiskt betingade arrendena; Motionärerna pekar pä att tryggheten iarrendatorns besittningsskydd kan vara synnerligen otillfredsställande när detgäller arrendebrukare under s.k, historiskt betingade ägarskap såsom akademier,kyrkan, domänverket och kanske framför allt fideikommissen och avveckladefideikommiss. Motionärerna framhåller att när det gäller storgodsen ärarrendejordä- gandet ofta passivt medan arrendatorerna själva får stå för och det företagsekonomiska ansvaret. Det är också mycket vanligt att arrendatorerna får svara för den tekniska upprustningen på byggnadssidan. Undersökningar har visat att arrendatorerna utfört grundförbättringar i mark och byggnader till ett belopp som motsvarar av gårdarnas taxeringsvärde medan jordägarnas motsvarande insats var . Enligt motionärerna finns det en stark opinion för friköpsrätt bland arrendatorerna', och motionärerna hävdar att motsättning arna har, särskilt i bygder med storgods- och bolagsjordar, skärpts , .- Enligt motionärerna har arrendelagskommittén avvisatönskemålen från arrendatorerna om införandet av en friköpsrätt utan närmareanalys av problemen och endast konstaterat att en friköpsrätt skulle förorsaka svårbedömdagränsfall, problem med kvalifikationsgrunder och risk för kringgående avreglerna. Enligt motionärernas mening synes dessa uttalanden vara ettöverdrivande av de problem som kan uppstå. De krav som från arrendatorernassida har rests på friköpsrätt begränsar sig till de historiskt betingadeägarsituationerna och innebär inte något generellt ingrepp i fysiska personersäganderätt. Vad det i själva verket handlar om är, framhåller motionärerna, attbereda arrendatorerna möjlighet att förvärva den mark som de själva och derassläkt i generationer röjt, brukat, bebyggt och bebott. Motionärerna menar att erfarenheterna av hur enfriköpsrätt kan utformas kan hämtas bl. a. från ensittarlagens tillämpning.Motionärerna hänvisar också till att gav kronotorparna iNorrland en oförbehållsam rätt att friköpa sina odlingslägenheter medbyggnader. Några problem från fastighetsbildningssynpunkt och frånjordbrukspolitiska synpunkter föreligger inte, när det gäller de nu aktuellaarrendena, eftersom det är fråga om friköp av självständiga bärkraftiga enheteroch eftersom det inte är aktuellt med förändring i pågående markanvändning.Motionärerna anser det befogat att medge arrendatorerna en rätt till friköp avarrendena under vissa angivna förutsättningar. I motionen hänvisas vidare till att arrendelagskommitténföreslagit en förköpsrätt för arrendatorer och till att förslaget föranlettblandade reaktioner från remissinstansernas sida. Enligt motionärernas meningär förslaget alltför snävt avgränsat. Motionärerna förordar att en sådan LU1982/83:27 5 förköpsrätt, om den skall få avsedd verkan, måste omfattavarje lagfartsändring, försäljning eller aktiebolagsbildning inom nuvarandeeller förutvarande fideikommiss, som berör arrendestället. Eftersom de mångaaktiebolagsbildningar som skett kan förväntas bli bestående, vill motionärernaemellertid understryka att inte heller en utvidgad förköpsrätt kan ersätta denföreslagna friköpsrätten. Efter jordabalkens införande harfrågan om en förköps- eller friköpsrätt för arrendator varit föremål förriksdagsbehandling . Med anledning av en motion med yrkande om en rättför jordbmksarrendatorer att förvärva jordbruksfastighet arrendeinnehavuttalade lagutskottet (LU 1976/77:27) - efter hänvisning till att frågan omförköpsrätt och viss friköpsrätt var föremål för arrendelagskom-mitténsöverväganden - att de nackdelar som var förbundna med förköps-rätten i 1943 årslag självfallet gjorde sig mer märkbara vid en mer allmän friköpsrätt; i vartfall om den skulle vara så långt gående som den motionären föreslagit.Utskottet framhöll också att företrädare för lantbruksnämnden i , somyttrat sig i ärendet, understrukit att ett bifall till motionsförslaget skullekomma att allvarligt försvåra den pågående strukturrationaliseringen.Utskottet avstyrkte därför bifall till motionsyrkandet. Utskottets hemställanbifölls av . 