prot · G509108 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:108 Förhandlingarna leddesfill en början av förste vice talmannen. 18 § Anslag till sjöfart (forts.)Fortsattes överläggningen om trafikutskottets betänkande 1981/82:17, AnL102 (vpk) replik; försökte bemöta vpk-motionens krav på ett långsiktigtsjöfartspolitiskt program med samhällsekonomisk, försäkrings-mässig ochberedskapsmässig målsättning genom att säga att detta är gamla krav som manhört förut. Dessutom säger han att man har ett sjöfartspolitiskt program. Hadejag varit skulle jag vara smått generad att upprepa dessa fraserför att avslå vpk;s krav år , säger att det finns ettsådant program, men det har inneburit att av den svenska handelsflottanförsvunnit och att 12 000 sjömän blivit arbetslösa. Det program hantalar om har inneburit stora samhällsekonomiska kostnader, Idetta program hävdar man att det är av stor betydelse.för att den svenskasjöfartsnäringen skall kunna utvecklas i sunda former att konkurrensen intesnedvrids genom att staten engagerar sig som rederiägare. Med detta argumentavslår man förslag om statlig rederiverksamhet. Menanser ni det inte smått löjligt att tala om en utveckling i sunda former närdet är fråga om att hela den svenska handelsflottan håller på att försvinna?Det är inte alls fråga om något slags utveckling i sunda former. Vadhar ni då för politik när det gäller att bemöta den situation som finns ? Påden punkten tror jag inte jag håller riktigt med när han sägeratt den svenska sjöfartspolitiken liknar ett herrelöst fartyg som driveromkring utan bestämd kurs. Jag tror i motsats till att detfinns en bestämd kurs. Den politik som regeringen för, nämligen att inte göra någonting,innebär en konkret politisk kurs. Det är en klasspolitik, som uteslutandesyftar till att tillfredsställa redarnas intressen och inte alls tar hänsyntill samhällsintressena, AnL 103 () replik: Oavsett vad tycker ärdet så att antog ett sjöfartspolifisktprogram, och det ligger fast. Problemen för sjöfarten beror enligt mittförmenande inte på brist på sjöfartspolitiskt program, utan på det förhållandetatt det är ont om frakter på grund av att det ärlägkonjunkturi världen, och iviss män på grund av dumpade frakter, inte minst från öststatsländer. Ävenstatshandelsländer ägnar sig alltså åt att dumpa frakterna. Lönsamheten i rederierna blir inte bättre om de ägs avsvenska staten. Då kommer det att krävas att staten går in och täckerförlusterna på ett eller annat sätt, I utskottsmajoriteten har vi den bestämda uppfattningenatt staten inte är bättre som redare än rederierna själva. Sedan är det enannan sak att inte ens rederierna, trots sin erkända skicklighet, klarar densituation som råder - och det tycker jag är viktigt att säga - med dealltför gynnsamma förmåner som man har beviljat de anställda i olika sammanhangoch som i den konkurrenssituation som råder visar sig vara omöjliga attklai-a. Det är alltså detta som man nu överväger i departementet, där man försökerfinna lämpliga former för att förbättra den svenska sjöfartsnäringenskonkurrenskraft genom att i någon mån motverka det alltför höga löneläget ochde alltför stora kapitalkostnaderna. Detta är i stort sett det arbete som pågått. Det är ettsvårt arbete, med svåra avvägningar. Jag förmodar att menar att regeringen skall gå in i avtalsrörelserna och lägga sig i dem,men i och för sig är just detta vad redarna begär. De begär att regeringen pånågot vis skall hjälpa dem att bära konsekvenserna av de alltför gynnsammaavtal som träffades under de s, k, gyllene åren , AnL 104ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk) replik: Fru talman! Återigen har åberopatkonkurrensförhållandena och den ekonomiska situationen sedd från redarnassynpunkt. Det förhåller sig på det viset att den utveckling som den svenskahandelsflottan har genomgått har inneburit väldiga samhälleliga kostnader, delsi form av uteblivna skatter, dels i form av utbetalning av sociala avgifter isamband