prot · G50987 · 1981-12-31 00:00:00 — Den Wittbomska erfarenheten av verkligheten är alltsåinte relevant när det gäller att bedöma den här frågan. Något sä knepigt somdet ni föreslår har vi sluppit - och jag tror att vi lyckligtvis slipperdet i fortsättningen också. Sedansäger att vi måste uppskatta företagarna. Det håller jag gärnamed om. Vi måste uppskatta våra duktiga företagare för de insatser de gör förlandet. Jag tycker bara att vi skall uppskatta de anställda också. Även de anställda bidrarnämligen till vär välståndsutveckling, och det krävs insatser också av dem omvi skall ta oss ur krisen. Därför är det vikUgt att vi slår vakt om deanställdas trygghet ute på arbetsplatserna. Det är ocksä rimligt. Jag troralltså att det förslag som vi har lagt - som innebär att vi bibehålleranställningstryggheten och säger nej till försök att undergrävaden men gör de anpassningar som behövs för att det hela skall fungera pä ettsmidigare sätt - innebär ett uttryck för uppskattning av både företagarnas ochde anställdas insatser på området. Närdet gäller elevernas ställning dä de är ute på företagen och utbildashar vi inga som helst skilda uppfattningar i sak, utan frågan är bara hur viskall hantera det hela praktiskt. Vi anser att man skall börja med att försökalösa problemen på frivillighetens väg, och jag tror också att det finns godamöjligheter att klara det. De avtal som har träffats när det gällerarbetspraktik pekar åt rätt håll, enligt min uppfattning, och då behöver maninte tillgripa lagstiftning. Men vi är fullt beredda att lagstifta, om detskulle visa sig nödvändigt. Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. Anf.109 (): Jag har under den här eftermiddagen med stort intresse lyssnat på dendiskussion som förts. Tyvärr kan man konstatera att flera av dem som har gjortinlägg saknar de mest elementära kunskaperna om anställningsskyddslagstiftningen. PärGranstedt synes inte känna till att arbetsbrist utgör saklig grund föruppsägning. Han påstår att småföretagare inte kan anställa folk därför att deinte är säkra på hur länge arbetet varar. Uppkommer arbetsbrist, föreliggersaklig grund och iippsägning kan ske. Så enkelt var det med det. Rentallmänt tlycker jag att debatten visat en sviktande känsla för de relationersom bör finnas i ett demokratiskt samhälle. Det är inte rimligt att den enaparten har ett sådant övertag som arbetsgivarna har gentemot arbetstagarna. Ochnu förstärker man det övertaget på det mest orimliga sätt jag har hört talas omgentemot de människor som skall debutera i arbetslivet, alltså gentemot demänniskor som tar sitt första jobb. De kommer att sättas i strykklass. Detsom nu behandlas i kammaren är egenfligen ingenting annat än den gamlaförhatliga arbetsgivarrätten att få fritt anställa och avskeda arbetarna. Dendelen av 32 § - ursprungligen hette den 23 §, och under någon mellanperiod 36 §- i stadgar utgjorde länge rättsgrunden för hurmänniskor behandlades i arbetslivet. Den sattes i stor utsträckning ur spelgenom förstajulilagar. Nuåterupplivar regeringen det gamla spöket. 32 § är tillbaka och hotar dem somhar den sämsta ställningen på arbetsmarknaden. Den slår nämligen främst mot demsom är nya på arbetsmarknaden. Det sker genom att anställningsskyddet upphävs iavsnitten provanställning och anställning vid arbetstoppar, i förstahand vid icke avtalsbundna företag, alltså vid de företag som redan har densämsta tryggheten för de anställda. De oorganiserade företagarna får fritt välja och vraka bland de nyanställda utan att utsättas för någotkrav på socialt uppträdande! är inte längre här. Han ställde ett par frågor till desocialdemokratiska företrädarna, och han ut. Vi får välhoppas att han sitter och lyssnar i någon vrå! påstod att det nu framlagda förslaget var den lösning som den föreslog. Det är alldeles fel! Den Åmanska utredningenföreslog i det här avsnittet ordagrant: "Avtalom att anställning skall avse , viss säsong eller visst arbete färträffas endast om detta föranledes av