1 samband med prövningen av 1978/79års proposition om ändringar i reglerna om jordbruksarrende behandladelagutskottet bl, a, en motion om införande av hembudsskyldighet för säljare avarrendefastighet, en motion om rätt för arrendator till tvångsinlösen avarrendefastighet samt en motion om rätt till friköp av tomtmark för bostadshuspå ofri grund. Beträffande de två förstnämnda motionerna fann utskottet isitt av godkända betänkande (LU 1978/79:23) att någon riksdagensåtgärd inte var nödvändig på grund av motionerna eftersom frågorna om förköps-och friköpsrätt för jordbmksarrendatorer redan var föremål för utredning. När det därefter gällde frågan om inlösningsrätt förbostadsarrendator framhöll utskottet att det enligt tilläggsdirektiven tillarrendelagskommittén ålåg kommittén att överväga i vilken utsträckning deförslag som kunde komma att läggas fram beträffande jordbruksarrende bordeföranleda ändringar i fråga om bostadsarrende. Utskottet utgick därför ifrånatt även frågan om förköps- och friköpsrätt för bostadsarrendatorer skullekomma att behandlas av kommittén. Eftersom kommitténs förslag inte bordeföregripas fann utskottet att ställning inte då borde tas tillmotionsförslaget. Utskottet avstyrkte därför bifall även till denna motion. Frågan om rätt till friköp av tomtmark för bostadshus påofri grund 1* 1982/83. LU1982/83:27 6 prövades ånyo med anledning av en motion. Isamband härmed behandlades också en motion om rätt för arrendator, som brukarjordbruksfastighet som skall säljas, att med förtur förvärva fastigheten. I sitt av godkända betänkande (LU 1979/80:20)hänvisade utskottet till vad som anförts i 1978/betänkande. Utskottetupplyste vidare om att arrendelagskommittén avsåg att lägga fram sittslutbetänkande , Med hänsyn till att kommitténs förslagborde avvaktas innan ställning togs till de i motionerna berörda frågorna,avstyrkte utskottet bifall till motionerna. Slutligen prövade år 1981en motion med yrkanden om införande av dels en rätt till tvångsinlösen avjordbruksarrende, dels en möjlighet för arrendator till friköp av tomtmark förbostadshus, I sitt av godkända betänkande (LU 1980/81:30) avstyrkteutskottet bifall till yrkandena under hänvisning till att frågorna prövades avarrendelagskommittén och att kommitténs ställningstaganden inte bordeföregripas, avgav ioktober 1981 sitt slutbetänkande (SOU 1981:80) Arrenderätt 2, Regler ominvesteringar i arrendejordbruk m, m, 1 betänkandet föreslås bl, a, nya bestämmelser ominvesteringar på arrendestället, om muntliga arrendeupplåtelser, om arrendetidoch besittningsskydd vid sidoarrende, om upplåtelsetider vid kommunalajordbruksarrenden, om uppsägningsförfarandet vid jordbruksarrende och om arrendeprocessen. När det gäller de nu aktuella frågorna anser kommittén atten friköpsrätt, dvs, en rätt för arrendatorn att när han så önskar tvångsförvärvaden arrenderade fastigheten, innebär ett alltför långt gående ingrepp i jordägarensrätt att disponera över sin egendom. Som framhålls i motion 316 hänvisarkommittén vidare till att införandet av en begränsad friköpsrätt skulle ledatill gränsdragningssvårigheter och till svårigheter att lagstiftningsvägenhindra ett kringgående av reglerna. Kommittén anser sammanfattningsvis att enfriköpsrätt är förenad med så stora nackdelar att dessa på intet sätt vägs uppav den förmån som skulle komma vissa arrendatorer till del, I stället föreslår kommittén att jordbruksarrendatorn pånytt får en förköpsrätt. En företrädesrätt för arrendatorn stämmer enligtkommittén väl överens med jordbrukspolitiska riktlinjer enligt vilkafamiljejordbruket skall vara den dominerande företagsformen och enligt vilkayrkeskunniga förvärvare, som har för avsikt att bosätta sig på och själva brukafastigheten, bör ha företräde vid förvärv av jordbruk. För jordägarna kanenligt kommittén en företrädesrätt knappast medföra några större olägenhetersärskilt som rätten att överlåta en jordbruksfastighet redan nu är LU1982/83:27 7 starkt beskuren genom den nya jordförvärvslagen. Den av kommittén föreslagna förköpsrätten är dock någotannorlunda utformad än enligt lag. Förköpsförfarandet föreslås få följande utseende. Enjordägare, som har upplåtit sin fasta egendom på gårdsarrende medförlängningsrätt och som avser att sälja egendomen eller någon del av denna,måste först erbjuda arrendator, som berörs av den tilltänkta försäljningen, attköpa arrendestället med de justeringar som av fastighetsbildnings- ochrationaliseringsskäl kan vara nödvändiga. Erbjudandet skall vara godkänt avlantbruksnämnden. inte erbjudandet , står detjordägaren fritt att sälja egendomen till utomstående. Försäljning tilljordägarens make, barn, syskon eller