med den arbetslöshet som förorsakats bland sjömännen och dels i form avutebliven produktionskapacitet. Det är alltså de här kostnaderna som varkenRune eller någon av regeringens ansvariga någonsin kan tänka sig att gåigenom i detalj och försöka utreda. När man på det hållet talar om ekonomitalar man om ekonomi bara ur redarnas synvinkel. Det finns också en annan aspekt på frågan som är minstlika viktig, och det är den beredskapsmässiga aspekten. Enligt den senastenärsjöfartsutredningen har flottan nu kommit ned till en sådan nivå att deninte längre kan Jag vill då fråga vem som skall lösa detproblemet. Skall det lösas i förhandlingar mellan representanter förRedareföreningen och de ombordanställda? Kommer redarna då att ta hänsyn tillvåra beredskapsproblem? Och om de eventuellt inte kommer överens om ett förslagtill lösning av denna krissituation, skall regeringen då kunna ingripa? Annarsförblir ju problemet olöst. AnL 105 () replik: Vi har ju litet säregna förhållanden ombord påfartygen. Låt mig bara ge ett exempel på detta. De ombordanställda hartraktamenten när de befinner sig hemma men inte när de är ombord. Detta varganska naturligt , när sjömän var ombord på fartyg under kansketio och var hemma i hamn bara en . Dåansågs det att de behövde traktamenten för att klara sitt uppehälle påhemmaplan -de kanske inte kunde hålla sig med permanent bostad då, utan vartvungna att bo på hotell eller pensionat under de korta tider de befann sig iland. Men , när situationen är den att de ofta är hemrna halva året, vore detganska barockt att i längden låta dem få traktamenten, eftersom de är hemma sålänge, - Detta är ett av exemplen på säregna förmåner som vi måste göranågonfing åt. Sedan säger att vi får storakostnader genom att det har blivit arbetslöshet. Detta är alldeles riktigt, mendess bättre är det inte bara kostnader för oss, utan rederierna har ju ocksåskaffat oss intäkter på ca . Det är att märka- och det är detta sorn är det beklagliga - att en stor del av dessa intäkterhar seglats in med fartyg som har svenska redare men som inte går under svenskflagg. Det har alltså gått bättre att konkurrera med fartyg under något annatlands flagg. Detta är en utveckling som vi naturligtvis är rädda för och som vipå allt sätt måste försöka komma ifrån. Vidare frågar om de ombordanställdaoch redarna kan komma överens om något förslag. Ja, vi skulle naturligtvisönska att parterna kunde enas om en gemensam handlingslinje, så ätt vi kundekomma till rätta med den bristande konkurrenskraft som den svenska sjöfartenhar, I så fall hade det varit betydligt enklare för regeringen att gå in ochhjälpa till. Men är det ju så att man har diametralt motsatta uppfattningarom hur detta skall gå till. Då måste alltså regeringen - och det är det manarbetar på - söka sig fram till någon form av medelproportional, som tillrimliga samhälleliga kostnader ökar eller i vart fall bibehåller antaletsvenskflaggade fartyg - helst ökar naturligtvis. Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. AnL 106JÖRN (vpk): Jag vill bara kortfattat yrka bifall tillmotion 1136 av m. fl. Vi gör det frånvpk-gruppens sida därför Nr 108 att innehållet och yrkandena i denmotionen sammanfaller med våra egna Torsdaeenden programmatiska tankar och krav närdet gäller svensk inrikessjöfart, och vi 25 mars1982 tycker att vi i den politiskakonsekvensens namn inte kan underlåta att yrka bifaU till motionen. Anslås till siöfart ' tycks' f- ö. att de argument, med vilka utskottet avvisar motionen,är Man säger att man med hänsyn till pågående utredning skulle varaförhindrad att undersöka och utöka möjligheterna att ta fram system förnärsjöfarten. Det är något märkligt. Då skulle man ju kunna motivera en totalpassivitet på ett område bara därför att det satt en statlig utredning. Tvärtomär det bra om det finns förberedda system för närsjöfarten, när närsjöfartsutredningensbetänkande kommer- eftersom vi med stor sannolikhet kan förutse att