prot · G509139 · 1981-12-31 00:00:00 — Den ökade medvetenheten om narkotikans farlighet och omdess allt större utbredning - från storstaden, i synnerhet från , ochut fill andra större städer liksom också fill mindre städer och fill tätorteröver huvud taget - har skapat en opinion mot narkotikan i allmänhet. Detta harnaturligtvis satt sina spår, t, ex, i riksåklagarens senastecirkulär, , om innehav av narkotika för eget bruk. Den fillåtnamängden har fastställts fill en "försumbar kvanfitet", vilket viskall ställa i relation till det tidigare tillåtna innehavet, motsvarande någonveckas förbrukning. Denna förändring har naturligtvis inneburit och innebär attpolisens mofivation för att gripa smålangare har förstärkts. Resultatet häravkan också utläsas i statistiken, som visar en våldsam ökning både vad gällerantalet beslag och vad gäller antalet ingripanden över huvud taget. Den enskilde polisen ute på fältet har naturhgtvis underden gångna perioden gjort sitt, men ofta kanske utan större mofivation. Han harju vetat att det sällan varit fråga om någon påföljd. Att ständigtföra smålangare till polisstationen för att kanske snart igen möta dem inarkotikakvarteren har inte upplevts särskilt positivt. Jag vill påstå att varken , någon regering ellernågot politiskt parti kan ta åt sig någon större ära ikampen mot narkotikan. Självfallet har dock enskilda människor varnat förutvecklingen, och jag skulle vilja påstå att man i oppositionsställning harvelat htet mer, i regeringsställning litet mindre, I det senare fallet har manju ständigt haft de ekonomiska realiteterna att ta hänsyn till. När samhället har ett problem försöker man alltid angripadet på något sätt. Det gäller här ett problem som vi inte ser någon lösning på,inte ens långt fram i tiden, och då ropar vi naturligtvis på fler poliser. Detär lätt att instämma i det ropet. Också jag tycker att det är nödvändigt medfler poliser - jag kan inte se någon annan lösning. Vi har i justitieutskottet ohka uppfattningar om hur mångapoliser som skall tillkomma, men alla säger att det är nödvändigt att vi fårfler poliser. Min tolkning av jusfitieutskottets betänkande är ganskaenkel. Vi vill göra en beställning, ber regeringen att ibudgetberedningen prioritera denna sektor, så att man kan arbeta fram ettförslag och tala om hur mycket man kan komma med - och sedan är det riksdagenssak att göra bedömningen. Till slut, herr talman, en liten reflexion kringnarkotikalagstiftningen över huvud taget. Det finns något som jag ständigtförundrar mig över: Det är 9 protokoll 1981/82:138-139 Ökade resurser för polisens narkotikabekämpning m. m. Ökade resurser för polisens narkotikabekämpning m. m. olagligtatt inneha narkotika men inte olagligt att konsumera narkotika. Konsumtionensom sådan är alltså inte straffbar. Det är möjligtvis rätt ur social synpunkt -jag kan inte bedöma det. Däremot tror jag inte att det på något sätt bidrartill att minska den illegala narkotikahanteringen. Det finns såvitt jag vet andra länder med annanuppfattning. Det kanske finns något för oss att lära där i det krig som vimåste sätta in mot den illegala narkotikan. Först vill jag erinra om utgångsläget fördagens diskussion här i kammaren. behandlade för någon vecka sedan regeringensförslag i budgetpropositionen om polisverksamheten. Det förslaget innebar attpolisen i förhållande till annan statsverksamhet behandlades förmånligt. Någonnedskärning av polisverksamheten var det inte tal om. I realiteten innebärförslaget att antalet poliser i tjänst kommer att öka. Det var alltså denbedömning som man gjorde då beträffande polisverksamhetens storlek -och detgällde även narkofikasituationen. har regeringen i medvetande om det allmänna läget och idet statsfinansiella läge som vi befinner oss i gjort en extra ansträngninggenom att lägga fram ytterligare en proposition i karnpen mot narkotikan. Detvi behandlar här är bara en del av den propositionen, den del som rörbrottsbekämpningen och område. Det förslag vi lägger fram innebär