bet · G601NU23 · 1982-12-31 00:00:00 — om reklam för alkoholdrycker och tobaksvaror I detta betänkande behandlas fyra motioner om utvärderingav lagstiftningen om förbud mot reklam för alkoholdrycker, skärpta bestämmelserom marknadsföring av alkoholdrycker, förbud mot reklam för tobaksvaror. I det sistnämnda ämnet har socialutskottet avgivit yttrande (SoU 1982/83:4 y; se W/agö, s. 18). 1981/82:825 av ()och (), vari hemställs att hos regeringen begäratt en utvärdering av lagstiftningen om reklamförbud mot alkoholdryckergenomförs, 1981/82:2098 av m. (vpk), vari - med motivering i motion 1981/82:2196 - hemställs att riksdagenhos regeringen hemställer om att förslag föreläggs som syftar tillatt göra förbudet mot marknadsföring av alkoholdrycker effekdvt, 1981/82:2100 av . (s), vari - med motivering i motion 1981/82:2099 - hernställs attriksdagen begär att regeringen framlägger förslag om ändring i lag medvissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker så att även marknadsföringenav tobak inkluderas, 1982/83:253 av (), vari hemställs att som sin mening ger regeringen till känna attett totalt förbud mot reklam för alkohol bör införas. Alkoholkonsumdonen har under desenaste åren minskat markant, anförs i motion 1981/82:825 (fp). Denna gynnsammautveckling måste förstärkas genom åtgärder i syfte att ytterligare minskakonsumtionen, eftersom denna 1 1982/83. NU1982/83:23 2 skapar ett av vårt lands största sociala problem. Denlagsdftning som genomfördes har enligt motionärerna säkerligen bidragittill att avglorifiera alkoholen. De menar emellertid att dess utformning är tämhgenvag. En brist är att sankdonen vid överträdelse är vitesföreläggande, intestraff. En rad företag har överträtt de gällande bestämmelserna,säger modonärema, och de stora ekonomiska intressena inom alkoholhanteringenkommer säkert alltid att pröva nya vägar för att uppnå maximal vinst.Marknadsföringsåtgärderna har flyttat in på andra områden, och metoderna harblivit alltmer sofistikerade. Det borde nu vara dags att utvärdera de totalaeffekterna av förbudet mot alkoholreklam. Enligt motiveringen till yrkandet i motion 1981/82:2098(vpk) är det nu gällande förbudet mot alkoholreklam inte effektivt utan snarare"något av en potemkinkuliss". Motionärerna menar att det bordeundersökas om det inte går att helt stoppa glorifiering och marknadsföring avalkoholdrycker. Vad ,som måste eftersträvas är i stället, säger de, att bekämpaalkoholtraditionen och mana fram en negativ attityd dll droger. I motion 1982/83:253 hävdas att man nästan kanuppleva hur den gällande lagen om marknadsföring av alkoholdrycker kringgås påolika sätt. Förpackningar för presentardklar liksom leksaker, kläder m. m.förses med reklam för olika alkoholsorter. På flygplan, restauranger och hotellfinns speciella reklamtidningar som innehåller alkoholreklam. Motionären riktarkritik mot att inför i införts en ardkelom glögg. "Den sittande massmediautredningen, liksom alkoholre-klamkommittén, bör få i uppdrag att överväga hur alkoholreklamen skall kunnastoppas", säger motionären avslutningsvis. Undersökningar i och visar, anförs imotiveringen dll motion 1981/82:2100 (s), att tobaksreklamen bidrar till ökadtotalkonsum-don av tobak. Reklamen befäster intryck av att tobaksvaror ochrökning är någonting positivt och värdefullt och att rökning är förknippad medattraktivitet och ger sådan åt rökaren. Den bidrar också till att görarökningen som företeelse mera framträdande och få den att framstå som ettnaturligt och accepterat inslag i vardagslivet. Existensen av denna reklam kanuppfattas som ett uttryck för att myndigheterna inte finner det angeläget attmotverka tobaksbruket, något som leder till minskad trovärdighet förhälsoupplysningen om tobakens skadeverkningar. Motionärerna förordartobakskommitténs förslag till nya bestämmelser om marknadsföring avtobaksvaror. NU1982/83:23 3 Regler om marknadsföring av alkoholdrycker och tobaksvaror Annonsering och annan reklam föralkoholdrycker och tobaksvaror