prot · G50926 · 1981-12-31 00:00:00 — Och likadant är del på civilförsvarssidan. Jag vill inte säga mer om delta. Det är så uppenbart attdel är på del sättet. Man måste ta lill sig dessa fakta. Gör man inte det,kommer man heller aldrig atl kunna föra en försvarsdebatt. Det är del som dethandlar om. Vi skall inte ha någon JAS-debatt , sade försvarsministern, ochdet tycker inte jag heller. Jag frågar bara än en gång: Qm vi lägger utpengarpå att hålla 500 eller 600 plan - såvida vi lyckas med detta - stridsberedda,hur länge har vi dem kvar i händelse av atl vi dras in i ett konventionelltkrig? Hur skall vi täcka förlusterna? Hur skall vi ersätta de plan som skjutsned? Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. kanske 300eller 350 plan kvar. har vi kanske inte längre några flygklaraplan kvar. Till vilken nytta har då alla de miljarder som lagts ned på planenvarit? Vad är invasionsförsvar, vad är avskräckande? Är detavskräckande atl vi har 500 flygplan som man vet väldigt lätt kan elimineras?Det är ju där problemet ligger, och diskussionen på den punkten måste föras påett mera bestämt och allvarligt sätt än vad som varit fallet. Jag vill bara, för att runda av denna debatt,påpeka alt samtliga de stora frågor som vi har diskuterat under senare delen avdebatten, och som gäller de olika försvarsgrenarna och även totalförsvaret somhelhet, f. n. behandlas av försvarskommilté. Vi kommer inom ganskakorl lid att ha ett bättre underlag än för att diskutera dessa stora ochviktiga frågor. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1981/82:40 om förfarandet vid inskrivningen avvärnpliktiga, m. m. har frågat mig om jag tänkergöra något åt det påtalade missbruket av psykiatrin vid inskrivning avvärnpliktiga, om jag anser det önskvärt med en undersökning av frikallelsernaskonsekvenser på individnivå, om jag anser att värnpliklslagen ochfrikallelseparagrafen uppfylls på ett tillfredsställande och riktigt sättsamt, om inte, vilka förändringar jag avser atl vidta. Inledningsvis vill jag framhålla att prövningen av devärnpliktiga vid inskrivningen avser bl. a. att bedöma den värnpliktigesförmåga till krigstjänst från medicinsk synpunkt. Att med stöd av en plikllagta någon i anspråk för en tjänstgöring som han är oförmögen att fullgöra ärinte förenligt med vår hänsyn till individen och medför betydande svårigheterunder utbildningen i fred samt kan leda till allvarliga konsekvenser ikrigstid. Enligt värnpliktslagen skall den som lill följd av lyte,stadigvarande sjukdom, bestående kroppslig svaghet eller annan dylik orsak äroduglig till krigstjänst frikallas. Förväntade anpassningssvårigheter i denspeciella miljö som värnpliktstjänstgöringen i fred och krig innebär bedöms idetta sammanhang som psykisk svaghet och anses utgöra sådan "annan dylikorsak" som anges i lagtexten. En kroppslig skada, svaghet eller sjukdom,som konstateras vid inskrivningen, måste bedömas med hänsyn lill depåfrestningar som den enskilde kommer alt utsättas för under värnpliktstjänstgöringen.På samma sätt måste givetvis en konstaterad psykisk svaghet bedömas utifrån depåfrestningar som den enskilde kommer att utsättas för undervärnpliktstjänstgöringen och inte de förhållanden som råder i hans normalacivila tillvaro. Del väsentliga är att den värnpliktige inte åläggs uppgiftersom han inte klarar och som han själv kan ta skada av. Jag vill erinra om alt ett nytt inskrivningssysteminfördes under /70. beslut innebar attpsykologinsatserna utökades väsentligt och att prövningsförfarandet vid behovkompletterades med undersökning hos psykiater. Beslutet innebar vidare altsamtliga värnpliktiga skulle prövas av en psykolog. hade sådanprövning omfattat av de värnpliktiga. Det nya inskrivningssystemetledde till att antalet frikallade ökade vid inskrivningstillfället, främst avpsykiatriska skäl. Innan det nya inskrivningssystemet infördes, frikalladesvärnpliktiga av medicinska skäl i betydligt slörre utsträckning under pågåendegrundutbildning. utgår i