prot · G50980 · 1981-12-31 00:00:00 — För del andra måste pengarnaför att betala höjda skatter las någonslans ifrån. Det leder till minskadefterfrågan hos någon annan. Höjd moms eller höjd direkt beskattning leder tilllägre efterfrågan, lägre köpkraft och lägre reallöner. Det innebär i sin tur attsysselsättningen försvagas på andra häll i ekonomin. Regeringen menar att detfinns mycket liten marginal för att gå vidare i den riktningen. Vi behöver istället lägga om skattesystemet, sänka marginalskatterna för att göra detintressant alt arbeta mer. Vi kan inte ylteriigare öka det totala skatteuttagetpå det sätt som C.-H. här indirekt förordar. Jag delar både C.-H. och bedömning av arbetets värde. Och jag kan instämma i det som ni harsagt om problemen för ungdomarna. Just med anledning av dessa problem har vifattat beslut om att inrätta sådana ungdomsplatser som C.-H. har medi sitt program. Vi har ställt statsbidragssystemet till förfogande och avvaktarnu med stor otålighet att parterna lokalt skall komma överens om vilka och hurmånga jobb som plockas fram. kräver ocksä att AMS-SÖ skall fä flerplatser i arbetsmarknadsutbildningen. Inför nästa budgetår får vi göra en sådanbedömning . Jag vill bara peka på att inför denna höst ochvinter fick AMS-SÖ precis så mänga platser som man efterfrågade. Det tog tidinnan man kom att utnyttja alla platser, men det kan vara en fingervisning omhur vi ser pä arbetsmarknadsutbildning som inslag i arbelsmarknadspoliliken. I del program som C.-H. i övrigt refererar tillfinns en lång rad åtgärder, som syftar till att staten skall gå in ochmonopolisera eller ta över näringsgrenar. Jag pekade i vår förra debatt på attdet här är en ideologisk fråga. Det irriterade C.-H. Jaghar litet svårt att förstå att påpekanden om att vi har olika syn på hur detekonomiska livet skall organiseras i elt samhälle kan väcka irritation. Bådedärvidlag och när det gäller en del av de punkter som räknade uppföreligger ju en klar ideologisk skillnad. Vi vill ha en fungerandemarknadsekonomi med möjligheter lill initiativ frän den enskildes sida, medanman i en kommunistisk ideologi naturligtvis vill planera och reglera framarbeten. Till slut, herr talman, några kommentarer till detidningsreferat som C.-H. Det är riktigt att jag har talatom januarisiffrorna som historiska, i den meningen atl när vi får reda på vilkasom var arbetslösa så har de redan blivil föremål för diverseåtgärder. Antalet beredskapsarbeten och platser i arbetsmarknadsutbildning harökats, just därför alt så många gick arbetslösa . I den meningen ärdet en historisk uppgift för dem som jobbar med detta ute pä fältet. Jag har också sagt att jag blev någol överraskad överframställningen från AMS, helt enkelt därför att den uppgift vi fick i höstasvar, atl om vi inle Om arbetslösheten i och Om arbetslösheten i och fattadebeslut eller , så skulle del sedan varaför sent att få i gäng några ytterligare beredskapsjobb. kan vi seresultatet av de besluten. Såväl i som i kan mannu åtgärda den höga arbetslösheten genom att öka både beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning. 19 (vpk): Vad först beträffar de citat ur olikatidningar som uttryckte uppfaltning om olika företeelser, såtror jag inle alt han skall ge några långa förklaringar till dem utan i ställeterkänna att dessa uttalanden inte var särskilt lämpliga. Skall man betrakta januarisiffrorna för arbetslösheten somhistoriska, bör man f. ö. också anlägga samma betraktelsesätt när man skriverinterpellationssvar. Jag får där den uppgiften att det exempelvis i Stockholmskulle finnas 1 000 beredskapsarbeten kvar. Men en förfrågan hos länsarbetsnämndenvisar alt den siffran redan har halverats. Det var en uppgift som gällde den 31december som arbetsmarknadsministern anför i sitt interpellationssvar. Detkrävs lilel logik när det gäller uppgifterna. Jag noterar naturligtvis med tillfredsställelse attarbetsmarknadsministerns oro över arbetslösheten har ökal , närjag fick det skriftliga interpellationssvaret. Och