regleras genom lagen(1978:763) med vissa bestämmelserom marknadsföring av alkoholdrycker och lagen(1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror. De båda lagarna har som grundregel att särskildmåttfullhet skall iakttas vid marknadsföringen av alkoholdrycker- dvs.spritdrycker, vin, starköl och öl - och tobaksvaror. Detta krav motiveras medhänvisning till de hälsorisker som är förbundna med bruk av alkohol och tobak.Reklamåtgärder och andra marknadsföringsåtgärder får inte vara påträngandeeller uppsökande och får inte uppmana till bruk av varorna. Tidningsannonseringför spritdrycker, vin och starköl förbjuds, utom i fråga om skrifter somtillhandahålls bara på försäljnings- och utskänkningsställen. 1 tidningsannonserför tobaksvaror skall sådan varningstext och innehållsdeklaration återges somenligt lag (1975:1154) skall finnas på varuförpackningarna. De två lagarna anknyter till marknadsföringslagen(1975:1418). Tillämpningen skall alltså handhas av konsumentombudsmannen (KO)och . Handlingar som strider mot de berördaföreskrifterna skall vid tillämpning av marknadsföringslagen anses varaotillböriiga mot konsumenterna. har i maj 1979utfärdat riktlinjer för marknadsföring av dels spritdrycker, vin och starköl,dels öl klass II (med viss regel också beträffande lättöl), dels tobaksvaror(1979/5-7). Med öl klass II förstås en maltdryck varsalkoholhalt överstiger 1,8 men inte 2,8 viktprocent. I de båda övriga fallengäller riktlinjerna dllämpning av de två i föregående avsnitt redovisadelagarna. Rikthnjerna beträffande spritdrycker, vin och starkölomfattar inte reklam som anger endast säljställes namn, adress eller öppettidereller, utan att nämna varumärke, anger vilket slag av alkoholdryck somsaluhålls (t. ex. "vinrätdgheter"). De omfattar inte heller sådanmarknadsföring av restaurangtjänster som endast i obetydlig omfattninginnehåller uppgift om alkoholdryck. Riktlinjerna beträffande tobaksvarorinnehåller motsvarande undantag för uppgifter om säljstället. Med tobaksvaraförstås enligt dessa riktlinjer en produkt som till någon del innehåller tobak,såsom cigaretter, cigarrer, piptobak, snus eller tuggtobak. I anslutning dll lagarnas föreskrift om särskildmåttfullhet vid marknadsföring av de berörda produkterna anges i riktlinjernaatt övertalande eller särskilt akdv marknadsföring inte får förekomma. Särskildmåttfullhet skall anses iakttagen när reglerna i riktlinjerna följs: Kravet påmåttfullhet gäller NU1982/83:23 4 all marknadsföring i val av reklammedel (reklambärare),reklamens innehåll och utformning samt särskilda marknadsföringsmetoder(säljfrämjande åtgärder). Kravet gäller således bl. a. presentadon av pris samtutformning av bild och text på förpackning. Utöver grundregeln om måttfullhet anger riktlinjernarestriktioner i fråga om annonser och övriga reklambärare, i fråga om lokalerför reklamåtgärder och i fråga om marknadsföringens innehåll och utformning. 'De båda lagarnas bestämmelser om annonsering gäller inte,påpekas det, annons i sådan facktidskrift som vänder sig huvudsakligen tillnäringsidkare i deras egenskap av tillverkare eller distributörer av de berördavarorna. Annons för öl klass II ellertobaksvaror får inte förekomma i veckotidning eller annan publikation somriktar sig främst till ungdom och inte heller pä idrottssida i dagspresseller i idrotts- eller sporttidning. Annons i periodisk skrift eller annanjämförbar skrift får inte överstiga en yta av sammanlagt 1/2 sida i dagspressav normalt morgonddningsformat eller en hel sida i dagspress av normaltkvällstidningsformat eller en hel sida i populärpress och andra publikadoner. Ifråga om öl klass II skall vidbedömning av om särskild måttfullhet iakttagits hänsyn tas inte bara tillannonsformatet utan även till antalet annonsinföranden. När det gäller övriga reklambärare föreskriverriktlinjerna att vid marknadsföring inte får användas a) direktreklam(t. ex. brevlådereklam) eller annan reklambärare som bygger på direkthänvändelse dll konsument, b) utomhusreklam,exempelvis