prot · G5099 · 1981-12-31 00:00:00 — men mångaungdomar måste kanske hoppa rakt in i elände, utslagning och arbetslöshet. Arbetsmarknadsministern sade här i kammaren att vårekonomi är ett mått på var välfärd. Vi måste få fart på efterfrågan. Den måstebekiimpas -det var första budskapet. Det andra var att vi inte levde på enisolerad ö utan var beroende av ekonomin i värklen i övrigt. Jag tar det som enursiikt för att den folkpartistiske arbetsmarknadsministern nu bakviigen med ensnygg argumentation vill genomföra gamla tes om att vi inte skallha full svsselsättning utan ungefär en femproeentig arbetslöshet. När detgäller det internationella beroendet tycker jag att regeringen borde dra denslutsatsen att det står väldigt illa till i väst. Men vilken slutsats drar man?Jo den, att vi naturligtvis inte skall dra några slutsatser utan -oavsett omman är socialdemokrat eller borgare - titta på hur de olika kapitalistiskaekonomierna har klarat av problemen. Måste det iinda inte finnas en tanke omatt det samhällssvstem vi lever i tydligen inte kan ge möjlighet till arbete åtalla? Produktionen skapar alltså landets värden. Fördelningen avdessa är, som jag sade tidigare, djupt felaktig. avrustas Sverigeindustriellt, och då främst våra basnäringar. Stålindustrin offras påexportindustrins altare. Vårt land har ett eget behov av stål. Stålindustrin äregentligen basen för vår verkstadsindustri och vårt byggande, men trots dettaundermineras denna bransch. Specialstålsindtistrin utarmas imdan för undan, heltenligt de fria marknadskrafternas önskan. Storfinansen tar steg för steg påstrukturnatio-naliseringensbana, en bana som enbart betyder ökad arbetslöshet,dvs. färre jobb utan att det skapas några nya. Specialstålsindustrins problem är Bergslagens problem ochäven dess framtid - om det finns någon framtid för jiirnbärarland i ettkapitalistiskt . De mindre handelsstålsverken genomför liknande dvs,oplanerad, struk-turnationalisering. Orters och regioners existens står påspel. Hela basindustrins utveckling, eller avveckling, sker utan plan - enplan som skulle visa och anvisa den som blir utan arbete var någonstans han kanfå det. Vår industriministers lyckopiller heter vinst,effektivitet och lönsamhet. Med det klarar vi oss. Därför måste svenskstålindustri anpassas till den internationella kapitalistiska nedgången. Det är under den här devisen - med utpressning från EG -som skall avskeda över 3 000 anställda. Detta sker som importenav stål är på en hög nivå. 1 Domnarvets skall 1 100 arbeten bort, enligtSSAB. 1 och är det samma antal. Gruvorna har kniven på strupen,och dagar är räknade. En sådan politik har tydligen regeringens välsignelse.Finns det ingen i regeringen som inser att man inte kan offra stålindustrin föiatt få en bra exportindustri? 1 samma andetag som vi försöker räddaexportindustrin på detta vis sätter vi ju därmed en spik i kistan påexportindustrin. som man underordnar sig japanskt kapital. EG-kapitaloch amerikanskt kapital får man stort internationellt beroende-en ökadinternationalisering, med ökad kapitalexport, ökad industriutflyttning,utflyttning av våra kvarvarande forsknings- och utvecklingsresurser. Så länge inte den industripolitiska strategin utgår frånen behovsinriktad produktion med nationell utveckling och regional balans ärsvensk industri i klorna på ett onormalt och katastrofalt internationelltberoende. Det gäller att sätta stopp för detta beroende medan det finns någotkvar av det industriella . Makten över den industriella utvecklingen finns hosstorfinansen. Jag skulle vilja beteckna den som industriell och ekonomiskdiktatur, har personligen med sitt iniperiuiii makt att styraöver nästan halva den svenska industrin. Makten är total, avsiitteroch tillsätter tydligen bolagsstvrelser som han vill, 1 Dagens bulustri nr 68avslöjas hur nämnde hotade Stora med avsättningom den inte gick med på en uppgörelse om . Resultatet har blivit att StoraKopparberg nu har smitit från . lämnat stålnäringen åt sitt öde. Är denna makt förenlig