sin interpellation från atlpsykiatrin vid inskrivning av värnpliktiga missbrukas för att genomfrikallelser minska överskottet av värnpliktiga. Jag kan av flera skäl intedela denna uppfattning. Andelen frikallade har successivt minskatfrån av antalet prövade /72 till av antalet . Andelen värnpliktiga som frikallats mot bakgrund avpsykiatriska diagnoser har minskat från till avantalet prövade. Försvarsmaktens behov av värnpliktiga för krigsplacering harvarit i huvudsak . Det totala antalet prövade ökadeunder från ca 54 000 värnpliktiga /70 till ca 64 för att därefter minska till ca 55 000 . /71-1974/75, då antalet prövadevärnpliktiga ökade kraftigt, minskade såväl den totala andelen frikallade somandelen frikallade med anledning av psykiatriska diagnoser. När antalet prövade minskade /75-1976minskade även andelen frikallade såväl totalt som andelen frikallade medanledning av psykiatriska diagnoser. minskade antaletprövade, medan andelen frikallade var relativt . Under perioden1978-1980 ökade antalet prövade, medan andelen frikallelser minskade. I delta sammanhang kan jag även konstatera att man i denforskningsrapport som refererar lill har bortsett frånfrikallelser efter inskrivningsprövning. Dessa frikallelser har fortfarande ensådan omfattning att man inte kan bortse från dem då psykiatrin inom försvaretdiskuteras. Vidare likställs i rapporten värnpliktiga som frikallas medvärnpliktiga som undantas. Jag finner detta anmärkningsvärt, eftersomundantagande innebär att beslut om militär tjänstbarhet senareläggs i avvaktanpå säkrare beslutsunderlag. Jag kan mot bakgrund av de uppgifter som jag här harredovisat inte finna atl något missbruk av psykiatriska diagnoser i syfte altminska överskottet av värnpliktiga föreligger. Utmärkande för prövningen avvärnpliktiga är snarare all andelen frikallade såväl totaltsom mot bakgrund av psykiatriska diagnoser successivt har minskat. Andelenfrikallade på basis av psykiatriska diagnoser har i det närmaste halverats. Jag vill i detta Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. sammanhangframhålla, att jag har fullt förtroende för alt den personal som skall pröva devärnpliktiga fullgör sina uppgifter i enlighet med slalsmak-ternas intentioneroch med all nödvändig hänsyn till den enskilde. Behovet av värnpliktiga, dvs. den årligautbildningskonlingenlen är-som jag tidigare nämnt - relativt underlånga tidsperioder. Detta är nödvändigt för att man skall kunna få ettlångsiktigt och fast underlag för dimensionering av utbildningskapaciteten inomförsvarsmakten. Om antalet inskrivningsskyldiga värnpliktiga ökar under entidsperiod leder detta till att fler får göra sin värnplikt efterinskrivningsprövningen eller . Detta förhållande kommer att gälla underperioden /83 - omkring 1995/96 på grund av de stora värnpliktskullarnaunder första . kommer de åldersklassersom utgår ur krigsorganisationen, dvs. de värnpliktiga som uppnått 47 arsålder, all successivt öka. Detta innebär alt den totala tillgången påvärnpliktiga för krigsorganisatoriska uppgifter kommer all minska under1990-ialet. Del år alltså inte ett intresse för försvarsmakten att frikallafler då värnpliklskul-larna ökar. Varje värnpliktig är en resurs som skalltillvaratas på bästa sätt för uppgifter i krigsorganisationen. frågade mig även om jag anser detönskvärt med en undersökning av frikallelsernas konsekvenser. Jag konstaterarall det i första hand åvilar överbefälhavaren och chefen för värnpliktsverketatt fatta ell sådant beslut. För egen del anser jag att sådana undersökningarav värnpliktiga av inlegriletsskäl bör göras med återhållsamhet och efternoggrann prövning av ändamålet. Defta gäller naturligtvis i hög gradvärnpliktiga som frikallats och för vilka värnpliktens fullgörande saknaraktualitet. Mot bakgrund av de uppgifter som jag tidigare redovisathar jag inte funnit anledning atl ifrågasätta tillämpningen av den paragraf ivärnpliktslagen som åsyftar. 