syskonbarn får ske utan rätt förarrendatorn att förköpa. Vissa andra försäljningar är också "fria"från förköpsrätt. Som exempel kan nämnas lantbruksnämndernas ochlantbruksstyrelsens köp och försäljningar av jordbruksfastigheter. Antararrendatorn ett förköpserbjudande, blir den fortsatta gången densamma som viden vanlig överlåtelse av jordbruksfastighet. Arrendatorn har således bl, a,att ansöka om förvärvstillstånd och lagfart såsom köpare i allmänhet.Förköpsreglerna upprätthålls genom att lantbruksnämnden skall vägraförvärvstillstånd för utomstående köpare, om förköpslagens bestämmelser haråsidosatts. Av remissinstanserna har en instans, , i ett omfattande yttrande föreslagit en friköpsrätt förarrendatorer till s, k, historiska arrenden. Kommitténs förslag till införandetav en förköpsrätt för arrendatorer har fått ett blandat mottagande. Någraremissinstanser anser att behovet av en förköpsrätt är ringa, t, ex,kammarkollegiet, vissa stiftsnämnder och lantbruksnämnder. Andraremissinstanser anser att det föreslagna förfarandet är för komplicerat ochbör förenklas, LRF anser att förköpsförfarandet bör inledas först sedan enförvärvsansökan inkommit till lantbruksnämnden. , FöreningenSveriges jordbmksarrendatorer, och anser att förköpsrätten bör utformas som den kommunalaförköpsrätten. Även den föreslagna frikretsen kritiseras. Några instanser villha en vidgad frikrets medan andra vill ha en begränsning av frikretsen. anser att förköpsrätten även böromfatta vissa sidoarrenden. önskar attförköpsrätten utvidgas till att omfatta varje lagfartsändring, försäljningeller aktiebolagsbildning inom nuvarande eller avvecklade fideikommiss somberör arrendestället. En proposition på grundval av betänkandet har aviseratstill /84. LU1982/83:27 8 TiU utskottet framförda synpunkter Willands arrendatorföreningorganiserar arrendatorer vars arrenden i flertalet fall brukats inom resp.släkt . Till de jordägare som föreningens medlemmar arrenderarmark av hör tre fideikommiss. Medelstorleken på medlemmarnas arrenden är 40har. Arrendetiderna är som regel . Föreningen anser att arrendatorer med s.k. historiskaarrenden bör ges en möjlighet att friköpa arrendeställena. I första hand är detfråga om arrenden under fideikommiss eller avvecklade fideikommiss men enfriköpsrätt kan även avse arrendeställen tillhörande kyrkan, universiteteneller kronan. Avgörande för arrendeställets värde har varit arrendatornsinsatser i form av stensprängningar, stenröjningar, täckdikningar och ävennyproduktion av byggnader, hydroforer, modernare gödselblandare m. m. samtelinstalla-tion. Ofta överstiger arrendatorns investeringar gårdenstaxeringsvärde. Inte sällan saknas särskilda inlösensavtal mellan jordägarenoch arrendatorn vilket innebär att investeringarna utan ersättning tillfallerjordägaren när arrendet upphör. Arrendeavtalen har ofta varit utformade till arrendatornsnackdel. Att så varit fallet har berott på att arrendatorn inte vågat drivanågra krav vid förhandlingar med jordägaren med hänsyn till risken för attjordägaren skulle dra in arrendestället under huvudgården. Genom 1979 årsbegränsningar i jordägarens rätt att dra in arrendestället under eget brukandehar arrendatorns ställning betydligt förbättrats. Man vågar nu gå till arrendenämndernaoch få arrendevillkoren prövade. I flera fall har arrendenämnden ändratarrendevillkoren. Enligt föreningens mening kan arrendatorns ställning dockinte anses helt tillfredsställande förrän en möjlighet införs till friköp avarrendestället. En äganderätt till marken ger t. ex. helt andra möjligheter attfå lån till investeringar än enbart en arrenderätt. Införandet av enfriköpsrätt är självfallet inte helt problemfritt, t. ex. när det gällerinlösensersättningen. Problemen bör dock kunna bemästras. Jordförvärvslagensbestämmelser bör inte utgöra något hinder för en friköpsrätt. Eftersom det ärfråga om en oförändrad markanvändning så har storleken på gården inget medskiftet av ägare att göra. Anledningen till att Föreningen inte tagit upp frågan om en friköpsrätt är att föreningendrivit andra viktiga frågor, t. ex. frågor om förköpsrätt och om arrendatornsinvesteringar. Friköpsfrågan har man överlåtit på Willands arrendatorförening.Det är viktigt att den blivande propositionen på grundval av arrendelagskommitténsbetänkande inte försenas av friköpsfrågan. Om friköpsfrågan inte hinns