prot · G509167 · 1981-12-31 00:00:00 — Dessutomkan man konstatera atf anslagen till den konsumentpolitiska studieverksamhetenhar försvunnit. Konsumentverkefs forskningsanslag har också tagits bort, vilketär en unik åtgärd med tanke på att det här är fråga om en central myndighet påett verksamhetsområde. Såvitt jag vet har de flesta myndigheter av dennabetydelse och med denna inriktning egna forskningsanslag. Det hade ocksåkonsumentverket , men så är det inte under deborgerliga regeringarna. Därutöverkan vi räkna in det hårdnande motståndet från näringslivet i de olikaöverläggningar och riktlinjeförhandlingar som bedriver för atthävda konsumenternas intressen gentemot företagen som en negativ post. Detbetyder om inte annat att man kommer fram till resultat väsentligt mycketlångsammare än fidigare. Def kostar mer pengar och fordras mer personellaresurser för att man skall kunna åstadkomma saker och ting. Sammantagethar dessa senare år utan tvivel betytt stora påfrestningar för dem som inomkonsumentverkets verksamhetsområde är satta att sköta konsumentpolitiken. Socialdemokraternahar infe velat acceptera dessa neddragningar. Vi har som har gåttunderstrukit konsumentpolitikens betydelse. Vi har , , ivårt budgetalternativ avsatt vissa extra resurser för aft förstärkakonsumentverkets anslag. är det fråga om 3 milj. kr. Om reservationenbifalls, bör, med detta påslag på 3 milj. kr., den konsumentpolitiskaverksamheten kunna fortgå i någorlunda oförändrad omfattning. Det betyder ocksåvissa möjligheter för att kunna lägga ut och betala för egnaforskningsuppdrag, vilket är viktigt för ett organ av detta slag. Det innebärockså att stöd skall kunna utgå till den lokala konsumentverksamheten - ettstöd som alltså den borgerliga regeringen tog bort. Dessa 3 milj. kr. betyderslutiigen också att inte, i brist på resurser, tvingas till ettständigt ökande antal avskrivningar av konsumentärenden och klagomål, vilketnu är fallet som ett resultat av regeringens konsumentpolitik. Sammanfattningsvistycker jag alltså att det hade varit klädsamt och i själva verket korrekt omutskoftsmajoritefen i näringsufskottets betänkande hade talat om de problem somkonsumentverket har och inte bara viftat undan de sakerna genom att säga attden neddragning som det är fråga om inte behöver medföra några egentligakonsekvenser och inte är ett utslag av nedrustningspolitik, utan att det baraär fråga om en uppmaning till effektivt resursutnyttjande. Detta är verkligen,herr talman, att sticka huvudet i busken. Jagkan göra ytterligare en kommentar på den punkten. Jag vill säga att varje talframöver från borgerliga partier om att de står upp för konsumentintresset ochför en stark konsumentpolitik faller platt till marken, mot bakgrund av deekonomiska redovisningar och hknande som jag nu har gett några exempel på. Omman skall spara på område, bör man i så fall ägna sig åtadministrativa besparingsåtgärder. Vi har faktiskt föreslagit en sak, nämligenatt man adminisfrativt-tekniskt samordnar ochkonsumentverket.,Därigenom sparar man utan att minska effektiviteten. För detorganet sparar man uppåt en halv miljon. Konstigt nog har man från denborgerliga majoritetens sida sagt nej till det förslaget. Man tar gladehgt deextra kostnaderna, av någon underlig pohtisk anledning - jag kan inte riktigtfå klart för mig vilken. var administrativt samordnad medkonsumentverket, och det fungerade bra. Det var en respekterad nämnd. Dessutslag följdes i betydande utsträckning. Sedan delade man upp arbetet, ochresultatet har blivit ökade kostnader och i övrigt inte några förbättringarvare sig ur konsumentsynpunkt eller på annat sätt. De borgerliga ville alltsåinte gå med på vårt förslag. Jag frågar rriig då vilka besparingar som annarsär möjliga att åstadkomma utan att skada verksamheten inom . Meddetta ber jag, herr talman, atf få yrka bifall till de socialdemokratiskareservationerna i näringsutskottets betänkande 47. Anslagtih m. m. 81 (vpk): Budgetpropositionens minskade anslag till som behandlasi