med demokrati, är den förenlig medde demokratiska spelreglerna? Frågan är intressant, inte minst därfiir attlandets statsminister ansåg att de demokratiska spelreglerna var hotade närtekoarbetarna under föregående månad genomförde en tvä timmars strejk tillförmån för sina arbeten. Statsministern och indiistriministern har inte såmycket som knystat om odemokratiska maktutnyttjande i fallet , diskuteras kapitalistiska lösningar av denkapitalistiska krisen. Men från rninutgångspinikt måste lösningen varasocialistisk, och jag tycker det är anmärkningsvärt att Metall-.LO- och SAP-kongresserna anvisat sådana lösningar som varit i storfinansens intresse ochdiirmed svikit de radikala Nr 9 krafterna, som kämpat mot borgerligpolitik, LO- och SAP-ledningarnas Tnrsdnu>n den frieri till storfinansen iirutmanande, och den allmiinpolitiska debatten i går- I 5oktober 19SI '' '' ''' kunde tolka den - var entävlan om att vinna storfinansens gimst. Den partipolitiska triitan svarar inte mot deverkliga motsättningarna som > /; ;. 1 finns i samhället. dphnit Efter flera ars kmilande i den kapitalistiskakrisen för att blidka opinioner inomarbetarrörelsen har LO- och SAP- ledningarna bestämt sig för ensamförstandspolitik åt höger, I den meningen är Metalls. LO:s och SAP;skongresser historiska. Denna samförståndspolitik började med LO:sreallönesänkningsavtal, som applåderades pa borgerligt hall, inte minst avarbetsmarknadsministern. med niittenpartierna harträffats för att tillfred-ställa borgare och höginkomsttagare. Derekordkraftiga matprisstegringarna liar inte rönt något nämnvärt motstånd frånSAP. Löntagarfondsförslagen har skalals rena från alltmaktspråk. Fonderna skall bli ungefar som - tandlös;i - och deskall förse näringslivet med riskvilligt kapital, 1 samma andetag har både LO- och SAP-kongresseniadefinitivt avslagit förslagen om bankförstatligande, betyder också ett knäfall för kapitalet ifråga om arbetarnas rättigheter på jobbet. Kapitalet kan bedriva rovdrift, mankan införa datorisering, göra rationaliseringar, utlandsetableringar ochdriftinskränkningar. Där vill tydligen inte heller de fackligaorganisationerna ge arbetarna sitt stöd. När det gäller lockouträtten, som LO tidigare ville tabort, skall man nu bara utreda den liinipliga balansen mellan parternasmöjligheter att vidta stridsåtgärder mot varandra. Kraven på nationaliseringar av banker, finansbolag,försäkringsväsende, läkemedelsindustri och storbolag har också a\slagits.Detsamma gäller vattenkraftstiilgångarna, oljebolagen och råvarorna. VlBL-illusionerna som fanns 1975-1976 har man nu a\livat.Nu pläderar LO för ett nytt brett samarbete mellan intressegrupperna. Denna LO:soch SAP:s 80-talsmodell kan sammankittas så här: ökning avföretagens vinster, medverkantill ytterligare datorisering och rationalisering. återhållsamhet med att kräva handelshinder till skydd försvensk sysselsättning. medverkantill att förse företagen nieil riskvilligt kapital, Denna politiska inriktning ser jag som en katastrof förarbetarrörelsen, och kanske också som en källa till glädje för borgerligheten.Denna nya modell införs i ett läge när den kapitalistiska krisen orsakar alltstörre utarmning av det arbetande folket. Basnäringarna och hela regionerhotas, arbetskisheten ökar. SAF och den politiska högerpolitiken angriper alltvad solidaritet, kollektivitet och rättvisa heter. 1 dettaläge talar arbetarrörelsens ledning om samförstånd och försöker blidkastorfinansen. Därmed går arbetarrörelsen till politisk reträtt. Man skullekunna illustrera det med att säga att dess ledning har hamnat i storfinansensknä. Jag ser denna politiska inriktning som ett svek mot de krav som ställts,den kamp som förts och de förväntningar som människor i arbetarrörelsens djupaled haft. Den kapitalistiska krisen kan bara lösas med enarbetarpolitik som utgår ifrån att makten över produktion och samhälle skallligga hos folket och de arbetande, en politik som utgår från jämlikaförhållanden och riittvist delade villkor, en arbetarpolitik