prot · G509132 · 1981-12-31 00:00:00 — a. i egenskapav pastorer, blir mer och mer medvetna om hur stort det är. Vi vet attorsakerna fill skilsmässor är av sådant slag att de skulle kunnaelimineras. Vad som kanske skrämmer mig mest är den attityd som tonårigaskilsmässobarn uppvisar när de berättar om sin situation. Många av oss anser säkerligen att familjen är en hörnsteni vår demokratiska byggnad. Om vi är överens om att det är så, borde det ocksååterspeglas i lagstiftningen. Jag är inte ute efter att kasta sten på dem somhar misslyckats. Vi kan inte känna fill skälen till att människor separerar.Men jag tror att samhällsutvecklingen har bidragit fill att så många gör det.Vi måste därför arbeta för att skapa ett familje- och barnvänligt samhälle. Deunga måste redan i skolan få en grundhg undervisning om vad det innebär attvara förälder och det ansvar som föräldraskapet för med sig. På så sätt kan vihjälpa unga människor att klara av de påfrestningar som normalt möter dem. I vår motion har vi begärt att det skall göras enutvärdering. Det var ju som ändringarna i giftermålsbalkenträdde i kraft. Med tanke på detta stora problem som blir större och större -de många skilsmässorna och de många skilsmässobarnen - anser vi det berätfigatatt göra en utvärdering och undersöka vilka positiva vägar man kan gå för att kommatill rätta med problemet. 60LENNART (): Jag tänker först ta upp den del av ärendet somTommy berörde i sitt inlägg och där vpk har väckt en motion. Jag villdå deklarera för att det är ytterst angeläget att det frånutskottets sida och från sida vidtas åtgärder i kampen mot denekonomiska brottsligheten. har flera sådana ärenden inom sittkompetensområde, och går tillbaka och tittar på alla de ärendensom utskottet har behandlat och vad vi har sagt, tror jag att han mycket lättfinner bevis för att utskottet har ett mycket stort intresse för att vara med ikampen mot det slaget av brottslighet. I den nu aktuella mofionen tar vpk upp frågan omsystematiskt förfarande med äktenskapsförord, boskillnad och bodelning ikombination. Det är en ny fråga som vpk har aktualiserat, och varken i motioneneller i inlägg här i daghar det påvisats något konkret fall där de i motionen beskrivna möjligheternaatt kringgå gällande lagstiftning har tillämpats. Skall kommafillbaka i ett nytt inlägg, vore det bra om han ville ge konkreta exempel på attbestämmelserna har missbrukats. Utskottetsäger också att eftersom familjelagsakkunnigas betänkande nu är ute på remiss,utgår vi ifrån att remissinstanserna också kommer att uppmärksamma den frågasom vpk har aktualiserat i motionen. Kan det sedan leda i bevis att detverkUgen förekommer ett sådant missbruk, skall vi från utskottets sida intealls tveka utan på nytt ta upp frågan.. Närdet gäller den andra motionen, som och har skrivit,måste jag konstatera att i sitt inlägg här från talarstolen inteberörde huvudfrågan i motionen. Mofionärerna begär nämligen att skallskärpa lagsfiftningen inom i syfte att minska den enligtmofionärerna alltför höga skilsmässofrekvensen. Närman läser motionen, får man en känsla av att motionärerna anser att nu gällandelagstiftning är orsak till att antalet skilsmässor är så pass högt somdet är. Min motfråga är: Vilka bevis har motionärerna för detta? Om vi skulleskärpa den här lagstiftningen, kommer då de enskilda människorna i vårtsamhälle att bli friare, lyckligare, mera harmoniska? Nej, jag tror inte det.Om vi skärper lagsfiftningen i , kommer vi därigenom att skapaett bättre samhälle? Nej, knappast. Orsakernabakom skilsmässorna måste nog angripas utifrån helt andra utgångspunkter. I dagtalar både och mycket om behovet av en utvärdering.Jag tolkar deras inlägg på det sättet att de nu har insett att problemet måstelösas med helt andra medel än att skärpa lagstiftningen i . Visst,, önskar vi oss alla en utveckling mot ett mindre antalskilsmässor, men då tror jag att vi måste sätta in samhällsresurserna på heltandra områden. Vi har också från utskottets sida pekat på en rad sädana i vårtbetänkande. Men det var inte det som motionen egentligen handlade om, utan denhandlade om att skärpa lagsfiftningen i . Jag ber att fåyrka bifall fill utskottets hemställan. 