prot · G509161 · 1981-12-31 00:00:00 — Arbetslöshetskassornas samorganisation har gångpå gång krävt aft ersättningen skall komma upp till en nivå som är rimlig, menman har fått nej från den borgerliga regeringen. - Def är svaret på ElverJonssons påstående på den punkten. sade litet stöddigt att jag säger att socialdemokraterna kommer attändra de beslut som har fattats när vi kommer i regeringsställning. Vi harfrån socialdemokraternas sida räknat upp fyra beslut som vi kommer att ändra -jag är alldeles säker på att det också nått fram till öron.Misshandeln av arbetslöshetskassorna är en av dessa fyra frågor. Det löftetkommer vi att infria när vi får möjlighet att göra det. talade om hur bra det är här i landet. Det är ändå inte bättre än attregeringen framlägger ett förslag, som biträds av den borgerliga majoriteten ikammaren, att de arbetslösa skall leva på av den lön de hadeinnan de blev ofrivilligt arbetslösa! Det är en politik som vi inte kanacceptera. 67 (vpk) replik: är oroad, och han är tydligen oroad främst över vadsom händer i , och . Därför skall de arbetslösainfe ha så högt arbetslöshetsunderstöd Som egentligen är behövligt - det ärkontentan av försvar för förslaget. Vihar gjort de största arbetsmarknadspolitiska satsningarna någonsin i ,säger . Ändå har vi den största arbetslösheten någonsin! - Men dåbehövs det väl ändå större insatser! Vi skall väl ha rätt till ett arbete? Defär det frågan gäller. Närman tittar på hur många som är sysselsatta förtjänar det atf nämnas aft den härborgerliga regeringen och arbetsmarknadsministern verkligen befrämjardeltidsarbete. Var sysselsatt - men gärna på deltid! Def är deras paroll. Mendef kan man ju infe leva på eller försörja en familj på. Varförskall aktiespekulanter och andra i det här läget få stora subventioner, ElverJonsson? Men de som är arbetslösa skall klara sig ändå! Vill inteElver ändå erkänna att det är en orättfärdig polifik man är i färd medatt genomföra: marginalskattesänkning för höginkomsttagare, indexreglering avskatteskalorna, miljardbelopp till aktiemarknaden, urholkning av reallönerna.Vinsterna för företagen har ökat markant, och matpriserna harökat. I det läget vill alltså en mittenregering minska bidraget till dearbetslösa. När man frågar varför detta skall ske får man svaret atfvi skall spara och aft def är mycket värre i , ochJugoslavien. Jag tycker det är ett svar som är häpnadsväckande. Erkänn istället atf ni vill aft de arbetslösa skall bära bördorna av arbetslösheten ochde välsituerade grupperna skall klara sig bättre. Försök inte med några tricks- det är detta det handlar om! Man behöver en högsta klass med . iersättning, och det kan väl betalas med en annan omfördelningspolitik. Försökinte en gång till hänvisa till , och ! 68ELVER () replik: Till vill jag bara säga attdet är en feltolkning att jag skulle vara ointresserad av hur det är med våregen arbetsmarknadssituation. Jag hänvisade till omvärldens svårigheter för attge htet av perspektiv och visa hur det ser ut runt omkring oss. Det kan ocksåvara ett skäl till att vi gör den största satsningen någonsin i svenskarbetsmarknadspohtisk historia. Jag tycker inte att detta skall döljas. Detgörs här antydningar om aft vi skulle föra en låtgåpolitik på defta område. Istället har vi gjort denna, som jag vill kalla det, gigantiska insats för atthålla människor i arbete. Det är en riktig satsning. När def gäller de kostnader som socialdemokraterna villföra över fill löntagarna hänvisade till skatteuppgörelsen. Det ärju en förnämlig uppgörelse i och för sig, men den är inget skäl för att sägaaft man skulle lägga ytterligare insatser på löntagarkollektivet. Visst kommerden en och en halv miljard som socialdemokraterna vill uttaxera av löntagarnaockså aft få bäras av just löntagarna. anklagar socialdemokraterna häftigtregeringen för vanskötsel av statens finanser, men i vill mankosta på ett påslag på en och en kvarts miljon. Ja, då kan man ju önska sigbåde en kraftig uppräkning av ersättningen