medunder propositionsarbetet kan frågan prövas i en särskild utredning. LU1982/83:27 9 har ca 95 medlemmar, varav huvuddelen är innehavare avfideikommiss. I föreningen ingår även blivande efterträdare tillfideikommissarierna. omfattar 330 störrejordegendomar. Inga aktiebolag är med i föreningen. Förbundet har fem lokalaunderföreningar. Föreningarnas medlemmar är som regel anslutna också till är representerat i som är ettspeciellt partsammansatt organ inom LRF. F. n. finns ca 35 fideikommiss, och antalet sjunker.Enligt lagen om avveckling av fideikommiss skall fideikommissen upphöra när dennuvarande fideikommissarien avlider. Reglerna i avvecklingslagen har utformatsså att de skall förhindra att avvecklingen leder till en uppsplittring avfideikommissens ägoinnehav. Syftet med lagen är att få till stånd ettavskaffande av fideikommissinstitutet men med ett sammanhållande avmarkarealen. En friköpsrätt för arrendatorerna skulle således strida motgrunderna för avvecklingslagen. Enligt organisationernas erfarenheter är det ytterst fåarrendatorer som önskar en friköpsrätt. Ett friköp måste grunda sig påexpropriationslagens värderingsregler, och det torde vara få arrendatorer somanser sig ha möjlighet att under sådana förhållanden förvärva arrendestället. Arrendejordbruket har stor betydelse förstrukturomvandlingen. Nybildande och nyförvärv inom jordbruket sker tillstörsta delen genom arrenden. Det finns små möjligheter att starta ett jordbruksföretagpå annat sätt än att arrendera jordbruket. Det är därför angeläget att man haren väl fungerande arrendemarknad. Organisationerna vill understryka att det ärviktigt att komma ihåg att jordägare och arrendatorer är företagare. Man görstora investeringar, och det innebär ett risktagande såväl för jordägaren somför arrendatorn. En investering måste kunna förräntas, annars bör den intekomma till stånd. är det jordägaren som står för investeringarna, 1andra fall är det arrendatorn som gör investeringen därför att han funnit dettavara ekonomiskt fördelaktigt. Om jordägaren gör investeringen måste han höjaarrendeavgiften vilket arrendatorn ibland inte kan acceptera. Avtal träffas dåom att arrendatorn skall göra investeringen och sedan själv njuta fördelarnadärav. Strukturomvandlingen inom godsen har skett genom indragning avarrendeställen till huvudgården eller genom sammanslagning av arrendeställen.Tidigare tvingades arrendatorerna lämna sina gårdar men har enallt större del kunnat stanna inom fideikommissen. Enligt organisationerna finns det inget behov av enfriköpsrätt. lagändringar har arrendatorn en tryggad besittning.När arrendatorn upphör med arrendet brukar som regel nära anhöriga beredas tillfälleatt överta arrendet. Om marken skall säljas har arrendatorn möjlighet attförvärva fastigheten, I viss mån kan arrendatorn därvid anses privilegierad på LU1982/83:27 10 grund av att han är skyddad genom jordförvärvslagstiftningen.Som ovan anförts strider en förköpsrätt mot lagen om avveckling avfideikommiss. Ofta torde det från jordbrukspolitiska ochfastighetsbildningspolitiska synpunkter vara otänkbart att bilda nyafastigheter av arrendegårdarna. Organisationerna motsätter sig på anförda skäl ettinförande av en friköpsrätt. Organisationerna är däremot positivt inställdatill en förköpsrätt för arrendator. Förköpsrätten får dock inte utformas så attden innebär ett favoriserande av arrendatorn på jordägarens bekostnad.Lämpligen bör den kommunala förköpsrätten tas till förebild vid utformandet avde nya bestämmelserna. Föreningens medlemmar utgörs ihuvudak av arrendatorer på Kobergs fideikommiss och anhöriga till dessa samtsådana som varit bosatta där men avflyttat till annan.ort. 1 skrivelsen till utskottet pekas på den pågåendeavfolkningen i trakten och de små möjligheterna till tomtköp för enstakabebyggelse t. ex. i anslutning till föräldrarnas arrenden. Föreningen anser motbakgrund av den pågående utvecklingen att ensittarlagen måste följas upp ocheventuellt återinföras. Enligt lag förelåg vidjordbruksarrende rätt till överlåtelse (substitution) på arrendatorssidan. Motslutet av hade man dock allmänt gått över till att i avtalenförbjuda substitution. Genom nyttjanderättslag bragtes lagen iöverensstämmelse med den normala avtalssituationen. lag gjordes villkorat undantag för bl. Undantaget avsåg ursprungligen endast avtal på viss tidöverstigande .