prot · G50951 · 1981-12-31 00:00:00 — Och dengarantin kom förvisso väl till pass, men den var ju bara en droppe i havet. Detär något som framstår särskilt klart om man jämför med den kreditgaranti på 300miljoner som fick 1978 och de 500 miljoner som samma företagfick i rent kapitahillskott 1979. Plockar man sedan också fram motsvarandesiffror för NCB och Vänerskog - siffror som för resten måste uttryckas imiljarder kronor- så framstår styvmoderligheten i behandlingen av i enän tydligare dager. När det gäller min andra fråga, om vilka åtgärderindustriministern'ämnar vidta för att förhindra att någon del av produktionenvid Timsforsanläggning försvinner, är svaret ännu torffigare.Industriministern slinker undan genom att hänvisa fill pågåendeackordsförhandlingar. Det finns inte ett enda tröstens ord till dem som arbetari Timsfors och andra Munksjöfabriker. Industriministern kunde väl åtminstone hakostat på sig att uttrycka en förhoppning om att ackordsförhandlingarna skallgå i lås. Och om han tycker att det är för känsligt, skulle han väl ha kunnatsäga någonting om sin inställning till en statlig medverkan i företagetsfortsatta strukturar- bete,som kommer att bli nödvändigt oavsett utgången av ackordsförhandlingarna. Ochvarför säger industriministern ingenting om möjligheter att fåstatliga kapitaltiUskott på samma villkor som andra skogsföretag? Jag tolkarindustriministerns tystnad på den punkten så, att han inte är villig att gesådana bidrag. Industriministern kan rätta mig om jag har fel. Jagvill därför allra sist fråga om detta innebär att det nu är definifivt slut medstatHga bidrag till skogsföretag i kris. Anf.113 (): Först vill jag tacka industriministern för att han har svarat på mininterpellation. I likhet med vill jag gärna göra mig till tolk förden djupa oro som finns bland de anställda inom . Ocksåi har de anställda tagit initiafiv till en namninsamling. Manfick snabbt en lista på 2 044 namn. Insamlingen organiserades avPapperindustriarbetareförbundets berörda avdelningar i och Vaggeryd.Det skedde i samarbete med . Enbetydande majoritet av kommunfullmäktiges ledamöter exempelvis i harskrivit under uppropet. De enda som avstod var . Det är ett rop medbegäran om ett statligt engagemang inför de stora problem som de anställda stårinför. Jag vill också ta fillfället i akt att efter interpellafionsdebattenöverlämna uppropet till industriministern. Deanställda inom lever i en total ovisshet om sin framtid.I kommun är omkring 1 000 människor direkt beroende av sulfatfabrikenför sin försörjning. I en liten kommun som skulle en drastiskneddragning av antalet anställda eller nedläggning få katastrofala följder förkommunen, men framför allt för de enskilda människorna, som skulle drabbas aven djup personlig tragedi. Dettaär den allvarliga bakgrunden till mina frågor till industriministern. Detär naturligtvis nödvändigt att lösa akuta kris. Utan tvivel har denstatliga Investeringsbanken ett utomordentligt stort ansvar för att jobben räddas,eftersom Investeringsbanken är den bank som har utlöst krisen. Därmed fickaldrig de anställda och företagsledningen chansen att genomförarekonstrukfionen av företaget, som skulle ha lett fill lönsamhet redan nästaår. IVaggeryd ligger fillbaka kanske modernastevirkesfabrik i malpåse. Här finns alltså en modern maskinpark, en ny byggnadoch en kunnig arbetskraft. Men dessa resurser utnyttjas inte. Det är storainvesteringar som står helt outnyttjade. Brandförsäkringsvärdet - för att tadet som exempel- är 160 milj. kr. finns det stora risker för attmaskinerna säljs ut, att virkesfabriken styckas och att grunden därmed rycksundan för en framfida produktion. Detta får inte ske. Iomedelbar anslutning fill virkésfabriken ligger sulfaten. Där är produktioneni gång - än så länge, tvingas jag tillägga. är risken stor att ocksåsulfaten slås ut. Vid en okontrollerad konkurs, som hänger som ett stort hot över de anställda, är naturligtvis förutsättningarna föröverlevnad avsevärt lägre än om ägarna och de anställda fått chansen att självakontrollera