dennautredning kommer att förorda att närsjöfarten får en ökad roll i den nationelladelen av transportsystemet. Vi accepterar inte heller resonemanget om attriksdagen inte skall prioritera forskningsresurser. Vem skulle då föraforskningspolitik här i landet? kan man fråga från en mer allmän ståndpunkt. Idet här fallet är det ju självklart, att om har en viljeinriktning,att man skall främja närsjöfarten, måste det också i logikens namn finnasforskningsresurser framtagna till förmån för en sådan utveckling. Med de härargumenten yrkar jag som sagt bifall till motion 1136. AnL 107 (): Då vill jag bara kort redovisa vad utskottetskriver på s. 13: "Utskottet betraktar de transportsystem medkombinerade sjö- och landtransporter som omnämns i motionen som intressanta.Denna typ av transportsystem kan tänkas vara ett av flera tänkbara sätt att ökaden andel av transportarbetet som sker till sjöss. Utskottet har vid fleratillfällen uttalat att en sådan utveckling är önskvärd. Regeringensställningstagande till närsjöfartsutredningens förslag bör dock avvaktas.Utskottet har den principiella inställningen att endast iundantagsfall bör ta ställning till vilka frågor som olika forskningsorganskall prioritera inom ramen för sina resurser," Det är alltså uppenbart att det finns mer än en metod somf, n, diskuteras och som skall utvärderas för att man skall nå en rationellarelastning och lossning i framför allt närsjöfartsområdet. Det vore därför enligtutskottets mening fullständigt felaktigt att vi här utan närmare redovisning avandra saker, som vi i och för sig vet är på gång men som vi inte hardetaljerade upplysningar om, skulle säga att just denna detalj skall man satsapengar på. Nej, vi har andra organ som sysslar med att avväga hur de totalaanslagsramarna för forskning skall utnyttjas, och de organen får sedan avgöra ivad mån de vill satsa på flera transportsystem - olika tekniker - eller om deskall satsa alltihop på ett enda system. Men det får vara deras sak. Därför harutskottet inte avstyrkt motionen utan bara ansett att motionen inte skall föranleda någonriksdagens åtgärd, 92 AnL 108 JÖRNSVENSSON (vpk): Det föranleder mig att bara göra denkommentaren att närsjöfarten inte är hjälpt med att ni skriver tvä tre raderdär ni dokumenterar ert intresse och sedan i övrigt lägger locket på.Närsjöfarten skulle gynnas av konkreta ställningstaganden, som drev påutvecklingen, AnL 109 (): Låt mig bara konstatera atttransportforskningsdelegationen är behörig att när som helst ta upp ochdiskutera sådana här saker. Vi har inte hindrat någon från att forska i dennafråga, AnL 110 (vpk): Nej, det har ni inte aktivt gjort, för det kanni inte göra. Men ni har tillämpat den klassiska parlamentarisk-administrativaförhalningstakti-ken, som på så många andra områden har förhindrat utveckling. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2(avgift för isbrytning) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 1 avRolf Clarkson m, fl,, bifölls med acklamation. Mom. 6 a (sjöfartspolitiken) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 131 förreservation 2 av m, fl, 14 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 6 b (sjöfartspolitiskt program m, m,) Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot 15 förmotion 795 av m, fl, i motsvarande del. Mom. 7 (sjöfartslederna till och ) Utskottets hemställan bifölls med 276 röster mot 15 förmotion 1026 av och , Mom. 8 (fartyg under s, k, bekvämlighetsflagg) Utskottets hemställan bifölls med277 röster mot 15 för motion 1028 av m, fl. Mom. 9(civil bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg) Ikontrapropositionsvoteringen biträddes utskottets hemställan med den ändringdäri som föranleddes av bifall till reservation 3 av m, fl, med 132röster mot 15 för utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motion 795 av m, fl, i motsvarande del, 145 ledamöteravstod från att rösta, I huvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 147röster mot 145 för Nr 108 utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall till Torsdaeenden reservation 3 av m, fl, 25mars 1982 Mom. 14 Riksdasenshus Utskottets hemställan bifölls med 258 röster mot 33för motion 1136 av m, fl, imotsvarande del, 1 ledamot avstod från att rösta. 