prot · G50994 · 1981-12-31 00:00:00 — Denändring som har gjorts är bra, men jag utgår från all den bara är ett förstasleg pä vägen mot ett riktigt bra förhållande också för tjänsteförslagsnämnden.Jag har uppmärksammat att generaldirektören i palentverket har skrivit tillhandelsministern just om tjänsteförslagsnämnden. I sitt brev säger han: "Enligtmin personliga uppfattning är den naturligaste lösningen att överföratjänsteförslagsnämdens nuvarande uppgifter på den för domstolsväsendetupprättade tjänsteförslagsnämnden. En sådan förändring är både rationell ochkostnadsbesparande och några avgörande praktiska skäl kan inte anföras motden." Jagdelar hans uppfattning och skulle gärna vilja höra om handelsministern ärberedd att gä vidare på den vägen i enlighet med de intentioner somgeneraldirektören har. Om vi får en ny självständig instruktion förpatentbesvärsrätten och dessutom får tjänsteförslagsnämnden inordnad underdomstolsverkels tjänsteförslagsnämnd, så att handläggningen av dessa Vidremiss av proposition 19811 82:144 ärenden på det sättet blirgemensam med övriga domstolars, då tror jag att vi har löst de problem som jaghar tagit upp. Överläggningenvar härmed avslutad. 9§ Föredrogs och hänvisades 1981/82:113 tillarbetsmarknadsutskottet 1981/82:124 Bil. iövrigt till civilutskottet /82:126 till civilutskoUet 1981/82:127 och 128till kulturutskottet /82:129 till /82:133 och137 till trafikutskottet /82:139 till arbetsmarknadsutskottet /82:141till justitieutskottet 10§ Vid remiss av proposition 1981/82:144 Föredrogs proposition 1981/82:144 om ändringar isjukförsäkringen m. m. Anf.34 (): Jag finner anledning att i detta sammanhang framföra följande. Detär ett orättfärdigt förslag som kammaren just stär i begrepp att remittera. Detdrabbar främst arbetare inom den privata sektorn - inom industri, byggande ochhandel. Förslaget har sin udd riktad mot människor som har de tyngsta jobben,de som i sitt arbete får sin hälsa utsatt för de största riskerna. Det hardärför väckt stor vrede mnt om i landet och har av väldigt många uppfattats somen borgerlig klasslagstiftning, riktad mot framför allt arbetarna inomindustri, handel och byggande. Närhäromdagen även arbetsgivarna protesterade mot ett annat förslag, som gälldeförsämringar av stödet till företagshälsovården, då slog regeringen tillreträtt. När arbetarna och de tjänstemän som hotas protesterar mot försämringarsom direkt drabbar dem, då är regeringen helt kallsinnig, och det ger också enbild av förhållandena här i landet. Vi socialdemokrater kommer att yrkaavslag på denna proposition. Vi kommer att bekämpa förslaget. Efter ensocialdemokratisk valseger kommer denna klasslagstiftning inte attgenomföras. 35 (): I anledning av vad har framfört här vill jag påminna om attregeringen i vederbörlig ordning anmält en proposition om Den anmäldes , och det framgår klart avpropositionsförteckningen. har vi fått denna proposition på bord,och det är rimligt att behandlar den på samma sätt som man behandlaralla andra propositioner. Någon diskussion i sakfrågan tar vi därmed inte uppförrän vi har utskottsbetänkandet för behandling här i kammaren. Anf.36 (); Jag har svårt att begripa vad menade med sinintervention. Möjligen menade han följande. beslöt majoriteten av riksdag att i sina riktlinjer förbudgetpolitiken ange att någon försämring av sjukförsäkringen icke skulle ägarum. Det kan möt-bakgrund av denna votering och detta nederlag för regeringenmåhända te sig märkligt att en proposition med just det innehåll som riksdagsmajoritetenhar avvisat remitteras till utskott. Dådet läge som råder skulle tvinga oss att framställa yrkanden om att vi inteskall remittera ett mycket stort antal av de propositioner som har förelagtsriksdagen, tycks det vara meningslöst att nu framställa något yrkande. Därförhar vi inget emot att denna proposition remitteras till utskott. Däremotförblir propositionen ett förslag till en orättfärdig lagstiftning, som vi medall kraft kommer att bekämpa. Anf.37 (): Eftersom inte uppfattade