är del tecken på en ökadrealism hälsar jag del med stor tillfredsställelse. Däremot kan jag inle acceptera arbetsmarknadsministernsförsök att placera mig i något slags högerbur, därför att jag har fört en slorgrupp människor som är sysselsatta genom AMS-ätgärder till dem som är ställdautanför den ordinarie produktionen. Vi delar väl det betraktelsesättet att etlAMS-jobb är bättre än att vara öppet arbetslös, men att målsättningen samtidigtmåste vara all de många arbetslösa människorna fär varaktiga arbeten. Det kanju inte vara någon framlid för en person alt ständigt genomgåarbetsmarknadsutbildning i nya kurser eller att bli skickad från det enaAMS-jobbet lill det andra. På den punkten tror jag arbetsmarknadsministernhåller med mig. Den sammanräkning jag anförde och som visade att 480 000människor helt eller delvis är utestängda från den reguljära arbetsmarknadenlog jag ur en tidning som heter - det var . Jagär lilel överraskad över alt arbetsmarknadsministern och hans parti numeraplacerar den tidningen bland högerkrafterna, men arbetsmarknadsministernuttalade sig kanske något förhastat här. Jag tror emellertid inle all det ärden frågan vi skall dryfta, ulan i stället frågan om hur man skall kunna skapavaraktiga jobb ät de många arbetslösa människorna. Atl vi där har en bestämdsyn som är en hell annan än högerns framgår av det krav jag ställde på all AMSskulle få mera pengar för sin verksamhet. Arbetsmarknadsministern återkom till argumentet att det ärsämre i andra länder. Därmed menar han att peka på den värld i vilken vi skalllösa problemen. Men frågan är dä vad han avser med denna jämförelse. Jag lästenyligen en intervju med en statssekreterare i industrideparlemenlet - det hör ju också fill regeringen -som sade att vi inle kan pressa ner arbetslösheten så att den blir mycket lägreän i andra länder. Det skulle inte gå "av konkurrensskäl". I denproposition som egen regering lämnade står det såhär; "Nödvändigheten av att inte binda resurser i näringar som intepositivt bidrar fill att förbättra utrikesbalansen sätter emellerfid bestämdagränser för de arbetsmarknadspolifiska satsningar som kan göras." Härsägs alltså klart ut att man inte kan göra så stora arbetsmarknadspolitiskasatsningar som man skulle vilja för att få bort arbetslösheten, utan här finnsdel andra hänsyn att ta, som man anser väga tyngre, och det är något slagsallmänna samhällsekonomiska hänsyn. Jagmenar att regeringens stora felsyn är just detta, att man skall bekämpa denuvarande ekonomiska krisproblemen med ätstramningspolitik. Man skall alltsågöra det genom att begränsa den offenfliga sektorns tillväxt, vilket ocksåsades i interpellationssvaret, och genom att skära ner sociala förmåner. Men ensådan allmän åtstramningspolitik skapar ju ökad arbetslöshet. Med den uppnårman icke syftet att bekämpa arbetslösheten. Vi menar att man i stället måste gåden andra vägen, att man måste söka skapa nya arbeten och på det viset komma utur krisen. Det är alldeles självklart atl det finns ideologiska skillnaderbakom de båda synsätten. Jag visar ingen irritafion över ett påpekande om det -det är något som är fritt uppfunnet av arbetsmarknadsministern - men vad jagmöjligen kan bli irriterad över är att alla våra konkreta förslag till hur mani dag skall förbättra det ekonomiska läget avvisas av regeringen medargumentet; Förslagen förutsätter att vi har planekonomi, sä dem kan vi inte gäin pä. Sådana argument kan man bli irriterad över. 20 (vpk): Får jag först säga till att vi nu inte diskuterarkommunistisk ideologi, allra minst ufifrån vad regeringen eller folkparfietvill att vpk skall tycka. Vi diskuterar i stället en fakfisk situafion med enrekordhög arbetslöshet och vad vi skall göra åt detta. Färjag på en gång säga att jag inte kunde höra att arbetsmarknadsministernuttryckte någon mening om möjligheterna att komma i gång med byggande avpolishus i och under innevarande år. Det vore värdefulltmed något besked på den punkten. Sedangör arbetsmarknadsministern enligt min