prot · G509162 · 1981-12-31 00:00:00 — 31EVA (vpk) replik: tillhörde dem som häromdagenpå utfrågades av kulturarbetarna. Där uttalade han samma vackraord som vi fick höra upprepas här . Men de orden är de facto en dimridåför de faktiska förhållandena, och def kunde också konstateras avkulturarbetarna, som in på bara skinnet känner av nedskärningarna ute ikommunerna. Jag måste ställa den direkta frågan: När var BerfilHansson senast på ett bibliotek och talade med personalen och hörde vad denhade att säga? Det måste ha varit länge sedan, annars skulle han inte kunnasäga det han sade . Det finns statistik hos som i svart på vittvisar atf skillnaderna är stora och aft def sker en nedrustning på många håll. Detsamma gäller en rad andra områden som skönmåla. Jag kan som exempel ta teaterområdet, som jag nämnde i mittinledningsanförande. Teater är oerhört viktig, inte minst för barnen eftersomde är oerhört dramafiska i sitt vardagsliv - de går in i roller och blir ifantasin någon annan, deras lekar handlar om drömmar och stora upplevelser somde har haft. Detta kan teatern hjälpa fill att bearbeta. Det är ett faktum atfvi har en bra barnteater i landet, infe minst fack vare de fria grupperna. Despelar av all barnteater. De får av de statliga teaferanslagen. Och hotas de fria grupperna. De tvingas slå igen därföratt de statliga anslagen infe räcker fill för att man skall kunna klara demålsättningar som fastslogs i barnkulfurproposifionen, enligt vilken alla barnskulle få se två teaterföreställningar . är den siffran 0,6 per barnoch år, och då är det främst barn fill högutbildade föräldrar i städerna somkommer i fråga och inte arbetarklassens barn ute i landet. hotas de fria grupperna allvarligt av aft de statligaanslagen inte räknas upp och av att kommunerna får allt mindre pengar att satsapå barnkultur. Ingen av de borgerliga regeringsföreträdarna har tagit upp deffaktum atf man har skurit ned med miljard efter miljard till kommunerna och aftdefta främst har gått ut över de sociala och kulturella verksamheterna, vilkethar drabbat de eftersatta grupperna. Anslag tih vissa kulturändamål, m. m. 32 () replik: Det är en grovt' missvisande beskrivning attsäga att det skiljer 18 milj. kr. mellan regeringspartiernas ochsocialdemokraternas ambitionsnivå för barnkultur. Det är missvisande på detsättet att man då helt bortser från den prioritering som såväl statligainsfitutioner som kulturverksamhet i def nuvarande läget självfalletmåste göra. Att tro att man genom att öronmärka pengar kan åstadkomma någonomvälvande förändring på detta område är också indirekt ett underbetyg åt,demsom har ansvaret för medelsfördelning ute på institutioner av både statligt ochkommunalt slag. frågade när jag senast var på biblioteket.Ja, för besökte jag i . Jag kan idetta sammanhang konstatera att de statiiga insatserna på justfolkbiblioteksom-rådet alltid har varit, och är, ganska marginellai förhållande till de kommunala insatserna. Om folkbiblioteken skall kunna levavidare beror framför allt på den kommunala opinionen. Staten har viktigauppgifter atf fylla när det gäller stimulansen. Vi söker andra vägar än degamla, något "fyrkantiga", genom direkta bidrag till folkbiblioteken.Där har folkbibliofeksutredningen en stor uppgift atf fylla. Återigen vill jag fästa uppmärksamheten på att detbeträffande boken gäller mer än statliga anslag fill folkbiblioteken. I hastigheten glömde jag atf i slutet av mitttidigare anförande framställa ett yrkande. Därför yrkar jag nu bifall tillfolkparfireservationerna 1, 4, 7 och 28 samt i övrigt till utskottetshemställan. 33 () replik: Jag skall redogöra förBertil vad reservafion 3 handlar om. Vi föreslår där atf def anvisasett nytt anslag, på 18 milj. kr., under . Varför vill vi nu det? Svaret finns i reservationen:"Även.i årets budgetproposition har barnkulturen försummats trots attbehovet av förstärkningar inom defta område särskilt framhållits av flerainsfitutioner och organisafioner i deras anslagsframställningar." Dessahar alltså velat prioritera barnkulturen mer än vad deras befintliga resursermedgett, och därför föreslår vi ett extra anslag på 18 milj. kr. På det sättetskulle barnkulturen få det viktiga bidrag som den egentligen behöver, ochdärmed skulle inte barnkultursatsning bli en engångsföreteelse. Det ärandra året som vi återkommer med krav på en ökning av anslagen förbarnkulturverksamhefen. 