reklam på eller vid allmän plats, i eller på allmänt trafikmedel, ivänthall eller liknande, vid allmän idrottsplats eller annan allmän arena,inbegripet reklam vid sportevenemang som är öppet för allmänheten, c) reklamfilm,högtalarreklam, stillbildsreklam på biografer och teatrar, videogram ellerreklam i liknande former. Sedvanlig brevlådereklam från detaljhandel omfattande ettflertal varor får dock på vissa villkor innehålla uppgifter om öl klass II. På distributionsfordon för sådanavaror som regleringen gäller får finnas firma eller varunamn, på transportmedelför öl klass IIdessutom varumärke ochavbildning av förpackning. I anslutning till säljställe för öl klass II får man anbringa utomhusreklam,under förutsättning att den är särskilt måttfull. . Reklam får enligtriktlinjerna inte förekomma inom sjukhus eller annan vårdinrättning, inomutbildningsanstalt eller i lokal som huvudsakligen är avsedd för eller besöktav ungdom . Reklam för spritdrycker, vin eller starköl får inteomfatta annan framställning i bild än särskilt måttfull återgivning av varaneller däri ingående råvara, enstaka flaskor eller burkar samt varumärke ellerdärmed jämförligt kännetecken. Bilden skall i övrigt vara neutral, dvs. fårinte innehålla föreställande element, dekor eller annat som kan geassociationer i något konkret avseende. På flaska eller burk får dock förekommaäven bild NU 1982/83:23 5 medannat innehåll, om bildens innehåll är särskilt måttfullt. Omtext och bild i reklam för öl klass II föreskrivs attframställningen skall vara saklig och att tyngdpunkten i framställningen skallligga på själva varan. Som sakhg uppgift anses inte personligt uttalande(intygsreklam) eller påtaghgt värdeomdöme. Framställningen får inte göras sådanatt den kan antas vädja dll ungdom. Framställning i bild får inte omfatta annatän enstaka flaskor eller burkar samt varumärke eller därmed jämförligtkännetecken. Bild av människa eller sport- eller naturmiljö får inte användas.Det skall tydligt framgå att reklamen avser öl klass II, så attden inte felaktigt kan uppfattas som reklam för starköl. På samma sätt skallvid marknadsföring av lättöl dll konsumenter klart och tydligt framgå attmarknadsföringen avser lättöl, så att den inte felaktigt kan uppfattas sommarknadsföring av öl klass IIeller starköl. Ilokal där spritdrycker, vin eller starköl resp. öl klass II fårsäljas (t. ex. budk, restaurang eller säljställe på terminal för internationelltrafik) eller i direkt anslutning dll sådan lokal (t. ex. skyltfönster) fårreklam finnas under förutsättning att den inte strider mot reglerna iriktlinjerna. Ifråga om säljfrämjande åtgärder föreskrivs att marknadsföring inte får ske medhjälp av a) utdelning av varuprov eller avsmakning, b) utdelning av present, t. ex. glas, bricka ellerhknande vara (beträffande spritdrycker etc. ytterligare exemplifierad medkorkskruv och droppkork) vars värde inte är helt obetydligt, c) pristävling, d) rabattmärkeserbjudandeeller därmed jämförligt erbjudande. Närdet gäller spritdrycker etc. förbjuds också kombinationserbjudande, dvs.erbjudande att vid köp av en vara förvärva även en annan vara.Kombinationserbjudande med alkoholdryck får dock förekomma, om drycken utgördel av måltid och alkoholfritt alternativ erbjuds. Med anledning av propositionen med förslag till dei det föregående (s. 3) nämnda lagarna framfördes motionsyrkanden om att ävenannonsering för öl och för tobaksvaror skulle förbjudas. Näringsutskottetsbetänkande i ärendet (NU 1978/79:1) innehöll yttranden från skatteutskottet ochsocialutskottet. Närdet gällde ölannonsering erinrade skatteutskottet om att mellanölet hadeavskaffats. pekade på att konsumtionen av maltdrycker hademinskat, att ungdomens missbruk av öl hade avtagit och att staten hade skaffatsig ett dominerande inflytande över maltdryckshanteringen. De föreslagnareglerna om särskild måttfullhet vid marknadsföring av alkoholdrycker bordeunder dessa förutsättningar skapa tillräckliga garantier för att de kridseradeformer