vid arbetslöshet och oförändradegynnsamma statsbidrag till kassorna. Den mest slående effekten är att kassorna kunnat behållaoch t. o. m. kraftigt sänka sina avgifter, trots att vi har ett annatpenningvärde än . Man kan för aft citera t. ex.riksrevisionsverket - där f. ö. socialdemokratiska ledamöter i denna kammareingår - säga att avgifterna är mest symboliska. som kassorna haftdenna gynnsamma avgiftsutveckling har man kunnat bygga upp fonder med i runttal 100 milj. kr. I flertalet fall har kassorna fonder som ärlångt större än lagen kräver. Jag vill avsluta detta meningsutbyte, herr talman, med attsäga atf vi inte fått något fillfredsställande svar i fråga om det överuttagsocialdemokraterna Det är möjligtatt svaret kan komma senare - jag vädjar i så fall om det. Men kvar står att vihar en betydande skillnad mellan A-kasseersätfningen ochsjukkasseersättningen. Även om socialdemokraterna kritiserat detta har de ickelagt fram något förslag för aft utjämna detta. Det har man icke gjort vare sigi regeringsställning eller i opposition, och det är något att hålla i minne närman hör socialdemokraterna nu häftigt kritisera def förslag nuuppmanas att anta. Tredje vice talmannen anmälde att ochLars-Ove anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägderätt till ytterligare repliker. 69 (): Avsikten var att skulle ha deltagit i denna debatt, menpå grund av att ärendet förskjutits och han inte har möjlighet attvara här , skall jag försöka ange hur man från den samladefackföreningsrörelsen ser på denna fråga. Detär ett angeläget mål att hålla nere kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen.Def finns också ett bra sätt att göra det på, nämligen att hålla nerearbetslösheten. Detär detta som är grundproblemet - allt högre arbetslöshet. Regeringenbrukade fidigare försvara sig mot anklagelserna att ha accepterat en högrearbetslöshet med konstaterandet att arbetslösheten i infe har ökat isamma takt som i andra jämförbara, länder. Vi har hört det argumentet ocksåunder dagens debatt. Detär sant, men ändå inget försvar. För den argumentationen bygger på att man serdet som en uppoffring att bekämpa arbetslösheten och atf den lätta vägen hadevarit att följa den ekonomiska politik som förs i flertalet andraindustriländer. Detmenar jag är en grundläggande felsyn. Att bekämpa arbetslösheten, även tillpriset av budgetmässigt stora ekonomiska utlägg, är i själva verket enlångsiktig sparpolitik och den självklart klokaste vägen. Atf betala människorför att inte arbeta kan aldrig vara en bättre resursanvändning än att betaladem för att arbeta. Den sanningen gäller så mycket mer som vi vet att det ivårt samhälle finns en mängd behov som inte är tillgodosedda. Detkan t. ex. aldrig vara vetfigt att låta en arbetslös gå hemma och känna sigonödig, med risk för att vederbörande drabbas av psykiska och sociala problem,som man på långvårdssjukhuset intill tvingas bädda ner de gamla mittpå dagen därför att man inte har tillräckligt med personal för aft ta hand omdem - när man ändå får betala den arbetslöse. Sätter man den arbetslöse i jobbinom vården, flyttas visserligen kostnaden från ett konto fill ett annat, menden blir knappast högre - och på köpet får vi fler människor som ges en mermänniskovärdig tillvaro. Jagvill alltså kraffigt protestera mot varje dragning av politiken åt ett håll sominnebär accepterande av högre arbetslöshet. Men dess värre måste jag konstateraen mängd sådana tendenser. Det är obestridligt att vi under det har fått uppleva en rad negativa rekord förtiden efter : Antaletöppet arbetslösa har slagit rekord. Antaletarbetslösa ungdomar har slagit rekord. Antaletarbetslösa A-kassemedlemmar har slagit rekord. Antalet kvarstående lediga platser har slagit ettkvalificerat bottenrekord. Då skall vi vara på det klara med att en radoroande tendenser infe syns i dessa siffror. Allt flertvingas arbeta deltid, mot sin vilja. Allt fler förtidspensioneras, otvivelaktigt till en del avarbetsmarknadsskäl. Allt fler försvinner