mening det ganska lätt för sig när hangenerellt bara avvisar de förslag som vi har att komma med, därför att de inteskulle gå ihop med den ekonomiska polifik som arbetsmarknadsministern ochregeringen anser vara bättre och att våra förslag följaktligen inte skulle gåatt förena med att driva en sådan polifik. Lätmig då bara erinra om, för att hålla mig till det län som jag tagit upp ochförsökt få litet resonemang kring - -, att det där finnsbetydande brisier på olika samhällsområden, områden som med speciella insatserskulle kunna ge många nya arbetstillfällen både på kort och på lång sikt. Om arbetslösheten i och Dit hör exempelvis barnomsorgen, att bygga bort den akutabristen på daghemsplatser och frilidshemsplaiser. Det skulle ge ca 3 000 nyajobb ät personal på daghem och frifidshem. När det gäller hälso- och sjukvården samt äldreomsorgenbehövs förbättringar av vårdformer och personalförstärkningar som skulle getusentals nya jobb. Det gäller åtgärder som har att göra med en utbyggdkollektivtrafik i länet, med en upprustning och utbyggnad av järnvägsnätet samtolika åtgärder inom skogsbruket för tillvaratagande av skogsavfall förenergiändamål. Det skulle kunna ge flera hundra nya jobb. Ett ökatbostadsbyggande, byggande av daghem och fritidshem samt sanering av äldre husoch en förbättring av dåliga bostadsmiljöer kan ge tryggad sysselsättning åtbyggnadsarbetarna. Det ger som bekant flera arbetstillfällen ät denbyggnadsmaterialindustri som inte minst i har fått vidkännaskraftiga minskningar under senare är. Att bygga bort den bostadskö som finns i länoch alt bygga ifatt behovet av daghem och fritidshem skulle uppskattningsviskunna ge minst 5 000 nya årsarbeten. Jag har velat nämna detta som några exempel på dels debrister som finns, dels de positiva effekter det skulle kunna få försysselsättningen, om man satsade på detta i ett utvecklingsprogram - ellerkalla det vad som helst - med planerade åtgärder där man skulle kunna sätta instatliga resurser för att åstadkomma både bättre förhållanden på olikabristområden och, framför allt, meningsfulla jobb åt hundratusentals människori . Det är därför som jag i flera sammanhang sagt att man närdet gäller måste söka åstadkomma ett statligtutvecklingsprogram för anläggande av industrier som bygger pä ny teknik föralternativa energikällor och för en ökad förädling av råvaror, varvid manskulle kunna bygga på de gamla och mycket fina industritraditioner som finns iSödermanland. Man måste ta till vara de yrkeskunskaper som finns och byggavidare på dem. Detta är några kommentarer i anslutning tilldet som arbetsmarknadsministern har berört. 21Arbetsmarknadsministern : Herr talman! De som är föremål förAMS-åtgärder är ställda utanför produktionen, säger . Jag kaninte riktigt dela den synen på de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, trotsallt. Vi betalar ganska stora summor till arbetsgivare, både privata ochoffentliga, för alt de skall anställa svärplacerade, arbetshandikappade avolika slag - s. k. lönebidrag. De människorna ingår i den vanliga produktionen,i den vanliga arbetsgemenskapen. Man vet inte vem som uppbär lönebidrag ochvem som inte gör det. Det är en del av vår arbetsmarknadspolitik. Det är en s.k. AMS-ätgärd. Dessa människor är alltså inte ställda'utanför den ordinarieprodukfionen. Jag kan inte se att det därför finns någon anledning atl göraskillnad mellan ett arbetesom finansieras delvis pä det sättet och ell som finansieras över en annanbudget. Det gäller också de ungdomsplatser som vi nu inrättar ochsom jag hoppas kommer fill i stor omfattning. Ungdomarna kommer att ingå i denvanliga arbetsgemenskapen, nya jobb som inrättas inom produktionen. Vidaregäller det ocksä arbetsmarknadsutbildningen, som tar sikte på att förbättrayrkeskunnigheten - i viss utsträckning också för dem som redan har ett arbete,nämligen för dem som löper risk att bli arbetslösa. sker denutbildningen ute i företagen, alltså ute i produktionslivet. Också där är delåtminstone flytande gränser mellan