prot · G50946 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:46 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Justeradesprotokollet för den 1 innevarande månad. 2 § Föredrogs ochhänvisades Förslag 1981/82:7till finansutskottet 3 § Föredrogs menbordlades åter betänkanden /82:19 och 20 Lagutskottetsbetänkanden /82:13-18 Socialförsäkringsulskollels betänkande 1981/82:6Socialulskoftels betänkande 1981/82:25 Jordbruksutskoliels betänkanden1981/82:16 och 17 Näringsulskottets betänkanden /82:12 och 13Civilutskotlets belänkande 1981/82:8 4 §Medbestämmande i arbetslivet m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbelänkande /82:4 om medbestämmande i arbetslivet m. m. 1 (): Vi har haft mångadebatter om arbetslivsfrågor. Tyvärr har inle debatterna resulterat i någrapositiva beslut. Dessa debatter har gällt behandling av motioner och inte, somskulle ha varit naturligt, förslag från regeringen. Atl har ettspeciellt ansvar för bristen på utveckling av medbestämmande i arbetslivet ärett faktum. Ända sedan drabbades av borgerliga regeringar harfolkpartiet haft arbelsmarknadsminislerposten. Men varken herrar , Medbestämmande i arbetslivet m. m. Medbestämmande i arbetslivet m. m. eller har haft ett enda positivt förslag imedbestämmandefrågor. ställde jag en fråga till dåvarandearbetsmarknadsministern, också han folkpartist. Min fråga var om regeringenskulle komma med något förslag sedan arbelsrätlskommillén lämnat endelbetänkande. Han meddelade då alt ett förslag på basis av nyaarbelsrällskommitténs belänkande skulle föreläggas . Det är sedan, men något förslag har ännu inlekommit. För vilket annal parti som helst borde delta förhållande vara ytterstbesvärande. När den socialdemokratiska regeringen drev dessa frågor berömde siginle minst för sin roll i lagstiftningsarbetet. Det är nog så, atlden tidigare till synes positiva synen på medbestämmandefrågorna hade sammabakgrund som, enligt den tidigare ledamoten i arbetsmarknadsutskottet FilipFridolfsson, de s. k. Åmanlagarna. Han sade i en debatt ulan alt bli motsagd avvare sig eller : "Den tidigare socialdemokrafiska regeringen trumfadeigenom de s k Åmanlagarna. Och här måste man väl ändå göra en självbekännelse.- De borgerliga partierna förhöll sig alltför passiva av vallaktiskaskäl." Del har konstaterats tidigare, och det kan konstaterasigen, att fortsättningen på arbetslivets demokratisering är beroende av att vihar en socialdemokrafisk regering. Del belänkande som skall behandlas är resultatetav 21 motioner. Låt mig kommentera några av de reservationer som är fogade tilldet aktuella betänkandet. 1 reservation 1 har vi socialdemokrater åter fört framfrågan om skadeståndet vid brott mot fredspliktsreglerna. Den debatten har vifört vid flera fillfällen, och argumenten är desamma som . Man kan integenom att utkräva skadestånd av de anställda rätta till det som är orsak tillkonflikten när brott mot rältspliktsreglerna är ett faktum. Borgarnas tro på all med hjälp av höga skadeståndåstadkomma en avskräckande effekt är obruten. 1 reservafionen finns också med de frågor som förrearbetsmarknadsministern lovade skulle lagfästas senasthösten 1978. Den borgerliga majoriteten avstyrker med glatt humör ocksådessa förslag och säger i sin motivering att man skall avvakta. Reservation2 kommer alt kommentera i sitt inlägg. Reservation 3 är egentligen vad man kan vänta sig avmoderaterna. Den enda paragraf i MBL som motverkar icke seriösa förelag villmoderaterna ha avskaffad. Att det ställer mycket stora krav på de fackligaorganisationerna i den aktuella lagstiftningen bryr sig inte om.Alt kravet kommer från är inte överraskande. Vid valet mellanlöntagarna och kapitalel står med stadiga fötter på kapitaletssida. Men deras ställningstagande blir därför inte mer sympatiskt. I reservation 4 ställs kravet atl den oinskränktalockouträlten skall utredas. Det direkta skälet till delta yrkande ärerfarenheter som förra årets storlockout gav. Reservation 5, om innehållande avintjänl lön som