arbetsuppgifternas särskilda beskaffenheteller står i överensstämmelse med sedvänja inom branschen." Meddetta försöker statsrådet och även andra visa att de fackliga organisationernaskulle stä bakom tankegångarna i det nu föreliggande förslaget. Sä ärnaturligtvis inte fallet. Det som föresläs är något helt annat än det somfinns i skrivningen från den Åmanska utredningen. De avtal som finns upprättadepå arbetsmarknaden speglar de förhållanden som har ansetts vararimliga inom de ohka branschområdena. Därav de olika reglerna, därav de ohkatillämpningarna. Därför har vi ocksä fått avtal som tar ställning till ochmycket bra visar sedvänjan på arbetsmarknaden - det som man diskuterade i denÅmanska utredningen. Detvar detta som ville ha svar på. Jag hoppas att det svaret nugär fram, sä att han inte fortsätter att påstå att de fackliga representanternai den Åmanska utredningen skulle ha ställt sig bakom en lagreglering av detslag som nu lägger fram. Verkstadsavtalethar varit på tapeten under eftermiddagens debatt. Jag hardet med mig, och jag skulle kunna läsa upp 16 § 1 mom., men det är onödigteftersom det redan har gjorts. Vad är det för fel pä den skrivningen? Vad ärdet för fel på att vi pä verkstadsområdet i avtal har fäst på papper deförhållanden som i praktiken sedan mycket länge har rått pä våra verkstäder?Sten lät närmast som en direktör på när hanuttalade sig om den här avtalsparagrafen. Vi är väl medvetna om attVerkstadsföreningen gärna vill utveckla den ät det håll som lagstiftarna nuföreslär. Men, fru talman, i avtalsrörelsen /83 kan jag garantera attSvenska metallindustriarbetareförbundet inte utan vidare kommer att accepteraen förändring i avtalet av det slag som här föreslås. Vi kommer med all kraftatt motsätta oss en sådan försämring av verkstadsavtalet - det kan varalärorikt att veta det. Närregeringen nu lägger fram ett lagförslag som endast har stöd bland dem som minsta förståelsen för de anställdas behov av skydd mot arbetsgivarnasrensningsiver bland de arbetslösa, kan vi konstatera varifrån ni fär stödet. Nihar inte stöd från era egna i anställningsskyddskommittén. Ni har inte stödfrån nägra fackliga organisationer. Däremot har ni stöd från ochfrån arbetsgivarintressena. Jag tycker att ni skall notera vad det är för godavänner ni umgås med i denna fråga. Somen följd av den lag som ni nu föreslär fär vi en uppdelning på arbetsmarknadeni sådana anställda som finner nåd under den kränkande prövningen pä sex månaderoch i andra. En uppsägning behöver inte ens motiveras. Rättslösheten underdessa blir obegränsad. Ja, man fär reda på uppsägningen iförväg - det är den inskränkning som finns. Isjälva verket tar ni ett par enorma kliv tillbaka i tiden. Alltsedan 1905 hararbetsgivarna haft rätt att utan motivering göra sig av med anställda. År 1938fick vi förhandlingsrätt, och därefter har 1939, 1964, 1971 och 1974anställningsskyddet utvecklats genom avtal och lagar. Tilldet som går under benämningen provanställning återför ni faktiskt de regler somformulerades och fastslogs i den omdiskuterade domen nr 100 iArbetsdomstolen 1932. Domstolen slog fast att arbetsgivaren när som helst kansiiga upp vem som helst utan att behöva redovisa något skäl. För desexmånadersanställningar som ni nu inför kommer samma rättslöshet att gälla.Den som är provanställd har alltså inte möjlighet till rättslig prövning viduppsägning. Här åstadkommer ni att individer, som kanske inte är sä välsedda päarbetsmarknaden, får vandra en evig kretsgäng mellan sexmånadersanställningar.De kanske aldrig får en fast anställning med möjlighet att hävda sig päarbetsmarknaden. Jag undrar om ni verkligen har tänkt igenom vilka konsekvenserdetta kan fä på den svenska arbetsmarknaden. Det går inte att betrakta dettaförslag som något annat än ett uppfyllande av Svenska arbetsgivareföreningensönskemål - för att inte säga beställning. PerAhlmarks förslag på den s. k. 1977 skall nu sättas i sjön.Tillsammans med alla andra förslag som försämrar de anställdas situation