visstpersonalförstärkningar. Det innebär att tre nya åklagartjänster inrättas. Detär mycket viktigt att så sker. Åklagarna spelar en central roll när det gällerbrottsbekämpningen. Jag kan nämna att det förslaget följts upp av att vi hargett riksåklagaren rätt att ta in ett ökat antal aspiranter. Man kannaturligtvis alltid finna att det borde ha varit ännu fler. Men jag tror att varje regering - även när det gäller enså här utomordentligt allvarlig fråga - också måste ta statsfinansiella hänsyn.Vi måste försöka disponera tillgängliga resurser så effektivt som möjligt. Detta har man också, vill jag säga, gjort.Rikspolisstyrelsen har fått de tjänster för narkotikabekämpning som den begärt.Och det är litet vilseledande att tala om bara ett visst antal tjänster förnarkotikabekämpning utgående från tjänstetablåer. Det riktiga är att sepolisväsendet som en helhet och på ett flexibelt sätt använda så mycketpolisresurser som möjligt mot narkofika. Man har också på många ställen med deresurser man har på ett föredömligt sätt organiserat speciella kommissioner föratt bekämpa narkotikan. frågade mig vad regeringen nu tänker göra medanledning av det uttalande som utskottet har gjort. Jag nämnde redan i börjanatt vi avser att rätta oss efter det - självfallet. Jag tycker det är naturligtatt , som skall komma in med sina petita, därvid belyserverkan både av omfördelning och av nya tjänster. 91 (): I sitt första inlägg gick justitieministern över den beslutsnivå som är aktuell, nämligen den proposition som föreligger. För att fåinsatserna att verka litet imponerande tog han till inte bara en propositionsom är på gång utan också ett förslag som eventuellt kommer omnarkotikarotel i . Justitieministernupprepar nu detta och säger att polisen har fått vad man begärt. Först sägerregeringen att det inte finns något utrymme för nya tjänster, och utifrån detgör myndigheterna sina äskanden. Och så hänvisar regeringen fill det och sägeratt myndigheterna har fått vad de begärt! Det är väl ändå att ge en bild som ären aning falsk! Nusäger justifieministern att skall belysa vilken verkan detborgerliga förslag som eventuellt kommer att segra här i kammaren får. Men utei polisdistrikten har man redan budgetarbetet klart, herr jusfifie-minister.Där har man tagit ställning med utgångspunkt i direkfiven om att det inte finnsnågot utrymme för nya tjänster. frågar jag: Skall polisdistrikten då få enny omgång av budgetberedningsarbete, för att ta ställning till den.beställningsom regeringen nu får? Justitieministernsade att antalet poliser i tjänst kommer att öka med det beslut vi fattade fören dryg vecka sedan. Det vore värdefullt om jusfitieministern kunde förklaradet. Beslutet innebar inga nya tjänster. Vi äskade ytterligare omfördelningar,och det sade man nej till. Vi begärde också ytterligare tjänster tillåklagarna, och även det förslaget röstades ned här i kammaren. ökar manantalet åklagare med ett par stycken i dagens förslag. Men klart är att detenda alternativ som finns för att anslå ytterligare personella resurser för attbekämpa narkotikabrottshgheten är socialdemokraternas förslag. I övrigtinnebär de förslag som föreligger inte en enda ny polismanstjänst. Däremotinnebär det en del av det vi föreslog för sedan och som man då sadenej till - det är den enda förändring som sker på det området. Ökaderesurser för polisens nar-, kotikabekämpning m. m. Först några ord om en narkofikarotel i . Jag avser visst inteatt en sådan skall inrättas först . Jag avser att ta ställning till densaken mycket snabbt. Jag hoppas att en narkotikarotel som kommer att innebäraen effekfivisering av arbetet skall kunna komma i gång i redan underinnevarande år. När det gäller anslagsäskandena frånrikspolisstyrelsen vill jag säga att jag har fullt förtroende för styrelsensförmåga att hantera de här frågorna. Man har säkert sådana lokala kontakter attdet är möjligt. 