61 (vpk): Jag skall bemöta när han försöker göra gällande attden här formen av utnyttjande av äktenskapsförord, boskillnad och bodelninginte förekommer. Det är faktiskt en sak som har påtalats. Jagtror inte att det här är platsen att ange några exempel, men jag skall säga såmycket till som att han kan kontakta BRÅ:sforskningsavdelning; därifrån har jag fått uppgifter, och jag utgår ifrån attLennart också kan få det. Då kan utskottet också finna att den härverksamheten har en viss omfattning. Vi skall inte strida om hur storomfattningen är; jag tycker det räcker att vi kan konstatera att den är så passstor att vi behöver se över förhållandena. Det är heller inget nyttnär det gäller konkurser att det är problem med återvinningsreglerna, och det problemet ligger i attfillgångar på olika sätt systematiskt har förts över från den som står somansvarig i ett bolag till någon annan. Som jag påtalade i min inledning är dethär utnyttjandet en del av ett sådant förfarande. Jag kan bara återigen upprriana attkontakta BRÅ:s forskningsavdelning, så skall han säkert få de konkreta exempelsom han vill ha. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar, 62 (): Jag håller med om att vimåste angripa de här problemen också på andra sätt, och det var just det jagtalade om. Jag uppehöll mig i synnerhet vid motionens kläm 1 om utvärderingen.När det gäller skärpningen ber jag att få hänvisa fill vad som står nederst påförsta sidan i mofionen, nämligen: "Det är därför mycket angeläget att densedan 1974 gällande äktenskapslagsfiftningen utvärderas och att möjlighet gesfill en skärpning av denna "- och kommer det ett om, "om utvärderingen ger vid handen att det finns möjlighet att härigenomförbättra nuvarande otillfredsställande förhållanden." Vi har alltså inte kategoriskt ropat på en skärpning.Dessutom har ordet skärpning ibland en obehaglig klang, som om vi vore ovänligamot människor och skulle gå brutalt till väga. Jag fattar det uttrycket som attvi skulle finna utvägar att för människor som tänker ingå äktenskap - och viskall vara glada över att människor ingår äktenskap; vi håller på familj ochhem - peka på att man på ett annat sätt än vad som har varit fallet nu måstevara beredd att ta ansvar just för barnen, för dem som får det svårast. Det var ju utvärderingen som skulle visa vad vi sedanskulle kräva i lagstiftningen, så jag tycker det är litet tidigt att påstå attvi skulle begära någonting som skulle göra det svårare för människorna att varamänniskor. Jag tror att om vi kan finna vägar efter utvärderingen dels för attgenomföra det jag tog upp om fostran och bättre och varmare hem, dels för attpå ett annat sätt betona ansvaret och nödvändigheten av att få störrevarakfighet i förbunden människor emellan, så skulle vi också hjälpa just devuxna människorna. Det finns så oerhört många sårade och sargade människor, ochdet är så många, som har ringt eller skrivit och som jag har träffat under minlånga tjänst som förkunnare, som säger att de kanske gifte sig litet tanklöst.De har t. o, m. sagt: Vi kanske skulle ha varit äldre när vi gifte oss. Alltdet där kan man utvärdera. Jag törs inte säga att man skall vara äldre, men detfinns frågor som man kan utvärdera för att sedan komma tillbaka, omutvärderingen visar på behovet av det vi säger som nr 2 i vår kläm. 63SVEN (): Om hade läst vår motion -just den mening som citerade - skulle han ha vetat atthuvudmotivet var att vi skulle göra en utvärdering. Om den utvärderingen gavvid handen att man behövde ändra lagstiftningen skulle det ju vara naturligtatt göra detta, för lagstiftningen har en viss betydelse för människor vidvägval här i livet. Men vad vi framför allt har framhållit är att man måstevidta olika åtgärder för att komma till rätta med detta oerhört stora problemsom vi nu har