slridsåtgärd, är också baserad på erfarenheter från konflikten1980. Vad som hänt är alt arbetsgivarna har fåll ett nytt konfliktvapen som detidigare inle har haft. Jag konstaterar alt den starkare parlen påarbetsmarknaden inle behöver nya konfliklvapen. Att acceptera aft löntagare som blir utestängda från sinaarbetsplatser också skall få sina tidigare inkomster tillfälligtvis konfiskeradekan inle vara rimligt. Problemen för den enskilde under en arbelskonflikl ärhelt naturligt stora. Oron för framliden är gnagande. Till delta skall ocksåden enskilde få ekonomiska problem, trots atl han eller hon har intjänat pengarsom inte utbetalas. Detta är en orimlighet. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservafionerna som är fogade till betänkande 1981/82:4. Medbestämmande i arbetslivet m. m. 2 (); Under 1980-lalel måste arbetsmarknaden fås altfungera bättre. De institutionella hindren mot ökad rörlighet - skatter ochlagstiftning - måste angripas. Högre industrisysselsätlning fordrar en kraftiguppbromsning av sysselsättningsexpansionen inom den offenfliga sektorn. Medhänsyn till det slatsfinansiella lägel måste alla ålgärder som kan länkassältas in i ansträngningarna för all åstadkomma balans i den svenska ekonominges högsta prioritet. 1 vårt program Ny väg - Ett program för återställdekonomisk balans, som antogs av moderata samlingspartiets partistämma i ioktober, redovisar vi vår syn på dessa frågor. I programmet understryks bl. a.viklen av atl produktionen avregleras och all en ökad produktivitet i arbetslivetfrämjas. Idéer och initiafiv måste sfimuleras. Utvecklingsförmågan inäringslivet måste förslärkas. Det är från dessa utgångspunkter som vi måste åstadkommaen reformering av arbetsrättslagstiftningen. Såväl medbestämmandelagen somstatsmakternas normgivning beträffande förelagen måste ses över. Vi kommer därför atl från moderat sida i denna debatt angenågra rikflinjer för det fortsatta reformarbetet på det arbetsrältsligaområdet. Mina kolleger i ulskottet, och , kommersenare i denna debatt all redovisa dylika synpunkter med utgångspunkt i delsärskilda yttrande som vi har fogat till del belänkande som kammaren nubehandlar. För egen del skall jag i det följande begränsa mig till den frågasom vi har tagit upp i reservation 3, nämligen den fackliga vetorätten videntreprenadavtal. Medbestämmandelagen föreskriver att en arbetsgivare, somhar för avsikt att låta ett visst arbete utföras av annan än de egnaarbetstagarna, före beslutet är skyldig alt förhandla med lokal fackligorganisation. Om facket inle godtar arbetsgivarens ålgärder, kanfackorganisalionen inlägga sitt veto mot beslutet. Av förarbetena till MBL framgår atl lagens syfte är atlman skall kunna stoppa s. k. grå arbetskraft. Med grå arbetskraft torde menasarbetskraft som Medbestämmande i arbetslivet m. m. engagerasulan alt sociala avgifter betalas och atl gällande bestämmelser om innehållandeoch inbetalande av preliminär skatt inle iakttas av entreprenören. Vi anser - del vill jag säga till - att delär principiellt fel att söka bota bristfälligheler inom skatteuppbördens ochskattekontrollens område med lagstiftning inom arbetsrätten. Vi hävdade dennaståndpunkt redan då lagen antogs av . I den reservation som då fogadestill dåvarande inrikesutskottets betänkande konstaterade de moderata ledamöternaatt denna fråga inte var utredd och remissbehandlad i vanlig ordning. a. härfill ansåg vi att förslaget om införande av dessabestämmelser borde ha avslagits av . Den hittillsvarande utvecklingen - sedanmedbestämmandelagen infördes - har bekräftat riktigheten i detta vårtställningstagande. Den angivna förhandlingsskyldigheten och vetorätten harförsalt de seriösa entreprenadföretagen i en svår situation. Dessa harnämligen inte fått rätt att göra sina synpunkter hörda i beställarförelagetsförhandling med facket rörande den tilltänkta entreprenaden. Inle hellerentreprenörens anställda eller deras arbetstagarorganisation har rätt altpåverka dessa förhandlingar, trots att de