34EVA (vpk) replik: säger att def vore att geunderbetyg åt institutionerna om man påstod att de inte prioriterarkulturområdet. Jag tycker atf det snarare är ett underbetyg åt regeringen,beträffande såväl dess ekonomiska politik som dess kulturpolifik.Insfitufionerna får ju allt mindre pengar att röra sig med. Det är grunden tillatt man tvingas skära ned också på kultursidan. Vidare säger atf de statliga insatserna påfolkbiblioteks-området är marginella och aft def ankommer på kommunerna attgöra någonting. Men det är just därför aft kommunerna, inte minst de borgerligtstyrda kommunerna - av fidigare redovisad statistik framgår ju att det framförallt är centerkommuner som ligger absolut lägst i vad gäller anslag perinvånare och år till böcker- inte lever upp till de kulturpolitiska mål som viborde kunna vara överens om: atf det krävs mer pengar från statligt håll och enbibhotekslagsfiftning. säger också att boken betyder mer änstatliga anslag till folkbiblioteken. Ja visst, vi har också krävt bl, a. enökning av lifferafurstö-det, ett rabaftsystem som skulle möjliggöra förfolkbiblioteken aft köpa in fler böcker och en höjning av förfatfarpengen. Pådet området borde fakfiskt kunna instämma i våra krav. Men defgör han inte, just därför att man från borgerligt håll inte anser att kulturenär något väsentligt. Hade man tyckt def, hade man anslutit sig till förslagetom att hela kassettskatten skulle.gå fill kulturlivet. Def är nödvändigt om viskall kunna återställa en någorlunda rimlig kulturnivå i landet. Anslag tih vissa kulturändamål, m. m. 35 () replik: Jag kan varken gå med på socialdemokraternasöverbud på 50 miljoner eller det kommunistiska på lOO miljoner i en situationdär jag är med och delar ansvaret för samhällsekonomin i dess helhet. Låt mig citera vad talmanskonferensens utskotfskommittényligen sade om budgetuppföljningen. Det gällde visserligen i första handsocialdemokraterna, men lägger man på dubbelt så mycket, kan det också gällavpk. "Det kan i detta sammanhang nämnas attsocialdemokraterna i sin uppföljning av vad som sker i utskotten för en slagsavräkningsnota över de anslag som deras ledamöter i de olika utskottenföreslår. På defta sätt försöker man att fortlöpande kontrollera att man hållersig inom sina ramar och vet därigenom också vilka inkomstförstärkningar deföreslagna utgifterna kräver. efter mars månad är def svårt afthålla exakt kontroll på avräkningen och man kan inte tala omnågon verklig 'skuggbudget'." Den socialistiskamiljardrullningen, som här i kammaren redovisats i betänkanden från bl. a.finansutskottet, har också en liten rännil som gäller kulfuren. är dettydligen "efter mars månad", där det är svårt att hållaexakt kontroll på avräkningen. 36HANS i (vpk): Herr talman! Filmpolitiken, som jag skallägna mitt fiominufersanförande åf, har livligt diskuterats under många år.Filminstitutet och dess besvärliga ekonomi, möjligheterna att producera godsvensk film och distribution och visning av kvalitetsfilm har varit, och ärfortfarande, heta debattämnen. Från min utsiktspunkt i landsorten - jag bor i en litenBergslagskommun -har jag fått ett bestående intryck av att diverse chefer, f.d. chefer och kulturtyckare i huvudsak har sysslat med atf förklara varandra för Anslagtih vissa kuhurändamål, m. m. harjag förstått att det har varit ett uttryck för talesättet att när krubban ärtom, så bits hästarna. Det har varit tomt med pengar, men också med idéer omhur filmen skulle kunna utvecklas och hur en statlig filmpolitik skulle kunnautformas för att svara mot de av fastlagda kulturpohfiska målen. Vanligtfolk, filmkonsumenterna, har, vid