som ställersolidaritet, gemenskap och kollektivt delade villkor i centrum. Det krävs en planerad hushållning och en demokratiskkontroll, som ersätter dagens regeringspolitik, som underkastar sigmarknadskrafterna och storfinansen. Det krävs en ökad makt till de arbetande påarbetsplatserna, för att de skall kunna försvara sina reallöner och sin miljö,förhindra utslagning och slå tillbaka storfinansens attacker. Det behövs en ekonomisk jämlikhet och rättvisaförhållanden, som ersätter dagens ojämlika samhälle. Skatter, löner,förmögenheter. kapital måste underordnas rättvise- och jämlikhetskraven. Det krävs en social rättvisa och en solidarisk människosyn,som ersätter privatism och egoism, en politik som utvecklar den offentligasektorns goda och obyråkratiska sidor. Det är kvar till valet. Denstora frågan är inte om vi skall få en ny regering eller inte-det får vi säkert.Den stora frågan är: Blir det en ny politik? Huvuduppgiften för arbetarrörelsenär att bekämpa , den ideologiska motorn, ochhögerkrafternas attacker. Det kan bara ske i strid mot dessa krafter, inte isamarbete med dem. 39HILDING (): Jag skall belysa arbetsmarknadssituationen urett regionalt perspektiv. Många talare har i under århundradenas lopp kistriksdagens och regeringens uppmiirksanihet på de problem som drabbat ,Vid riksdag skildrade den kände bondeledaren den svårasituationen i sin hembygd. Missväxten 1826 hade åstadkommit mycket storasvårigheter, som förstärktes av den långtgående hemmansdelningen. Han talade omatt "bondeklassen till stor del måste kämpa med armod och fattigdom".Jordbrukare fick gå ifrån sina gårdar på grund av resterande utskylder, ochofta fick de inte behålla mer än "en gråtande maka och halvnaknabarn". Han berättade också för bondeståndet om att bönderna nödgades bjudaut sin spannmål och "låta sig nöja med agnar, bark och andra otjänligasaker till brödföda". Även om senare företrädare för norra inte haruttryckt sig lika drastiskt har de likväl ofta pekat på problemen i Dalsland.De ledde till att 3 protokoll 1981/82:9-10 man fick den proportionellt sett största utvandringen frånnågot landskap till . Emigrationen i förbindelse med industrialiseringenav landskapet förbättrade situationen. Men det kom nya kriser och svårigheter. När jag på allvar korn att syssla med problemunder rådde svår kris. Den ena industrin efter den andra lades nedeller reducerade sin drift. Utflyttningen var mycket stor och pessimismenhärskade. Då satte staten in lokaliseringsåtgärder av olika slag. Det blev nya arbetstillfällen. Utflyttningen stannade av och det blevett nytt . hotar detta verk att falla sönder.Lokaliseringspolitikens resultat raseras. En ny kris hemsöker landskapet. Somexempel kan jag peka pa situationen i . Därifrån rapporteras en öppenarbetslöshet på och endast tre lediga jobb. Merparten av industrierna harkorttidsveckor, I motsats till föregående årtionde då situationen var svåri finns inte heller något område i närheten där industrin expanderar.Under tidigare delar av efterkrigstiden har industrier befunnitsig i expansion. Många från har där fått sysselsiittning. hardenna möjlighet försvunnit. Även Götaälvdalen har drabbats av den industriella krisen,är något av ett symbolnamn för industrinedläggelse. De nyetableringar somman talade så högljutt om från statsmakternas sida har i stort sett uteblivit.Flera företag inom Ale kommun minskar sin produktion och sysselsättning. Jaghar vid andra tillfällen beriittat om situationen i medLödöse Varf och Bruk och resonerat om den med tidigarearbetsmarknadsministrar och med industriministern. är , Diir ägdelänge rum en betydande industriell expansion. Det verkar som om en del iStockholm tror att den fortsätter. Sä är dock inte fallet. De senaste tre årenhar man förlorat ungefär 1 300 industrijobb i de stora industrierna. Därtillkommer förluster vid de mindre industrierna. Varsel föreligger f, n, för 440anstiillda, av vilka 240 är pä Nohab, Något över 1 000 går arbetslösa,Ytterliggare 800 arbetstillfällen är direkt hotade under den närmaste tiden.Redan nu har varsel lagts för 250. drabbades tidigt av textilkrisen.Den fortsätter. Men även metallindustrin avskedar. Situationen är besvärlig för norra och deninnesluter en rad stora risker för framtiden. Efter har Älvsborgslän det största antalet varsel. 