med fog kan sägas vara av betydelseför entreprenadföretagets anställda. Det föreligger inte ens skyldighet förbeställarföretaget alt hålla tilltänkt entreprenör underrättad om pågåendemedbestämmandeförhandlingar eller om förhandlingarnas resultat. På den offentliga sektorns område skulle en ökadavgiftsfinansiering och realistiska priser göra det möjligt för enskildaföretag atl konkurrera med det kommunala och statliga tjänsteutbudet. Därigenomskulle verksamheten kunna effektiviseras mera, kostnaderna bli lägre ochfriheten för den enskilde större. För samhällsekonomin vore den produktivitetsökning somkonkurrensen skulle medföra av stor betydelse. Ytterligare möjligheter förstal, kommuner och landsting alt spara ligger i att utnyttja frislåendeentreprenörer i stället för atl bedriva egenregiverksamhel. Hittillsvarande trend mot ökad egenregiverksamhel harinneburit avsevärda kostnadsökningar. Vetobestämmelserna i medbestämmandelagensynes därför i praktiken ge utrymme för producenlinlresset - dvs. i del härfallet de fackliga organisationerna - all begränsa konkurrensen genom attstoppa en övergång från egenregiproduklion till entreprenadverksamhet. Inomflera verksamhetsområden måste enskild verksamhet få möjlighel alt drivas påmer likvärda villkor. Detta skulle öka medborgarnas valfrihet, avlasta denoffentliga sektorn och stimulera till förbättringar och effeklivi-seringar inomdenna. Således finns det även från dylika utgångspunkter skäl alt avskaffa denfackUga vetorätten enligt medbestämmandelagens 38 och 39 §§. Jag skall ge ett konkret exempel på vilka effekter somdessa lagbestämmelser kan leda till. Enligt ett referat i den30 november har medlemmarna i en sportklubb i en västsvensk kommun ställtupp för atl spara en kvarts miljon kronor åt sin kommun. in "sitt veto" och stoppar hela projektet, sominnebar byggandet av en ny fotbollsplan. Enligt vad tidningen uppger har facketdessutom ställt krav på skadestånd mot kommunen på . Kommunen har också tvingats gå med på fackels krav alt tabort de . från budgeten, vilka man tidigare avsatt till dennafotbollsplan. Del innebär alt sportklubbens medlemmar får hålla till godo medden gamla planen, som den hägrande nya idrottsanläggningen genom denfackliga "straffsparken" blir alltmer avlägsen. Det torde också numera vara allmänt omvittnat atl företagsom av rationella skäl önskar anlita entreprenör för visst arbele mer ellermindre ofrivilligt tvingas utföra arbetet i egen regi på grund av det egnafackets mer eller mindre berättigade utnyttjande av den fackliga vetorätten imedbestämmandelagen. I vilken mån - totalt sett - somarbetstagarorganisationerna utnyttjat vetorätten på ett obefogat sätt tordeinte vara helt klarlagt. Sådant obefogat utnyttjande har emellertid konstaterats avarbetsdomstolen i några fall, t. ex. i dom nr 1978. Det förekommer även att uppgörelse träffas om alt vissaentreprenörer får anlitas, medan andra inte skall komma i fråga. Inom vissabranscher har sålunda träffats särskilda kollektivavtal för anlitande aventreprenörer. Exempel på detta är byggbranschen. Enligt avtal för dennabransch skall arbetsgivaren konlinueriigl hålla facket informerat om vilkaentreprenörer som kan anlitas. Inom vissa branscher förekommer, åtminstonelokalt, alt listor upprättas på entreprenörer som får anlitas. Så torde varafallet inom exempelvis inslallalionsbranschen för eleklriker,transportbranschen, städ-branschen och rörinstallafionsbranschen. Sådana överenskommelser innebär - oavsett om de står iöverensstämmelse med medbestämmandelagen eller ej - en snedvridning avkonkurrensen och ett svårt hinder för många seriösa entreprenörers verksamhet. Den fackliga vetorätten enligt medbestämmandelagen torde ihög grad försvåra eller rent av omöjliggöra för såväl del privata näringslivetsom kommunerna att få arbele utfört på det sätt som framstår som mestrationellt Och ekonomiskt effektivt. Vidare torde vetorätten i många fallförhindra aft entreprenadföretagen får konkurrera om arbeten på lika villkor.Detta