sidan av defta debatterande, som vanligtkunnat slå upp fidningarnas biosidor och konstatera att utbudet är otroligtskralt. Det finns få goda svenska filmer, och det är mest multinationellt skräpsom bjuds ute i bygderna. Jag kommer själv från en liten ort med engodfemplardriven biograf. Jag kan på så vis av egen erfarenhet slå fast atf detär dåligt ställt med filmkvaliteten. Bio16 förekommer visserligen på"ungdomsgårdar och i viss omfattning i skolor,men i t. ex. min hemkommun har man nu diskuterat om man i fortsättningen överhuvud taget skall vara med i Bio 16. Prishöjningar och annat har nämligenställt den kommunala ekonomin under press. Trots allt har kommunen, tack ochlov, bestämt sig för atf fortsätta , men med en liten reservationför atf det kan bli för dyrt. Filmstudion,som drevs med ett sextiotal medlemmar, fick inga kommunalabidrag och måste läggas ner. Kvarär då biografen med det dåliga utbudet och två affärer som slagit sig påuthyrning av videofilmer. Deras affärer är de enda som just nu är lysande. Ocheftersom infe kunde gå med på inskränkningar i den s.k.yttrandefriheten, har ännu gått då extrem våldsfilm har visats på video.Nu har det utlovats en kovändning från , så det kanske blir en litenbättring i det avseendet. Med andra ord kan en liten verklighetsbild från landsbygdsperspektivetse ut på följande sätt: Intensiv debatt, slagsmål i spalterna mellanproffsfyckarna och i stort sett samma dåliga filmer som vanligt för folket. Detfinns bra film, men de filmerna är infe många, och det dröjer mycket längeinnan de når ut till oss som bor långt borta från storstäderna. Densittande regeringens finanspolitik - den hör ju hit - har dessutom urholkatkommunernas möjligheter atf satsa ekonomiskt på olika områden. Och vi vet atfdet tyvärr ofta är just kulturen som drabbas när det är ekonomiskt hårda tiderför kommunerna. Närdet så var dags för en översyn av filmpolitiken ställdes vpk utanför arbetet,trots att partiet under en rad år varit en ivrig kritiker av filmpolitiken ochdessutom mofionerat med förslag om ändringar. De fyra utskottspartierna ingicki beredningen, såvitt man nu kan se utan något vidare perspektiv, utan någonreell vilja att förändra och utan atf finna några som helst nya vägar. Denproposition som ligger fill grund för dagens betänkande och givetvis ocksåsjälva betänkandet går i samma fotspår som fidigare. Iproposifionen kan man ana välvilja och en allmän förståelse för problemen medatt bekämpa skräpfilm och kommersialism, men på åtgärdssidan är det oerhörttomt. De vackra orden ges inte några materiella Ibetänkandet fortsätter man - för aft fa ett exempel från filmens värld -ungefärsom den berömda grevinnans betjänt. Man gör som och avfärdarvpk-förslagen utan att diskutera innehållet i dem eller ens försöka värderaförslagen. Man har ju sagt nej förut, så varför inte säga nej nu också? Thesame procedure as last year! Närvi från vpk bl. ä. föreslår aft man bör slå fast att de av antagnakulturpohtiska målen skall gälla för den statliga filmpolitiken, så värjer sigutskottet med aft säga att det inte kan råda något tvivel om att dekulturpolitiska målen är utgångspunkt för de statliga insatserna på området.Men detta blir bara fagert tal så länge man inte skriver in dessa målsättningari t. ex. avtalet om verksamhet. Vi vet ju aft det iverkligheten inte blir så att de kulturpolitiska målen uppfylls. Det är litetsvårt att förstå hur utskottet kan avstyrka ett yrkande som man i sak i och försig instämmer Anslagtih vissa kulturändamål, m. m. Sanningenär väl den att det, om man skulle bifalla vårt yrkande om att dekulturpolitiska målen skulle gälla för statens insatser inom filmen, fick lovatt bli en annan filmpolifik. Det är väl där skon klämmer. Avsamma skäl som man infe ville ha rried vpk i beredningen av filmpolitiken, inte heller nu bifalla våra yrkanden eller diskutera våra förslag, vilkaskulle kunna hjälpa filmen loss ur det förlamande kommersiella grepp där den nubefinner sig. Borde inte