prot · G509164 · 1981-12-31 00:00:00 — Def har jag fått belägg för, både av berörda personer och avpersonalorganisafioner,.som jag har talat med i den här frågan. Ju fler förband vi lägger ned,desto svårare blir def att placera folk. Def är helt klart. Därför sade jag imitt anförande atf myndigheterna måste visa generositet och atf man måsfe få igång en effekfiv omplacering av personalen. 45ÅKE () replik: Först noterar jag att i Gävlebackar när def gäller påståendet.om vad jag skulle ha sagt i , och detär bra. Sedan till sakfrågan. tonar ned talet ombreda lösningar. "Om möjligt" skall det vara breda lösningar. Ja, defär bra aft man eftersträvar sådana. Men när det nu infe blir något brettställningstagande från sida - dessutom har tidigaresagt aft en förutsättning för atf regeringen skall lägga fram ett förslag äratt def finns en bred anslutning, atf också socialdemokraterna ansluter sig-konstaterar jag att ni från borgerlighetens sida inte anser det vara särskiltviktigt med bred anslutning i en fråga som handlar om 50 000 milj. kr. Jag menar att det hade varit möjligt Nr 164 med en bred anslutning, om man hade följtden.socialdemokrafiska linjen. kosfar 500 milj. kr. Under förutsättning t ,qo-, att det blir ett ja till JAS, är det ingen kostnad. Ävenom den kostnaden var försvarspolitiken, m. m. ettfaktum, skulle den vara motiverad med tanke på aft projektet är så Snkp-tei nr I oerhört omfattande.- När def gäller fredsorganisafionen säger attförsvarsministern tagit en rad hänsyn. Ja, i vissa fall har man gjort def, ochdef har varit nödvändigt. Def skulle vara en skandal utan like om man inte hadehaff några ersättningsprojekt för del, för att nu ta ett exempel. Sånågot annat var infe atf vänta. Min fråga fill i kvarstår emellertid:Vilka personalpolitiska och regionala polifiska hänsyn har man tagit när detgäller de anställda på A 6? Jag begär infe.svar på någon annan fråga som jaghar ställt, bara jag får ett svar i defta avseende. 46 i (c) replik: För personalen på A 6 gäller samma regler somför personalen på alla andra förband. Då avses även'personalindragningarna. Defär viktigt atf meddela om indragningar i så god tid atf omställningsproblemenkan . i förväg talar vi alltså om att det kommer atf skeförändringar. Vilket annat organ i samhället gör def? Det är alldelesriktigt atf göra så. Sådana här saker skall skötas på bästa sätt. Staten skallgå före med gott exempel. Vi har tagit regionalpolitiska hänsyn genom aft meddelaatt det inte skall bli några förändringar i fråga om , därför att Eksjöregionalpolitiskt är mera utsatt än . Det är ett ställningstagande somjag för min del står fast vid. erkänner att han har diskuteratoch även funderat över frågan om en efterträdare till . Sanningen är juden att , och sedanväckte en mofion, där de fog upp just denna fråga. Man har alltså haft tio årpå sig och inte , som en del försöker göra gällande. Man har haft gottom tid på sig för att förbereda ett ställningstagande - men det gäller attockså ha förmågan. Jag tycker atf det hade varit bra med en större enighet,men en sådan har det infe gått att uppnå. Jag anser inte aft regeringen för denskull skall undandra sig anvaret för vårt lands förhållande fill andra ländergenom att börja sjabbla som socialdemokraterna gör i sin reservafion, där manåterigen diskuterar ufländska alternativ, som sätter oss i händerna påUSA-adminisfrationen. Med den skrivning som föreligger finns den risken. Det är bra att vi har en regering som regerar i ett lägedär def infe finns någon opposifion som är beredd aft vara med och fatta besluti besvärliga frågor. Säkerhets- och försvarspolitiken, rn. 47ÅKE () replik: Först något om fredsorganisationen. GunnarBjörk i framhåller att det som gäller för A 6 och personalen där ocksågäller för andra förband. Men det säger ju ingenting. Alltså är man inte bereddaft göra något, och def beklagar jag. Jag vill uppmana regeringen - jag ser atfförsvarsministern finns i kammaren - att verkligen med stort allvar ta