1 vinter kommer arbetslösheten blandbyggnadsarbetarna att öka kraftigt. För hela länet räknar man med en ökning av30 %. Även antalet offentligt anställda minskar sedan olika besparingsåtgärderhar börjat verka. Inom sjukvården är minskningen . För läkarna finnsarbete, men arbetslösheten stiger kraftigt bland vårdbiträdena. Som ettytterligare utslag av situationen kan jag nämna att Handels avdelning iTrollhättan har den högsta arbetslösheten bland alla Handels avdelningar iSverige, Detta är den ena sidan av situationen. Den andra iir attdet finns mycket stora möjligheter till utveckling inom området. Där finns yrkeskun-nighet. Det vore en förlust för hela landet om den inte kundeutnyttjas. Där finns en gammal fin industriell tradition. Många har storerfarenhet som yrkesarbetare, många har en god teknisk utbildning. logi vid flera företag. Vi borde utnyttja de möjlighetersom denna situation erbjuder. Det gäller industrier som skulle kunna hjälpa ossur krisen om vi satsade. Vad gör då regeringen? När kinsarbetsnämnden begär 100miljoner för beredskapsarbeten tilldelas den 19 miljoner. När företag villnyetablera och begär lokaliseringsstöd fördetta eller vill vidga sin verksamhetdras ärendena ofta i långbänk. Resultatet blir ett nej efterlångbiinksbehand-ling. När man vill ha stöd för satsningar på nya produkter ochbegär regeringens medverkan, blir svaret att marknaden får sköta sig sjiilv,Niir regeringen har möjlighet att lägga ut beställningar för att riiddaföretag, drar den ut på denna behandling och kommer ibland för sent och ansersig inte kunna göra några beställningar. När en kommunvill uppriitta ett utvecklingscentrum, .svarar man från kanslihuset att det äringen uppgift, utan kommunernas uppgift är att spara. Vad skall vi då göra? de allmänna åtgärder somföreslås från socialdemokratiskt håll är sjiilvklart av stor betydelse även förnorra . Men jag skulle iindå vilja peka på tio insatser av storbetydelse för den närmaste framtiden och diir staten bör engagera sig - jaghoppas med medverkan från arbetsmarknadsministern: Öka anslaget till beredskapsarbeten! FörstärkDalslands ställning som lokaliseringsområde och låt andra hårt drabbadekommuner provisoriskt få lokaliseringsstöd! Gör det möjligt att ge bidrag äventill kommunala byggen för industrilokaler! Överväg dessa möjligheter underberedningen av lokaliseringspropositionen! Sätt i gångstatligt byggande inom området och underlätta för och kommunernaatt bygga! Ge exempelvis klarsignal till i ! Lägg utstatliga beställningar till företag medan tid är! Många har mycket god tekniskkompetens. Stimulera påolika sätt undcrleverantörsverksaniheten. som en gång spelade en stor roll inomhela området! Låt företagen på nytt få tillverka olika komponenter! Tillämpariksdagens beslut inom textilindustrin och ge den möjligheter att leva vidare! Förstärk denoffentliga verksamheten som är svagt utvecklad! Tillämpadecentraliseringspolitiken och för ut statlig verksamhet till norra !Ge området fungerande kommunikationer! Satsa på denhögteknologi som finns, exempelvis medicinsk teknologi, produktion förarbetsmiljö och miljövård och civil flyg- och rymdteknik! Stöd strävandena attuppriitta ett tekniskt utvecklingscentrum inom området! Tag vara på demöjligheter till teknisk utbildning som finns inom området genom att bl. a.starta yrkesteknisk högskola och någon filial för högre teknisk utbildning ochforskning! 