93 (): Vi skall väl, herr justitieminister, vara så pass hederhga införkammaren att vi säger att den narkotikaenhet som föreslås i Stockholmegentligen är en omlokalisering tvä av en enhet som redan finns. Vi börinte inge någon den föreställningen att det är fråga om något nytt, djärvt Ökaderesurser för polisens narkotikabekämpning m. m. grepp av regeringen. Detåren omlokalisering från till , och det räknar åtminstone vinorrlänningar inte som en särskilt imponerande insats, Det är rikfigt att det är en omlokalisering av människor. Men det ärinte bara fråga om att flytta människor från till -vi gerockså en rotel genom att flytta över folk från rikskriminalen. Ochnaturligtvis är syftet med denna omlokalisering att öka effektiviteten. Jagtror att man skall vara försiktig med att bara tala om antalet tjänster när detgäller effektiviteten. Man måste sätta in tjänsterna i deras sammanhang -hurorganisationen är upplagd, vilken utrustning den har och mycket annat. Jag serdet som en av huvuduppgifterna att få fill stånd en effektiv organisation motnarkotikabrottsligheten i landet. Jagvill göra ytterligare ett fillägg. Det system vi har för utbildning ochantagning innebär rent faktiskt att antalet poliser i tjänst ökar. Även omantalet tjänster inte utökas, får vi något fler poliser i tjänst . 95 HÄDAR (): Jag vill uttrycka min tillfredsställelse över den förstärkta insats förnarkotikabekämpning som jusfitieminister redogjorde för. Härbehövs starka insatser och stöd till dem, poliser och andra, som på fältet förkampen mot narkofikan. Minuppfattning är att den kampen måste föras på alla fronter. Insatser från tulloch polis mot smuggling och handel med narkofika är självklara delar i denkampen. Men också mot bruket av narkotika måste insatserna vara massiva. Alltinnehav av narkotika, även innehav av mycket små kvantiteter, är ett brott sommåste föranleda ingripande och beivrande då detuppmärksammas. Det är de många enskilda narkotikamissbrukarnas behov av ochefterfrågan på narkotika som gör handeln lönsam. Och de som driver den handeln,som tjänar grova pengar på andra människors olycka, skall veta att samhälletsdom över dem när de grips är hård och ovillkorlig. Jagvill också ta tillfället i akt att uttrycka min glädje över attjustitieminister har sagt nej till ett genomförande av tvångsmedelskommitténsförslag. Vi lever i i en utpräglad rättsstat. Vi har en poliskår sompräglas av yrkeskunskap och som i sin yrkesutövning vägleds av etiska ideal.Det har vi anledning att notera med glädje. Ett genomförande avtvångsmedelskommitténs förslag hade inte ändrat på detta. Men det hade varitett steg i fel riktning, ett steg på vägen mot ett samhälle av ett annat slag,där respekten för den enskildes integritet och rättssäkerhet ges en lägreprioritet. Dentekniska utveckhngen när det gäller apparatur för kontroll och registrering avmedborgare och deras åsikter går snabbt. Datatekniken är bara ett exempel pådet. Så mycket angelägnare är det att vi med kraft avvisar åtgärder som kan föra ossnärmare ett samhälle där, för att tala med , "storebror serdig", I en rättstat är värnet om den enskildes integritet en självklarutgångspunkt för allt politiskt handlande. Det har uppenbarligen regeringen ochdess justifieminister fullt klart för sig. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.1 (lokala polisorganisafionen: Förvaltningskostnader) Utskottetshemställan bifölls med 152 röster mot 151 för reservafion 1 av m.fl. Mom.2 (lokala pohsorganisadonen: Utrustning) Utskottetshemställan bifölls med 152 röster mot 151 för reservation 2 av . Mom.3 (inköp av motorfordon m, m,) Utskottetshemställan bifölls med 152 röster mot 151 för reservadon 3 av m,fl. Mom. 4 Utskottets hemställan bifölls. Anslagtill kriminalvården m. m. 18§ Anslag till kriminalvården m. m. Föredrogs jusdtieutskottets betänkande 1981/82:44om anslag dll kriminalvården m, m, (prop, 1981/82:100). I fråga om detta betänkande hålls gemensamöverläggning för samthga punkter. Under den gemensamma överläggningen fåryrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 97 (): Utifrån den situation