filmen få bli föremål för kulturpolitik i stället föratt bli utsatt för något som närmast kan liknas vid näringspolitik? Vissaförändringar - det skall sägas - blir det när def gäller filmproduk-. tionen.Det har från olika håll uttalats positiva tankar kring defta i det nya avtalet.Men i allt väsentligt kommer stödet att bli så som det har varit de senasteåren. I propositionen säger man just ingenfing utöver de välvilliga orden, utanskjuter över frågan om utformning av regler för produktionsstöd till den nyastyrelsen. Det sägs också klart ut att man skall besluta i samråd medfilmbolagen. Dethär ger en situation där man är direkt beroende av om det finns driftiga,idérika och klassmedvetna personer i styrelsen och en situafion där man också ifortsättningen blir ganska beroende av de kommersiella krafterna.Produktionsstödet kommer också i fortsättningen, ungefär som , att i huvudsakinriktas mot långfilmer, medan andra filmarter blir kvar i en mer missgynnadsituation. Nytti avtalet - och det är ju posifivt - är att Filminsfitutet också skall främjavisning och spridning av värdefull film. Men redan i inledningen fill avtaletslås fast att man inom film- och videobranscherna på kommersiellt rimligavillkor skall medverka till spridning av sådan film. Det är återigen en godtanke men utan anvisningar om hur det skall gå till. Det är just därför att manvill ha så goda kommersiella villkor som möjligt från filmbolagen - ochvideoföretagen - som det ser ut som det gör när det gäller utbudet. Det är justdärför att dessa branschföreträdare inte ansett det kommersiellt rimligt attsprida kvalitetsfilm som detta inte sker. Det borde stå klart för alla. 4 protokoll 1981/82:162-163 Anslag tih vissa kuhurändamål, m. m. intressantatt få veta hur den nya spridningen av kvalifetsfilm på kommersiellt rimligavillkor skall se ut. I propositionen, som är allmänt resonerande, hoppas manockså på idealitet hos lokala filmförevisare och intresserade, och man hoppasatt föräldrarna skall ta ansvar för barnens och ungdomarnas filmval. Def är -återigen- goda tankar och idealism utan materiell grund. Filmintresserade i kommunernaeller inom t. ex. folkrörelserna - jag vet aft detta kommer att tas upp avThure Jadestig i ett senare anförande - är också beroende av ekonomiskt stödför sin verksamhet. Utan stöd kommer också de att hamna allt fastare ikommersialismens grepp. Eller också - om det blir alltför pinsamt att visa porrpå Folkets hus-biografen eller vrålsupande amerikanska detektiver påGodtemplarbiografen - väljer man kanske aft lägga ner filmförevisningarna, såaft det inte blir någon film alls - och i vissa fall kan man fråga sig vilketsom är bäst. fal om frihet, mångfald och kvalitet varju vackert. Men vad representerar det i verkligheten, när det inte ges någonmateriell grund för att man skall kunna få denna frihet, mångfald och kvalitet?Jo, def blir luftslott av alltihop. Jag nämner dessa skrivningar ur propositionen därför attutskottspartierna, såvitt jag har kunnat se, i allt väsentligt följerutbildningsministerns förslag. Det parfi i utskottet som möjligen kunde ha haften avvikande meiiing, dvs. socialdemokraterna, har - trots att ett förtjänstfullt sätt kritiserade de allmänna ordalagen ipropositionen, att man infe riktigt vet vad som ingår i förslaget osv., vilketjag instämmer i - inte presenterat något eget alternativ till dennafolkpartipolitik, en oklar låt-gå-så-får-vi-se-politik. Var stårsocialdemokraterna i filmfrågorna? Det framgår infe klart av dagens betänkande.