iarbetslivet - jag tänker t. ex. på försämringarna inom arbetslöshetsförsäkringenoch sjukförsäkringen - är detta förslag ett kraftigt angrepp på de sämstställda arbetstagarna men också pä de fackliga organisationerna.Regeringspolitiken bygger upp ofantliga svårigheter inför den avtalsrörelse vinu står inför. Att löntagarorganisationerna skall släppa sina avtalsregleradevillkor för att uppfylla önskemålen i propositionen när det gällerprovanställning och anställning vid arbetstoppar är ju inte särskiltrealistiskt. Ingen tror väl att avtalsrörelsen pä det viset blir lättare. Deföreslagna ändringarna i sjukförsäkringen, som skall regleras i den kommandeavtalsrörelsen, kommer att ytterligare försvära möjligheterna att nå enuppgörelse . Till det kan läggas den s. k. ökade självrisken iarbetslöshetsförsäkringen, som innebär större krav pä organisationerna äntidigare. Medde föreslagna ändringarna i lagen om anställningsskydd har ni rullat fram såstora hinder för en avtalsuppgörelse att man undrar om det över huvud tagetkommer att bU någon sådan för 1983.1 stället får vi kanske en för samhälletförfärande storkonflikt. Regeringenmed dess politik gör att man utan vidare måste beteckna den som en mycketallvarlig säkerhetsrisk för arbetsfreden i detta land. Ändringarna i lagen omanställningsskydd innebär ett stort steg tillbaka. orättvis och subjektivarbetsgivarens bedömning än är han provanställer någon, finns detingen möjlighet till genmäle mot honom. Han behöver inte motivera varför deneller den personen inte dög. Någon rättslig prövning kan inte ske.Rättslösheten och patronväldet är tillbaka. Ni inom regeringenpåstår atl ni hyser omsorg om ungdomarna när ni genomför dessa lagändringar.Men ni kommer att få se följderna av dem. Det blir självfallet precis tvärtemotvad ni tror. Reglernaför anställning vid arbetstoppar kommer direkt att leda till strålande tiderför de grå och svarta företagen. kommer man inte längre att behöva besvärasig med att reglera sin verksamhet med fiktiva semestrar ellertjänstledigheter. får man lagenlig möjlighet att operera med sinaskumraskaffärer. Tillsist, fru talman! Man har citerat . Det skallockså jag göra. Jag skall anföra ett citat som gör att det framstår som klartatt även en människa med storhet kan göra misstag. I dettasammanhang är det inte så lätt att låta bli att återge en av detta århundradesstörsta missbedömningar, gjord av . I LO:s skriftserie, nummer 51 år1939, framförde : "Att § 23" - alltså 32 § - "i singamla skepnad nu praktiskt taget gätt till historien, lär ingen ha anledningbeklaga sig över. Att detta skett under förhållanden, som äro ägnade att ingehopp om en ny tid och en ny anda på arbetsmarknadens område, är enbartglädjande." Nägonstörre missbedömning av ett avtals betydelse och genomslag får man faktisktleta efter. Detta var 1939, efter undertecknande. Man kangöra misstag. 110 (): Mönstret i den borgerliga regeringens politik gentemot löntagarna idetta land blir mer och mer tydligt. Det är fackföreningsrörelsen och de svagagrupperna i samhället som man riktar sina attacker mot. Det är en medvetenpolitisk strategi i akt och mening att försöka slå sönder de fackligaorganisationerna, att försämra arbetstagarnas ställning på arbetsmarknaden ochatt rycka undan grunden för den lilla trygghet som man fick när lagen omanställningsskydd infördes. Regeringen gör det trots de fackligaorganisationernas uttryckliga motstånd. Det är viktigare att tillfredsställaSvenska arbetsgivareföreningens önskemål. Antifackliga stämningar ligger bakomde nya bestämmelserna i lagen om anställningsskydd. Dettaär ingenting nytt. Oberoende av vilken borgerlig konstellation som suttit ikanshhuset under de borgerliga åren har vi fått uppleva påtagliga försämringarav de sociala skyddsnät som arbetarrörelsen byggt upp. Detkommer förslag om försämringar av arbetslöshetskassornas möjligheter attbetala ut understöd till sina medlemmar, återinförande av karensdagar ochförsämringar av företagshälsovården. Mönstret