utvecklingen. Enligt personer som är branschkunniga kan anläggningendrivas utan att några omfattande investeringar behövergöras. Sulfaten i levererar det mesta av sin massa tillpappersfabriken i . Därför är det också naturligt att se Munksjösanläggningar i och som en enhet. Enligt min mening hade densituation som nu befinner sig i ej behövt uppstå om Investeringsbankenhaft mer is i magen, och om regeringen medverkat fill att få en kontroll övervirkespriserna. Arbetarrörelsen i kräver inte att Munksjöskall få förmåner utöver vad bondeägda skogsföretag fått. Men vi kräver medstor bestämdhet att de anställda skall ha rätt fill trygghet i anställningenoavsett om de jobbar i ett bondeägt eller i ett privatägt företag. Demiljardbelopp som pumpats in i de bondeägda företagen , skall ställas mot de 20 miljoner i industrigaranfilån fillMunksjö som industriministern nämnde. Det är dessutom så, enligt den uppfattning som såvälbranschfolk som fackliga företrädare har, att de enorma summor som pumpats in idessa bondeägda företag lett till kraftigt ökade virkespriser. på det tidigare i sitt anförande, och jag skall redovisa det på ettannat sätt. ligger priset på massaved i på /m mot attdet låg på /m och var nere i drygt 50kr. Här har det alltså skett en prisexplosion som naturHgtvisdrabbar ett företag utan egna skogstillgångar som mycket hårt. Härhandlar det alltså om en tredubbling av priset på råvaran under en7-8-årsperiod, och för detta har naturHgtvis också regeringen ett ansvar. Dettahar lett tiH att och har stora problem . Den utveckling som skett kan knappast ha kommit som enöverraskning för regeringen. Därför är det allvarligt att man från regeringenssida inte lämnat något svar varken på fråga om Timsfors, IngegerdElms om eller min fråga om . Jag menar att aktieägarna i måste ta sitt ansvar.Jag har inget emot att man skriver ner aktiernas värde fill noll om det nu går.Jag menar också att såväl Investeringsbanken som de privata affärsbankernamåste medverka till att nuvarande kris snabbt kan gå mot ett lyckligt slut, bl.a. genom en ackordsuppgörelse. Vid det höga spel som pågår mellan olika svenska ochutländska kapitalintressen får de anställda stå vid sidan om. Men det är derasjobb det handlar om. Därför hade det varit bra om en företrädare för landetspoHfiska ledning hade ställt sig upp och sagt att också regeringen är bereddatt hjälpa till att klara jobben. Kanske kan man hoppas på attindustriministern i sin replik är beredd att göra sådana utfästelser som hanavstått från att göra i sitt huvudanförande, vars omfattning och innehåll jaghoppas inte är ett uttryck för att regeringen har ett ringa intresse förjobben. kommun ligger redan i daghögt på arbetslöshetslistan. gick det 20 arbetssökande på varjeledigt arbete, och de senaste siffrorna visar att det går 30 arbetslösa påvarje ledigt jobb i . Bara detta säger att det skulle bli orimligaföljder om sulfaten försvann och om inte virkesfabriken återuppstod. Därför ärdet naturligt att stödja de anställdas krav att rädda jobben på . Jagvill därför upprepa de frågor som jag ställt till industriministern och som jagtyvärr inte fick något svar på. För det första: Vilka åtgärder har statsrådet vidtagit ochvilka åtgärder kommer statsrådet att vidta för att förhindra att ytterligarearbetstillfällen går förlorade för de anställda inom iVaggeryd? För det andra: Vilka åtgärder kommer statsrådet att vidta för attvirkesfabriken i skall kunna återuppta produktionen. 