av reklam som förekom vid mellanölets introduktion 1* 1982/83. NU1982/83:23 6 inte skulle komma att upprepas. Den statliga dominansen påområdet motiverade också, sade skatteutskottet, att de enskilda bryggeriernaborde ha möjligheter att göra sina produkter kända genom annonsering, om tillgodose rimliga näringspolitiska intressen. hänvisade till ett uttalande ipropositionen om att ett annonsförbud beträffande öl, en förhållandevisalkoholsvag dryck, skulle i viss mån kunna inverka negativt på samhälletssträvanden att främja övergången till svagare drycker. Utskottet ansåg attdetta skäl inte kunde lämnas obeaktat. Med hänsyn härtill och till dengrundläggande regeln om särskild måttfullhet även vid ölannonsering ansågutskottet att borde biträda regeringens förslag. borde dockvara beredd att utan dröjsmål ompröva sitt ställningstagande ifall sistnämndaregel skulle visa sig inte vara tillräcklig för att åstadkomma önskvärdbegränsning av marknadsföringen av öl. Åven näringsutskottet ansåg att av maltdryckerna endaststarköl borde ' omfattas av annonsförbudet. Utöver de skäl för denna linje somskatteutskottet och socialutskottet angav i sina yttranden nämndenäringsutskottet som en beaktansvärd omständighet att, som föredragandestatsrådet hade påpekat, ett annonsförbud för öl kunde leda till ensvårkontrollerad ökning av marknadsföringsakdviteten i detaljhandeln. Öl såldesenligt uppgift i propositionen från 12 000 försäljningsställen.Näringsutskottet instämde i vad socialutskottet hade sagt om en eventuellomprövning av frågan om ett förbud mot ölannonsering. Ett förbud mot annonsering för tobaksvaror avstyrktes avsocialutskottet med hänvisning dll argument i propositionen. Näringsutskottetanförde i detta ämne: Den föreslagna bestämmelsen omsärskild måttfullhet vid marknadsföring av tobaksvaror innebär en välmotiveradskärpning jämfört med de i och för sig restrikdva regler som finns , ibranschöverenskommelsen om tobaksreklam. Utskottet vill inte bestrida att deargument som anförs mot att man tar steget till ett fullständigt förbud mottobaksreklam delvis har begränsad räckvidd. Vid en samlad bedömning finnerutskottet emellertid att övervägande skäl talar för att regleringen avmarknadsföringen inom tobaksbranschen inte görs hårdare än vad som föreslås ipropositionen. Berörda myndigheter bör givetvis följa utvecklingen och efterhand söka utvärdera den nya ordningen. Alla de nu återgivnaställningstagandena beträffande öl- och tobaksreklam föranledde inom resp.utskott reservationer till förmån för motionsyrkandena. väcktes åter motioner om annonsförbud för öl ochtobaksvaror. De avstyrktes av näringsutskottet (NU 1978/79:19), som - ifebruari 1979 -anförde att borde stå fast vid det beslut beträffandeölannonsering och tobaksannonsering som den med stor majoritet hade fattat ettpar månader tidigare. Utskottet upprepade sitt uttalande vid behandlingen avpropositionen att kommande erfarenheter av den nya lagstiftningens NU1982/83:23 7 verkningar fick ge vid handen om det fanns skäl attompröva lagstiftningen och skärpa marknadsföringsbestämmelserna än mer.Utskottet var enhälligt. 1 ett särskilt yttrande uttalade tvåledamöter (s, fp) sympatier för att annonsering för öl skulle förbjudas. Ettmotsvarande yttrande beträffande reklam för tobaksvaror avgavs av dessa bådaoch ytterligare två ledamöter (s, c). avslog en motion enligt vilkenannonsförbud borde gälla även för öl och tobaksvaror samt en motion enligtvilken alla former av alkoholreklam borde bli förbjudna. (NU1980/81:7) hänvisade enhälligt dll sina uttalanden attkommande erfarenheter av den nya lagstiftningens verkan fick ge vid handen omdet fanns skäl att ompröva lagsdftningen och skärpa marknadsföringsbestämmelsernaän mer. Detta omdöme ter sig befogat även , sade utskottet och tillade: De nya lagarna och de därtillanslutna riktlinjerna har, såvitt utskottet kan bedöma, haft en avsevärdsanerande effekt på reklamen för alkoholdrycker och tobaksvaror. Liksomhittills bör det få ankomma på berörda myndigheter att följa utvecklingen och,om de finner det erforderligt, ta inidadv till ytterligare åtgärder. Vad härsagts gäller både annonsering och övriga reklamformer. Beslut av och åtgärder avkonsumentombudsmannen har i ett antalfall fattat beslut på grundval av den nya lagstiftning om marknadsföring avalkoholdrycker och tobaksvaror som trädde 1979. 