tag ifrågan, under förutsättning att beslut går emot reservationen. I en anda av generositet säger aft man låterEksjö vara. Def skulle bara fattas att man skulle "gräva" också där,atf förband i skulle offras. Någon måtta på tokigheterna får det väl ändåvara! sade också att jag har diskuteratflygplansfrågan . Uppriktigt sagt har jag infe diskuterat den fråganförrän efter valet , då vi fick information genom denNorlingska kommittén i . Därefter har det infe varit någon seriösdiskussion . Men även då var det bara fråga om ett koncept.Vad det handlar om är ju aft vi inte haft någon möjlighet att ta ställning tilldet aktuella avtalet förrän under de . Det handlar ju ändå om vilkautfästelser vi gör som avtalsslutande part. Men under mellanfiden - under dehär tio åren - har hunnit med att diskutera B3LA, SK/A38 och SK2.Hade man fortsatt hade man fill slut hamnat på eff flygplan som drivits medtorv, för man sänkte ambitionsnivån . 48OLOF (): Eftersom jag har befunnit mig på resande foti natt, har jag inget anförande att uppläsa utan kommer att tala mera fritt. Låt migbörja med några allmänna synpunkter. I kärnvapnens tid har begreppet militär seger förlorat sininnebörd. I ett kärnvapenkrig mellan de ledande stormakterna kommer det inteatt finnas några segrare utan bara förlorare. Förlusten kommer att vara av denomfattningen att människosläktefs överievnad står i fråga. Detta inser de flesta. Därför söker man på olika sättförebygga risken för ett totalt krig. I stället har man börjat utveckla teorierom s. k. begränsade kärnvapenkrig och utvecklat vapen anpassade till ett sådantkrig: granater, korfdistansraketer, minor. De kallas för minivapeh, men manskall ha klart för sig att den genomsnittliga sprängkraften för dessa minivapenär ca 10 kiloton, dvs. ungefär sprängkraften för den bomb som fälldes överHiroshima och som på fre sekunder dödade 140 000 människor. Man har alltmer kommit att inse att begränsadekärnvapenkrig aldrig kommer aft kunna föras. De kommer aft utvecklas till dettotala kriget. Alla dessa s. k. småvapen och med dem förbundna teorier ter sigsom snubbelfråd, som kan utlösa den totala förintelsen. För att undvika detta finns egentligen bära en väg. Det äratt helt eliminera kärnvapnen, speciellt på den europeiska kontinenten där deframför allt finns lagrade. Man kan behjärta dem som kräver en omedelbar och totalavrustning eller som kräver att alla kärnvapen skall elimineras i ett slag.Tyvärr är detta orealistiskt.Det gäller atf vi i stället försöker finna en process som går gradvis, ennedåtgående spiral'i stället för denna ständigt pågående kapprustning. När man gör det finner man snart def nära samband somfinns mellan kärnvapnen och den s. k. konventionella upprustningen. De sforakärnvapenstyrkorna i byggdes upp av amerikanerna ursprungligen därföratf man därigenom skulle motverka övervikt i konventionellastyrkor. Men därav följer logiskt sett atf om man kunde uppnå ungefärligjämvikt när det gäller de konvenfionella styrkorna, vore ju kärnvapnen onödiga.Jag har alltså ständigt föreställt mig denna gradvisa process på def sättet,atf samfidigt som man börjar en eliminering av kärnvapen -funkfionellt,geografiskt eller hur man vill - så upprättar män en jämvikt i fråga om konventionellavapen. Detta är fullt möjligt och realistiskt. Jag skall här inte gå in på deolika steg som kan vara nödvändiga. Jag säger detta därför aft vi kommer ätt få leva médförekonisten av konventionella vapen under ganska lång fid. De utgör ingen idyll.Tvärtom sker en fruktansvärd teknisk utveckling också när det gäller detkonventionella kriget. Det finns redan nu s. k. overkill-kapacitet när defgäller de konventionella vapnen, i och på båda sidor.