10, Intensifiera samarbetet medNorge, som läget ger mycket goda förutsättningar för! Herr tal man! Låt mig börja med att vara litet personligoch säga att jag ofta som tjänsteman i det h;ir huset med glädje har lyssnat päHilding som en beläst och klok och mycket intressant person. Detgiiller iiven när han tar till orda som bypolitiker, i den goda bemärkelsen,dvs, värnar om sin hembygd. Jag kan och skall inte ta tid i anspråk med att kommenteraalla de tio punkterna. Låt mig bara säga att vi redan på många punkter agerar iden anda efterlyser. När det gäller situationen i harregeringen alldeles lagt ut en statlig beställning som gjorde att sysselsättningenkunde vid Åsiverken. Vi har också ganska givit byggnadstillstånd förBäckefors sjukhem, som klarar en del av byggsysselsättningen . Vi vetockså att med hjälp av den nya regionalpolitiken, glesbygdsstöd och annat är turismenen niiring som är under utveckling i det vackra , Det är inte någon tillfällighet att visa att arbetslösheten var som högst inom Handels avdelning. Det iir junedgången i den privata konsumtionen som bl, a. leder till de Ikir störningarnapå arbetsmarknaden. Det iir just därför som det oroar mig så mycket att manfrån socialdemokratisk sida går emot momssänkningen. Som jag redovisade i mittinledningsanförande betyder ett nej till momssiinkning enligt handelns forskningsinstitutatt kanske 10 000 människor ytterligare blir arbetslösa bara i detaljhandeln. Jag tycker att det vore bra bl. a. för om HildingJohansson medverkade till att undanröja socialdemokraternas motstånd motmoms-sänkningen, så att vi genom den får lägre inflation och högre sysselsiittning. 41 () replik: Jag brukar inte gå upp i talarstolen ochdiskuteia hembygdsproblem, men att jag nu gör det beror på att situationen urflera synvinklar är så oroväckande - och har blivit det så snabbt. Tiiligarehar det funnits många ljusa drag i bilden. De blir allt färre. Det är diirförjag måste- i efterföljd till och andra - ta upp dessa frågor ochviidja till statsmakterna att göra något på detta område. Självfallet är jag tillfredsställd med attarbetsmarknadsministern kunde säga att man arbetar med vissa av de tio punktersom jag pekade på. Då är bara min maning till arbetsmarknadsministern ochregeringen: Arbeta intensivare, arbeta snabbt, så att någonting händer på dettaområde! Jag skulle faktiskt på en punkt - jag skall inte ta upptiden med flera -bestämt vilja vädja till arbetsmarknadsministern: överlokaliseringsstödet ordentligt! Gör det möjligt att också stödja turismen! Dethandlar om att flytta upp . I många avseenden är den inre delen avDalskind att likna vid de inre områdena i . Se på dettaytterligare en gång! Se också på möjligheterna för kommunerna att fålokaliseringsbidrag när de bygger industrilokaler! Detta tycks vara den endamöjligheten för vissa delar av . Beträffande nedgången i handeln tror jag att vi skullekunna föra en ganska lång diskussion om detta. När jag noterar nedgången förTrollhättans del kan jag bestämt peka på sambandet mellan utflyttningen frånkommunen och denna nedgång. Ju färre människor det bor här. desto mindre blirhandeln. Men nedgången i konjunkturen leder också till att miinniskorna köpermindre. Troligen skulle skulle man na en stor effekt om man kimde höjasvsselsiittningsgraden och på det sättet få människorna att köpa mera såhandeln kan gå upp igen. 42BENGT WITTBOM (m); Sysselsiittningskiget i vårt land iiralarmerande. Antalet varsel och uppsiigningar har varit störreiin på mycket . På grund av bristande konkurrenskraft och ett alltför högtkostnadsläge befinner sig våra foretag i en mycket besvärlig situation, Denekonomiska politiken måste på grund av vårt statsfinansiella läge inriktas påen stark åtstramning av offentlig och privat konsumtion. Traditionella metoderför att uppriitthålla svsselsättningen och antalet jobb är inte längre möjligai samma utsträckning som , I debatten kring ambitionsnivån för dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan man - om man är ouppmärksam - fåintrycket att socialdemokratin skulle vara någon sorts guldmedaljör vad giillerviljan att stiilla upp politiskt och resursnkissigt för de miinniskor somdrabbas av otrygghet och arbetslöshet. För den som emellertid tar sig litet tidatt niirniare analysera de reala skillnaderna mellan den