i vårt samhälle. Jag nämnde just skolan. Där kan man ge ungdomarden undervisning som är nödvändig, för det är ett ansvar att gå in ifamiljelivet, att bli förälder - det kan inte nog poängteras. Vissa frågor rörande gtfiermäls-balken 64LENNART (): Först och främst hänvisar vi i utskottetsbetänkande till att samhället satsar en hel del resurser både påfamiljerådgivning och på föräldrautbildning. anges också i utskottetsbetänkande olika utredningar som pågår. a. har docenten vidpsykologiska institutionen vid en undersökning på gång.Likaså har socialutskottet uttalat sig för en utredning angående ettinformationssystem om levnadsförhållandena för barn och ungdom. Så det pågårredan i samhället ett visst utvärderingsarbete av det slag som motionärernaefterlyser. De bägge motionärerna försöker i debatten frikopplade två yrkandena i motionen och säga att de inte har något samband. I det andrayrkandet i mofionen hemställs emellerfid - jag citerar ordagrant - "attriksdagen beslutar att hos regeringen begära att denna utarbetar förslag tilländring av i syfte att minska den alltför höga skilsmässofrekvensen".Där är det alltså ett konkret önskemål uttalat från mofionärerna att man skalländra i syfte att minska den alltför högaskilsmässofrekvensen. Det kan jag inte tolka på annat sätt än att det måsteinnebära en skärpning av bestämmelserna, försvåra för människorna att skiljasig, om de har kommit till det viktiga beslutet. Vi säger från utskottets sidaatt vi inte tror att det avhjälper de grundläggande problemen. frågade i sitt första inlägg vilken syn vihar på äktenskapet. Det har vi nu på nytt klart redovisat från utskottet ochhänvisar fill vad som står i och som ställt sigbakom tidigare, att äktenskapet är en frivillig samlevnadsform mellan tvåsjälvständiga personer. Det tycker jag är en mycket bra mofivering för detsynsätt vi har när det gäller äktenskapet. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 2 (äktenskapsförord - boskillnad) Utskottets hemställan bifölls med 288 röster mot 15 förmofion 1582 av m. fl. i motsvarande del. 1 ledamot avstod från attrösta. 8 §Låneförbudet i aktiebolagslagen Föredrogs lagutskottets betänkande1981/82:35 om låneförbudet i aktiebolagslagen (prop. 1981/82:95). 65 (): Samfidigt som de borgerliga regeringarna medallt större målmedvetenhet och i ett allt högre tempo gett sig i kast meduppgiften att urholka vårt sociala trygghetsnät och beskära den gemensammasektorn, har de med stor idérikedom och ihärdighet med skattemedel och lånadepengar lämnat generösa bidrag till redan välbeställda grupper i det svenskasamhället. Regeringarna och - med nåde, måsteman förstås tillägga- kommer att, om de nu över huvud taget lämnar några spårefter sig i historien, påminna om den tid då den omvända fördelningspolitikenrådde i . Deras politiska gärningar kan i stort sett sammanfattas såhär: Vi har inte råd att upprätthålla den fullasysselsättningen - det kostar för mycket pengar. Vi har inte råd att garantera tryggheten vid sjukdom - detblir alltför dyrt. Vi har inte råd att ersätta dig som slagits ut frånarbetsmarknaden med mer än till ungefär hälften - vi måste strama åt. Vi har inte råd att garantera värdesäkringen avpensionerna - våra resurser är för knappa. Däremot har vi råd att utöver traditionella stödformertill höginkomsttagare, företag och andra borgerligheten närstående intresse-och påtryckningsgrupper underhålla och utvidga ett subvenfionssystem som gjortden svenska fondbörsen fill världens största statsbidragsbörs. Äras dem som äras bör. Det var som kom på idéntill skatte-och skattefondssparandet. Men och folkparfiet har lydigtstigit på den moderata triumfvagnen. Det är därför inte förvånande att det är en i och för sig rekorderlig centerpartist som fått uppgiften attförsvara invigningen av en ny fihal i det moderata kvarteret , Förvad skatte- och skattefondssparandet handlar om är ingenting annat än engigantisk rundgång av skatte- och lånemedel. Varje insatt hundralapp i systemetkostar