vad jag sade, kan jag upprepa det.Jag har sagt att denna proposition är vederbörligt anmäld och att vi inte tarupp någon sakdebatt förrän utskottsbetänkandet finns till behandhng i kammaren. Dessutomär det väl så, , att inte har någon möjlighet att vägra attbehandla förslag som grundlagsenligt lagts fram för dess prövning. Därför ärdet helt naturligt att denna proposition skall remitteras. Överläggningenvar härmed avslutad. Proposition 1981/82:144 hänvisades därefter tillsocialförsäkringsutskottet. Vidremiss av proposition 19811 82:144 11 § Föredrogs ochhänvisades 1981/82:155 tillarbetsmarknadsutskottet Mänoch kvinnor som präster i , m. m. 12 § Män och kvinnorsom präster i , m. m. Föredrogs betänkande1981/82:22 om män och kvinnor som präster i , m. m. (prop.1981/82:93). Anf.38 HANS (): Låt mig från början säga ifrån att jag inte är emot kvinnans rätt tillprästämbetet. Jag kan för min del inte tolka till att förbjuda kvinnligapräster, utan anser att en bra kvinnlig präst borde vara bättre än en dåligmanlig. Men jag är ingen teolog. Och när teologer världen runt i sinatolkningar kommer till andra resultat, menar jag att vi mäste gå försiktigtfram. Det här är en utpräglad trosfråga alltsedan den tiden då vi hade enkärnfull grundlag fallande under budet att man ingens samvete fick tvinga ellertvinga låta. Närman tar del av tongångar den här gången, finner man demvara ganska kärva och knappast vittnande om nägon större vilja att sätta sig ini hur andras samveten kan känna det. Allra tydUgast märker vi skillnaden mellandå och , om vi jämför med dåvarande statsrådet oändligt försiktigauttalande i proposition 1958:30: "Frågan varken kan eller får lösasutifrån endast ett abstrakt likställighetsresonemang. Jag anser det viktigt nu ej släpper denna synpunkt." Jaghar svårt att finna något bärande skäl till att man tvångsledes skulle avskaffasamvetsklausulen med allt vad det skulle innebära. Visserligen säger utskottetatt de som har en annan uppfattning också har hemortsrätt i imen man säger inte alt de i många fall är stoppade i sin befordran. Jag behöverbara nämna ett sådant namn som . Det är en enaståendeförkunnare, som sex eller sju gånger har varit på förslag till biskop. Men hanhar aldrig utnämnts, just därför att han har en avvikande mening i denna fråga.Det är minsann inte alltid så högt i tak i våra kyrkor. Ärkebiskopenföreslog för någon tid sedan en förlängning av samvetsklau-sulens giltighet . För egen del tycker jag inte att det finns någon anledning tilltidsbegränsning. Det kan tänkas att den allmänna uppfattningen med tidenändras, så att klausulen blir onödig. Men vad vi nu håller på att göra är attmed ett klubbslag avskaffa en ordning som i alla fall har varati närmare 2 . Inte har då jag kunnat finna varför det skulle vara såfruktansvärt bråttom med den här saken. Varför inte ställa justsamvetsklausulens avskaffande pä framtiden? Jagvill påpeka, att bland de präster som har en annan uppfattning än densom på politisk väg har gjort till den officiella, finns det mångasom omsorgsfullt har tänkt igenom frågan innan de tagit ståndpunkt. Och dessapräster är sannerligen inte de sämsta - därmed självfallet inte sagt att de"officiellt tänkande" skulle vara sämre. Avhär anförda skäl anser jag del olyckligt att avskaffa samvetsklausulen. Jag harmed mitt anförande velat klargöra, att om än utskottet varit enigt så finns detbland gräsrötter ocksä andra åsikter. Jag kommer inte att ta upp kammarens hårt ansträngda tidmed att begära votering, eftersom en sådan i det här fallet inte fyller någotannat ändamål än att vara en äsiktsmarkering, och som sådan må; herr talman,mitt anförande vara nog. 39 (vpk): I regeringens proposition 1981/82:93 föreslåsatt den så omdiskuterade samvetsklausulen avskaffas. Kvinnor och män skallalltså äntligen bli fullt jämställda i . innehåller propositionen några oklarheter, som vi hartagit upp i en motion. Det gäller vad som skrivs i propositionen om vissapraktiska anordningar, och det gäller övergångsbestämmelserna. Tyvärr