torde i sin lur medföra alt entreprenadföretagens personal på ettoförskyllt sätt får vidkännas otrygghet i sin anställning. Vi kan konstatera att man har lyckatsbemästra problemen med den s. k. grå arbetskraften. Med den ökadekontrollapparalen för uppbörd av skatter och avgifter tordeentreprenadbestämmelserna inkl. vetorätten i medbestämmandelagen ha tjänat utsill ursprungliga syfte. Under alla omständigheter kan vi nu konstalera all denegativa effekterna av vetorätten vida överstiger de i lagens förarbetenåsyftade positiva verkningarna. Därför borde ett avskaffande av vetorättenframstå som motiverat från såväl arbetstagarnas som arbetsgivarnas synpunkter. I reservation 3 påpekar vi reservanter atl varkenentreprenadföretagen eller deras fackliga organisationer har möjlighel altpåverka eller ens föra fram synpunkter vid beställarförelagets förhandlingarmed de fackliga Medbestämmande i arbetslivet m. m. Medbestämmande i arbetslivet m. m. organisationerna vid det egna förelaget. Än mindre kanskälen till alt ett entreprenadföretag blir utestängt från ett uppdragunderkastas rättslig prövning. Det är således, fru talman, från flerautgångspunkter välmotiverat att avskaffa den fackliga vetorätten videntreprenadavtal. Regeringen bör därför, som anförts i motion 828, snarastlägga fram förslag härom. Jag ber därför atl få yrka bifall till reservation 3. I della anförande instämde (). 3 () replik: läste högt ur sin motion, meninnehållet i motionen blir inte mer rikfigt för del. upprepadehär atl bestämmelsen i 38 § i medbestämmandelagen är konkurrensbegränsande. Hantalar om all man stoppar företag litet hur som helst. är ju fel.Förhållandel är ju all det är de icke seriösa förelagen som har nackdelar av 38§ i medbestämmandelagen, icke de seriösa företagen. Vad beträffar frågan om konkurrensbegränsning måste detväl ändå vara konkurrenbefrämjande all man ser fill atl företag som inte ärseriösa inte heller kommer in som entreprenör. Jag förstår inle det härresonemanget från dem som säger sig slåss för det fria företagandet. Vi vet också alt fackförbunden - delta ligger ju påcentral nivå - måste ha mycket starka skäl innan de kan gå in för all få ettstopp. Det finns bestämmelser som gör att man i annal fall kan fåstraffsanktioner även mot förbunden. Jag förslår som sagt inle detta resonemang, menförmodligen är det någon finess som bara kan driva. Jag har själv erfarenhet frän detta, och jag vet alt dennabestämmelse inte är konkurrensbegränsande. Tvärtom är del så att den kanskemedför atl vi får något mindre av ekonomisk brottslighet på företagarsidan. 4 () replik: kan inte vara omedveten om allade exempel som vi ofta får läsa om i massmedia. Jag skall peka på ännu ettexempel för atl belysa de problem som tornat upp sig. Jag tänker då närmastpå elfackets i agerande, ett exempel som kan ligga nära till handsmed tanke på atl kommer från denna region. Den här organisationen firade tillkomsten av den nyaSlockholms-Tidningen med atl i en helsidesannons säga upp kolleklivavtalel med70 fåmansföretag inom elbranschen. hade man från fackelssida tvingat dessa företag atl skriva på sådana avtal. säger den fackligaorganisationen alt dessa fåmansföretag, där man inle har några anställda, intekan betraktas som seriösa. Förutom atl man nu går ut och säger upp allakollektivavtal uppmanar man alla som läser annonsen i Stockolms-Tidningen -alla fackliga förtroendemän - att inte godkänna avialslösa företag somentreprenörer. Således skall alla arbeten förbehållas fackets medlemmar. Sådanaaktioner kommer all inverka menligt på nyförelagandet, särskilt Nr 46 om tendenserna sprids till andra branscher. Dettaexempel och många andra visar hur angeläget del är att undanröja q De problem som jag pekat på när det gäller den gråarbetskraften - jag har tydligt gett ullryck för dem i milt anförande - skall Medbestämmande man klara upp inom skattepolitikens område, inle inom arbetsrättens. j arbetslivet m m 5 () rephk: Fallet med elektrikerna känner jag inte allstill i detalj. Men om ett förelag inle har några anställda är del rätt vanligtall man inle heller har något avtal med den fackliga organisationen, om maninte tillhör någon arbetsgivarorganisation. 