19§ Föredrogs betänkande 1981/82:17 Fritidsboende Föredrogs betänkande1981/82:23 om vissa anslag för /83 under huvudtiteln dess verk m, m, (prop, 1981/82:100), AnL.ni FÖRSTE VICE TALMANNEN: Ifråga om detta betänkande hålls gemensam överläggning för samtliga punkter.Under den gemensamma överläggningen får yrkanden framställas beträffandesamtliga punkter i betänkandet, AnL112 (): Ni andra kan lugnt gå ut, för jag kommer inte att yrka bifall tillnågon motion. Det är kanske fler än jagsom haft en vision, att vårt parlament skall få I arbeta i ett hus som är det finaste i världen för sitt ändamål -ändamålsenligt, effektivt, säkert ochcentralt från alla synpunkter-« , mellantvå strömmar, omgivJf'.' vackert och sköntplacerat. Värdetbara en dröm, en vision utan verklighetsförankring, utan realism? Nej,kunde ha fått detta hus! Det kunde ha varit färdigt under hösten1981, eller i varje fall från . Men det var för starkakrafter som ville något annat. Konstitutionsutskottetsbetänkande nr 23 har hela 26 punkter - p, 19 dominerar. Denna punkt gällerytterligare nära 200 milj, kr, till vad som kallas Nytt riksdagshus. Och dägäller det inte ett hus utan fyra. Fyra byggnader, och ytterligare huskroppar iGamla stan skym,ar - miljonrullningen fortsätter. Jaghur varit motionär i frågan under snart , och jag är 94 mycket besviken, nästan förtvivlad över attriksdagen kunnat försumma möjlighetenatt bli bosatt på och verka där, och ledsen över att processenblivit sä långvarig och kräver så stora pengar - utan att fått vadden en gång begärde och utan att vi ännu vet vad det slutligen kostar, . I utredning hus fanns en principlösningkallad 1 b, som utvecklades till en fullödig lösning pä problemet att låtariksdagen ta säte i ett hus, väl beläget, med god säkerhet och med godakommunikationer. Det är detta förslag som jag och många före mig framfört gångpå gång förgäves - och utan att någon visat att det var fel. Betänkandet 23 från kommer iframtiden att observeras som ett märkligt dokument. Den kritik som i motionerän en gång framförts mot lösningen av lokalfrågan - usel funktion och myckentidsspillan m, m, - avfärdas med något som kanske anses vara en genialskrivning: en text som fill största delen handlar om garaget och där vad mankallar "tekniska servicefrågor" är det enda som nämns i övrigt,varvid en -dock ej på mig! - lugnande upplysning lämnas att skall fåen databaserad telefonväxel och att det skall finnas 75 personsökare. Vilkaskall premieras med de sökarna? Ja, kommer,jag dit, så inte blir det väl jag. Stundom undrar man om inte detta är ett stycke urGrönköpings - en publikation som har stora förtjänster i och.för sig,men knappast som underlag för riksdagsbeslut. Betänkandet accepterar en tidsgräns förledamöterna att nå plenisalen. Håller verkligen det - även om det är en förlång tid? Risken för missöden i hissar, rullbanor, trappor, gångar ochkorridorer i ruschen från huskropp till huskropp berörs inte alls. Givetvisberörs inte heller säkerhetsfrågorna. Som en tröst meddelas att "byggnaderna är välförberedda för datateknisk utrustning". Jag har hört att det f, n,finns stora svårigheter när det gäller vissa saker på just datasidan. Hurmycket bättre hade det inte varit om det hade funnits ett hus berett förtrygghet, trivsel och tidsvinster? En sista gång vill jag påminna dem som kanske inte lyssnatförr att det har funnits en lösning av lokalfrågan som hade kunnat ge allt vadriksdagen begärt och behövt. Det förslaget heter Samspel, men det"spolades". Jag vill bara än en gång beklaga det. Andra får undersökavarför förslaget förkastades. Mycket har sagts och skrivits därom. Det kan manläsa om i riksdagstrycket och i handlingarna om hus, I betänkande står det att det inteär "aktuellt att gå in på någon omprövning i detta hänseende".