ur arbetskraften, därför att de hargett upp de tröstlösa försöken atf söka jobb. Skulle vi räkna med dessamänniskor, skulle arbetslösheten otvivelaktigt hgga en bra bit . Allt fler utförsäkras ur A-kassesystemet och t.o.m. ursystemet med kontant arbetsmarknadsstöd och tvingas följaktligen leva påsocialhjälp. Atf regeringen hade kunnat motverka defta är helt klart.Obestridligen har man sagt nej fill en rad krav, från ,från de fackliga organisafionerna och från oppositionen i . Visst ärdet sant aft AMS aldrig har fått alla pengar man har begärt, men aft det kanförsvara en lägre satsning på arbetsmarknadspolitik än i ett läge dåarbetslösheten var mindre - det kan jag aldrig förstå. Det kan bara vara oroför de siffermässiga utläggen för arbetsmarknadspohtik som fått regeringen.attsäga nej till satsningarna. Och menar jag atf man lurar sig själv atf troaft man sparar pengar genom att acceptera en högre arbetslöshet. Sanningen äratf man på defta sätt slösar bort alla de vikfiga resurser som produktivtarbetande människor kan åstadkomma. Men det finns en risk till med regeringens agerande, ochdet är atf man väcker reakfioner mot de arbetslösa. När konkurrensen om jobbenoch risken för arbetslöshet ökar, samfidigt som lönerna sjunker och socialaförmåner urholkas, finns allfid risken för onyanserade reakfioner hos människorsom drabbas av problemen. Vi har sett det i länder som är hårdare drabbade änvårt eget land - hur de som oroas för framfiden vänder sin oro mot invandrare,som påstås ta deras jobb, mot arbetslösa, som påstås leva för gott på undersfödosv. När regeringen nu riktar attacker motarbetslöshetsförsäkringen riskerar man aft underblåsa denna reaktion. Att maninfe höjer ersättningen i takt med löneutvecklingen och inflafionen måstetolkas så att regeringen anser aft de arbetslösa lever på för hög standardjämfört med andra - annars skulle man väl ha valt att ta pengarna från någonannan grupp. Vidare underblåser man den felaktiga uppfattningen atf man spararmer genom atf försämra arbetslöshetsersättningen än genom att bekämpaarbetslösheten. Detta senaste förslag är dess värre bara ett fullföljandeav en politik som har förts . För vissa grupper utgör ersättningarna nu endast hälften av tidigarelön. Samfidigt som arbetslösheten drabbar allt fler blir detalltså allt dyrare aft vara arbetslös. Och den utvecklingen är medvetetframdriven av regeringen och riksdagsmajoriteten, eftersom både oppositionenoch A-kassorna själva gång på gång har krävt större höjningar av beloppen menfått nej. Det vore intressant att få regeringens ideologiskaförklaring fill att de arbetslösa skall drabbas, inte bara av lika storaförsämringar som andra grupper i samhället utan av större försämringar. Och defvore intressant aft få veta varför just detta trygghetssystem,A-kasseersätfningarna, skall urholkas mer än alla andra trygghetssystem. Ochframför allt: Varför kräver regeringen stora ekonomiska uppoffringar av dem somredan drabbas ohyggligt hårt av själva arbetslösheten, men vräker ut diskutablamiljardförmåner till företag, aktieägare och höginkomsttagare? Det var cyniskt, , att jämföra de arbetslösasoch fackföreningsrörelsens krav på högre ersättning med atf begära rysk kaviar.Mer cyniskt kan man inte uttala sig i en så här allvarlig fråga. Ur fackhg synpunkt blir man än mer förundrad överregeringens agerande när man studerar förslagen till försämringar av bidragenfill A-kassorna. Man drar in bidrag på flera hundra miljoner till A-kassorna,just när dessa solidariska bidrag behövs mer . erbjuderman möjligheten att höja ersättningarna till de arbetslösa, om de fackligamedlemmarna själva betalar vad det kostar. Därmed åstadkommer regeringen flerasaker: Man skapar väldiga orättvisor. Visserligen kommer säkertkassor med låg arbetslöshet bland medlemmarna och med god ekonomi aft kunna gestörre ersättningar, men de hårdast drabbade kassorna kommer infe att ha enchans. Vad finns det för rimligt skäl fill denna orättvisa? Man lyfter bort bördor från