det föreliggande betänkandet är ytterhgare en bekräftelse på den borgerhgaregeringens ambitioner i strävan aft urholka verksamhet ochett led i konsumenternas försämrade möjligheter att hävda sig mot ett starktnäringsliv. Om regeringen skulle föra en polifik som tillvaratar konsumenternasintresse, borde man i stället för aft minska anslagen göra ökade satsningar förråd och hjälp till ekonomiska och Nr 167 förnuftiga inköp. Minskadeinkomster och ökade utgifter försvårar för dem Måndaeen den " " begränsad ekonomi att få infe minst hushållskassan aftgå ihop - 7 inni 1982 därförär en akfiv konsumentpolitik ännu viktigare i åtstramningsfider. Vpk har i årets motion i denna fråga lagt vikten vidbevakandet av de 4 f'll dagligainköpen,därföratt närinkomsten och därmed köpkraften minskar så knnsumpntverket '' konkurrensen omkunderna. Reklam och marknadsföring för att locka till inköp tar sig alltmerraffinerade uttryck. Utbudet av varor och tjänster flödar i ohämmad omfattning,ofta på bekostnad av kvalitet och användbarhet. Konsumenten blir alltmerrådvill vid avgörandet av inköp i denna djungel av nya produkter. Vi har redan i det tidigare behandlade ärendet slagitfast- och därom är ju regeringen överens - atf konsumenterna ställs inför ettmycket stort utbud av varor och tjänster, att företagen i större utsträckningän fidigare utnyttjar reklam och marknadsföringsåtgärder för att styra konsumenternasval samt att detta kräver särskilda insatser inom pris-, konkurrens- ochkonsumentpolitiken. Vpk har i vår motion genom en rad exempel - som jag intenärmare behöver redovisa - tagit upp områden där kvalitets- och varuupplysningär starkt eftersatta. Det är när det gäller de dagliga inköpen av mat ochhygienartiklar, kläder, skor och inte minst hemtextilier som man i första handbehöver konsumentverkefs stöd och hjälp. Självfallet har kommunisterna kvar sittkrav på en väl utbyggd lokal konsumentverksamhet med välutbildadekonsumentrådgivare i varje kommun som kan svara för den direkta informationenoch rådgivningen - vilket det f. ö. råder en politisk enighet om. Tyvärrtvingas vi emellertid konstatera att situafionen på det här området är den, attvi i stället för en utbyggnad får en stagnerad och i vissa fall minskad lokalkonsumentverksamhet. Vpk har infe funnit def meningsfullt att nu föra framdetta krav. Regeringens åtstramning av den offentliga sektorn slår hårt på enrad verksamheter, och då blir inte konsumentupplysning def man först satsar på. Att direktrådgivningen är ett område som konsumentverkettvingas dra ner på kan vi infe godta. Vi menar atf det är nödvändigt attkonsumentverket, som har det övergripande ansvaret för bl. a.informationsverksamhet, utbildning och forskning, får det anslag somkonsumentverket har begärt för aft kunna behålla en oförändrad standard. Vpkgick också emot förslaget om som en friståendemyndighet, med de fördyringar som blev följden. Debatten om konsumentpolifiken är ständigt återkommande iriksdagen. Det har hitfills varit stor enighet om behovet av en fungerande konsument verksamhet. inleddes med en rad lagar, som syftade till att skydda och förbättra konsumenternas ställning gentemot företagen, en lagstiftning som borde förbättras för att täppa till de brister som fortfarande finns och de nya som uppstår, då konkurrensen om köpkraften ökar. har enigheten brufits, och nedrustningen är i gång även på detta sociala område. '" Med tanke på dereallöneförsämringar som löntagarna fått vidkännas och desvårigheter som särskilt barnfamiljer, pensionärer och övriga med små inkomsterhar att få ekonomin att gå ihop finns inget sparutrymme på detta område. Detborde i stället ligga i samhällets intresse atf de inköp som görs när ekonominär begränsad är försvarbara ur ekonomisk synpunkt. Det är ju infe av välgörenhet som företagen satsar såstora summor på reklam och marknadsföring av sina produkter. Det rör sig ommiljardbelopp. I jämförelse med dem är def småsummor som spenderas påkonsumentverket för att bemöta denna marknadsföring och reklam, som tar sigallt osundare uttryck. I vårt kärva ekonomiska läge med ständigt sfigandepriser, inte minst på nödvändighetsvaror, är enhgt vpk:s mening det sämsta mankan föreslå en nedskärning av kvalitets- och priskontrollen. Sist på listan förbesparingar borde stå de anslag som är till för aft hjälpa de mest utsatta konsumenternaatt få ekonomin att gå ihop när hushållskassan krymper. Annars blir det som attslå bensin på elden. Det regeringen sparar genom att dra in på en utgift fården i stället betala med ökade utgifter på ett annat område. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till vpk-motionen. 82 HÄDAR (): Inom finns en betydandekompetens och sakkunskap som det är väsentligt att tillvarata. Jag delar ocksåLennart uppfattning aft konsumenfpolitiska insatser är särskiltangelägna i kärva tider, i tider då vi alla som konsumenter får hålla extrahårt i slantarna. finns det ett behov av att också inom detstatliga området idka ökad sparsamhet. Defta tycks och hanspartikamrater på detta område som på andra ha svårt atf inse. Här väntar vi påen större klarsyn från socialdemokratins sida. har i ökande utsträckningkoncentrerat sina insatser på konsumentinformation, och det är alldeles utmärkt- det finner både regeringen och utskottet. Det är också mycket bra saker somkonsumentverket och konsumentupplysarna gör på det här området. Sedan, herr talman, övergår jag till att säga några ord omreklamationsnämnden. Det är i andra sammanhang en klar princip, somsocialdemokraterna inte brukar avvika ifrån, att domstolar och andra organ somskall lösa tvister skall vara fristående från de parter som tvistar. Enligt minuppfattning är konsumentombudsmannen och företrädare för konsumentintresset.Jag trodde att delade den uppfattningen, att de var så aftsäga företrädare för den ena parten. Om man delar denna uppfattning, som jagalltså har, är det självklart att reklamafionsnämnden, som skall avgöra tvistermellan å ena sidan producenter och distributörer och å andra sidan konsumenter,inte skall vara organisatoriskt bunden till utan i ställetskall vara organisatoriskt fristående. Det är en förvånansvärd brist påkonsekvens och rättrådighet att förorda att reklamationsnämnden skulle knytasfill . Och def är min förhoppning aft man frånsocialdemokratins sida, när man tänker på detta eri gång Anslag tih m. m. Anslag till m. m. till,skall komma till samma kloka slutsats som utskottsmajorifeten har gjort. 83 (): I sin frejdiga utläggning omreklamationsnämnden talar i så självklara termer att man inte trorsina öron när man lyssnar på honom, och det är då svårt att tro att allmännareklamationsnämnden hade just den teknisk-administrativasammankoppling med som nu dömer ut som fullständigtoacceptabel. fungerade på ettalldeles utmärkt sätt. Den fungerar infe bättre nu - kanske intesämre heller för deri delen, men skillnaden mellan uppfattning ochmin uppfattning är att man genom def socialdemokrafiska förslaget att klara uppden administrafiva samordningen med sparar omkring en halvmiljon. Det borde väl vara någonting som kunde uppskatta. Det gör ioch för sig även vi. Det finns ingen anledning att fa till några brösttoner omprinciper på den här punkten. Defta är en prakfisk fråga om hur man så att sägabäst skall få valuta för de pengar som man satsar på denna typ av statligverksamhet. Låt mig sedan säga att det är bra att delarsocialdemokrafins uppfattning att konsumentpohfiken är viktig under dessa svåranedgångsfi-der. pekar på behovet av ökad sparsamhet. Detär klart att detta är ett dilemma. Vi har gjort upp vårt budgetalternativ påbasis av våra prioriteringar. Då har vi sagt att konsumentfrågorna är såviktiga att vi vill prioritera dem. har uppenbarhgen, trots det somhan säger här från talarstolen, en annan prioritering. Det är egentligen intemer med det. Ni talar gärna om att vara positiv mot konsumentintresset, men isjälva verket går det hela väldigt trögt, och det är tvärtom fråga om ennedrustning. 