har inte i sitt betänkandepå något sätt behandlat denna motion eller kommenterat dess förslag. Motionenfår anses besvarad med det uttalande som utskottet gör i frågan, heter det ibetänkandet. Jag är mycket förvånad över att justkonstitutionsutskottet tar så lätt på sin uppgift som beredande organ förriksdagen, att det helt underlåter att behandla vissa motioner, som väcks ianslutning till en regeringsproposition. Båda de motioner som vi har väckt medanledning av denna proposition har rönt samma öde, dvs. de har inte fått någonsom helst sakbehandling av utskottet. I vår motion 2155 tar vi som sagt upp två avsnitt avpropositionen, där vi tycker atl det finns oklarheter och sådant som innebäratt det inte kommer att råda full jämställdhet mellan kvinnor och män inomsvenska kyrkan, trots att samvetsklausulen avskaffas. Det gäller bl. a. det somskrivs om vissa praktiska anordningar. Enligt propositionen skall vissapraktiska anordningar accepteras, eftersom frågan om full jämställdhet mellanmän och kvinnor som präster i i det praktiska livet inte kanlösas . Vad är detta annat än ett accepterande av fortsattdiskriminering av kvinnliga präster? Som vi skriver i motionen anges inte ipropositionen vad dessa praktiska anordningar konkret kan komma att innebära.Men vi misstänker att man menar någon form av informell väjningsrätt förkvinnoprästmot-ståndarna - detta eftersom man i sammanhanget i proposilionentalar om all det inte kan bli fråga om att införa någon formell rätt att vägratjänstgöring. Sedan överlåts åt kyrkan att själv lösa frågan, med dessa"vissa praktiska anordningar" som rättesnöre. Utskottet kommenterar som sagt inte denna del av vårmotion, och oklarheterna kvarstår alltså efter utskottsbehandlingen. Från vpk:s sida kan vi inte acceptera dessa skrivningar,som kan innebära att samvetsklausulen fortfarande finns kvar informellt. Det ärnästan sämre än det har varit. En informell diskriminering av dekvinnliga prästerna kommer att bli betydligt svårare att avskaffa för riksdagenän den lagreglerade samvetsklausulen. Vi anser,som vi också skriver i motionen, att de samarbetssvårigheter som Män och kvinnor som präster i , m. m. Mänoch kvinnor som präster i , m. m. kan finnas inom måste kunna lösas på samma sätt som på den övriga arbetsmarknaden, dvs.genom konstruktiva diskussioner, där gmnd-förutsättningen måste vara att dearbetsuppgifter som ingår i en tjänst också skall utföras. Någon väjningsrätt,vare sig formell eller informell, kan vi inte acceptera. Detandra avsnittet av propositionen som vi tar upp i vår motion gällerövergångsbestämmelserna. Där anför regeringens föredragande i propositionenatt han anser att de rättsliga följderna av förslaget inte bör slå igenom fulltut för dem som har prästvigts under hittillsvarande rättsläge. Det innebär, somvi skriver i motionen, att diskrimineringen av kvinnliga präster i sämsta fallkommer att fortsätta i bortåt , till dess att den siste kvinnoprästmotståndarengått i pension. Det anser vi vara helt oacceptabelt. Vi har ju haft enövergångstid kvinnorna fick rätt att vigas till präst, ochalla har ju vetat att samvetsklausulen har varit tillfälHg och att den avsettsgälla i ett övergångsskede. Det borde nu vara dags att helt och fullt gekvinnorna jämställdhet inom . Den väjningsrätt som propositionenföreslår skall finnas kvar för redan präst- och biskopsvigda anser vi intebehövs. Utskottetär mycket kluvet i denna fråga. Det framgår, om man läser betänkandet. Åena sidan kommer man med fromma förhoppningar som dessa; "Inte heller depräster som tillträtt sin tjänst och som har enannan mening i ämbetsfrågan än kyrkan bör ställa sig vid sidan av strävandenamot full gudstjänstgemenskap utan se det som angeläget att underlätta alltsamarbete inom kyrkan." Aandra sidan accepterar man i utskottsbetänkandet att biskopar ocksåfortsättningsvis kommer att kunna vägra att viga kvinnliga präster. Man gör detgenom att man föreslår att förhållandena i löses så, att om intebiskopen prästviger, bör detta