1 andra fall harkonsumentombudsmannen (KO) genom påpekande, förhandlingar ellerförbudsföreläggande uppnått önskat resultat utan att behöva hänskjuta sakentill . I det följande lämnas en kort översikt över sådanabeslut och åtgärder som nämnts. Översikten bygger på referat - i regelillustrerade med de omdiskuterade annonserna - i tidskriftKonsumenträtt & ekonomi, till vilken hänvisningar ges. I förekommande fallanges därjämte numret på beslut (MD). Reklam för öl är inte förbjuden men skall präglas avmåttfullhet. har förbjudit AB Bryggerier attmarknadsföra öl klass II medformuleringen "Sätt lite guldkant på tillvaron" (1981:3; MD 1981:1). KO har genom förhandlingar stoppat marknadsföring av en whiskysortmed hjälp av ett "medlemskort" som bl. a. skulle ge förmåner på vissarestauranger (1980:3). har fällt ett annonsblad för en annonsom alkohol-haldga drycker fastän bladet hävdade att denna införts av bladetsjälvt, icke av en näringsidkare som sålde sådana drycker (1982:2; MD 1982:4).Sedan en skånsk tidning infört annonser för vinförsäljare i harmarknadsdomstolen utfärdat interimistiskt förbud för tidningen att införakommer- NU1982/83:23 8 siella annonser för alkoholdrycker (1982:6). Smygreklam för alkoholdrycker i form av annonsering omandra varor, märkta med dryckens namn, har förbjudits av (1980:6; MD 1980:18) och - genom förbudsföreläggande - av KO (1982:1). Ett företag som marknadsför snabbvinssatser bl. a. genomdirektreklam har på begäran av gått med på att inte, såsomskett, sända sådan reklam till ungdomar (1982:6). Verket har funnitatt lagen med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker inte gerstöd för ett förbud mot sådan direktreklam. I stället åberopade verket vid sinkontakt med företaget den åldersgräns som gäller för inköp av alkoholdrycker isystembutik. Denna åldersgräns borde, menade verket, kunna tillämpas även påreklam för vinsatser. En cigarettannons har föranlett attrikta förbud mot annonsören i tre avseenden (1981:1; MD 1980:23). Vissa slagsformuleringar -t. ex. "det stora smaklyftet", "fylligare smak änandra lågtjärecigaretter"-skulle inte få användas. I en annons skulle intemer än en cigarettförpackning få avbildas. Inte heller skulle den få utformasmed sådan layout som den påtalade annonsen, dvs. med en suggestivt snedställdrubrik som fick ökad slagkraft genom anknytning till bilden. KO har i flera fall genom hänvändelse till olikaannonsörer stoppat tobaksreklam som han ansett otillbörlig. Ett ingripandegällde en annons med en suggestiv bild - ett arrangemang av cigaretter och ettcigarettpaket -försedd med rubriken (1981:6). Rubrikerna"Smaksuccé" och "När smaken avgör" föranledde också kritik. "År det inte just en sådan cigarett du vill ha? Prova får du se." varen annan formulering som inte godtogs (1982:2). I alla de nu nämnda fallenlovade annonsören - resp. ett utländskt företag - att upphöramed de kritiserade annonserna. avgav i februari1981 sitt slutbetänkande (SOU 1981:18) Minskat tobaksbruk. Kommittén föreslogett åtgärdsprogram för minskat tobaksbruk, innefattande informations-,behandlings- och lagstiftningsåtgärder. De sistnämnda skulle innefatta delsinförande av en lag med vissa bestämmelser om tobaksrökning i offentlig lokal,dels ändring av lagreglerna för marknadsföring av tobaksvaror.Tobaksannonsering skulle sålunda förbjudas och reglerna för viss annanmarknadsföring skärpas. Lagtekniskt skulle detta ske genom att lagen (1978:763)med vissa bestämmelser om marknadsföring äv alkoholdrycker utvidgades till attockså gälla tobaksvaror. 