Är man helt enig med de andra partierna? Det råder enighet mellanutskotfsparfierna åtminstone när def , gäller yrkandena om avslag påvpk-motionerna. Men efter vad jag har erfarit är socialdemokraterna infe enigai frågan om hur filmpolitiken borde ha utformats. Har det inte förts en hårddebatt inom socialdemokratin om att man i stället för ett nytt filmavtal bordesatsa mera direkt på en statlig filmpolitik i linje med vad som skisserats avvpk? Jag begär inte atf få något svar på den frågan, men jag har fått sådanainformationer. Vi har tyvärr inte kunnat lägga fram förslag om enhelhetspolifik på området, eftersom vi har varit utestängda från beredningen,men våra mofioner har innehållit en rad konkreta förslag om hur manskulle kunna utforma filmpolitiken. Huvudinnehållet i den motion som avstyrks av de fyraandra partierna är kravet på att de kulturpolitiska målen, som riksdagentidigare enigt har beslutat om, skall skrivas in som en målsättning för statensinsatser på området. Vi vill också att man från uttalar sig för enkulturlagstiftning som - med ett utjämnande ansvar - ser till atf dekulturpolitiska målen kan uppfyllas inom filmens område ute i landets kommuner.Det gör de inte nu -det vet ju alla. Vi anser vidare att man bör se över om man kanöverföra privatägda biografer i samhällets ägo och om man skulle kunna skapanågot slags riksbio med kulturpolitiskt ansvar. Det finns många möjligheter aftförbättra dagens situation. Enligtvår uppfattning är också den ekonomiska grund som den nya filmpolifiken vilarpå mycket osäker. har fått flera uppgifter och ett vidgat ansvar- institutet skall ju t. ex. se fill atf man kan sprida och visa bra film - menden ekonomiska grunden är osäker. Det är inte givet hur mycket pengar somkommer in, och därför tycker vi att en viss nivå bör garanteras. Vi föreslårdärför 113,5 miljoner penningvärde som ett anslag för entreårsperiod, så att man får en fast grund att föra sin filmpolitik på. Det äringa önskesiffror, utan ett rimligt belopp, och det kravet borde ha kunnatbehandlas välvilligt av utskottspartierna. , herr talman,några ord om utbildningen. Dettaavsnitt hänvisar utskottet till annat forum än den diskussion som förs . Låtvara att en genomgripande reformering av utbildningen måste beslutas iutbildningssammanhang - dvs. när det gäller de rent tekniska och administrativabesluten - men ingen kan väl komma ifrån att frågan om hur vi står rustade mot filmensoch videons manipulationer och de multinationella bolagens marknadsföring avdålig film är en fråga om vilken utbildning vi har fått för aft möta dennahjärntvätt. Det är alltså en kulturpolifisk fråga. Debatten om den måste förasockså här, och ett uttalande av vore av värde för att få till stånden översyn av film- och videoutbildningen på ohka nivåer. Vi får naturligtviskomma igen i andra sammanhang, men risken är att intresset för dekulturpohfiska frågorna inte är så stort i diskussionen om utbildningsfrågorna.Vi tycker att man kunde starta den kulturpolitiska diskussionen här , ochinte bara avfärda den med att den hör till annat område. Det handlar i allafall om samma departement och samma departementschef, så särdeles väsensskiltfrån dagens debatt är det ju inte. Jag skallsluta med att yrka bifall till motionen 2287. Anslagtih vissa kulturändamål, m. m. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 37 (): I tider med ekonomiska svårigheter, med arbetslöshet och allmän kris,är det viktigare än någonsin att satsa på kulturen. Detta är ett faktum somallt fler människor inser betydelsen av. Det borde också vara ett axiom, att desvagaste grupperna i samhället så långt möjligt skall hållas skadeslösa, att deökade bördorna skall solidariskt bäras av dem som bäst orkar det. och har utvecklat denna ideologi, och jag kan fattamig kort när jag nu skall tala för tre av de socialdemokratiska reservafionersom är fogade fill kulturutskottets betänkande nr 30. I proposition nr 100 begärregeringen bemyndigande att i mån av behov Anslagtill vissa kulturändamål, m. m. vidta ändringar iregionmusikens organisation, dvs. att vidta ändringar utan hörande.Bakgrunden är naturligtvis - i vanlig ordning - det kärva ekonomiska läget. Visocialdemokrater i kulturutskottet motsätter oss ett sådant bemyndigande. Vianser inte att bör avhända sig möjligheten att ta ställning till sågenomgripande förändringar i regionmusikens organisation som nedläggning avmusikavdelningar innebär. Tvåenskilda socialdemokrafiska motioner, nr 971 och 