- Man skulle dockkunna uppnå denna jämvikt i fråga om konventionella vapen på en betydligt lägrenivå än f. n. - det är också ett reahstiskt mål. Nedrusfningsansträngningarnabör inriktas på detta. Jag villfillägga några andra allmänna synpunkter; Världen håller på att rusta sig fill döds. Jag vet inte omde samlade försvarsutgifterna utjgör 650 eller 700 miljarder dollar- deär i alla fall i ständig progression. Det sker en militarisering icke bara i deindustrialiserade länderna utan också i de fattiga länderna, som söker sintrygghet däri. Risken finns att Falklandskrisen kommer att leda till att alltfler utvecklingsländer säger sig att "vi har väl inget val än aft försökaskaffa oss alla dessa nyä fina vapen för vår trygghet". Detta har inga goda, gynnsamma effekter förvärldsekonomin! Det är naturligtvis starkt inflationsdrivande, eftersom ocksåReagan efterfrågar vapen. Det är alltså inget tvivel om attrustningskostnaderna är en av de väsentiiga orsakerna till världsinflafionen.Det gagnar icke sysselsättningen. Det finns en gammal teori frånKeynes läroböcker, som säger att det var upprustningen som klaradevärldsdepressionen på 1930-talef. Man tillverkademarschkängor och kanoner, och därmed satte man folk i arbete. Det är bara detatt den moderna militärindustrih till mycket liten del består av tillverkningav kängor och kanoner. Den består framför allt av elektronisk industri, där detredan är brist på arbetskraft. Man tar arbetskraft från områden som är starktexpansiva, och därmed bidrar man fill konkurrens om arbetskraften. Det lederfill löneglidning, som icke särskilt ökar sysselsättningen men däremot driverpå inflafionen. Def har gjorts många beräkningar, och i en sådan vägs enrhiljard satsad på militärutgifter mot en miljard satsad på olika andraändamål. Om man satsar miljarden på sjukvård eller utbildning finner man attsysselsättningseffekten Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. blirmycket större än om man satsar miljarden på militärutgifter. Jag tror heller infe aft militariseringen är särskiltgynnsam för den tekniska utvecklingen. Def är också en av illusionerna atf des. k. spin off-effekterna ay försvarsutgifterna är väldigt stora och driver påden tekniska utvecklingen. Det kan vara så i vissa fall, när man kan säga sigatf staterna av andra skäl icke skulle satsa på en sådan teknisk utveckling.Men vilka länder har haft den snabbaste tekniska utvecklingen efter andravärldskriget? Jo, det är och . Men .mihtärindustri ärmindre än dess leksaksindusfri. I har man alltså kunnat använda sintekniska kapacitet till atf utveckla civila produkter och har icke behövtföröda den på militära produkter, och därigenom har deras tekniska utve.ckliiiggått snabbare än utvecklingen i andra industriländer. Sluthgen: I alla länder, framför allt i de fattigaländerna med sina usla statsbudgetar, konkurrerar militärutgifterna medutgifterna för sociala och kulturella ändamål. De minskar alltså människornasvälfärd. I denna sjuka världsekonomi utgör inte militärutgifterna en positivfaktor, utan en svår belastning. Det finns alltså överväldigande skäl för en nedrustning;både för att öka folkens välfärd och, framför allt, för att öka deras trygghet.Om man icke längre kan bibehålla den gamla tanken på att rusta för aftförhindra angrepp eller för att kunna vinna ett krig om def bryter ut, när dengamla vedergällningstanken icke längre håller, då måste man försöka finna enannan teori. Då får man göra det revolutionerande ingreppet i tankevärlden attställa in sig på att bygga säkerheten tillsammans med sin motståndare i ställetför mot honom. Då får man gå fram på den svåra, knaggliga vägen avöverenskommelser om fred och överlevnad i stället för atf inrikta sig på entävlan om förstörelse och krig. Det är i denna miljö som vi skall se det svenska försvaretoch den svenska säkerhetspolifiken. Eftersom vi anser den väsentligasteuppgiften i vara att åstadkomma en gradvis eliminering av kärnvapnenunder tillskapad konventionell jämvikt och eftersom vi, klokt nog, helt avvisartanken på atf ha kärnvapen, är det vår uppfattning att vi bör behålla ettkonventionellt svenskt försvar. Def kan i en process av bevarad och fördjupadavspänning och av gradvis nedrustning spe|a en fredsbevarande roll och dessutomvara ett värn