Ärendet är alltså definitivt slutbehandlat, 1974 fick upphovsmännen till förslaget Samspel - afForselles och - en beställning från förvaltningskontoret. Detgällde att omredigera förslaget Sampel i syfte att presentera en lösning somgick ut på att bevara det gamla husets trapphus. Man hade nämligen anmärkt påatt i den här lösningen fanns svagheten.att saker som ansågs vara värda attbevara ur museal synpunkt inte skulle få vara kvar. Man arbetade med dettaunder tre kvarts år och löste också uppgiften. aldrig förriksdagen, och det kom heller aldrig ett förslag som motsvarade denna lösning. För min del är jag övertygad om att om allaledamöter verkligen hade fått veta vad som var det förslag som ensamt hade enlösning i enlighet med önskemål, om den informationen hade nått framtill alla oss arbetstyngda-vi har tyvärr så mycket att läsa igenom, och jagmåste erkänna att det finns frågor som jag inte hinner titta på fastän jagborde göra det -, skulle inget annat förslag ha satts i verket än det som vifört fram gång på gång. Viktigt är att betona att grunden underbyggkropparna på måste förstärkas. Det illustreras av vad somnyligen bUvit känt när det gäller Strömparterren, Det har varit på tal attbygga en restaurang där. Men jag har läst i tidningarna att den tanken inte kanförverkligas på grund av erosionen. På samma sätt förhåller det sig givetvisnär det gäller grunden under riksbyggnaderna, och jag har väckt motion 1156, Viriksdagsledamöter hinner inte läsa alla motioner i vårt dagliga arbete. Därförvägar jag påminna om vad som står i vår motion. Jag skall bara citera några fårader. Underrubriken grund säger vi: "Träkonstruktionen under grundmurar ärrötskadad, något som påvisas av ibankoutskottets utlåtande 1968:48 där rötangreppen redovisas bl, a, medmikrofotografier," Vidare skriver vi: "Kostnader för grundförstärkning har dock ejredovisats, ehuru själv tidigare påvisat behovet därav,"talar man om att det kan ske om . Underrubriken skriver vi i vår motion: "Hur skall riksdagsarbetet bedrivas i denna utbreddaanläggning?" Ja, svaret är att vi skall ha personsökare. Vi skall få enfin dataväxel. Mitt rum kommer att vara i bortersta huskroppen, På fyraminuter skall jag ta mig till plenisalen. All right, men de flesta håller nogtill i korridoren utanför plenisalen. Vidarefrågar vi i motionen; "Kan fungera under ändrings- ochförstärkningsarbeten, som kan komma att bedrivas under pågåenderiksdagsarbete?" Man förutsätter alltså att det kan tänkas att enförstärkning av grunden skall ske . Jag har aldrig mött någon somvågat säga att något sådant är möjligt. Vet verkligen vad som är pågång? Jag skall inte läsa mera ur motionen. Jag kan bara hänvisa den som ärintresserad att ta del av vår motion. Vi har alltså fått uppgifterna frånmänniskor som kan den här saken. Vad jag vill säga är att om dessa fakta vorekända skulle opinionen säkert ha varit en annan i det här fallet. Slutligen vill jag också tala om att jag har med mig enartikel av en arkitekt som inte alls är inblandad i detta, t, ex, i denmeningen att han står bakom förslaget Samspel e, d. Han är pensionär, och hanhar lång erfarenhet av sådant här arbete. Han har beträffande ochsäkerheten där skrivit att det inte allsär fråga om säker grund, I artikeln, som är för lång att läsa upp, har han en samlandepunkt på första sidan, där han säger att i mars 1981är ofullständig, då den inte berör de närmast livsfarliga spänningarna i detinvärtes murverket. Han hänvisar här till en rapport där man anser att det inteär någon fara på färde. Själv anser han däremot att det är det och visar attgrunden blir allt sjukare och att det kan bli en katastrof inom överskådligtid, Detta har erkänt tidigare, framhåller han. har sagt att det är så. Han påstår också att Stockholmsfastighetskontor, stadsbyggnadskontor, kammarkontor och generalplaneberedning1974 uttalat i ett