skattebetalarna i allmänhetför atf i stället lyfta över dem antingen på de fackhga medlemmarna eller på defackliga organisationernas redan försvagade ekonomi. För A-kassorna finns numed de här försämrade bidragen bara två sätt atf upprätthålla standarden påersättningen: antingen får de kraffigt höja avgifterna från de enskildamedlemmarna - i många fall handlar det om en fördubbling eller mer - ellerockså får de fackliga organisationerna skära ner på andra angelägnaverksamheter. Därmed är regeringens förslag anfingen en direkt attack mot defackliga organisationernas möjlighet att upprätthålla sin verksamhet och enlika direkt attack mot löntagare som redan har drabbats av reallöneförsämringareller ännu en attack mot de arbetslösa. Något ytterligare alternafiv givesinte. De söm slipper betala är icke A-kasseanslutna företagare,förmögenhetsägare osv. Vad motiverar denna skandalöst orättvisa omfördelning? Man skapar en risk för att löntagare ställer sig utanförA-kassorna. I tider av sjunkande reallöner är det inte säkert atf alla har rådmed allt dyrare avgifter för att kunna få nytta av en alltmer urholkadarbetslöshetsförsäkring. Vad ser regeringen för posifivt i en sådan utveckling? Än mer orimligt blir detta mot bakgrund avatt regeringen har lovat atf införa enallmän arbetslöshetsförsäkring. Jag kan möjligen förstå att man på grund avekonomiska problem skjuter på förverkligandet av det löftet. Men hur man kandriva igenom förslag som går i precis motsatt riktning- förslag som görförsäkringen allt mindre allmän, allt mindre samhällsstödd och allt mindretrygghetsskapande - begriper jag inte. Det måste betraktas som ett grovtlöftesbrott, därfill kanske som det mest fackföreningsfienfliga av regeringenslöftesbrott. Min förhoppning är att detta öppnar ögonen hos alla arbetslösa ochalla A-kassemedlemmar, som allt tydligare bör inse atf regeringens politikär direkt riktad mot dem. Det enda sättet att ändra på det är aft bytaregering. Jag vill rikta en personlig maning frånlandets fackliga organisationer och Arbetslöshetskassornas samorganisation , särskilt till alla dem som är fackligt anslutnamedlemmar: Avvisa detta cyniska regeringsförslag och förpassa det fillpapperskorgen! I detta anförande instämde , ,, , , ochIngegerd (alla s). 70ELVER () replik: Jag vill också instämma med den första delen av hennes anförande - den mer principiella uppläggningen avanförandet, som var utomordentligt väl avvägt och där, såvitt jag förstår, viinte har motstridiga synpunkter. Sedan riktade de flesta avsina frågor till regeringen, och eftersom arbetsmarknadsministern befinner sigi kammaren lär hon få svar av honom. En del utfall riktades också motutskottet. Jag skulle bara helt stillsamt vilja påminna omvad jag sade i mitt första inlägg, nämligen att vi egentligen infe är så oensesom vi borde vara för att det skulle passa väl med attackermot utskottet. Vi är överens med socialdemokraterna om attavstängningsreglerna skall skärpas. Vi är överens med socialdemokraterna om att kravet påstorleken av fonderna skall minskas. Vi är överens med socialdemokraterna om att överkompensationerskall hindras. Och vi är överens med socialdemokraterna om att enjämkning av reglerna för utbildningsbidrag skall kunna komma fill stånd. På flera centrala områden har vi en samlad och enhetligsyn. Jag tycker aft det finns anledning att lägga in detta som en avvägning motde hörbart häftiga utfall mot utskottet som här gjorde. Mot slutet av anförande slog det igenomatt hon egentiigen tyckte att de arbetslösa rent ekonomiskt var en misshandladgrupp när defgällde ersättningen, dvs. att den låg på en alltför låg nivå. Till def kan mannaturhgtvis säga att ersättningen aldrig kommer upp i en helttillfredsställande nivå. Men eftersom efterlyste ideologiskamotiv, skulle jag vilja fråga henne: Vilka ideologiska motiv harsocialdemokraterna för atf godta skillnader mellan ersättningen enligtsjukförsäkringen och den ersättning som A-kassorna betalar ut? Det kunde varaintressant