är tydligt och strategin klar:åtstramningar, arbetslöshet och reallönesänkningar. I stat, kommuner ochlandsting finns ca 1,4 miljoner anställda, som kommer att få sittanställningsskydd försvagat. hararbetslösheten inom den offentliga sektorn ökat till drygt 17 000 personer pågrund av de åtstramningar som har skett frän regeringens sida mot kommuner ochlandsting. Meddet nya förslaget till lag om anställningsskydd kommer arbetslagarnasanställningsskydd att inskränkas genom den generella rätten till provanställningar.Tillsvidareanställning är den normala anställningsformen även inom den offentligasektorn. F. ö. finns visstidsanställning i form av vikariat. Medde nya bestämmelserna kommer arbetsgivarna att ha möjlighet att provanställaprecis som de själva tycker och vill - bara meddela facket att så skett. gått, tar man in nya provanställda. Man behöver över huvud tagetinte heller ha dem , utan man kan säga upp dem precis när manvill. Deblir mycket svårare pä den offentliga sektorn att komma in under lagen omanställningsskydd. För kommunalanställda gäller tjänstgöring. Jag kanvitsorda att man verkligen är orolig inför den nya utformningen av LAS.Landstingen har redan tidigare visat benägenhet att öka antalet timanställdaoch visstidsanställda. Defackliga företrädarna får lägga ner mycket arbete på att skydda sina medlemmaroch ta till vara deras rättigheter. slår regeringen undan de möjligheternagenom en generell rätt till provanställning. Arbetsmarknadsministernstod här och påstod att de som redan hade arbete hade trygghet i sinanställning. Det är faktiskt en sanning med mycket stor modifikation. Ingen häri landet kan känna trygghet i sin anställning, rent generellt. Fördem som är medlemmar i och arbetar inom denoffentliga sektorn på landstingssidan, inom sjukvården t. ex., hararbetsgivaren möjlighet att ta in vikarier. Det finns ingenting efter den härlagens tillkomst som säger att man nu inte i stället kommer att ta inprovanställda. Man behöver inte ta någon hänsyn till de fackliga företrädarna.Man kan ta in och plocka ut folk alltefter eget behag, och det ger sannerligeningen trygghet till dem som skall debutera pä arbetsmarknaden, det vill jagpåstå. Nogverkar den här propositionen vara ett hastverk. Regeringen är tydligen medvetenom att den sitter osäkert vid höstens val och har väldigt bråttom att fåigenom så många försämringar som möjligt för det arbetande folket här i landet. Dethär förslaget, liksom flera andra, är en utmaning mot löntagarna på denoffenfliga sektorn liksom på den privata och har med skrämmande tydlighet visatvems ärenden regeringen går. Ja, inte är det löntagarnas. Men, som riktigt påpekade, i regeringsställning kommer vi att återställa ordningen. Jag ber att få yrka bifall till de socialdemokratiska reservationerna. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (avslag pä prop. 71 om ny anställningsskyddslag,m. I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 1 av m. fl. med 144röster mot 15 för motion 1981/82:160 av m. fl. 150 ledamöter avstod från att rösta. Ihuvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 155 röster mot 154 för reservation 1 avAnna-Greta m. fl. Mom.4 (full lön vid permitlering ) Utskottetshemställan bifölls med 208 röster mot 15 för det av underöverläggningen framställda yrkandet. 84 ledamöter avstod från att rösta. Mom.5 (undantag av vissa arbetstagare från anställningsskyddslagen) Utskottetshemställan bifölls med 98 röster mot 66 för reservation 3 av m.fl. 143 ledamöter avstod från att rösta. Mom.7 (anställning pä grund av tillfällig arbetsanhopning) Utskottetshemställan bifölls med 92 röster mot 64 för reservation 4 av m.fl. 152 ledamöter avstod frän att rösta. Mom.8 (översyn av begreppet saklig grund) Utskottetshemställan bifölls med 92 röster mot 64 för reservation 5 av m.fl. 152 ledamöter avstod från att rösta. Mom.10 (turordningsreglerna) Utskottetshemställan bifölls med 92 röster mot 64 för reservation 6 av m.fl. 152 ledamöter avstod från att rösta. Mom.13 (skyldighet att erbjuda förlängd arbetstid åt deltidsarbetande) Utskottetshemställan bifölls med 162 röster mot 15 för motion 1981/82:295 av . 