göras av ärkebiskop eller annan biskop. Manaccepterar alltså propositionens övergångsbestämmelser när det gäller biskoparoch, såvitt jag kan förstå, också när det gäller präster. Betänkandetinnehåller visserligen också skrivningar där man vädjar tillkvinnoprästmot-ståndarna om god samarbetsvilja, men såsom förhållandenahittills har varit inom i just den här frågan är det väl riskatt dessa vädjanden kommer att förklinga ohörda, eftersom inte utskottetsamtidigt klart tagit avstånd från förslaget till övergångsbestämmelser ipropositionen, vilket vi föreslår i vår motion. Viser detta som en principfråga. Det måste vara slut med övergångsbestämmelsernu, och kvinnorna måste kunna tjänstgöra och mötas med respekt också inomsvenska kyrkan. Det gäller förstås också inom . Vi anser det somfortsatt diskriminering av kvinnorna, om de inte kan bli prästvigda av biskopeni det egna stiftet. Jaganser inte att utskottet med sina skrivningar har undanröjt den kvardröjandediskriminering som fanns i propositionen, och jag vill därför yrka bifall tillvår motion 2155, som tar klar ställning för lika behandling av kvinnor och mäninom . Ytterligarenågra frågor behandlas i proposition och betänkande. Det gäller frågan omupplåtande av kyrkorum i vissa fall och frågan om ändring i jordfästningslagen. Vihar i en motion, 2154, föreslagit att en mening i förslaget till lag omtillfällig upplåtelse av kyrka utgår. Det gäller den mening som lyder:"Upplåtelse får inte ske för ändamål som kränker kyrkorummets heigd ellerär oförenligt med ordning." Anledningentill detta vårt förslag är att vi vill göra det möjligt att utan svårighetupplåta kyrkan för exempelvis borgerlig begravning. Vi anser att det finns riskför att denna mening kan göra det möjligt för ett kyrkoråd att exempelvishindra begravningar med fackliga eller politiska fanor och med profana sång-och musikinslag. Vi anser att den kvarvarande texten i lagförslaget är fullttillräcklig för att förhindra att en kyrka används på ett stötande sätt. Denskulle med vårt förslag lyda enligt följande; "Tillfälligupplåtelse av kyrka får ske endast om det kan antas att kyrkommmet och dessinventarier kommer att behandlas med pietet och aktsahihet. Upplåtelse får inteske så att den hindrar församlingens gudstjänslHv eller kyrkliga verksamhet iövrigt." Jagkan varken polemisera mot utskottet eller kommentera utskottetsställningstagande, eftersom man inte med ett ord har berört varför man haryrkat avslag på denna motion. Jag måste därför nöja mig med att slutligen ocksåyrka bifall till motion 2154, som jag här har redovisat. Jag yrkaralltså bifall till motionerna 2154 och 2155. Mänoch kvinnor som präster i , m. m. 40 (): Det finns enligt min mening framför allt två utgångspunkter förriksdagens behandling av frågan om kvinnor och män som präster i . Den ena är kyrkans offentligrältsliga ställning och stadigt regleradeprästtjänster. Regeringsformen reser krav på jämställdhet mellan kvinnor ochmän, och denna princip preciseras närmare i jämställdhetslagstiftningen.Svenska kyrkan undantas inte från denna lagstiftning. Denandra utgångspunkten är egen bekännelse. Kyrkan lär att kvinnorkan inneha prästämbetet och atl kvinnor och män är jämställda i detta ämbete. Närsvenska kyrkan på en gång vill vara en oftenflig institution och etttrossamfund, uppstår det lätt motsättningar, men så är inte fallet i dennafråga. Här förenas kyrkans egen syn i ämbetsfrågan med statens krav påjämställdhet mellan kvinnor och män. Utifrånkyrkans uppfattning i ämbetsfrågan är målet full jämställdhet mellan kvinnoroch män som präster. Det finns inget stöd i denna uppfattning för manlig prästatt vägra fira gudstjänst med kvinnlig kollega för atl visa att han inte anserhenne vara präst. Inte heller finns det någon formell rätt att vägratjänstgöring för att undvika samarbete med kvinnlig präst. De kvinnligaprästernas legitimitet kan inte sättas i fräga. De har nämligen vigts till sittämbete i lagstadgade ordning. Det är oacceptabelt, som bl. a.domkapitlet i