att i kammaren få svar också på den frågan. Får jag först beklaga atf jag inte var här ikammaren när denna debatt tog sin början. Det är så mycket mer beklagligt somjag bokstavligen väntat både på att den skulle börja. Jag beklagarockså atf debatten kom att infalla så, att inte kunde delta iden. Jag vill börja med att påpeka aft såväl somSivert och ursprungligen var anmälda på talarlistan ochatt nu även , också hon med LO-förankring, har talat idebatten. Detta visar ju att frågan är av utomordentligt stort intresse förlöntagarorganisationerna. Låt mig också ta upp frågans betydelse inför nästaavtalsrörelse. Jag vill utan prut medge att jag inser att den ändring somregeringen föreslår och som jag hoppas atf nu fastställer när detgäller arbetslöshetsförsäkring -och ännu mer så när det gällersjukförsäkringen- är försvårande inslag i nästa avtalsrörelse. Det vore dumtatt förneka det. Det är så dels därför atf besparingarna direkt eller indirektpåverkar köpkraften, dels därför att ändringarna ställer krav på uppföljandebeslut hos organisationerna själva. Denna insikt leder emellertid inte till slutsatsen attproblemen hade kunnat undvikas. Det är nämligen inte i första hand varbesparingarna görs som vållar problemen i avtalsrörelsen utan att besparingaröver huvud taget måste göras. Teoretiskt finns det naturligtvis alternativ fillbesparingarna inom sjuk-och arbetslöshetsförsäkringarna: t. ex. bostadsstödet,livsmedelssubventionerna eller mycket hårda personalreduktioner iförvaltningarna. Det hade emellerfid fått lika stora effekter hoslöntagarkollektivet i kronor räknat. Men de som krifiserar förslagen anvisaringa som helst alternativa besparingar. Alternativet är i stället nu som så förutskattehöjningar. Det är socialdemokraternas förslag par préférence. Det gårnaturligtvis inte heller löntagarna fria från. Socialdemokraterna föreslår entvåprocentig momshöjning. Det betyder för en genomsnittlig barnfamilj ökadeutgifter i storleksordningen . Det har förvånat mig mycket mot denna bakgrund att LO,TCO-S, PTK, KTK, och vilka det är som har skrivit fill riksdagsledamöterna närdet gäller sjukförsäkringen och varnat dem för att bifalla regeringsförslagenpå den punkten, infe också har skrivit och varnat för det socialdemokratiska 9 protokoll 1981/82:160-161 förslaget om momshöjning. Det är ju så uppenbart att det,om det bifalls, skulle skapa svårigheter i avtalsrörelsen och urholkaköpkraften för löntagarna. Statsmakterna kan inte avsäga sig friheten att förändraskattesatserna därför att det vållar problem inför en avtalsrörelse. Men atfjust nu höja momsen är så sällsynt felfänkf, när reallönerna har sjunkit ochefterfrågan är för låg i ekonomin. Det är alltså ostridigt att besparingarna i statensaffärer, oavsett var de genomförs, får effekter på folkhushållet som påverkarvillkoren för avtalsrörelsen och där kan sägas innebära försvårandeomständigheter. Men de besparingar regeringen föreslår medför mindre bekymmerän de skattehöjningar socialdemokraterna föreslår. Den här debatten gäller bl. a.frågan om ändrat statsbidragssystem för arbetslöshetsförsäkringen. Låt mig,trots aft debatten pågått , mycket kort få rekapitulera förslagetsinnebörd. utgår statsbidrag i ohka former tillarbetslöshetskassorna. De täcker av kassornas utgifter. Denna andel harstigit successivt. , då tog beslut om den nuvarandeförsäkringen, täckte statsbidraget . Resten täcks av egenavgifter ochränteintäkter. Det finns anledning att säga defta, eftersom socialdemokrateroch vpk-are här i debatten och vid många tidigare fillfällen medvetet - vad jagkan förstå - talar om aft förslaget innebär en försämring för de arbetslösa.Förslaget har sannolikt den indirekta följden aft det medför ökademedlemsavgifter för alla som är försäkrade, medan det betyder ökad ersättningför de arbetslösa. Jag tycker att man borde kunna begära aft åtminstoneutskottets ledamöter hade detta klart för sig. Utvecklingen av statsbidraget kan betyda attmedlemsavgifternas andel av