1 del läget blir del naturligtvis vid en eventuellentreprenad aktuellt alt bedöma huruvida det enskilda förelaget är seriösteller ej. Men den bedömningen görs inle hipp som happ, ulan det finns myckelklara regler för hur en sådan bedömning skall göras. Sedan talar om vad man kan läsa i pressen.Ja, det kan man i och för sig göra. Men det finns rätt mänga som i landet, som driver propaganda emot 38 § i MBL, men det blir inle bättreför del. 6 () replik: Jag har läst den här artikeln iStockholms-Tidningen. Jag skulle vilja rekommendera all göradelsamma och atl sälta sig in i den här frågan ordentligt, så alt han kan gebesked om hur han principiellt ser på den här problemafiken. Del här exemplet har sin motsvarighet i verkligheten, ochdel finns flera exempel. Det finns t. o. m. kommuner som systematiskt stängerute förelag som inle har kollektivavtal. Och av någon anledning råkar dessakommuner ha vänstermajoritet, vad del nu kan bero på. Förste vice talmannen anmälde attLars Ulander anhållit att till protokollet få antecknat alt han inte ägde rätttill ytterligare replik. 7 (vpk): Dagens debatt handlar om vilken som skall hamaklen på arbetsplatsen. F. n. är det den ägarmakt som finns bakom 32 S i stadgar som gäller. MBL har på inget sätt kunnat sopaundan den paragrafen, utan den har i stället framträttallt tydligare. Arbetsköparnas makt över arbetsvillkoren, produktionen, rätlentill ett arbele och på vilken plats produktion och verksamhet skall ske är minst lika tydlig och klar som före MBL. Kampen om makten på arbetsplatsen och i samhället kanavläsas i tre huvudlinjer. Dessa framträder även här i . Den förstalinjen slår arbetsköparna och Medbestämmande i arbetslivet m. m. Manvill utnyttja alla sina resurser - och de är betydligt överiägsnaarbetarrörelsens - för att nå målet alt till varje pris hävda kapitalägarnasoinskränkta makt över produktion och arbetsliv. Linjen är att med olikaorganisatoriska former avväpna fackföreningen. Den andra linjen har sin organisatoriska utgångspunkt iSaltsjöbadsavlalel 1938. Utgångspunkten är att kapilalistklassen ocharbetarklassen har gemensamma intressen och därför tjänar på ett klassamarbete.Den linjen har tagit sig en mängd olika ullryck. Tankarna bakomförelagsnämndsavtalet har egentligen fått sin lagliga status i medbestämmandelagen,där de bärande tankarna är alt ett medbestämmandeavtal skall tecknas. Del ärett medbestämmande där arbetsköparnas avgörande makt och ägandet finns kvar. Den tredje linjen är byggd på atl arbetarna genom politiskoch facklig kamp skall erövra niakt och kontroll över produktion och arbetsliv,och den har sina rötter i socialismens idéer. Det är en klasskampslinje ivilken fackföreningsrörelsen har sina tidiga rötter. Kraven på dagenslagstiftning gäller främst införandet av demokratiska rättigheter i arbetslivetför de arbetande, som ett stöd i deras kamp aft hävda sina intressen. Dessarättigheter bildar i sig inget nytt och annorlunda samhällssystem, utan det ärbara en demokratisering av en del av samhället där arbetsköparnas diktaturgenom ägandet syns tydligast och kommer klarast till uttryck. En av dedemokratiska rättigheterna är oinskränkt strejkrätt, därför all arbetsköparnai kraft av sitt ägande har tillgång till slridsåtgärd trots fredsplikl. Det kanvara investeringsslrejk, flyttande av verksamhet, nedläggning av företag ochkraftig förändring genom investering. Det finns otaliga exempel. Därför ärockså vetorätten för fackföreningen ett viktigt demokratiskt medel somkomplement till strejkrätten. I det sammanhanget kan påpekas atl strejk ochlockout aldrig kan jämställas. Därför bör den lockouträtt som finns avskaffas. De två första linjerna har én värdegemenskap. Denavgörande ägarmak-ten skall inte rubbas. Klassamarbelslinjen kan sträcka sigtill en intressebalans inom systemels