972, har samma innehåll, ochgenom vår reservation tillstyrker vi alltså dem. Ännu en (s)-märkf motion, nr568, i samma fråga skulle genom ett beslut i enlighet med vår reservation blitillgodosedd. Dessa tre motioner avlämnades under den allmänna motionstiden. Närsedan proposition nr 128 om vissa musikfrågor kom, motionerade visocialdemokratiska ledamöter i kulturutskottet - det är kanske symptomatisktatt just företrädare för vårt parti ägnat så stort intresse åf regionmusiken.I vår motion vänder vi oss med skärpa mot atf ge regeringen ett sådantbemyndigande som begärts. Vi har haft en utredning som avlämnat sittbetänkande, betänkandet har varit ute på remiss och allfsamman borde kunnautmynna i ett förslag. I det läget finner vi det orimligt atf ge regeringen ettbemyndigande av det begärda slaget. Föratf i någon mån kunna avhjälpa def ekonomiska tryck som åvilar regionmusiken -och som skulle kunna framtvinga organisatoriska förändringar - vill vi ökamedelsanvisningen med . Därmed skulle behovet infe bli så akut, ochjag yrkar alltså bifall till reservafion nr 12. Reservafionernanr 22 och 24 handlar om talboks- och . I densocialdemokratiska partimofionen nr 1099 påpekar vi att möjligheten atf fa delav dagstidningar, böcker och annan skriven information, höra på radio, se påTV och delta i studier, föreningsliv och kulturliv är självklarhefer för deflesta av oss. Det tillhör våra grundläggande fri- och rättigheter. Men mångamänniskor har inte dessa rättigheter, nämligen de som infe kan tillgodogöra sigallt detta på grund av handikapp. Detråder i utskottet säkert inte några större meningsskiljaktigheter om dessagrundläggande fakta. Men när det sedan gäller att ge det ekonomiska stöd som vianser nödvändigt, då följer inte den borgerhga majoriteten med. Iproposition nr 11 har statsrådet föreslagit en höjning gentemot budgetpropositionensförslag med . Vårt förslag innebär en ytterligare höjning med 250 000kr. Dessapengar skall användas till att bestrida hälften av driftkostnaderna förprodukfion av videogram för döva. Videogramproduktionen är en vikfig förutsättningför att de döva skall kunna delta i kultur- och samhällsliv. Jag vill faktisktkalla det futtigt, när majoriteten i sitt sparnit drar ner på de små summor detgäller för att kunna hjälpa de döva med dessa viktiga hjälpmedel. Detgäller inga stora pengar, men insatta i rätt sammanhang kan de göra Nr 162 stor nytta. Jag yrkar bifall fill reservationerna nr 22 och 24 vidkulturufskot- Onsdaopn dpn tets betänkande nr 30. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens o/ »// m. m. Anf. 38 (): Jag begränsar mig till några reflexioner om film- och biograffrågor ianslutning till regeringens proposifion nr 111 och kulturutskottets anfördasynpunkter i dess betänkande nr 30. Ombiografernas roll enbart bestod i att visa film, kunde filmvisning genom TV ochvideo betraktas som naturliga steg i en distributionsteknisk utveckling ochinfe behöva ge anledning fill någon speciell uppmärksamhet. TV och video kundegärna fillåtas utvecklas på biografernas bekostnad som uttryck för en naturligutvecklingsprocess i samhället. Menså är det ju egenfiigen infe. Även om det handlar om distribution av sammaprodukt - filmen - genom dessa tre medier, består skillnaderna av betydligtmera än kvaliteten i fråga om bildåfergivningen. Filmensom sådan var ett medium som revolutionerade formerna för kontaktoch kommunikation världen över. Filmen gjorde def möjligt att överföra levandeframställningar över stora avstånd men ändå till överkomliga kostnader. Detvar inte längre lika nödvändigt att möta upp på ort och ställe för att skaffasig föreställningar om människor och miljöer ute i världen. Närtekniken aft mångfaldiga film utvecklats kunde många göras delaktiga av deintryck som fångats upp av en enda eller ett fåtal personer. Men det var intebara fråga om att avbilda den verkhghet som fanns. Detta nya medium stimuleradeockså kreativitet och fantasi och kunde användas till att skapa helt nyaprodukter.