samhället och skattebetalarna , och då har man definitivtinte tagit fill i överkant. a. fidningen Sparbankernanyligen slagit fast riktar sig den här stödverksamheten i första hand tillhögre inkomsttagare. Skatte- och skattefondssparandet stimulerar inte sparandethos de grupper som har litet pengar på banken och störst behov av sparande. Skattespararna har i allmänhet högre inkomst än de sominte skattesparar. Skattesparandets subventioner förstärker såledesinkomstskillnaderna. Det egentliga nysparandet är av allt att döma synnerligenblygsamt. Vi har fått flera bekräftelser på att vad som sker till stor delendast är en överflyttning av pengar från ett konto till ett annat. Regeringen föreslår nu i en proposition ett undantag frånförbudet i akfiebolagslagen mot penninglån i syfte att möjliggöra för anställdaatt med hjälp av lånade pengar förvärva aktier i det långivande bolaget. Detintressanta med detta förslag är att det fillkommit på en direkt beställningfrån . Det räcker alltså inte med att införa avdrag försparande på skattefondskonto. Med det här förslaget vill man också permanentaett system som redan fungerat via generösa dispenser, nämligen attanställda skall kunna låna pengar - ofta räntefritt - för att placera dessapengar i aktier i det egna företaget. Låt mig ta ett litet exempel för att visa att detsannerligen är andra motiv än rent företagsekonomiska som spelat in när detgäller bevekelsegrunderna för denna typ av s.k. företagsanknutnaaktiesparfonder. Exemplet är hämtat från . Enligt redovisadeuppgifter infördes i företaget en företagsanknutenakfiesparfond. Först erbjöds de anställda att låna pengar fill ränta föratt förvärva akfier i företaget. Men lockbetet ansågs redan efter några veckorinte fillräckligt attrakfivt. Då kom nya signaler, och man beslutade att lånenunder 1982 skulle vara helt räntefria. Samma företag har brottatsmed lönsamhetsproblem. 300 arbetstillfällen försvann under 1981.1 likhet medandra företag brukar Höganäsbolaget hävda att det krävs åtminstone 20 %avkastning på en investering. Detta företag, som lånar ut pengar räntefritt,betalar självt ränta på sin checkräkningskredit. Trots dessa synnerligengenerösa förmåner har systemet i första hand lockat vissa tjänstemannagrupperatt spara, men uppslutningen har långt ifrån varit den som man borde ha kunnatförvänta sig mot bakgrund av den nästan gränslösa generositet som präglarerbjudandet. Från de kollektivan-ställdas sida har intresset för denna sparformav naturliga skäl varit ytterst begränsat. Exemplet visar, tycker jag, med all önskvärd tydlighet attdet är andra motiv än företagsekonomiska som ligger bakom den utvidgning avlånekarusellen som vi har alt ta ställning till. Denna utvidgning tersig som synnerligen tvivelaktig också mot den bakgrunden att det har aviserats,eller åtminstone antytts, från budget- och ekonomidepartementet att systemetsannolikt kommer att behöva omprövas. Av realekonomiska skäl tvingas den regering som kommer attha ansvaret i det här landet efter valet att avskaffa de här generösasubventionerna. Också den nuvarande borgerliga regeringen har alltså gett enantydan om att så blir fallet, till stora förtret. Det skulle varavärdefullt om Marfin kunde ge några klarläggande besked på den punkten. Det bör noteras att de stora löntagarorganisationerna ochSvenska avstyrkt regeringsförslaget. Det har man gjortutifrån helt realistiska utgångspunkter. Ett system som innebär att man med lånade medel kan skaffasig generösa skattemässiga fördelar utan att förmånerna jämställs med annanskattepliktig inkomst av tjänst kan aldrig i längden försvaras ochupprätthållas. Lika orimligt ter det sig för den i ekonomiska frågor någorlundavälorienterade medborgaren att man med hjälp av lånade medel skall stödja denegna aktiekursen. Kritiken på den sistnämnda punkten berörs inte med ettenda ord i proposifionen. De nu genomförda urholkningarna av låneförbudetmedför, som bl. a. TCO påpekat, också risker för långivarens fordringsägare.Inte