vad som är utanför och vad som är iprodukfionen. Min summering blir att jag inte ser att del ger någonriktig poäng att tala om AMS-åtgärder som någonfing som är vid sidan avprodukfionen och om annat som ett bättre slags arbete. Däremot har vi sammauppfattning när det gäller syftet med de här åtgärderna, nämligen att beredamänniskorna ett meningsfullt och varaktigt arbete. Vi vet ju att det i så mångafall blir på del viset. Precis som gymnasieskolan förbereder ungdomarna för ettarbete, så förbereder också arbetsmarknadsutbildningen dem för ett varaktigtarbete. Skall man summera åtgärder på det här viset och fä någon riktig logik, färman väl också ta med alla som går i gymnasieskolan. hade några citat från olika dokument omatt arbetsmarknadspolitiken måste ta hänsyn fill det statsfinansiella läget.Men jag tycker inte att det är så anmärkningsvärt. Arbetsmarknadspolitikenmåste underlätta den allmänna ekonomiska politiken. Det innebär en industriellexpansion. Men den måste naturligtvis också ta hänsyn till den restriktion somfinns, nämligen budgetunderskottet. Vad gör vi då? Jo, vi försöker använda depengar vi har inom arbetsmarknadsbudgelen så effekfivt som möjligt. Vi försökerhitta beredskapsarbeten som är dagsverksbilliga men ändå meningsfulla. Viförsöker utnyttja de resurser vi har inom arbetsmarknadsutbildningen äneffektivare. Och vi försöker placera en del av beredskapsarbetena inom denenskilda sektorn, där de som har beredskapsarbete ofta blir varakfigtsysselsatta. Det finns åtgärder på det här temat som är möjliga attvidta, utan att arbetsmarknadspolitiken för den skull måste åläggas sammarestriktion som när det gäller andra offentliga utgifter. Hermanssonhar noterat det, så skall han finna att arbetsmarknadspolitiken nog är den endautgiftspost inom statsförvaltningen som under loppet av budgetåret har fått ökamed . Det antyder ju att det här finns en alldeles klar politiskprioritering. säger att vi inte diskuterar kommunistiskideologi i den här debatten. Jag förstår att inte vill göra det.Men det vikfiga i debatten om sysselsättningen är ändå hur vi skall hitta enväg ut ur den ekonomiska krisen. När vi diskuterar detta kryper de ideologiskaskillnaderna fram. menar att det är en mycket snabb ökning av denoffentliga sektorn som man behöver la sin tillflykt till när det gäller att fåflera arbetstillfällen, eller en ännu högre subvenfionsgrad inombostadssektorn. Om arbetslösheten i och Om arbetslösheten i och Dettaleder antingen till ett ännu större budgetunderskott eller till ett myckethögre skattetryck, vilket i sin tur motverkar uppkomsten av nya arbetstillfälleninom den enskilda sektorn. Det där kan man ju förorda, om man har som mål atthela ekonomin skall bli en enda offentlig sektor. I annat fall får man varalitet försiktig och se till att det också finns ett utrymme kvar för fördelningpå annan konsumtion, liksom ocksä utrymme för enskilda eller kooperativaföretag att leva vidare och expandera. Den ekonomiska politik som regeringen nu för siktar pä attöka möjligheterna för näringslivet, särskilt det konkurrensutsattanäringslivet, att expandera. Dä fär man vara försiktig med de offentligautgifterna. Men inom ramen för vad vi anser oss ha råd med delar jag den synsom både och var inne pä, nämligen att man skallse till att få ut så mycket sysselsättning som möjligt och att man skall hjälpafram en industriell expansion. Därför har vi också låtit ganskamycket pengar gä fill bygg- och anläggningsarbeten. Jag vill pä om ytterligare offenfliga byggen säga att den lista på projeki som AMS nuhar lämnat in blir föremål för prövning i vanlig ordning. Min bedömning är attvi inför och vinter behöver lägga fram ett s. k. byggpaket i likhetmed vad vi gjort tidigare är. Vilka enskilda projekt som i det fallet kan kommaall aktualiseras kan jag självfallet inte gå in på . 