114INGEGERD (): Eftersom de här tre interpellafionerna rörsamma koncern har det allra mesta som är koncernövergripande nu sagts fråntalarstolen. Jag tänker därför inrikta mig på Jönköpingsanläggningen. Jag vill börja med att tacka industriministern för att jaghar fått svar på min interpellafion om anläggningen i . I likhet medÅke hoppas jag att industriministern under den här överläggningenkan ge mig ett fylligare besked än vad som har lämnats i svaret om regeringensvilja att stödja de anställda vid . Efter överläggningen med industriministern i den21 november hyste de anställda en försikfig förhoppning om regeringensstöd. Det är nu min förhoppning att industriministern här vidimerar attregeringen är beredd att ta ansvar för Munksjöarbetarnas trygghet. Som framgår av min interpellation är en av destörsta industrierna i . Det är dessutom den enda av de storaindustrierna som fortfarande har huvudkontor i kommunen. Näringshvets koncentration har medfört att Jönköpingskommun är starkt beroende av beslut som fattas långt bort från oss, medallt vad det innebär. Vi räknar med att omkring 2 500 människor för sinförsörjning är beroende av i . I en kommun av Jönköpingsstorlek skulle en neddragning eller ytterligare nedskärning av antaletarbetsfillfällen få mycket allvarliga konsekvenser för både kommun och län. har antalet arbetsfillfällen itillverkningsindustrin i minskat med mellan 2 000 och 2 500. Hittillshar de som genom dessa neddragningar blivit ställda utan arbete kunnat fåarbete inom den gemensamma sektorn eller annan tjänsteverksamhet. Men som vialla vet har kommuner och landsfing nu tvingats skära ned sin verksamhet.Samtidigt har vi fått ett flertal varsel om uppsägningar och permitteringar. Dehar ökat, så att sysselsättningssituationenäven i nu inger stor oro. Enligt den senaste stafistiken har antalet sökande perledig plats ökat fyra och en halv gång från månadsskiftet november-december1980 till samma tidpunkt . Den utvecklingen är vi i kommunmycket skrämda över.Skulle nu också läggas ned , får vi enökning av arbetslösheten med omkring 800 personer. Avslutningsvisvill jag ställa en fråga till industriministern: jag åka hem till Jönköpingoch tala om för de Munksjöanställda att de har regeringens stöd för sinaarbeten, om de skulle behöva det? Jag har vid mitt besök i till de anställdas företrädare sagtatt vi från regeringens sida har högsta beredskap och är beredda att göra alltvad vi kan för att få en positiv lösning av kris. Jag kan för dageninte säga mera, och det tycker jag att de ärade interpellanterna måste ha enviss förståelse för. Eftersom ackordsförhandlingarna f. n. befinner sig i ettintensivt skede, så gagnar man knappast en posifiv lösning av krisen genom attföra en mera detaljerad debatt här i kammaren . Det hoppas jag attinterpellanterna också har förståelse för, och det är förklaringen till attmitt svar är relativt kortfattat. Detfinns dock några missförstånd som kommit fram här i debatten och som jag ärangelägen att klara upp. a. görs det jämförelser med andra företag - med des. talade t. o. m. om planlösa utdelningarav kapital och subvention till skogsägarna, omdömen som dess värre är mycketlöst grundade och vittnar om att i verkHgheten inte har trängt ini frågorna. Manskall f. ö. inte ta de 20 miljonerna i garantilån fill när man jämförmed de stadiga insatserna. Staten är intressent i ackordsförhandlingarna. Detär fråga om ett belopp på mer än 150 milj. kr. Detta är alltså det totalastafliga intresset i , och det kan jämföras med motsvarandeintressen t. ex. i den ackordsförhandling som bedrevs iVänerskog. MenallvarHgare i det här sammanhanget är att både och att miljardbelopp pumpats in i bondeföretag och lett till kraffigt ökadevirkespriser. Detta är onekligen ett intressant och avslöjande yttrande. sade ordagrant så. Det innebär med andra ord att anser ÅkeGustavsson och andra företrädare för arbetarrörelsen att man skulle ha låtitskogsägarföretagen gå i konkurs den dag som de här insatserna bestämdes. Det ärju inte fill virkespriser som det kapital som kommit in genom aktieteckningen iNCB och har använts. Och det är inte fill virkespriser somackordssubstansen i Vänerskog avräknats, utan det skedde för att räddasysselsättningen, för att hålla industrier vid liv där man inte kunde se någonalternafiv köpare eller användare. Detär onekligen sensationellt och värt att notera att ansersocialdemokratins företrädare att man skulle ha ökat virkestillgången för densvenska industrin genom en snabbare och mera brutal nedläggning av de företagsom råkade i kris 1977-1978, när det inte fanns köpare till företagen. På