gemensamt yttrande om det utredningsmaterial som påstod attdet inte längre var någon fara för grunden: Icke minst är utredningsmaterialeti de tekniska och ekonomiska frågorna knapphändigt, och synes det ävenopålitligt. Antagandet att dyrbara grundförstärkningar icke behöver utförashar knappast stöd i den expertutredning som redovisas. - Detta var alltså ettutlåtande från berörda myndigheter i . Vikommer inte längre, och jag yrkar givetvis inte bifall till motionen. Det ärhelt orealistiskt att försöka få gehör för motionskravet. Med sorg måste jagkonstatera att det förmodligen inom en kort framtid kommer att stå klart föross att de onödiga miljonrullningarna, som uppgår till en slutsumma somär mycket högre än den som aviserades, kommer att följas av nyamiljonrullningar och förmodligen av stora svårigheter för i en näraframtid. AnL 113 (): I egenskap av medmotionär kan jag instämma i det mesta som anfört i ärendet. Men jag vill i mitt anförande särskilt uppehålla mig vidden fråga som representeras av den sista att-satsen i motionen. Det gällerfrågan om förhållandet mellan och den nuvarande representanten förupphovsrätten till arkitektförslaget Samspel. Detmesta av agerandet i den frågan sker utanför kammarens handlingsområde menberör ändå angelägenheter i hög grad. Jag vill gärna sätta tro tillatt byggnadsingenjör har utfört en viss kvantitet av studier,beräkningar och annan verksamhet för räkning såsom ett nödvändigtoch värdefullt underlag för framtagande av specifikationer för ombyggnadsplaneroch arkitekttävling. Olofaf Forselles har mångårig och väl vitsordad erfarenhet av underhålls-ochreparationsarbeten i det gamla . Han hade därvid fortlöpandekontakter med bl. Det får därför anses varasannolikt att han beredvilligt utförde även under hand begärda arbeten förriksdagen utan att kräva ersättning härför. Detta skedde kanske ihans förhoppning om att senare få bli anlitad som konsult, entreprenör e. d.vid den förestående ombyggnaden. Han deltog också genom sin sakkunskap ochlokalkännedom som delkonstruktör av tävlingsförslaget Samspel. 7 protokoll 1981/82:107-111 Sedan det, enligt mångas uppfattning, utmärkta förslagetSamspel inte blev godtaget av prisnämnden har af Forselles ställt anspråk påersättning för tidigare utfört arbete åt . Dä skriftliga beställningarpå dessa arbeten inte föreligger saknas formellt underlag för betalning av defakturor som af Forselles har tillställt förvaltningskontor.Förvaltningskontoret har därför inte ansett sig ha skäl att utbetala någonersättning till af Forselles. Under den förhållandevis långa tid som ifrågavarandemellanhavande med har rått har ,av olika skäl, haft mycket små möjligheter att anskaffa och genomföraarbetsuppgifter i egen regi på den öppna marknaden. Det gäller arbeten av denkaraktär som han under tidigare verksamhet har utfört och är specialiserad på isin egenskap av kulturbyggnadskonsult, af Forselles har upplevt svårigheten attfå arbetsuppgifter som starkt personliga motgångar, och detta i förening med enserie hårda ekonomiska belastningar har utgjort en synnerligen stark press påhans person. Det är nog inte överord att tala om en personlig tragedi. Vilkaskälen till denna beklagliga situation än är, så har det för af Forsellesmycket besvärande tillståndet inträtt för redovisningen avresultatet av arkitekttävlingen om . I dagens läge råder fortfarande ett tvisteförhållandemellan af Forselles och . Alla parter är naturligtvis angelägna om attkomma till ett avslut på detta . del synesdet vara mest angeläget att återigen kunna få påbörja sådana arbetsuppgifter isamhället som han är specialiserad på. Men som förhållandet nu är synes deterfordras ett välvilligt och positivt handlande från sida - kanskenågon form av moralisk eller ekonomisk starthjälp - för att äntligen få slut pådet här ihållande ärendet. höga och unika kvalifikationer somkulturbyggnadskonsult torde vara odiskutabla, varför hans värde i samhälletborde tillvaratas och utnyttjas .