som totalt sett råder på kriminalvårdsområdethar det varit svårt att hitta mera omfattande besparingar inom denna sektor.Detta får dock inte innebära att man underlåter en noggrann prövning i vadgäller besparingar, som kan genomföras utan att de får negativa effekter ifråga om verksamhetens inriktning och kvalitet. Itvå moderata reservationer som fogats till utskottets betänkande har vi pekatpå en möjlighet att spara 13 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag.Besparingarna går i korthet ut på att övervakningstiden vid skyddstillsynförkortas från nuvarande till samt att ett anställningsstoppinförs inom frivården. Detta är motiverat av de utredningar som pågårbeträffande frivården och av de förändringar som kan följa med anledning avdessa utredningar. Sammanlagt skulle man genom dessa Anslag till kriminalvården, m. m. åtgärderkunna spara 11 milj. kr. Fr. o. m. kommer staten att lämnahuvudmannaskapet för ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter. Viföreslår med anledning av detta att till vårdutbildningsnämndenanvisar ett belopp som är 2 milj. kr. lägre än regeringens förslag. Jag tyckerdet är litet märkligt att regeringen inte har uppmärksammat detta i sinbudgetproposition. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall till demoderata reservationerna 1 och 2. I reservation 3 tar vi upp den svåra beläggningssituationenvid häktena och kriminalvårdsanstalterna, som verkligen är ett svårt problemoch som också påtalas och belyses i budgetproposidonen. Den påverkar ochförsämrar möjligheterna att fullfölja intentionerna i 1973 årskriminalpolitiska reform. Differenderingen försvåras i vad gälleranstaltsklientelet - och detta i ett läge där behovet av en sådandifferentiering ökar, beroende bl. a. på narkotikaproblemen vid anstalternaoch på den ökade andel långddsdömda som vi fått . Klimatetvid kriminalvårdsanstalterna har också generellt blivit kärvare.under senareår, och detta medför stora påfrestningar för såväl personalen som de intagna. Anstaltsbristen medför också att många anstalter måste taemot interner som inte passar in i mönstret och målsättningen hoskriminalvården vid anstalten i fråga. Beläggningssituationen har varit speciellt besvärlig ivissa regioner, bl. a, i och i , Vi har i den moderata reservationen 3, liksom i den motionsom ligger till grund för den, pekat speciellt på två problem som följer ispåren av beläggningssituationen. Det första gäller svårigheten att på etteffektivt sätt fullfölja de kriminalpolitiska målsättningarna, det andra gällerde samlade samhällskostnader som blir följden, ' Överbeläggningen orsakaronormalt.höga kostnader för kriminalvården. Resor och traktamenten ökarkostnaderna. Skärpta övervakningsrutiner vid anstalter som måste ta emot ettsvårt klientel utan att vara anpassade för detta och provisoriska lösningar iövrigt vållar också kostnadsökningar, framför allt på driftsidan. Men det är inte bara kriminalvården som får vidkännaskostnadsökningar, utan även andra myndigheter. Polisens kostnader ocharbetsbelastning ökar. Det är svårt att få fram exakta kostnadsberäkningar fördenna myndighet -och det gäller f, ö, också andra myndigheter på detta område -men låt mig som exempel peka på en beräkning som gjorts hos underfjärde kvartalet 1980. Man hade då ökade resekostnader, större personalkostnader,tidsspillan m. m. En schematisk bedömning av ökade kostnader vid enbartMalmöpolisen ligger på sexsiffriga tal. är det alldeles klart attMalmöpohsen har speciella problem, beroende på beläggningssituationen, men vivet att väldigt många andra, polisdistrikt har problem i samma utsträckning.Till detta kommer det faktum att bl. a. tidsspillan inverkar menligt på andraviktiga polisiära uppgifter. De ökade kostnaderna drabbar inte bära polisen och kriminalvårdenutan även advokatväsendet och de sociala myndigheterna. Det är just denna samlade kostnadsbild som är viktig ibedömningen av utbyggnadstakten vid kriminalvårdsanstalter och häkten. Därförvill vi moderater