för vår trygghet vid påtryckningar ufifrån. Men självfallet ärdet en ekonomisk belastning för oss. Att vi samfidigt har en önskan attmedverka i en gradvis nedtrappning av försvarsutgifterna över hela vårkontinent och att inrätta oss på eff sådant sätt att. detta blir möjligt skapargivetvis en tveksamhet inför långsikfiga bindningar, men i vissa fall kansådana infe undvikas. socialdemokrafiska talare har redovisat vårtpartis inställning när det gäller frågan om anskaffning av ett nyttflygplanssystem efter . Låt mig emellertid rekapitulera huvudpunkterna ivårt ställningstagande och sedan gå över till själva handläggningen av frågan.. Inom socialdemokratin insåg vi att detta var ett stort ochviktigt beslut. Vi fillsafte redan i-höstas en grupp inom partiledningentillsammans med fackföreningsrörelsenför att förbereda den här frågan. Vi hade många och långa sammanträden medföreträdare för industrin, flygvapnet och andra militära myndigheter, och viförsökte skaffa oss en så god inblick som def i den situationen gick atf få.Vår utgångspunkt var i grunden positiv. Vi anser att vi behöver ett flygplanefter . Vi anser atf def är en påtaglig fördel om detta ärsvensktillverkat. Men vi är inte beredda atf fatta beslut om ett sådant projektobeseff, utan ett beslut måsfe föregås av en mycket, mycket noggranngranskning. När vi hållit på med denna granskning i eff par månadergreps vi av ganska stor oro och gick upp fill regeringen och .anmälde atf vi fann aft beslutsunderlaget var otillräckligt och att det behövdes betydligt större insatser för att klara ut förutsättningarna för det här projektet. Regeringen lovade återkomma men gjorde inte det - det skall jag återkomma till längre fram. Socialdemokraterna i försvarsutskottet hade arbetat medden här frågan, och vi hade denna speciella JAS-grupp, så vi tyckte aft vårkunskapsnivå motsvarade vad som över huvud taget var möjligt vid den fiden. Detta var bakgrunden till den socialdemokratiskapartimofionen i anslutning till försvarspropositionen. I rnotionen framhöll viatt def enligt vår bedömning behövs ett nytt flygplanssystem efter . Avfrämst industripolitiska skäl borde ett beslut infe uppskjutas fill ettkommande försvarsbeslut, även om det t. ex. genom en livsfidsförlängning avViggen skulle vara möjligt aft upprätthålla kapaciteten i def svenskaflygvapnet. Vi anser att det finns.flera fördelar, om utvecklingen istor utsträckning-liksom produktionen av planet - kan ske i . Samtidigtkan vi konstatera att det;från utländska flygplansförefags sida visats ettstort intresse för atf diskutera samproduktion och licenstillverkning vidanskaffning av ett utländskt alternafiv. Med hänsyn till de brister som förelåg ibeslutsunderlaget, när vi skulle ta ställning till regeringensproposition - brister som klart framgick inte minst av det dokument, överlämnade till regeringen - knöt vi därför till ettgenomförande av IG sju villkor utöver vad som från tekniska,ekonomiska och kommersiella synpunkter ingick i eff för statsmakternagodtagbart avtal. Dessa villkor var följande: Några löften om framfidaanslagshöjningar för försvarsmakten - t. ex. för att åstadkomma en "realtbevarad köpkraft" - kan inte utställas. måsfe hålla sig inomden av överbefälhavaren anvisade ramen . Projektets prestanda skalllångsiktigt svara.mot vad överbefälhavaren och chefen för flygvapnet bedömervara erforderligt. Därvid skall luftför-svarsuppgiffen vara den centrala. Projektets realiserbarhet, som fördagen är oklar, måste kontinuerligt granskas av de ansvariga militäramyndigheterna. Full insyn från statens sida i tekniskt och ekonomiskt avseendemåsfe därför finnas. Om allvarliga problem uppstår måsfe staten ha rätt aftavbryta projektet. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. avtalutlästa sig aft fa en infe oväsentlig ekonomisk risk i detta sammanhang. Ävenför driftsäkerheten i projektet måsfe rimliga garanfier ges. Skulle kostnadsfördyringar uppstå - t. ex. genom atf demilitära myndigheterna ställer krav i fråga om modifieringar - måste dessa betalas inom ramen för flygvapnets anslag. De får alltså infe inkräkta på def utrymme som enligt nuvarande planering avdelats för övriga försvarsgrenar och ändamål. Staten måste ha fri nyttjanderätttill de teknologiska innovationer och övrigt underlag av likartad natur som kanframkomma under arbetet med . För den framtida planeringen inomflygindustrin bör det klargöras att något nytt projekt för utveckling avflygplan ej kan vara aktuellt när utvecklingsarbetena för JAS börjar minska vid1990-falets början. Industrin måste därför inrikta arbetet mot en på i huvudsakcivil produkfion baserad flygindustri. Detta slog vi alltså fast. Vi fattade då vårt beslut, kanman säga. Vi anslöt oss till tanken på en efterföljare fill och till atfdef var klart fördelakfigt om planet kunde anskaffas i . Avindustripolitiska skäl ville vi infe vänta med ett ställningstagande tills detvar strikt milifärpolitiskt nödvändigt, men vi ställde sju mycket bestämdavillkor för ett ja till det här flygplanssysfemet. När dessa villkor offentliggjordes sade man från alla hållatt de var rimliga. Förhandlarna var mycket glada, för det var väl det klarastebesked som de fått från något polifiskt håll. Försvarsministern säger jufortfarande atf dessa villkor skulle vara uppfyllda. Det visar atf han kanskeinte helt har saft sig in i villkoren eller i projektet. Jag vill ändå framhålla att en rad av dessa av ossuppställda villkor är uppfyllda, och jag vill gärna säga att statensförhandlare, , i förevarande situation har förtförhandlingarna långt och såvitt jag förstår gjort ett bra jobb. Def har viingen anledning atf anmärka på, inte minst med tanke på att man har en svagbakgrund när det gäller stöd från regeringens sida. Men måste vi somnästa steg konstatera att de villkor som vi uppställde på två avgörande punktericke är uppfyllda. Den första punkten gäller prestanda. Där är det alldelesklart att det inom den högsta militärledningen finns delade meningar.Marinchefen hävdar att det finns starka skäl att förutsätta att en modifieringav projektet måsfe genomföras tidigt, så att erforderliga prestanda kan uppnås.Han förordade med andra ord eff bättre men då också ett dyrare flygplan.Arméchefen avstyrker , eftersom man anser att def från bådeoperafiva och ekonomiska utgångspunkter innehåller så stor osäkerhet. Detföreligger enighet i militärledningen om behov av anpassningsåtgärder, alltsåförändringar av flygplanet, på litet . I har vissaeftergifter gjorts i förhållande till tidigare uppställda krav, och enligt ÖBbestyrker den gjorda värderingen vikfen av anpassningsåtgärder. Skilda meningarhar t. ex. framkommit om behovet av modifieringar av motorn. Def här är viktigt. Man är, för att uttrycka det mycketenkelt, inte riktigt på def klara med hur vingen till flygplanet skall vara,och man är infe riktigt på det klara med hur motorn skall vara. För lekmannenförefaller vinge och motor vara icke oväsentliga beståndsdelar i ett flygplan.Vi måsfe kunna säga atf det är gammal svensk tradition atf den materiel som viskall sätta svenska försvarsanställda i skall vara av god kvalitet. Vi kan inteta ansvar för låt mig säga en luffburen variant av kryssaren ,för då skulle vi ta på oss ett oerhört ansvar. fror jag infe att det ärfallet. Jag tror att detta i grunden är ett bra plan i och för sig. Men detfinns så delade meningar om planefs prestanda och så pass stora oklarheter, attdef inte är så att säga beslutfört. Den andra invändningen är på sätt och viss allvarligare.Vi angav en mycket precis kostnadsram för def här projektet. framgår det avförhandlingarna att projektet inte kan förverkligas inom den kostnadsram somfidigare angivits - 24,9 miljarder. Det har blivit 800 milj. kr. dyrare, enligtregeringens egna påståenden. Vi har ju fått utomordentiigt på oss för att sepå detta. Vi hade på oss, räknade vi ut, sedan kontraktet kom och viskulle ta ställning. Men def framgick mycket snabbt och mycket klart att detvar fråga om