131 ledamöter avstod från att rösta. Mom.15 (övriga övergångsbestämmelser till anställningsskyddslagen) Utskottetshemställan bifölls med 91 röster mot 64 för reservation 7 av m.fl. 154 ledamöter avstod frän att rösta. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 17 § Kammaren beslölatt uppskjuta behandhngen av pä föredragningslistan återstående ärenden tilletl senare sammanträde. 18 § Anmäldes ochbordlades Proposition 1981/82:105 Vidgade möjligheter att avgöra brottmåli den tilltalades utevaro 19§ Meddelande om interpellation Meddeladesatt följande interpellation framställts 1981/82:154av () till jordbruksministern om hanteringen av vissaförbrukade batterier: Uttjänta batterier innehållande kvicksilver (Hg)eller kadmium (Cd) utgör en väsentlig källa till spridning av extremgiftigatungmetaller i vår natur. Om dessa ämnen tillåts hamna bland grovsopor ochhushållsavfall, så utgör de ett direkt hot mot den satsning som gjorts för attåtervinna bl. a. kompost ur hushållssopor. Mängdenkvicksilver som ingår i batterier som säljs i under ett årär ca . Den totala mängden som 1978 utsläpptes till luft och vatten frånall verksamhet i har beräknats till drygt . Man uppskattar attbatterier bidrar med Hg till luft enbart frånsopförbränningsanläggningar i . Detfinns olika typer av batterier som innehåller Hg. Förbrukadekvicksilveroxidbatterier, som står för den största mängden Hg, tas emot i deflesta affärer som har dessa batterier i sitt sorfiment. Inifiafivet till dennakampanj har tagits av i samråd med statens naturvårdsverk.Stockholms kommun har dock inspekterat 30 sådana affärer och därvid funnit attinte någon hade kvar informationsmaterialet ett är efter att det skickades ul.De flesta affärerna tog dock emot kasserade batterier, men någon aktivinformation lill konsumenten förekom inte. Mängden kvicksilveroxidbatteriersom försäljs i uppgår till ca . Ca Hg ingår i dessabatterier. Alkaliskabrunstensbatterier som säljs i uppgår till en mängd av ca 200ton med ett kvicksilverinnehåll pä ungefär . Man räknar med en kraftigtökad försäljning av dessa batterier, eftersom alkaliska batterier har en godhållbarhet. MängdenCd som ingår i batterier (laddningsbara batterier) som säljs är ca80 ton. Nettotillförseln av Cd till har grovt beräknats ligga på ca135-175 ton i produkter där Cd och Cd-preparat används avsiktligt. Ihuvudsak kan man dela upp Cd-batterierna i tre olika grupper efteranvändningssätt. Öppna Cd-batterier (innehållande ca Cd per är) kan pågoda grunder förmodas tas om hand på ett riktigt sätt. SlutnaCd-batterier som används som ersättningsbatterier för "vanliga"batterier finns i laddningsbara fickräknare, blixtaggregat m. m. av dessa batterier förekommer inte. Huvuddelen avbatterierna hamnar förmodligen bland våra hushållssopor. Tvä batterier somslängs fördubblar halten kadmium i en vanlig sopbil. Den tredje gruppenCd-batterier är slutna inmonterade batterier som finns isladdlösa trädgårdsverktyg samt TV-apparater, kassaapparater m. m. Mängden Cdsom ingick i enbart trädgårdsverktyg som såldes uppgick tilluppskattningsvis drygt ett ton, vilket ungefär motsvarar två årsutsläpp frånFalu koppargruva eller en sjättedel av totala utsläppen från . Somframgår av det anförda hamnar en enorm mängd Hg och Cd i våra sopor beroende påatt en effektiv insamling av batterier saknas. Det är angeläget att snara ocheffektiva åtgärder vidtas så att spridningen av dessa tungmetaller minskaskraftigt. Detaljhandelnoch leverantörssidan bör därför genom ändring av kungörelsen om hälso- ochmiljöfarliga varor tvingas ta emot och vidarehantera miljöfarliga batterier(alkaliska brunstensbatterier), så att de kan skickas för återvinningalternativt lagras . bör branschen informerakonsumenterna om att samtliga knappbatterier skall samlas in. av övriga batterier bör ske genom att .dessa