påpekat, att vissa präster kan i handling Mänoch kvinnor som präster i , m. m. få visa att de underkännerandra prästers legitimitet. Hurgår det då med hemortsrätten i för dem som har en annan syn iämbetsfrågan än kyrkans? Som svar kan jag hänvisa till det uttalande sombiskopsmötet gjorde i sitt remissvar till utredningen om omprövning avsamvetsklausulen. Utskottet ställer sig bakom detta uttalande, och ibiskopsmötet var det endast en biskop som anmälde avvikande mening. Även andrateologiska remissinstanser utvecklade liknande synpunkter. Enligt denna syninnebär hemortsrätten endast att kyrkan kan som präster anta även dem som haren annan syn i ämbetsfrågan än kyrkans officiella uppfattning. Däremot godtarinte kyrkan den åskådning som motståndet mot kvinnliga präster bygger på. Meddenna uppfattning kan man inte göra undantag för något stift. I sitt senastenummer har publicerat en statistik överprästvigningarna i olika stift. Den visar att det numera förekommer vigning avkvinnor till präster i alla stift utom ett, nämligen . Vi vet ocksåatt biskopen i detta stift motsätter sig vigning av kvinnliga prästkandidater.Det är fel att en ämbetsinnehavare på detta sätt kan hindra att kyrkans egenuppfattning i ämbetsfrågan och den statliga jämställdhetslagstiftningen slårigenom inom ett stift. Kvinnor som vill bli vigda till präster inom Göteborgsstift kan inte få göra detta på grund av biskopens syn i ämbetsfrågan, som ståri strid med . Människor som bor inom detta stift kan inte fåtill präst en inom stiftet prästvigd kvinna trots kyrkans egen syn ochjämställdhetslagstiftningen. Därför har både regeringen och konstitutionsutskottetmåst ägna speciell uppmärksamhet ät detta stift. Det är en säregen situation.Men det har varit nödvändigt att gå in på detta sätt och sättastrålkastarljuset på förhållandena inom ett stift. Det måste även inomGöteborgs stift finnas möjligheter för kvinnor att förordnas som praktikantereller tjänstebiträden och i samband därmed erhålla venia. Detmåste också bli prästvigning av kvinnor inom stiftet. Det skall inte varanödvändigt för en kvinna som vill bh präst i att prästvigasinom ett annat stift och söka sig till och upplevade svårigheter detta innebär. Men vi har velat befria biskopen från att motsitt eget samvete förrätta denna prästvigning. Vägrar han göra detta måsteärkebiskopen träda in, antingen genom att själv förrätta prästvigning ellergenom att uppdra åt någon annan bisköp att göra det. Det är i och för sig enovanlig ordning. Men det är en extrem situation som har uppstått i Göteborgsstift och som kommer att leva vidare om ingenting händer. Det är inte något nyttatt en biskop eller f. d. biskop viger präster utanför sitt eget stift. Dennaordning kan alltså tillämpas i Göteborgsfallet. Försvenska kyrkan i dess helhet gäller att var och en som träder in som prästmåste vara beredd att fullgöra alla med prästämbetet förenade uppgifter ochdärför samarbeta i alla tjänstefunktioner med kolleger, oberoende av kön.Utskottet är angeläget att stryka under att de präster som tillträtt sin tjänstunder behörighetslagens tid och som har en annan mening än kyrkan i ämbetsfråganinte får ställa sig vid sidan av den utveckling som äger rum inom kyrkan utan måste sträva efter att åstadkomma full gudstjänstgemenskap och t.o. m. se det som angeläget att underlätta allt samarbete inom-kyrkan. Medden uppfattning kyrkan har i ämbetsfrågan kan det aldrig vara fråga om attdessa präster skall kunna ställa sig vid sidan av verksamheten och inte delta iexempelvis barn- och ungdomsarbetet, fortbildningskurser och konferenser, omkvinnliga kolleger deltar. Man kan inte ha separata kurser och konferenser förkvinnoprästmotståndare inom en kyrka som lär att kvinnor och män är likställdai prästämbetet. Låtmig här få skjuta in att när det gäller kyrkomötet är tydligen inteinställningen något hinder för kvinnoprästmotståndare att ställa upp somdelegater även om de kan utgä ifrån eller, vågar jag säga, frukta att det kanväljas kvinnliga präster som