22CARL-HENRIK (vpk); Man skall inte göra någon skillnad pä jobbmed anledning av finansieringen, sade arbetsmarknadsministern. Det tycker jagär en bra och odogmafisk ståndpunkt, som jag hoppas att ocksåföljer i sin allmänna politik. Jag anser inte alt statligt finansierade jobb ärsämre än privat finansierade. Däremot finns det ju en tendens inom det partisom arbetsmarknadsministern företräder att inte i allmänhet ha denna fria ochodogmatiska syn på näringslivet. Vad vi diskuterar här är ju egentligen följande. Måletmåste vara att människorna skall få varaktiga arbeten, helst ocksä meningsfullaarbeten. Vi vet att en stor del av de jobb som erbjuds genomarbetsmarknadsstyrelsen, och liknande jobb, är icke varaktiga och icke helleravsedda att vara varaktiga. Där finns det en skillnad jämfört med ett varakfigtjobb. är del ju inte heller, som vi vet, någon säkerhet inom det privata näringslivet,om man råkar ha ett arbete där. Antalet varsel och antalet avskedanden tyder istället mycket bestämt pä motsatsen. Jag kan väl hälla med arbetsmarknadsministernom att gränserna här är flytande. Självfallet måste vi ha som målatt skapa varakuga jobb åt människorna. Då måste man, säger , naturligtvis ocksäta hänsyn till det statsfinansiella läget. Ja, visst måste man göra det. Mankan inte öka budgetunderskottet hur mycket som helst. Men regeringen har juslagit in på linjen att skära ned när det gäller sociala reformer, att kraftigtbegränsa fillväxten av den offentliga sektorn osv. Allt detta leder ju till enökning av arbetslösheten. Jag vågar påstå att den ökning av arbetslösheten somvi tvingadesnotera delvis är en följd av regeringens politik, som alltså redan äreffektiv och börjar avsätta resultat. Men på den punkten har vi alltså en helt annanuppfattning. Vi tror inte att detta är en väg ut ur krisen. Vägen ut ur krisenär att bereda människor arbeten i stället, och helst varaktiga och meningsfullaarbeten. Det är ju elt faktum atl arbetslösheten har ökat under desenaste tolv månaderna, och det är mot den bakgrunden som vi för vår debatt häri dag. Det tyder pä att det måste vara något fel i den förda politiken, för harman målsättningen all man skall hålla nere arbetslösheten - jag förutsätter t.v. att regeringen har det - då har inte politiken varit effektiv. Har mandäremot den målsättningen att arbetslösheten gärna må öka ,därför att det kommer en högkonjunktur nästa budgetär, ser man kanskeannorlunda på det hela. Det är tydligen det som regeringen gör, att döma avarbetsmarknadsministerns svar här . Men man kan inte argumentera enligt bägge linjernasamfidigt, som arbetsmarknadsministern försöker att göra. Han får ju ta ansvarocksä för regeringens lotala politik. Denna har klart utformats så, att maninte får binda resurser i näringar som inte posifivt bidrar till att förbättrautrikesbalansen. Del förhållandel sätter bestämda gränser för dearbetsmarknadspolitiska satsningarna. Delta är regeringens ekonomiskahuvudlinje. Den leder alltså till att man accepterar en arbetslöshet som skullekunna bekämpas och pressas ner, om man hade en annan övergripande ekonomiskpolitik. Därför kan också chefen för kritisera regeringen ochsäga; "Vi kunde ha gjort mera för att motverka arbetslösheten, om vi hadefått mera pengar." Detta är alltså sakläget. Jag vill begagna den stund jag har kvar att sägaytterligare något om läget i . Där tror jag det är nödvändigt attsatsa på framför allt tre olika områden för att förbättra sysselsättningsläget.Stockholm har ju drabbats hårt av industriutflyttning, som har medfört attantalet industriarbetare har minskat kraftigt. Här behövs enreindustrialisering, satsningar för att få mera av industri iStockholmsområdet. har en besvärande bostadsbrist, som särskilt drabbardem som vill sätta bo, de nya hushällen. Det är helt nödvändigt med kraftigtökade insatser för att fä upp bostadsbyggandet och fillgängen pä bostäder iStockholm. har drabbats hårt av bristerna i de kollektivakommunikationerna -pendeltågen, SJ osv. - och det är nödvändigt medavgörande insatser för att förbättra dessa. Där finns tre områden där det går att skapa ökadsysselsättning med den politik som vi rekommenderar. Om arbetslösheten