84KARIN (vpk): säger att statliga verk ocksåmåste spara. Men har ju faktiskt sparat mer än vad man gjort påandra områden. fick i uppgift att skära nersina kostnader mot inom andra statliga verk. Det har kommit tillså mycket nytt när det gäller inköpen, t. ex. monopoliseringen inte minst inomlivsmedelsområdet, som försvårar inköp. Jag såg i går uppgifter om att Unilever- ett namn som vi aldrig ser på några varor - säljer för ,ofta samma varor under olika firmanamn. Vpk skulle i stället vilja utvidga nämndensverksamhetsområde. Vi har krävt att det skulle omfatta även inköp av fastegendom - och inte enbart vissa tjänster som rör fast egendom. Vi skulle ocksåvilja att konsumentombudsmannen kunde föra konsumenternas talan vid allmändomstol i viktiga frågor. Det bör finnas möjligheter att angripa otillbörligmarknadsföring, märkesmystik när det gäller varor med olika design och pris,samt tilläggsvaror vid inköp. Det har fillkommit en mängd olika obskyraverksamheter, som man borde kunna granska på ett helt annat sätt Nr 167 änhitfills. Och det kan man inte göra om man skär ned anslagen fill Måndaeenden Vi vidhåller vårt motionskrav. 85HÄDAR (): Det är min uppfattning att de flestaorganisationer, statliga och privata - inkl. företag - mår bra av att stundtalsfå tänka igenom sina prioriteringar. Vad som kan framtvinga ett sådantomtänkande i fråga om prioriteringar är bl. a. aft verksamheten tvingashushålla extra med sin ekonomi. växte ganska snabbt och utförde mångaposifiva saker. Men i de fider som vi befinner oss i fror jag aft även mångainom delar uppfattningen att den sparsammare ekonomi, somkonsumentverket liksom andra myndigheter tvingas leva med under en fid, inteenbart har varit till problem utan även har medfört en del kloka och riktigaslutsatser - som en följd av det nödvändiga omtänkandef. Men jag är också angelägen om aft säga att vi skallbibehålla den huvudinriktning som har och har haft. Inom detparti jag fillhör finns det en mycket klar och mycket posifiv syn påkonsumentpohfiken och de uppgifter som har. Det fror jag att vihar gett så många och så vältahga bevis för, att def knappast kan ifrågasättas. När det gäller reklamafionsnämnden är det faktiskt enprincipiell fråga och inte en fråga om en besparing på en halv miljon, ellervad nu räknade ut. inrättades som enförsöksverksamhet, och kunde man väl tillnöds ha en sådan här organisatorisk sammanblandning. Men när man efter denperioden fann att def förelåg skäl atf permanenta verksamheten, så var detockså helt riktigt och konsekvent att se till att man gav reklamationsnämndenden organisatoriska självständighet som varje dömande instans - och reklamationsnämndenär ju i det här fallet en instans som dömer i tvister mellan två parter - skallha och förtjänar att ha. Jag kan inte tro att infe och andrakloka personer inom svensk socialdemokrati kommer till samma slutsats såsmåningom. Anslag tih m. m. 86LENNART (): Om nu den hadedömt i sådana tvister där eller konsumentombudsmannen tillhörde inblandade - då hade jag möjligen förstått anföranden här i dag.Men så är ju inte fallet, utan det är fråga om rådgivande utslag, baserade påklagomål och synpunkter från enskilda personer som anser sig ha råkat illa ut iförhållande till olika företag, när de har köpt varor eller anlitat företagenstjänster. Så huvudtesen i argumentering på den här punkten stämmerinte. Sedan får vi återigen av höra etthögaktningsfullt betygande av konsumentpolitikens vikt. Inte minst skullefolkpartiet vara mycket konsu-mentvänligt. Anslag till m. m. Får jag då säga: Def måste vara en mycket platonisk kärleksom och ägnar konsumentpolitiken och ,för def har knappast avsatt några synbara resultat andra än de neddragningarsom skett. Jag kan i och för sig ha förståelse för synpunkten att detär problem om man ger pengar till en statlig myndighet i så snabb takt att manexpanderar verksamheten utan att tänka sig för. Men det har ju inte varit såunder . var det neddragningar för som låg i linje med övriga statligamyndigheter och organ. Men den verkliga smällen har satts in ,då - trots vad konsumentpolitiken betyder i nedskärningstider -fått ta på sig nedskärningar som varit väsentligt mycket större än förmotsvarande andra myndigheter. Detta kommer man inte ifrån hur mycket man än betygarkonsumentpolitiken sin högaktning, . 