yttr · G505KU14 · 1981-12-31 00:00:00 — över proposition1981/82:144 om ändringar i sjukförsäkringen m. m. har beslutat inhämtakonstitutionsutskottets yttrande över förslaget i proposition 1981/82:144 omkarenstid vid arbetsskada mot bakgrunden av att är anslutet tillILO-konventionen nr 121 om förmåner vid yrkesskada. aktuella propositionen föreslås att ett system utanersättning (karensdagar) vid vaije sjukdomsfall införs i sjukpenningförsäkringen. Dettaavses också omfatta ersättningen vid arbetsskada vilket motiveras på följandesätt: Om sjukpenningen i arbetsskadefallen inte skallpåverkas av karensreg-lema måste försäkringskassorna göra en prövning av fråganom skadan är en arbetsskada även för de kortvariga fallen och inte som baraför de fall där arbetsoförmågan kvarstår även efter samordningstidens utgång.En sådan prövning skulle medföra en stor administrativ belastning för försäkringsadministrationen.Fördelarna med samordningen mellan sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna skullegå förlorade. För att undvika att prövning skall behöva ske av det stora antalanmälda arbetsskadefall som avslutas inom samordningstiden bör därför ingenändring göras för samordningstiden. Detta får då till följd att bestämmelsernaom karensdagar -liksom - också kommer att gällaarbetsskada. Jag vill erinra om att har hemställt om en översyn avarbetsskadeförsäkringen (SfU 1981/82:2, rskr 22). Jag avser att senare ta uppfrågan om direktiv för en sådan översyn men vill redan nu påpeka som ennaturlig uppgift för översynen att finna en smidig lösning på det här berördasamordningsproblemet. När det gäller arbetsskada har med verkanfrån 1970 ratificerat den av internationella arbetsorganisationen () år 1964antagna konventionen (nr 121) angående förmån vid yrkesskada. Enligtkonventionstexten (återgiven i prop. 1969:15) artikel 9 jämfört med artikel 6skall kontantförmån utgå så länge följderna av det inträffade skadefalletbestår. Kontantförmånen behöver dock inte utges omvissa förutsättningar är uppfyllda, nämligen om medlems lagstiftning vid tidpunktenför konventionens ikraftträdande innehåller föreskrifter om karenstider ochmedlemmen i de rapporter rörande tillämpningen som medlemmen skall lämnaintygar att skälen till undantaget fortbestår. Vidare öppnar konventionen vissmöjlighet för medlemsstat med otillräckligt utvecklade ekonomiska resurser ochsjukvårdsanordningar att begagna sig av de temporära undantag som vissa avkonventionsartiklarna medger. 1 1981/82, 4 saml. KU1981/82:14 y KU 1981/82:14 y 2 Dettaskall i så fall ske genom en särskild till ratifrkationshandlingen fogadförklaring. Inget av de nu återgivna undantagen är tillämpliga för Sverige.Konventionen kan enligt artikel 34 sägas upp . Sker inte uppsägninglöper en ny tioårsperiod. För del kan konventionen inte uppsägasförrän 1990. omnämnsinte i propositionen. Sverigehar tidigare avvikit från nämnda konvention. Det gällde denvid /antagna lagen om arbetsskadeförsäkring. Enligtkonventionen skall rätt till livränta vid yrkesskada tillkomma förutom denskadade dels änka, dels änkling som till följd av handikapp inte kan försörjasig, dels sådana barn till den avlidne som för sitt uppehälle varit beroende avdenne. Lagenom arbetsskadeförsäkring medger inte Hvränta till änkling eller frånskild man.I den aktuella propositionen (1975/76:197) återgavs reglerna i ILO-konventionenmen frågan om avsteg från denna togs inte särskilt upp underdepartementschefens överväganden. I detta fall motiverades avskaffandet avskyddet för änkling och frånskild man bl. a. med att det endast rörde sig omett fåtal änklingspensioner och att någon ny sådan inte tillkommit på flera år.Dessutom framhölls att frågorna om hur ett efterle-vandeskydd som är neutralt iförhållande till kön närmare skulle utformas borde bli föremål för fortsattamera ingående överväganden. Avstegetfrån föranledde en förfrågan till 1978. Sverigebesvarade förfrågan 1981 i samband med den redovisning som konventionsländernaregelbundet med vissa års mellanrum lämnar. Utskottet gör följandeöverväganden. Utskottetförutsätter att frågan om den folkrättsliga innebörden av att Sverigelagstiftar på ett sätt som avviker mot en konvention kommer att behandlas avutrikesutskottet som liksom fått ärendet för yttrande.Utskottet går därför inte in på denna fråga. Iregeringens kompetens att styra riket (1 kap. 6 § regeringsformen) ingåruppgiften att företräda riket i internationella sammanhang. Denna rätt äremellertid i vissa hänseenden begränsad. Av intresse i förevarande fall är 10kap. 2 § regeringsformen som innehåller undantag från regeringens rätt attingå internationella överenskommelser. Således krävs godkännande avöverenskommelser som förutsätter lagstiftning och eljest om överenskommelsen ärav större vikt. Motsvarande bestämmelser gäller för uppsägning av eninternationell överenskommelse (10 kap. 4 § RF). Vårförfattning innehåller till skillnad från vissa andra länders inte några reglerom att internationella överenskommelser direkt införlivas i den interna rätteneller om förbud mot lagstiftning som avviker mot en sådan överenskommelse. Ejheller föreligger någon skyldighet att genom lagstiftning uppnåöverensstämmelse med en konvention. I tillämpas i stället den ordningenatt först om särskilda internrättsliga föreskrifter KU 1981/82:14 y 3 meddelasblir bestämmelserna i en konvention tillämpliga. Det finns således inte någothinder i grundlag mot att anta den i proposition 1981/82:144 föreslagnalagändringen såvitt avser ersättningssystemet vid arbetsskada. Beträffande enkonvention som har antagits av erfordras som framgått attriksdagen godkänner en eventuell uppsägning. I konsekvens härmed bör enligtutskottets mening en proposition med förslag till en lagändring som innebäravvikelse från en sådan konvention innehålla en redovisning härom. Iförevarande fall har emellertid frågan uppmärksammats underutskottsbehandlingen och får alltså ta ställning till lämpligheten avregeringsförslaget såvitt avser nämnda avvikelse. Närvarande:Bertil Fiskesjö (c), (), (), (), (), (), (), GunnarBiörck i (m), (), (), (), (), (), () och (). Tryckeri, Stocktiolm 1982