ha en samlad kostnadsbedömning i vad gäller beläggningseffekterna.Det är mycket troligt att man utifrån en sådan bedömning kommer fram till atten snabbare utbyggnadstakt kan ha totalekonomiska fördelar för statsmakterna. Det är vidare viktigt att understryka den förändring sominträtt när det gäller brottsinriktningen sedan kriminalvårdsreformen sattes iverket. Detta har naturligt påverkat inriktningen och förutsättningarna förkriminalvården. Låt mig bara nämna att antalet interner som avtjänat längrefrihetsstraff för allvarliga brott kraftigt har ökat under de senaste åren.Detta ställer också nya krav på anpassning i kriminalvårdssammanhang. Kanske ensatsning på ytterligare en sluten riksanstalt med hög säkerhetsgrad skulle varamodverad, så till vida att man då hade lättare att uppnå målen i fråga omdifferentiering och mindre restrikdoner vid andra anstalter, som måste taemot även det svåra klientelet. Detta drabbar i sin tur samtliga intagna påanstalterna i fråga. Jag vill dll sist understryka att vi frånmoderat håll inte kan acceptera att man försöker lösa beläggningssituationengenom att förändra och minska brottspåföljden. Lagsdftningen ochstraffmätningen måste även vara grundad på noggranna rättsliga ochkriminalpolitiska ställningstaganden. Dessa överväganden måste också vara klartförankrade i det allmänna rättsmedvetandet. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillsamtliga tre moderata reservationer som fogats till utskottets betänkande. Anslag till kriminalvården m. m. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 98MARIE-ANN (vpk): Jag vill börja det här inlägget med ett citatur vår motion om reformer inom kriminalvården: "En progressiv kriminalpolitik måste för att lyckasha som grund en progressiv politik för samhället som helhet; en politik sorritar fasta på människors vilja till arbete, och som på alla sätt bekämpararbetslöshet, som låter människor få ett reellt inflytande på sin arbetsplatsoch över sin bostadsmiljö och som också på alla sätt bekämpar passivitet liksomisolering och konkurrens människor emellan och uppmuntrar till gemenskap ochsamarbete," Det är enligt vår mening vikdgt att ha helasamhällspolitiken som utgångspunkt när man diskuterar kriminalpolitikensutformning. En aldrig så bra kriminalpolitik misslyckas, om den inte som singrund har en progressiv allmän samhällspolitik, I årets budgetpropositionkonstateras att kriminahteten och därmed Anslag tiU kriminalvården m. m. anstaltsbeläggningenkommer att öka - med en oförändradkriminalpolitik, som man säger i budgetpropositionen. Man borde kanske tilläggamed en oförändrad allmän politik och som exempel nämna med en oförändradungdomsarbetslöshet och med en fortsatt social nedrustning. Exemplen är frågorsom inte direkt ingår i kriminalpolitiken, men som utan tvivel påverkar i vadmån en kriminalpolitik har framgång eller inte. Regeringen drar inte några sådana slutsatser i sinproposition. Det gör inte heller utskottet. Regeringen bedriver en mycket återhållsam kriminalpolitik,Inga medel anslås för en fortsättning av reformeringen av kriminalpolitiken.Reformförslag som lagts fram av olika utredningar och som det i alla fall iteorin finns en bred uppslutning kring genomförs inte - av statsfinansiellaskäl. Utskottet godtar dessa regeringens överväganden. Detta är enligt vår mening ett egendomligt sätt att spara.Man sparar på kort sikt och slösar på lång sikt. Det framgår t. o. m. av självabudgetproposifionen. Man säger där: "Eftersom återfallsbrottsligheten utgör en avsevärddel av den samlade kriminaliteten är det uppenbart att ett framgångsrikt arbeteför att underlätta lagöverträdarnas anpassning fyller en mycket betydandefunktion även från brottsförebyggande synpunkter." Detta konstateras i propositionen, men sedan tar man intenågra initiativ för att följa upp detta konstaterande. Allt skall vara somförut. Vi har i vår motion 519 lagt fram förslag till reformersom visserligen innebär en del kostnader, men som skulle ge förutsättningar