87 (vpk): deltog jag i ettkonsumentseminarium där också var närvarande och där det talades om1980-talets konsumentpolitik. Där lät det litet annorlunda än vad def gör . måste väl ändå erkänna att många har fått sämreekonomi, att det leder fill minskad köpkraft och atf defta utnyttjas avreklammakare och marknadsförare och försvårar för konsumenterna atf göraförsvarbara ekonomiska inköp. Då måste man dra den slutsatsen atf det ärmissriktad sparsamhet att dra in på just konsumentrådgivningen. 88 HÄDAR (): Jag vill erinra om atf jag imitt första inlägg uttryckte värderingen att det var positivt attkonsumentverket i så stor utsträckning hade koncentrerat sina resurser just påkonsumentinformation och konsumentupplysning. Jag tror atf def är där somverkefs insatser behövs alldeles extra i de tider som är. I min förra replik uttryckte jagockså en from förhoppning när det gäller socialdemokratins inställning tillsjälvständighet för myndigheter som skall döma i tvister. Jag har ingenanledning aft avvika från den förhoppningen, men av senasteinlägg förstod jag atf det kan ta litet längre fid än vad jag annars hadeförutsett. 89KARIN (vpk): Def stämmer inte rikfigt - det är just påinformationsområdet som nu säger sig vara tvingat att dra nersin verksamhet, def är där man försöker ta pengarna. Självfallet hoppas att den lokala konsumentverksamhetenfungerar, men så är det ju inte. Där har det skett en stagnation när det gällerutbyggnaden, och vi ser inte några förhoppningar om förbättringar på detområdet. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.1 (anslag till , m. Ikontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 1 av m. fl.med 136 röster mot 15 för motion 1061 av m. fl. 138 ledamöter avstodfrån att rösta. Ihuvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 146 röster mot 144 förreservation 1 av m. fl. Åtgärderför tekoindustrin m. m. Mom. 2 Utskottets hemställan bifölls. Mom.3 (allmänna reklamafionsnämnden) Utskottetshemställan bifölls med 146 röster mot 144 för reservation 2 av . 14§ Åtgärder för tekoindustrin m. m. Föredrogs näringsutskottets betänkande 1981/82:50om åtgärder för tekoindustrin m. m. 1981/82:100 och 1981/82:148). Utskottetshemställan om att betänkandet skulle avgöras efter endast en bordläggningbifölls av kammaren. Alltsedan Beklädnadsarbetareförbundets uppmärksammade kongress tidigtförra hösten har såväl tekobranschens olika organisationer som densocialdemokratiska oppositionen riktat ihärdig kritik mot 'regeringen för dessbristande insatser på tekopolitikens område. Kritikerna har menat attregeringen inte har tagit hänsyn till de förslag och varningar för branschensutveckling som framförts. I mycket kraftiga ordalag har man varnat för kommandeförsämringar. Det har särskilt gällt sysselsättningen för de tekoanställda. Kravenpå ytterligare statliga åtgärder har varit många - och kostnadskrävande.Regeringen har -påmint om den förväntade effekten av deekonomisk-politiska åtgärder som -vidtagits samt om att arbetet med regeringenssamlade syn på tekopolitiken pågick. Regeringensproposition om åtgärder för tekoindustrin presenterades för . Den har behandlats i berörda utskott. Utskottens betänkanden gåri,allt väsentligt på regeringens linje. För hörnstenarna i regeringenstekopoUtik har näringsutskottet gett sitt fulla stöd. På kort sikt finns intenågon möjlighet att nå det uppställda riktmärket om Åtgärder för tekoindustrin m. m. ett upprätthållande av produktionsvolym och måletatt svensk tekoindustri skall svara för eller mer av den totalatillförseln av tekovaror. Def skulle bli alltför kostsamt och/eller krävaåtgärder som står i strid med våra internafionella åtaganden på handelnsområde. Däremot kan riktmärket för