i och Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 23TORE (vpk): Man kan ha olika uppfattning om hur man bästskall verka för en annan sysselsättningspolitik, och man kan ha olikauppfattning om de Om arbetslösheten i och konkretaåtgärder som skall vidtas och sättas in - självfallet kan man det. Men det harså att säga inte med frågan om kommunistisk ideologi eller inte alt göra -detta sagt för alt än en gång återkomma till det som jag fortfarande inteförstår anledningen till att arbetsmarknadsministern aktualiserat i dennadebatt. Vi kan frän vpk;s sida inte acceptera både en minskadindustrisysselsäilning, en minskad offentlig sektor och en växandearbetslöshet. Vi menar att regeringen för en passiv politik då del gällerarbetsmarknadspolitik och att det finns utrymme för åtgärder mot arbetslösheteninom ramen för det vi brukar kalla våra gemensamma tillgångar. Det handlar omhur man fördelar de här tillgångarna, och där har vi som bekant olikauppfattningar. Regeringens politik har ju visat sig få ganska ödesdigraeffekter. Den har haft och har en väldigt bestämd inriktning emot det arbetandefolkets levnadsstandard och mot den välfärd som arbetarna i det här landetunder tillkämpat sig. Regeringens politik riktar sig mot de arbetslösa och motdet berättigade kravet att alla människor skall ha rätt till elt meningsfulltarbete. Enligl vår uppfaltning är regeringens politik i delta avseende skadlignär det gäller alla de försök och ansträngningar som görs för att så snabbt sommöjligt komma ur krisen och arbetslösheten. De konkreta åtgärder som regeringenredovisar och föreslär, och som arbetsmarknadsministern ocksä iinterpellationssvaret har redovisat, leder inte till någon förbättring. Om detinte vidias nya åtgärder kommer det att innebära att situationen förvärras ochvi får en ytterligare försämring. väg ut ur krisen låter såenkel. Det är bara att öka de offentliga utgifterna. Den är enkel just därföratt C.-H. hoppar över ett par moment, som är vikfiga om det skall gåihop. Det gäller finansieringen. Endera får tala om hur myckelhögre skattetrycket skall bli i landet för att alla de här utgiftsposterna somräknas upp skall kunna finansieras, eller också får man hushälla med pengarnaännu kraftigare. När det gäller beredskapsarbeten och offentliga arbeten fårdet väl bli fråga om att sänka lönerna. Hur mycket lägre skall de vara för attpengarna skall räcka till mer? En av dessa vägar måste faktiskt gä.Resultatet blir detsamma: Den reala köpkraften för människorna blir lägre. Jagmenar alltså att detta inte är en väg ut ur krisen, om man vill behålla ettenskilt näringsliv. har citerat den härpassusen ur regeringens dokument, nämligen att vi inte skall binda resurser sominte bidrar fill den externa balansen. Del skulle intressera mig att få veta omC.-H. inte instämmer i den meningen. Menar alltså att vi i större utsträckning än f. n. skall binda resurser iinvesteringar, konsumtion och annat som inte bidrar till den externa balansenutan försämrar den? Är det del omvända innehållet som C.-H. När det gäller vill jag understryka att delhär finns exempel pä den koppling som och jag ändå verkar varaöverens om, nämligen att de offentliga utgifter som vi har råd med också skallkunna hjälpa fram en industriell expansion. Eftersom tarpendeltågstrafiken som exempel vill jag hänvisa till att regeringen har ställtökade resurser lill förfogande och att en avisningsanläggning kommer tillständ, vilket alltså ger sysselsättning på bygg- och anläggningssidan ochförbättrar kollektivtrafiken. Till slut, fru talman, kan jag inte underlåta att förvänasöver att är sä besvärad för att jag aktualiserar den kommunistiskaideologin. Sysselsättningen är enligt mitt synsätt en mycket central polifiskfråga, en fråga som man knappast kan diskutera utan att komma in på ideologiskavärderingar och skillnader. Det måste, såvitt jag förstår, vara ganskapåfrestande att dä tillhöra ett parfi vars ideologi man känner sig besväradöver att diskutera. Om arbetslösheten i och