försäkringskostnaderna i reala termer ökar. Manskall då komma ihåg att bidraget från medlemsavgifterna har sjunkit från 20 %1974 fill . Den ändring av statsbidraget som regeringen nu föreslårinnebär alltså att statens ansvar återförs till vad det var 1974. Defanmärkningsvärda är aft socialdemokraterna opponerar mot detta. Det man självföreslog 1974 och då lanserade som en stor reform anser man vara enupprörande ordning. Det är emellertid inte bara så att medlemsavgifternakraftigt kunnat minskas i reala termer genom atf vi låtit staten ta en alltstörre del. Det är t. o. m. så att avgifterna i absoluta tal har sänkts. 1975var t. ex. avgiften fill kassa . 1981 var den . - i löpandepenningvärde alltså mer än en halvering. I realvärde är avgiften avden som uttaxerades av medlemmar 1975, dvs. På liknande sätt förhåller det sig i arbetsledarnas,akademikernas. Beklädnads, fabriksarbetarnas, industrifjänsfemännens.kommunaltjänstemännens och statstjänstemannens kassor. Medlemsavgifterna harsjunkit som en följd av atf statens ansvar för finansieringen har ökat. Detär mot den här bakgrunden man skall se den ändring vi föreslår. Om kassornaväljer aft täcka bortfallet med höjda medlemsavgifter, så betyder det ungefären fördubbling av medlemsavgifterna. Det låter dramatiskt. Men def betyderalltså aft man återgår till det värde medlemsavgifterna hade 1974 - oftast infeens def. Nuhar emellerfid kassorna möjlighet att täcka en del av bortfallet med fonderademedel. Kassorna måste ha fonder för att klara plötsliga påfrestningar. Menfonderna är genomsnittligt dubbelt så stora som de behöver vara för att manskall uppfylla lagens krav. Regeringsförslaget innebär dessutom att kravet påfondering sänks. Kassornasfonder har växt kraftigt under senare är. som medlemsavgifterna harkunnat sänkas har alltså fonderna vuxit. Så gott som samtliga kassor har i dagmycket mer pengar fonderade per medlem än 1975. Fonderna har alltså byggts uppmed skaftemedel och inte med medlemsavgifterna. Ränteintäkterna uppgår i dagfill 120 milj. kr. Om, trots atf så mycket medel finns reserverade i fonderna,kassorna väljer aft höja medlemsavgifterna för att täcka bortfallet avstatsbidrag - och det är kassorna själva som skall ta de besluten - så blireffekten ändå måttiig. Det har redan påpekats här i debatten, men låt mig ändåexemplifiera det ytterligare. Enligt beräkningar skulle t. ex. avgiften fillMetalls kassa behöva fördubblas . , för från7 till . För skulle det alltså betyda . Det kanjämföras med atf avgiften 1975 var . Nuär emellertid dessa avgifter avdragsgilla i deklarationen. Det betyder attnettoeffekten för den enskilde är mindre än hälften. En höjning med t. ex. 8kr. , som för Metall, betyder netto . eller ca45 kr. Trots att höjningarna sannolikt behöver bli något större påtjänstemannasidan, blir nettoeffekten fill följd av högre marginalskaft lägre.För en genomsniftiig heltidsarbetande TCO-medlem som är medlem ikommunaltjänstemännens kassa, blir nettoeffekten ca . Detkan vara skäl att hålla de här storheterna i minnet när man hör kritikernalägga ut texten. Jag har vid något fillfälle sagt att def handlar om en ökadkostnad per medlem och månad som motsvarar vad ett cigareftpaket kosfar. Om manräknar netto efter skaft är det inte ens så mycket - då är det snarare fråga omsnuspengar. Nå,men de arbetslösa drabbas ju, sägs det, nu senast upprepat här i debatten avfru . Det är inte sant. De arbetslösa får tvärtom höjd ersättning,från . per dag till . Om kassorna så önskar kan de sättaersättningen ännu högre. Vi föreslår nämligen aft kassorna inte längre behöverstå under statsmakternas förmynderskap utan ger dem rätten att själva bestämmahur hög ersättningen bör vara. Men statsbidraget föreslås utgå från en beräknadhögsta ersättning av . Denna höjning betyder att de arbetslösa kan geskompensation för inflationen sedan det förra beslutet . Låt mig summera: Vi föreslår en besparing som innebär att alla medlemmarkan få en höjning av avgiften som uppgår till några kronor .