försörjningsberedskapen på tekoområdetklaras genom regeringens proposition - om den nu bifalls - och genom förraveckans regeringsbeslut om def ekonomiska försvaret. Det finns i engemensam målsättning om en effektiv och lönsam tekoindustri. Det är en sådantekoindustri som kan säkerställa jobben för de anställda. I fråga om val av medel finns det däremot olikauppfattningar. Socialdemokraternas filltro till statlig styrning och stathgainstitutioner för atf lösa ekonomiska problem kommer fill uttryck också i derastekopolitik. Ett utmärkt exempel på detta är det socialdemokratiska förslagetom inrättande av ett statligt ägt saneringsbolag. Ett annat lika falande exempel är kraven på lagstiftningnär det gäller prissättningen i handeln. Syftet kan vara behjärtansvärt, ochjag delar uppfattningen att en förändring av det s. k. procentpåslaget kan vararikfig. Men att kräva lagsfiftning inom en viss bransch med allt -vad det förmed sig av ytterligare byråkrati och reglering av hur enskilda handlare skallberäkna sina priser - det måste vara fel väg. Har socialdemokraterna f. ö.tänkt sig att utsträcka denna princip till prissättningen i allmänhet? Det vorei så fall verkligen en planhushållning på allvar. I s. k. socialistiska länder,där den fria prisbildningen safts ur spel, har konsumenterna verkligen integynnats av det. Det finns fler exempel på socialdemokratiska förslag omhur reglering och kontroll skall lösa problemen i de delar av tekoindustrin sominte har klarat av konkurrensen. Socialdemokraterna aktualiserar s. k.globalarrangemang, som i ett slag skulle reglera importen av tekovaror gentemothela omvärlden. Regleringsivrarna har också där fått fullständig utdelning. Jagåterkommer närmare fill de handelspolitiska frågorna . En utgångspunkt för regeringens tekopolifik är denbestämda uppfattningen att svensk tekoindustri har goda förutsättningar tryggad framtid utan kostsamma statliga stödåtgärder och utan införande avnya handelsrestriktioner. Det finns mångfaldiga exempel på framgångsrika tekoföretagsom är konkurrenskraftiga. Genom kvahtet och god modeinriktning har svenskatekovaror infe bara lyckats på den svenska marknaden utan även blivit en storexportframgång. Trofs hård konkurrens på utlandsmarknaderna har tekoföretagenseffektiva marknadsföringsåtgärder och moderna design givit resultat. ärdetta den enda vägen som svensk tekoindustri kan klara sig på. Varken statligastödåtgärder eller nya handelsrestriktioner kan i längden rädda svensktekoindustri, om man inte kan förbättra sin konkurrensförmåga- I grunden är def dock regeringens ekonomiska politik iallmänhet som skapar bättre möjligheter för företagen. Regeringens politiksyftar till att stärka de svenska företagens konkurrenskraft och därmed ocksågöra det möjligtaft vända utvecklingen för de delar av tekoindustrin som ännu infe nåttlönsamhet. Därmed kan en ökning ske av branschens produktionsvolym ochandel av den svenska marknaden. Jagnämnde fidigare att def finns skiljakfiga uppfattningar om hur dehandelspolitiska medlen skall utnyttjas för att hjälpa tekoindustrin. Regeringensuppfattning - att ett fritt internationellt varuutbyte tjänar -byggerpå insikten att ett litet land har mycket att vinna på att delta i deninternationella handeln. Den successivt vidgadefrihandeln har varit en viktig förutsättning för den snabba tillväxt avindustrin och för den ökning av levnadsstandarden som ägt rum i vårt land. Avdessa skäl har aktivt medverkat i arbetet på att stödja frihandeln. Detinternationella frihandelssystemet utsätts för hårda påfrestningar.Protektionistiska tendenser blir alltmer märkbara. Det ligger i Sverigesintresse att motarbeta en utveckling mot ökad protektionism. Begränsade svenskaimportrestriktioner skulle dessutom lätt kunna mötas av mera omfattandehandelsrestriktioner från andra länders sida, som negativt skulle påverka våraexportmöjligheter. Jagtror också atf det i grund och botten råder stor enighet om att det ligger iSveriges intresse att slå vakt om frihandeln.