ombud, ehuru det endast finns en kvinnligpräst som delegat. Närdet gäller de allra flesta gudstjänster och förrättningar är samarbetet mellankvinnliga och manliga präster inte något problem, eftersom en präst tjänstgör.Därför kan utskottet skriva: "Med god samarbetsvilja från allameningsriktningar bör konfliktsituationer kunna undvikas även vid liturgisktjänst utan att någon diskriminering behöver förekomma." Men inte heller iliturgisk tjänst har präst rätt att vägra tjänstgöring för att undvikasamarbete med kvinnlig präst. Detfinns debattörer - i stort sett utanför - som hävdar att riksdag ochregering inte har med kvinnoprästfrågan att skaffa, för att nu begagna ettlångt mera modest språkbruk än vad en del av dessa debattörer gör. De storaorden och de häftiga utfallen förmår dock inte dölja att de har fel. Enligtgmndlagen är riksdag och regering skyldiga att tillsammans med kyrkomötet deltai stiftandet av kyrkolag. Statsmakterna kan under sådana förhållanden inteställa sig utanför denna lagstiftningsprocess och inte heller frånsäga sig sittansvar för att lagstiftningen efterlevs. kan inte utgöra någotundantag. De som uppmanar oss att inte fullgöra våra grundlagsenligaskyldigheter måste antingen inte kunna grundlagen eller också anse att riksdagoch regering skall sätta sig över denna grundlag. Närman säger att politiker inte skall blanda sig i kyrkans angelägenheter, är detmycket egendomligt från två olika utgångspunkter. Vill vara enfolkkyrka, kan ju inte den grupp som kallas politiker uteslutas frän kyrkan.Skulle bH en fri kyrka lär den väl heller inte kunna, ellervilja, ställa politikerna utanför. Så gör inte frikyrkorna här i landet. Någraav kammarens ledamöter spelar som bekant en ledande roll i några av dem. Framförallt blir attackerna mot politikerna egendomliga från en annan utgångspunkt.Svenska kyrkan är knuten till svenska staten, och har kyrkomötenaansett att banden mellan staten och kyrkan skall bestå. Men kyrkan kan klippaav dem när den så önskar. Meningarna om förhållandet mellan stat och kyrka ärdelade i . Om en bred opinion inom begär att få bliskild från staten, är jag emellertid övertygad om att kommer att sägasitt ja till denna önskan. Mänoch kvinnor som präster i , m. m. 3 protokoll 1981/82:94-98 Mänoch kvinnor som präster i , m. m. Jagvill starkt stryka under att det i denna fråga inte finns några motsättningarmellan kyrka och stat. Det kan uppstå svära problem för en kyrka som samtidigtvill vara både offentlig institution och samfund. För att vinna tid skall jaginte fördjupa mig i denna problematik, utan jag hänvisar till en uppsats i VårLösen 1973, där jag försökt belysa problemet. Det existerar emellertid inte ifråga om kvinnor och män som präster i . Det är fel att påstå attsvenska staten vill pressa på kyrkan en främmande uppfattning. I stället väljervi här i den grund som kyrkan själv har lagt. Därför vågar eltenhälligt konstitutionsutskott betona att "har enskyldighet att med kraft verka för ett snabbt förverkligande av sin egenuppfattning att prästämbetet står öppet för både kvinnor och män, så attmotsättningar och samarbetsproblem beroende på avvikande syn i ämbetsfråganundanröjs". Dettabör kyrkan uppfatta som en utmaning. Den har starka stöd för sinasträvanden att uppnå sitt eget mål, nämligen full jämställdhet mellan kvinnoroch män som präster. Utmaningen är förbunden med en tilltro till förmåga. är det kyrkan som har ordet. beror det pä dess förmågaoch kraft när det gäller att verka för ett snabbt förverkligande av detta mål,som är kyrkans eget. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till konslitutionsutskottets förslag. 41 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk) replik: Det är en något egendomlig situation och en egendomlig debatt. polemiserar mot personer utanför kammaren men inte med oss-i varjefall inte med mig-som hardeltagit i debatten. Ingen här i kammaren harifrågasatt att vi politiker inte skulle ta ställning, utan det måste haförekommit i den allmänna debatten.