heller detta är ägnat att befrämja förutsättningarna för en högre investeringsvolym. Också framför kritik av mycketstort principiellt intresse. Man betraktar systemet som ett ofullgångetprovisorium, som understryker den frän socialdemokratiskt håll ofta framfördauppfattningen om behovet av skattemässig neutralitet mellan aktiesparande ochbanksparande samt ifrågasätter det rimliga i att underlätta en växandekreditgivning utanför den reglerade kreditmarknaden. Just kreditmarknaden utanförbanksystemet, inte minst den grå kreditmarknaden, har som bekant haft gyllenetider under de borgerliga regeringarna. Det finns enligt vår mening ingasakliga mofiv för att stimulera en ytterligare utveckling på det här området. Efter denna, kritik emot ett orättvist,inkonsekvent och samhällsekonomiskt sett illa genomtänkt regeringsförslag finnsdet skäl att understryka socialdemokrafins posifiva inställning till ett ökathushållssparande. Vi har lagt fram konkreta förslag tillsparstimulan-ser. Förslagen har som utgångspunkt haft fördelningspolitiskrättvisa och en utformning som främst tagit sikte på den stora gruppensmåsparare. a. har vi föreslagit en förbättring av det s. k. sparavdraget. I vår syn på sparandet ligger också en positiv inställningfill en breddning och en jämnare fördelning av det enskilda aktiesparandet. Detmåste emellertid då utformas på ett sådant sätt att det inte leder till oönskadförmögenhetsfillväxt hos en liten grupp eller till konstlade kursrörelser påden svenska fondbörsen. Dagens regeringsförslag uppfyller inte på någon punkt dekrav som måste ställas på rättvisa och solidariskt utformade sparsystem.Socialdemokraterna avvisar alltså såväl regeringens förslag om att andelar iaktiefonder och akfiesparfonder skall undantas från tillämpningsområdet föraktiebolagslagens regler om förbud mot penningslån som det föreslagnaundantaget från låneförbudet vid anställdas aktieförvärv i det långivandeföretaget. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservafionerna. 66 (vpk): Utgångspunkten för den här debatten äregentligen inte någon regeringsproposition utan en skrivelse från Industriförbundet.Det är nämligen på det viset att i en skrivelse tillindustridepartementet bl. a. föreslog att undantag från låneförbudet i fråga omlån från ett aktiebolag skall medges för lån till bolagets anställda just isyfte att dessa skall kunna förvärva aktier i bolaget eller i anrat bolag inomsamma koncern. Det är med anledning av den skrivelsen som regeringen harlagt fram förslaget om att göra undantag från låneförbudet och därigenomtillgodose krav. Det är alltså ett ganska direktbeställningsarbete som regeringen här har gett sig in på. Jag vill påstå attdetta är ett ovanligt oblygt exempel på hur regeringen verkställerbeställningar från kapitalägarna och deras organisafioner. Det bör också noteras - vilket även - att de fackliga organisafionerna LO och TCO, som representerar enöverväldigande majoritet av de vanliga lönarbetarna, går emot detta förslag.Industriförbundets och regeringens förslag är ingenfing annat än ett försökatt binda upp lönarbetarna genom individuella ägarintressen i bolagen, vilkaskall syfta fill att ge lönarbetarna en känsla av intressegemenskap med destora kapitalägarna. Det är självklart att det inte existerar en sådanintressegemenskap. Det blygsamma aktieägande som en enskild lönarbetare skullekunna skaffa sig ger bara en viss ekonomisk uppbundenhet, inte någotinflytande. Däremot ger det här föreslagna undantagandet bolagen storamöjligheter att exempelvis stödköpa sina egna akfier och därigenom stödjaaktiekursen med egna medel. Det föreslagna systemet kommer också att gynna det somvänsterpartiet kommunisterna i andra sammanhang skarpt har kritiserat, nämligenaktiefondssparandet. Det har fill främsta syfte att gynna de mest välavlö-nade.Regeringsförslaget innebär att ett företag skall få ställa en del av sinatillgängliga likvida medel till förfogande för att aktier skall kunna bytaägare. Det kan i sig höja aktiekurserna, men det får också den effekten attföretagen begränsar sina möjligheter att använda de likvida medlen tillproduktiva investeringar. Man spär alltså på spekulationsekonomin ytterligare. kommunisterna föreslår därför att det avregeringen och om undantag från låneförbudetavslås. 