ambitionsnivå somlades fast av den tidigare trepartiregeringen och de socialdemokratiskamotförslagen skall det snart stå klart att viljan att avdela avsevärda resurserför att klara de höga svsselsiittningspolitiska ambitionerna i vårt land ärgemensam i den här kammaren. Det kan också, innan jag går vidare, finnas skäl attpåpeka att även företriidare för moderata samlingspartiet satt med i denregering som lade fast dessa målsättningar och att vårt parti därmed stod bakomde förslag som lades på bord. Det finns, herr talman, inom socialdemokratin en starkirritation över moderata samlingspartiets stora framgångar och ökade förtroendebland väljarna . Jag förstår den här irritationen, eftersomutvecklingen klart visar att väljarna i vårt land inte på något sätt accepteratden nidbild av moderat politik som socialdemokratin försökt föra uti debatten. På olika områden - ekonomisk politik, skattepolitik, bostadspolitiketc, - visar utvecklingen att fler och fler miinniskor i vart land vill semoderat politik förverkligad. Vad giiller sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitikenkan man också ute bland miinniskorna finna en växande förståelse för degrundläggande sammanhangen i ekonomin som måste fungera för att vi skallklara de sysselsättningspolitiska målen. 1 moderata samlingspartiet är det ensjiilv-klarhet att inför viiljarna redovisa de åtgiirder som är nödviindiga föratt vi skall återvinna ekonomisk balans. Då kan man inte. som vissa andra,undvika att också med klarhet och fasthet redogöra förde förändringar som-ävenom de är obekväma och mycket besvärliga för enskilda miinniskor -oundgiingligenmåste genomföras. Det är djupt olyckligt att socialdemokraterna inte tycksvara villiga att ta upp en debatt om de föriindringar som måste till för att vipå sikt skall kunna trygga jobben. I stället hiinger man sig åt vad som brukarkallas överbudspolitik. I fråga om en av de viktigaste delarna i dennödvändiga ekonomiska politiken, nämligen,de resurser som vi kan tillåta ossanvända i den offentliga sektorn, är man i stort bland våra ekonomer överens omatt vi måste begränsa resurstillväxten till maximalt , garna liigre än det.Redan där slår den socialdemokratiska överbudspolitiken igenom-man har lagtfast att en tillväxt på iir vad man ställer sig bakom. Det är vidare så, herr talman, att vid varje tillkille dåvi diskuterar arbetsmarknadspolitik i den hiir kammaren är socialdemokratinberedd att lägga på ett eller flera hundratal miljoner på de resurser som skallanvisas till arbetsmarknadspolitiken. Det tycks inte beröra socialdemokratinatt vi i vårt land lider brist på pengar, att vi har ett mycket stortbudgetunderskott och att vi måste driva en politik på alla områden som ger ossmöjligheter att dra ner underskottet. Det går inte längre att köra i gamlahjulspår. Niir pengarna tryter, då tryter de också för arbetsmarknadspolitiken,även om ambitionerna är höga. Då krävs det att vi iir beredda att se över demetoder, de system och den organisation som vi har valt för att nåvåra sysselsättningspolitiska mål. Då kriivs det att vi är beredda till omprövningaroch nytänkande. Vad gäller detta har vi från socialdemokratin hört viildigtlitet. I stället satsar man på att göra politiska vinster på kort sikt genomatt kriiva mer pengar än vad resurserna tillåter. Det vore ju intressant attnågon gång med socialdemokraterna få diskutera vad vi skall göra för atteffektivisera det viktigaste administrativa medlet inomarbetsmarknadspolitiken, niimligen AMS. Det kan ju inte vara på det viset attdet i en organisation som har över 10 000 anställda som förbrukar över 10miljarder kronor , inte skulle finnas utrymme för effekti viseringar ochförbättringar. Särskilt mot bakgrunden att vi idagkräver av vårt näringslivatt man skall effektivisera, vara bättre och göra saker bättre men billigareför att klara sysselsiittning och konkurrenskraft. När det gäller de långsiktiga bitarna i densocialdemokratiska politiken är det klart att man hänvisar tilllöntagarfonderna.