1 detföljande refereras vissa uppgifter och synpunkter i betänkandets NU1982/83:23 9 avsnitt (7.4) om reklam och annan marknadsföring. Ohka åsikter har framförts i fråga om effekten av olikatyper av tobaksreklam. a. tobaksbranschens håll hävdar man ofta atttobaksreklamen inte har någon som helst inverkan på totalkonsumdonen av tobakoch inte bidrar till att rekrytera nya tobakskonsumenter. Effekten skulleenbart bestå i att man förmår etablerade tobakskonsumenter att övergå från ettmärke till ett annat. Denna uppfattning är emellertid inte allmänt accepterad.De flesta synes instämma i att tobaksreklamen kan leda till ändringar avmärkesval och liknande. På åtskilliga håll menar man att reklamen dessutomeller rentav främst har betydelse för totalkonsumtionen och bidrar till attrekrytera nya konsumenter. Uppfattningen att tobaksreklam bidrar till ökadtotalkonsumtion av tobak stöds enligt kommittén av dels en rad allmännaindicier, bl.a. erfarenheter av Svenska Tobaks AB:s åtgärder för attpopularisera snus, dels olika undersökningsrapporter. Det finns emellertidockså en rad rapporter från undersökningar där man inte har kunnat visa att densamlade märkesreklamen för en viss varugrupp skulle ha ökat den totalaefterfrågan på varan. Enligt en kanadensisk undersökning som kommittén hänvisartill är den viktigaste effekten av tobaksreklamen inte kopplad till enbartvissa reklamformer eller vissa budskap. All tobaksreklam befinns i ställetgenom sin blotta existens främja uppfattningen att rökning är något självklartnaturligt och förnuftigt. Det faktum att ett samhälle tillåter tobaksreklam gerintrycket att tobaksbruket är accepterat och acceptabelt och skadar därmedtrovärdigheten hos andra samhälleliga åtgärder för att minskatobakskon-sumdonen. Ett par exempel på ingripanden av (jfrföregående avsnitt) belyser, framhåller kommittén, det faktum att de riktlinjerför marknadsföringen som utfärdas med stöd av den nya tobaksreklamlagen inte ären gång för alla fastslagna och oföränderliga. Riktlinjerna har karaktären avrekommendationer baserade på frivilliga överenskommelser mellan näringsidkarnaoch . Endast genom beslut i avgörs i sistahand vad som strider mot lagens grundregel om särskild måttfullhet. Dennagrundregel kan således få en strängare tolkning till följd av nyakunskaper om tobakens hälsorisker, ändrade värderingar i samhället och ävenändrade kunskaper om marknadsföringens effekter. Kommittén gör en genomgång av olika reklamformer som äraktuella i sammanhanget. Genom den nu gällande lagen om marknadsföring avtobaksvaror har en rad påträngande reklamformer som t. ex. utomhusreklam ochbrevlådereklam i princip blivit olagliga, konstaterar kommittén. Fortfarandeförekommer dock utomhusreklam i form av lysande färgskyltar med cigarettreklamutanför tobaksaffärer. Lagreglerna anses inte ge stöd för något förbudmot sådana skyltar. Kommittén finner det uppenbart att denna typ av NU1982/83:23 10 utomhusreklam är påträngande och anser att den inte bör fåförekomma. Förpackningsreklam når huvudsakligen dem som inhandlartobaksvaror. Kommittén finner därför behovet av skärpta regler för dennareklam'mindre uttalat. Den anser dock att man nogsamt måste se till attförpackningarna inte görs mer iögonenfallande och lyx- eller statusbetonade äni dag. Butiksreklam når i inte obetydlig utsträckning även dekunder som inte använder tobak. Grundregeln om särskild måttfullhet bör därför,menar kommittén, ges en mer strikt tolkning så att den t. ex. kan sätta stopp)för alltför påfallande affischer, fantasifulla skyltningsarrangemang ochöverdrivet stora prisangivelser. Annonsering når i mycket hög grad personer som inteanvänder tobak, inte minst ungdomar. Ett av argumenten mot fortsatttobaksreklam, nämligen att förekomsten av reklam uppfattas som en brist påentydig viljeinriktning hos statsmakterna och därmed försvagar trovärdighetenhos samhällets andra åtgärder mot tobaksbruket, är enligt kommitténsuppfattning särskilt tungt vägande just i fråga om annonsering. Kommittén anser det i och för sig vara önskvärt att mansöker finna mindre skadliga tobaksvaror.