1 stället menar vi, i likhet med vad LO anfört i sitt remissvar, attden typ av låneverksamhet som berörs i skrivelse på ettentydigare sätt än f. n. bör förbjudas i akfiebolagslagen. I denna fråga har socialdemokraterna och vpk samma syn.Det är därför inte någon skillnad på kraven i vår motion och de krav som harrests i de socialdemokratiska reservationerna. Vi kan dessutom - inte utan visstillfredsställelse - konstatera att socialdemokraterna också har ansett att debör stödja vpk:s yrkande att man skall undanröja osäkerheten om huruvidalåneförbudet omfattar andelar i aktiefonder och akfiefondssparande eller inte. Jag yrkar därför, herr talman, bifall till desocialdemokratiska reservationerna, vilket är detsamma som ett bifall tillvänsterpartiet kommunisternas motion. 67 (): Det enskilda sparandet behöver stimuleras ochunderlättas på olika sätt. Det gäller särskilt sparande som ger riskvilligtkapital i vårt näringsliv, främst sparande i aktier. Det är viktigt att manundviker maktkoncentration i näringshvet och försöker åstadkomma en bred spridningav ägandet. Inte minst anställdas förvärv av aktier i det egna företaget kanmedverka till en sådan spridning, som det stärker de anställdasinflytande och känslan av samhörighet med företaget. Enligt de tre ickesocialistiska partiernas uppfattning finns därför starka skäl för att stimulerade anställdas intresse för förvärv av aktier i det egna företaget. Som har framgått av de båda föregående anförandena liksomav motionerna och reservationerna i detta ärende har emellertid socialdemokraternaoch vpk en i grunden annan inställning till dessa frågor i och med att de istället för att stimulera det enskilda sparandet vill främst gynna detkollekfiva sparandet. Jag skulle vilja ta upp litet om detta, men eftersom jagbara har för detta anförande, kanske det inte är möjligt. Aktiebolagslagen innehåller ett låneförbud, I syfte attunderlätta akfie-förvärv har regeringen föreslagit visst begränsat undantagfrån låneförbudet. Huvudregeln - och det finns anledning att betona detta -blir alltjämt bestämmelserna om låneförbud, bl. a. gällande lån för förvärv avaktier i bolaget eller i annat bolag i samma koncern. Men från denna huvudregelföreslås nu visst undantag för de anställda i bolaget. Under vissa förutsättningarskall de anställda få lån för förvärv av akfier i det egna bolaget. Jag vill nuange dessa förutsättningar. Det gäller alltså endast anställdai bolaget. Lånebeloppet får uppgå till högsttvå basbelopp, f. n. . Låneerbjudandet skall rikta sigtill minst hälften av de anställda. Lånet skall återbetalas inom fem årgenom regelbundna amorteringar, vilket leder till ett verkligt sparande. Gäldenären och honom eller henne närstående fårinte inneha fler aktier än att dessa tillsammans med de aktier som skall förvärvas genom lånet omfattar högst 500 aktier i bolaget eller högst av aktiekapitalet. Slutligen skäll det föreslagna undantaget frånlåneförbudet ej gälla personer som ingår i bolagsledningen. De anställdas representanter i bolagsstyrelsen behandlas dock på samma sätt som övriga anställda. Undantaget från låneförbudet är alltså begränsat för attinte kunna missbrukas. När socialdemokraterna och vänsterparfiet kommunisternanu vänder sig så kraftigt mot förslaget, finns det anledning att erinra omdispensmöjligheterna i den del av låneförbudet som föreslås upphävd.Länsstyrelsen kan nämligen på ansökan medge undantag från bestämmelsen om låneförbud, om det vid förvärv av aktier i bolaget ärpåkallat av särskilda omständigheter eller om det i annat fall föreliggersynnerliga skäl. Dispens från låneförbudet har regelmässigt lämnats då detvarit fråga om lån till ett större antal av de anställda.