batterier märks avleverantörerna. Enligt5 § lagen om hälso- och miljöfarliga varor åligger det den som hanterar enmiljöfarlig vara att bl. a. märka varan med uppgifter av betydelse urmiljösynpunkt. Genom att den som hanterar varan fär ett helhetsansvar förmärkning och insamling samt vidarehantering erhålls en värdefull återkopplingmellan dessa bägge steg i hanteringen. Fråganär om inte det skulle underlätta i alla avseenden om leverantörerna fickansvaret för uppsamlingen frän detaljisterna. Leverantörerna har all kunskap omförsäljningsställen och försäljningsstatistik och vet med andra ord var och närhämtning bör utföras, utan att det behöver betyda att en ny organisation fördetsamma byggs upp. Beträffande särskilda krav när det gäller transport avbatterierna som miljöfarligt avfall bör nämnas att nägra särskilda regler intebehöver utfärdas i detta fall, eftersom det inte är farligare att transporteraanvända batterier än oanvända. Delfinns bland konsumenterna en tämligen god uppfaltning om miljöfarligabatterier. Och det är därför ett viktigt konsumentintresse att ge informationom vilka batterier som kan kastas och vad man skall göra av de miljöfarliga. Utövermärkning och insamling bör även andra åtgärder övervägas såsom pant, inbyte,importavgift, ersättningsbatterier samt förbud. Med hänvisning till detanförda vill jag fråga jordbruksministern: Ärjordbruksministern beredd att verka för att man skall kunna få till stånd eneffektiv avfallshantering vad gäller miljöfarliga batterier? 20 § Meddelande omfrågor Meddelades att följandefrågor framställts 1981/82:272av () till kommunikationsministern om postutdelningen iglesbygd: Lantbrevbäringen har i glesbygden en mycket viktigfunktion att fylla. Men allteftersom det från postverkets sida varit enambition att lantbrev-bärartjänsterna skulle vara heltidstjänster har servicenförsämrats så till vida att mänga hushåll fär sin post långt fram på eftermiddagen.De som med lantbrevbärare fär sin dagliga morgontidning först efter kl. 16.00har t. ex. ingen möjlighet att tillgodogöra sig utbudet av annonser. Situationenblir ytterligare försämrad i ett län som , därframför allt kustområdena ökar sin befolkning högst avsevärt undersemestertider. Motbakgrund av detta vill jag ställa följande frågor till kommunikationsministern: Anserkommunikationsministern att det bör vara en målsättning att varje hushåll skallha sin post utdelad före ? Vilkaåtgärder är regeringen beredd att vidta för att bättre tillgodoseglesbygdsbefolkningens berättigade önskemål om tidigare postutdelning? 1981/82:273av () lill arbetsmarknadsministern om åtgärder för attförkorta väntetiderna på arbetsförmedlingarna; Den rekordhöga arbetslösheten har medfört en storbelastning på arbetsförmedlingarna. Anslag till beredskapsarbeten och andraarbetsmarknadspolitiska insatser har kommit sent, vilket försvårat planeringoch därmed en smidig handläggning. Till detta kommer en pågående omläggning avrutinerna på arbetsförmedlingarna som kräver en utökad rapportering ochstatislikföring. De ytterligare resurser som arbetsförmedlingarna anser sigbehöva för att klara den svåra situationen har man inte fått. Väntetiderna försåväl arbetsvägledningssamtal som beslut om åtgärder, t. ex. beredskapsarbete,som kan komma i fräga tenderar nu att bli orimligt långa. Jag vill därför frågaarbetsmarknadsministern: Vilkaåtgärder är regeringen beredd att vidta för att förkorta väntetiderna påarbetsförmedlingarna? 1981/82:274 av PerIsraelsson (vpk) till arbetsmarknadsministern om ökad säkerhet vid äldrekärnkraftverk: inträffade en turbinhallen till kärnkraftsreaktorn O 1 i . Olyckan berör denäldsta kommersiella kärnkraftsreaktorn i , som togs i drift i december1971 och som sålundanu använts för kraftproduktion i drygt lio år. Riskerna för haverier ökartroligen med stigande ålder hos den tekniska utrustningen. i block 1 någon åtgärd från regeringen eller frånregeringen underställd myndighet för att öka säkerheten i kärnkraftsblock somvarit i drift ?