31MARGOT (): Försl ett lack till försvarsministern förinterpellationssvaret som var långt och litet snårigt. Sedan jag försökt tränga igenom ordmassan och statistikenåterstår för mig att göra fyra kommentarer. För det första måste jag få säga att jag inte ifrågasätteratl personalen som skall pröva värnpliktiga gör det med den enskildes bästa förögonen och atl de försöker leva upp till de överordnades ochstatsmaktens vilja. Det är villkoren för alt klara den uppgiften som kandiskuteras. För det andra går interpellationssvaret som katten kringhet gröt runt huvudproblemet: att värnpliktiga frikallas genom en psykiatrisksjukdomsstämpel, trots att många inte är psykiskt sjuka medicinskt sett. Menom nu psykisk sjukdom inte är detsamma i det militära som i det civila livet -vilket svaret antyder - är det då korrekt all använda socialstyrelsensdiagnoser? Är det korrekt att definitionerna på psykisk sjukdom underordnasdefinitionerna på militär oduglighet? "Det väsentliga är att den värnpliktige inte åläggsuppgifter som han inte klarar och som han själv kan ta skada av", står deti svaret. Ja visst, men till vilket pris? Det kan inte ha gåttförsvarsministern förbi att psykiatrins användning inom försvaret hardiskuterats och debatterats under hela 1970-lalel. a. har agerat och bl. a. föreslagit att den nuvarandelagstiftningen skall förändras så att det blir möjligt att frikalla utan attsjukdom vid undersökningstillfället föreligger. För det tredje anser jag det ganska ointressant atldebattera statistikupp gifter och sifferexercis. Det är beklagligt nogstatsrådets viktigaste argument mot och kommentar till forskningsrapporten omtendenserna lill att frikalla utifrån försvarets behov av soldater. Omsifferuppgift ställs mot sifferuppgift är inte mycket kvar att diskiitera, såatt säga. Men hur den här frågan uppfattas ute i verkligheten, i tillämpningen,illustreras bäst öhi man återger några intervjusvar från inskrivningspsykologer.Så här säger en av de intervjuade psykologerna; "Jäg vet åtminstone att del vid två perioderförekommit alt man från organisationen via mönstringsförrätlaren har tagit uppdet här med långa väntetider" - dvs. mellan inskrivning och inryckning -"för att bli handräckningsvärnpliktig och det var ett problem förmyndigheten med placering och inryckning och att man därmed uppmanade oss attslår det och väger så frikalla dom hellre än gör dom till handräckare. Det varingenting som man gick och viskade om i korridoren utan det var uttalat påmöten och seminarier." En psykolog log upp tillgången på värnpliktiga som engenerell styrande faktor vid bedömningarna. Han sade så här: "Jag skulle vilja säga som så att vi fungerar ju intesom någon absolut auktoritet, såvitt jag kan bedöma. Våra bedömningar är litegrann styrda av del behov som krigsmakten har av folk. Det är så jag uppfattardel, men jag vet inte om det är någon officiell ståndpiinkt. Men vore det såatt det vore ont om folk i krigsorganisationen så skulle det automatisktmedföra en skärpning av kraven för frikallelse. Som läget är . ärdet pådelviset att man har gott om folk. Befolkningspuckeln ökar ju till mitten av1980-talet och en bra bit framåt innan den sjunker igen. Det gör att man kommeratl få överskott. Del gäller ju inte minst inom handräckningspersonalen. Manhar väldigt svårt att utbilda de pojkarna helt enkelt. Det gör att man frånmilitärmyndighelens sida ser väldigt lått på när vi föreslår frikallning avpojkarna." För del fjärde undrar jag om försvarsministern inte vågartycka något om en undersökning av frikallelsernas konsekvenser för denenskilde. Argumentet med inlegriletsskäl är nästan en oförskämdhet mot seriösaforskare som vill se just till de enskilda individernas bästa. Inom parenteskan jag berätta atl sedan jag framställt den här interpellationen har flerapersoner kontaktat mig för all vittna om vilka problem en frikallning medpsykisk sjukdomsdiagnos kan ställa till med för en ung kille - i umgänge medkamrater, när han söker jobb osv. Till sistundrar jag, för att få ett tydligt och klarläggande svar på den Om fö rf a rart (jet vid inskrivningen av värnpliktiga, m.m. Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. viktigastefrågan: Vill statsrådet helt förneka påståendet att användningen av psykiskasjukdomsdiagnoser vid frikallelser är ett problem? 32 (): Psykologen på FOA säger iVärnplikts-Nytt nr 11/81 att för av dem som militären klassarsom psykiskt sjuka skulle samma diagnos ställas av civila läkare. Han menaralltså alt militären skulle göra fel i avfallen. Men det kan ju tänkasatt del lill stor del beror på alt de civila läkarna inte behöver ta hänsyntill att vederbörande patient skall fullgöra värnpliklstjänst och kanske ocksåkrigstjänst. Skulle de civila läkarna bedöma och la hänsyn till att patienternaskall fullgöra sådan tjänst som jag nämnde, tror jag alt resultatet skullebli detsamma. Om en värnpliktig inte är stark nog att klara värnpliktstjänstgöringmåste han frikallas. Det är bättre att det sker vid inskrivningsförräll-ningenän all vederbörande först skall in på ett förband, där man efter några dagarmåste föreslå att han frikallas. Det är ju värnpliklskontoren som beslutar omfrikallelse. Att man på grund av överskott av värnpliktiga i enårskontingent skulle använda psykiska diagnoser som en utjämningsregulalortycker jag är horribelt. Jag har själv arbetat med den härproblematiken, men inte hörde jag att någon hade en tanke på att låta frikallaen värnpliktig därför att det fanns ett överskott av värnpliktiga i just denåldersklassen. Tvärtom företogs undersökningar för atl man skulle få reda påvar vederbörande skulle kunna placeras för att klara sinvärnpliktstjänstgöring. Det gällde att försöka hitta platser nära hemmet, ibullerfria miljöer, av mindre ansträngande slag osv. för att han skulle kunnaklara sitt jobb som värnpliktig. Jag hade också en känsla av alt man, om maninte klarade en värnpliktig, nästan kände det som ett misslyckande. Det läggsalltså ned ett omfattande och noggrant arbete. Man tar hänsyn såväl till envärnpliktigs hälsa som till försvarels intressen. Efter atl ha läst artiklarna i Värnplikts-Nytt kan manlätt få uppfattningen att allt går till liksom på en höft vid inskrivning ochfrikallelse av värnpliktiga. Jag tror inte, , att så är fallet- det tror jag mig kunna intyga. 33Försvarsministern : Herr talman! ställde ettantal frågor. a. frågade hon varför man i detta sammanhang användersocialstyrelsens diagnoser. Svaret på den frågan är att man så långt sommöjligt vill efterlikna del civila samhället i sin bedömning och att detegentligen knappast finns några andra riktlinjer att hålla sig lill. Qm MargotWallström anser att detta är fel, så har jag en helt motsatt uppfattning. Jagtror att det är riktigt atl man tillämpar diagnoser. Vidare säger all statistik ärointressant. Ja, det är rikligt att statistik kan vara ointressant. Men å andrasidan syftar den ju lill och visar just det som var slutsatsen av mittresonemang, nämligen alt vi ser de värnpliktigasom en resurs. Vi prövar varje individ med sikte på atl placera honom på bästasätt. Naturligtvis går undersökningen också ut på att vederbörande, om mananser alt han inte klarar värnplikten, inte heller skall inkallas för att göraden. Personligen anser jag atl det här med att få en ordentlig undersökning - hurman har det ställt med sin konstitution, både fysiskt och psykiskt - är entillgång för ungdomarna. Det värsta som kan hända tror jag är att man inkallasoch att del senare visar sig att man inte klarar uppgiften. Att åka hem igenefter påbörjad grundutbildning skulle jag -och måhända många med mig-betraktasom något av ett misslyckande. All däremot vid prövningen bli frikallad kan jaginte se som något stort misslyckande. antyder all man kan misslänka att mångaav dem som frikallas genom att stämplas som psykiskt sjuka kan råka ul försvårigheter på grund av delta. Del kan gälla t. ex. när de söker arbete, sökertill viss utbildning etc. Det har gjorts undersökningar om det här. 1960 genomfördedåvarande centrala