betydligt större överskridanden. Viss vapenanskaffning, som tidigare planerats ske , har förts över till tiden därefter. Därför är regeringens egenkostnadsökning inte 800 milj. kr. utan 1 100-1 200 milj. kr. Avtalet utgår frånen utomordentligt låg dollarkurs. Enbart en uppräkning från 4:58 till . geren merkostnad på 500 milj. kr. Vid beloppet 5:65, som svarar mot en meraaktuell dollarkurs, blir fördyringen . vill jag intesvära på dollarkursen, men lägger man sig på en uppenbart orealistisk nivå föratf kunna pressa ned de angivna kostnaderna, ger man.inte en rikfig bild. Man har från regeringens sida pekat på att det skullefinnas 2,5 miljarder avdelade i reserver för att möta kostnadsökningar underresans gång. Men numera har den posten döpts om fill Övrigt, därför aft manefter avtalsförhandlingarna kan säga att den posten kommer att belastas medkostnader som man tidigare inte räknade med. Det kan bli fråga om mycketbetydande belopp. Jag har pekat på behovet av att modifiera flygplaneti framtiden till de krav som en förändrad stridsmiljö kan ställa redan under1990-falef. Vi vet av erfarenhet att sådant kostar mycket pengar. Redan i dagens läge föreligger som en option en alternafivvingutformning för JAS som kallas Rockwellvingen. Utvecklingsarbetet ochkostnaderna för de 30-40 första flygplanen går på 300 milj. kr. Därtill kommerockså andra önskemål om kvalitefsförbättringar redan i nufiden som inte hellerde finns inkalkylerade i kostnadsramen. Några medel för en eventuell anpassningav motorn finns infe heller avdelade. Om man fill detta lägger t. ex. osäkerheten beträffandehur indéxsystemet i avtalet slår liksom beträffande möjligheterna atf genomföraden avsedda personalminskningen inom materielverket, är slutsatsen alldelesklar: den Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. kostnadsramsom ställts upp kan icke hållas: Detta är allvarligt, eftersom det låser oss för lång tid.Det går infe att nu sätta i gång eff så omfattande projekt som detta iförhoppning om att det alltid ordnar sig, att försvarsramen kommer aft höjas iframfiden för aft garantera den krigsorganisation som man förutsätter i åretsförsvarsbeslut. Med ledning av det material som försvarsstaben ochflygsfaben har redovisat för oss om flygvapnets ekonomiska planering fill år2000 kan vi konstatera att det inom flygvapnet odisponerade utrymmet - detutrymme som inte bundits upp genom beslut om utbildning, organisation samtanskaffning och drift av och JAS - är av samma storlek som def beloppsom skall erläggas i förskott för den produktion av JAS-plan som skall skeefter , ca 900 milj. kr. Några marginaler därutöver finns inte. Jag har tagit upp detta ganska utförligt. Det var dessagrundkunskaper som vi skaffade oss när vi höll på med den här frågan i vinfrasför aft kunna bedöma ärendet någorlunda när det väl kom. Dessutom har vifidigare erfarenheter. Vår allmänna bedömning är aft detta projekt är ungefär 4miljarder, , dyrare än den ram som vi kan stå ut med. Inemot 4 miljarderär eff utomordentligt väsentligt överskridande. Regeringen har tagit oerhört lättsinnigt på defta. Däravdrar jag den slutsatsen att man infe räknar med att behöva ta ansvar för atf rodef här projektet i land i prakfiken. Det är allfid hejsan att ta beslut utanatt behöva räkna på kostnaderna - men vi tvingas ju räkna. Det här är ganska viktigt för förtroendet hos människorna.Om vi tar beslut om detta projekt nu skall vi leva med def framåt. Dåmåste människorna ha förtroende för att polifikerna noga har gått igenomkostnaderna och vet vad de ger sig in på. Vi gick fill regeringen och sade: Def här serinfe bra ut. Def är ett dåligt beslutsunderlag på många punker. Det finns storaosäkerheter, och vi varnar för def. Vi kan nu konstatera atf dessa till mycketstor del finns kvar. Jag vill inte påstå att regeringen vid detta tillfällebidrog med många synpunkter i sak, men man lovade i alla fall aft återkomma.Def gjorde regeringen emellertid aldrig - och def hör också fill bilden.