ram. Och därför närmar sig just nu ikrisen - den kapitalistiska krisens fördjupning - arbetsköparna. , och klassamarbelslinjen varandra. Ettmedbestämmandeavtal på SAF;s ideologiska villkor är nära förestående. slog iutredningen fast attutgångspunkterna skulle vara: Ökadeffektivitet och produktivitet. Arbetstillfredsställelseför de anställda i den mån målsättningen inte strider mot del överordnadeeffektivitets- och produktionskravet. Intressebalans,dvs. den kapitalistiskt utsedda förelagsledningen skall balansera olikaintressen inom och utom företaget. Kapitalets ledande roll slogs fast; "Det är mycketviktigt att formulera målen så alt de anställda sinsemellan uppfattar dem påsamma sätt och givetvis på samma sätt som företagsledningen." Medbestämmande i arbetslivet m. m. ningenslog fast; "Del är också nödvändigt att lära de anställda vad målen Nr46 innebär och hur de skall realiseras." I förelagsnämndsavtalet, som reviderades 1966, accepteradelönlagarpar-terna som målsättning för utvecklings- och forskningsarbetetformuleringen "produktivitet och arbetstillfredsställelse".Inlressebalansen behövde inte skrivas in. Därmed fungerar kapitalets äganderätttill produktionsmedlen fullt ut. Den nuvarande lagstiftningen ger informations- ochförhandlingsrätt. Men lagen har många undantag, och därmed finns en grund förkapitalels äganderätt och rätt atl besluta i avgörande frågor. SAF:s huvudlinje har varit alt fä till stånd ett ramavtalom samarbete, ett avtal som skall följas upp med förbunds- och lokalavtal.Företagsanpassade lokalavtal ritade upp redan1965 i utredningen i framlidens förelag. Ett sådant avtal är näraföreslående. Sedan förhandlingarna tagils upp om ettmedbestämmandeavtal har SAF;s huvudlinje varit alt se till atlfacket utser ombud; medbestämmande-, arbetsplats- eller kontaktombud och atlfacket skall byggas in i företagens linjeorganisation. Just nu förhandlas om ett medbestämmandeavtal på denprivata sektorn. Dessa överläggningar har pågått , och idagens läge har man kommit fram till en disposition till ett ulvecklingsavlal.Som gemensamma utgångspunkter formuleras; Skapa förutsättningar för medbestämmande i de dagliga ochnäraliggande frågorna och därmed ta till vara de anställdas erfarenheter ochkunskaper. Medverka till förelagens effektivitet, konkurrenskraft ochlönsamhet och därmed trygga investering och utveckling. Med MBL som grund skapa en praktisk och smidig hanteringav medbestämmandet. I i är säger man inte har någon rädsla för medbestämmandeavtal längre. SAF;s krav påmedbestämmande kan sammanfattas så här: "Samverkanistället för konfrontation. Enskiltinflytande istället för konfrontation. Delegeradebeslut istället för centrala. Medbestämmandeistället för sammanträde." , som alltså är verkställande direktör iSvenska arbetsgivareföreningen, förklarar all Svenska arbetsgivareföreningenär beredd att diskutera medbestämmande på alla nivåer och i alla frågor iföretagen. Men en "förutsättning för atl medbestämmandet skall fungera äratl parterna är överens om de ekonomiska målsättningarna för företagel". Iett kommande medbestämmandeavtal skall del, anser , stå atl bådaparter arbetar för högre lönsamhet, förbättrad produktion och effektivitet i företagen. Del äralltså en uppföljning av SAF;s gamla ideologiska linje. Medbestämmande i arbetslivet m. m. I samma tidning samma dagframträder , LO, och säger; "Från LO;s sida finns en klarvilja atl öka individens inflytande ute pä arbetsplatserna på facketsbekostnad. Alla medbestämmandefrågor behöver inte nödvändigtvis gå genom detlokala facket." LO har alltså dämpat det tidigare hårda motstånd man härvidlaghaft. Och anser att "de ideologiska och teoretiskamotsättningar som kan finnas mellan de lokala facken och förelagsledningarna påarbetsplatserna måste tonas ner för att medbestämmandet skall bli meningsfullti framtiden". Även det här visar atl LO lagt sig platt på rygg för SAF;shuvudinriktning. Inriktningen är långt från det ursprungsförslag som LO ochPTK lade 1977 och som bl.