fören bättre kriminalpolitik och därmed också besparingar . Det finnssäkerligen flera bra förslag att genomföra än dem vi tagit upp, men tyvärr harnågra initiativ inte kommit från regeringen propositions vägen. Vi har dennavår fått ett förslag till som rör kriminalpolitiken, och detförslaget innebär inte alls några reformer, utan i stället ökad repression. Jagskall inte närmare gå in på det, eftersom det behandlas här ikammaren. Jag skall heller inte gå in i detalj på de förslag som vilägger fram i motion 519. De har tidigare behandlats i och är välkända. De avstyrks samtliga av utskottet av olika skäl: i väntan på utredning,av statsfinansiella skäl och av det skälet att de redan är föremål förgenomförande. Det sistnämnda skälet anförs när det gäller motionens förslag omen snabbare utbyggnad av lokalanstaltsystemet och en ökad satsning påfrigångshem. Vi ser utskottets besked och skrivningar som positiva, och vi kanav detta skäl för det här budgetåret godta utskottets förslag på punkt 6 ibetänkandet. På övriga punkter vill jag yrka bifall till mofion 519yrkande 2, som rör reformer inom kriminalvården. Yrkandena 1 och 3 i motionen gäller förändringar imedelsberäkningen. I yrkande 1 föreslår vi en höjning av anslagen tillbiblioteksersättningen. Vi anser nu hksom att staten skall ge fullkostnadstäckning för denna verksamhet, och även om denna anslagspost harbehandlats välvilligare detta år uppnås ändå inte denna kostnadstäckning. ningen påden här punkten görs enligt förslag. Jag yrkar meddetta bifall till motion 519 yrkande 1. När det slutligen gäller anslagen till frivården för behandlings-och stödåtgärder anser vi också här att anslag bör utgå enligt kriminalvårdsstyrelsensförslag. Regeringen föreslår en nedskärning i förhållande till föregående årmed , trots att KVS i både sitt besparingsförslag och sittreformförslag har räknat upp denna post med . Denna nedskärningkommenteras inte vare sig av utskottet eller i regeringspropositionen. Vianser från vpk att det knappast är framsynt att göra nedskärningar just här- enväl fungerande frivård är ju en av förutsättningarna och ett av medlen för attfå återfallsbrotten att minska och därmed spara pengar. Jag vill alltså slutligen, herr talman, yrka bifall tillmotion 519 yrkande 3. Anslag till kriminalvården m. m. 99BONNIE (): Situationen på våra fängelser är ganskabesvärlig. Platsbeläggningen är hög. Det betyder att det är svårt att klaraden ur kriminalvårdssynpunkt så vikfiga differentieringen av de intagna, dvs.att inte blanda personer med en hårdare kriminell bakgrund medförstagångs-eller engångsbesökare. För att kriminalvården skall kunnatillgodose rimliga anspråk på differentiering bör beläggningen inte överstiga85 %. Under /81 var som mest av antalet platserbelagda. Under de ur beläggningssynpunkt tyngsta månaderna var beläggningen . I kampen mot narkotikan har tvingats höja straffen förnarkotikabrott, och det har tyvärr fått den allvarliga "baksidan" attfängelserna nu har en mycket kraftigare beläggning. En ännu allvarligarebaksida är att narkotikan har kommit in på anstalterna. Den här situationen ärnaturligtvis mycket pressande för personalen på fängelserna. I budgetpropositionen föreslås ytterligare 190 platser föratt hjälpa upp situationen, förutom att 140 tidigare stängda anstaltsplatsertillfälligt har öppnats. Detta är naturligtvis inte tillräckligt, vilketframgår om man blickar in i den dystra kriminalvårdsframtiden. Prognosernatyder på att beläggningen kommer att öka , med en oförändrad kriminalpolitik. En 10-procentig ökningskulle innebära ett behov av omkring 400 platser ytterligare. Kammaren kommer att behandla angelägnaförslag om att minska platsbeläggningen - förslag som också är starktmotiverade ur kriminalvårdssynpunkt. Men fordras ändå andra åtgärder. Medel tillytterligare platser är en bit. Men det måste också finnas ett innehåll ikriminalvårdsverksamheten, t. ex. biblioteksverksamhet, för att vi skall kunnabidra till den kriminalvård vi önskar ha.