värnpliklsbyrån en undersökning. Den visade atl myndigheterinom offentlig förvaltning regelmässigt genomförde läkarundersökningar i egenreg' i samband med anställning. Delta gäller också slörre icke statligaföretag. Vid en del privata mindre och medelstora företag genomfördes intealltid läkarundersökning. Möjligen kan den enskildes värnpliktsförhållanden hatillmätts större betydelse vid sådana företag, men undersökningen visar inteklart detta. Det framgick också att frikallelser, grundade på psykiska orsaker,kunde ha betydelse vid anställning vid vissa större företag inom den privatasektorn. Det bör sägas att under de som gått sedan den härundersökningen skedde har inlegritetsskyddet förstärkts. Medicinska diagnoserlämnas inte ut lill arbetsgivarna. I praktiken förekommer inte hellerförfrågningar om all få diagnoser utlämnade. Detta tycker jag är viktigt. Vidare har det upplysts mig att värnpliklsverket avser attupprepa undersökning. Arbete med frågeformulär och urval pågår. frågar om jag vågar tycka någonting. Ja.visst vågar jag det. Jag vågar tycka att den undersökning som sker är värdefullför dem som skall prövas. Jag vill också säga att jag har stort förtroende förden personal som genomför undersökningarna. Vidare menar jag att det är viktigtatt de här prövningarna fullgörs på detta sätt, så atl en inkallelse inte blirlill någonting som innebär atl man konstaterar atl en ung människa inte klararsin uppgift. Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. 34MARGOT (): Det bästa sättet atl förklara vad del handlarom är nog att ta ytterligare ett exempel på intervjusvar som ochStarrin fick i sin forskning. Jag anser att det är ganska betecknande. Jag villgöra klart atl jag inte tror att del är fråga om någon illvilja hos psykologereller inskrivnings-förrättare eller den personal som arbetar med devärnpliktiga. Det har jag aldrig påstått. Oin förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. Jag vill alltså läsa upp del här utdraget ur rapporten,där intervjuarens frågor och den intervjuade psykologens svar redovisas: "I:Ni frikallar genom psykiatriska diagnoser vad jag förstår? IP; Ja. men oftast så vet jag inte om man skall kalladet... De som frikallas, inte är det säkert atl man tycker de är psykiskt sjukainte, utan det är alt de har sådana problem så att de kommer att fungera dåligti det militära... de kommer inte att klara militärtjänstgöringen. Mycket medmotivation kommer in där också. 1: Om en kille... du tycker att han inte är psykiskt sjukmen har ingen som helst motivation, vad gör du då? IP; Det är ett problem med de här diagnoserna, man måsteju sälla en diagnos. Det är jii allvarligt det här med diagnoser så man tarnågon sån här ospecificerad. Så man mår illa av diagnosen, det gör man... I: Diskuterar ni dét här ingående bland psykologer...diskuterar ni diagnossältandel? IP: Kanske inte speciellt diagnossältandel utanåtgärderna, för diagnosen spelar egentligen ingen roll. Den är ju till fördatamaskinen till största delen som det nu är. I: Har niinte filnderat på att diagnosen kan ha en stor betydelse, IP; Jovisst, men vad skall man göra då när killen inteklarar göra lumpen. Och man tycker atl han inte är riktigt psykiskt sjuk men pågrund av omständigheterna kommer han inte alt klara lumpen. För all blifrikallad måste han ha en diagnos." Det är ju precis detta som är problemet, alt man måsle haen diagnos för all kunna bli frikallad. Det räcker inte med alt säga; Vi haringen plats för dig. Inte heller går det att förklara: Du kommer inte att klarapåfrestningarna. -Det är så att säga tilläggsföreskrifterna som gör all den härkillen måste stämplas som psykiskt sjuk för alt han skall få bli frikallad, ochdel är den metoden alt klara saken som jag ifrågasätter. Det andra viktiga problemet är, enligt min mening, atl detvä forskarna vid , och , inte får utföra denforskning som de har ansökt om att få göra, eftersom ÖB har uttalat att deninte fyller "för försvarsmakten väsentliga behov". Detta stämmer intemed vad försvarsministern sagt, nämligen all del är viktigt att ta reda på omde här diagnoserna har någon menlig verkan när ungdomarna skall söka jobb osv.Jag har också sett en artikel i , där det gällde en undersökning omhuruvida företagen bryr sig om att en pojke är frikallad vid ansökan om jobb.När det är kärvt på arbetsmarknaden för ungdomar, är del klart att delta alt enpojke har blivit frikallad på grundval av diagnosen att han är psykiskt sjukkan bli avgörande. 35Försvarsministern : Herr talman! Egentligen är det kanskeinte så mycket all tillägga. Alla de uppgifter som kan vara väsentliga i dettasammanhang finns redan i mitt svar på interpellationen. Jag vill emellertid änen gång understryka all den prövningsom företas vid inskrivningen enbart gäller vederbörandes möjligheter attfullgöra värnpliktstjänstgöringen, och ingenting annat. 36 (): Det är ju endast på medicinska grunder som mankan frikalla en pojke. Man tvingas alltså att ställa en diagnos för att kunnafrikalla pojken i fråga. Försvarsministern kunde väl ändå medge att detta ärett problem och vara villig att se vilka möjligheter det finns atl hitta ettannat systern. Del föreligger ju förslag till system, där man inte behöveranvända del här diagnossystemel vid frikallning. Allt görs då för ungdomarnasbästa och sker inte på en höft. är man tvingad all arbeta på ett sålt somvid flera tillfällen kritiserats av psykologer och psykiatrer. Om förfarandet vid inskrivningen av värnpliktiga, m. m. 37 Försvarsministern : Herr talman!Jag vill som min mening säga att det nuvarande förfarandet har visat sigfungera tillfredsställande, och vi tror atl det kommer atl göra det även ifortsättningen. Finns del detaljer i fråga om tillämpning eller annat som kanändras eller förbättras skall vi naturligtvis pröva detta. Det är helt klartatt vi aldrig kan säga att vi är färdiga med någonting. Men, som sagt, deerfarenheter som vi har visar atl det nuvarande förfarandet fungerartillfredsställande. 38 (): Jagskall bara be altfå ge exempel på några detaljer som man kan studera litet närmare och där mankan försöka hitta lösningar. De nya rutinerna som används har ju inte precislöst problemen. Egentligen har det skapats nya problem. Man kan fråga vem som har det medicinska ansvaret vid frikallning av värnpliktiga. Är delpsykologen som har gjort undersökningen, eller är del läkaren som egentligenbara signerat? Vem har det juridiska ansvaret, är det läkaren eller psykologen?Detta är viktiga detaljfrågor som bör studeras ytterligare. Jag hoppas alt manskall kunna komma till rätta med frikallningarna med psykiatrisksjukdomsstämpel. Herr talman!Jag vill svara på den sista frågan. Det är så, atl ansvaret för det medicinskaställningstagandet är entydigt lagt på inskrivningsöverläkaren. Denpsykologisk-psykialriska undersökningen vid inskrivningarna innebär attpsykolog lämnar inskrivningsöverläkaren förslag lill graderad diagnos. Enförteckning över nio s. k. standard-diagnoser utgör det urval av psykiatriskadiagnoser bland vilka psykologen kan välja. Psykologen dokumenterar dessutomverbalt sina iakttagelser om den prövades förhållanden. Överläkaren har detmedicinska ansvaret för fastställande av diagnos och graderingssiffra och kanvid behov besluta om kompletterande utredning från ytterligare en psykologeller konsultera värnpliktskontorets psykiater. Den modell som tillämpas meddelegering av Om upphandlingen för försvaret bedömningsansvarettill psykologer stämmer väl överens med utvecklingen inom civil psykiatri. 40 (): Bristen i det nya systemet är egentligen attläkaren som skall signera handlingen och som ytterst är ansvarig aldrig behöverträffa den värnpliktige som han ställer diagnos på. Delta är en allvarligbrist. Men jag förstår att det också är en vinst på så sätt att man har kopplatbort psykiatrerna, som varit mycket kritiska till det här sättet att användapsykiatrin inom det militära området. Av mitt svar framgår att psykiatrerna inte ärbortkopplade, . 42 "():