annatsätt kan man inte tolka det. Och det är precis samma argumentering som vi harmött från företrädarna för vissa enskilda företag; de har sett de statligaindustripolitiska insatserna som någonting som har bidragit fill att 6 protokoll1981/82:51-52 upprätthålla en för stor industrikapacitet i landet. Jag skulle vilja säga att jag inte vill ge migin i en vidare diskussion ' beträffande , därför attackordsförhandlingarna - som jag sade inledningsvis - pågår. Vi har anledningatt hoppas att intressenterna i ackordet - ingen nämnd och ingen glömd - görsitt yttersta för att medverka till en positiv lösning. Detta har hela tidenvarit mitt krav, och det vill jag gärna upprepa från den här platsen. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 116LARS () replik: Industriminister säger att vi somföreträder arbetarrörelsen skulle ha förordat att mar» inte borde ha pumpat inmiljardbelopp i de bondeägda företagen. Så är det naturligtvis inte. Det vi har gjort är att vi har ställt vissa villkor för destora stöden fill dessa företag. Vi har t. ex. velat se till att pengarna somgått till inte i stället har använts för att höjaråvarupriserna. Det tycker jag är ett ganska rimligt krav. har det blivittvärtemot vad vi krävde, på grund av den stora planlösheten i regeringenssubventionspolitik. Sedan måste jag ge industriministern en eloge för hansstora skicklighet när det gäller att undvika att besvara frågor. Därför skullejag vilja göra en kommentar inte till det som industriministern har sagt utantill det som industriministern har underlåtit att säga. Han säger t. ex. ingenting om hur han ställer sig till depågående ackordsförhandlingarna, om han tycker att företaget skall drivas ikonkurs eller ej. Jag vill erinra om att en konkurs för skulle innebäraatt företaget i fråga slås sönder. De bästa bitarna i skulle köpas uppoch möjligen slås ihop med andra och större företag. De sämsta bitarna, de somhar den sämsta lönsamheten, skulle helt försvinna. De skulle slås ut. Och vad skulle vi då få för någonting? Jo, en gigantiskkoncentration i den svenska skogsindustrin som påbörjades redan i samband medt. ex. Södra Skogsägarnas strukturarbete, bl. a. i . Vi skulle få enväldig utarmning av bygderna i . har redan beskrivit hurdet skulle gå för . Vi kan ta ett annat exempel, som ligger mig varmt omhjärtat, nämligen Timsfors i kommun. kommun har förlorat700 industriarbetstillfällen av ungefär 3 000. kommun skulle intetåla, att det går illa med anläggningar i Timsfors. Jag tycker att det här rimmar väldigt dåligt med kravet pådecentralisering, som ofta gör sig till företrädare för. Industriministern säger heller ingenfing om sin eventuellamedverkan i det fortsatta strukturarbetet inom , som kommer attbli nödvändigt. Jag vill gärna erinra om vad som sades när man fattade beslutetom garantin på 20 milj. kr. Då sades det nämligen ganska klart ifrån att inte minstregeringen har ett ansvar för den fortsatta utvecklingen inom . Anf.117 () replik: Det är uppenbart att industriministern hävdar tesen att i ett trängtläge är anfall bästa försvar. Det är många som har anledning att vara tacksammaför att inte är försvarsminister. NilsÅsling säger att regeringen har högsta beredskap och att vi skall göra vad vikan för en lösning. Det låter bra, men man blir besviken när industriministernsedan fortsätter med att säga att han inte vill föra någon detaljerad debatt omdetta i kammaren . Ingen har begärt det, . Vi har bara begärtatt får svar på vår fråga. Vi behöver inga detaljer. Jagskall ställa frågan ännu mera allmänt: Är industriministern beredd att räddajobben for de anställda i Munksjökoncernen? Jag behöver inte veta någradetaljer, utan jag vill ha en allmän utfästelse från regeringens sida på denpunkten. Sedansäger att socialdemokraterna hävdar att vi borde ha låfit en massaskogsägarföretag gå i konkurs. Vad är det för trams? Vem från densocialdemokratiska sidan har hävdat att man borde låta andra skogsföretag gå ikonkurs? Detta stämmer inte, det är inte sant. Vad som däremot är rimligt atthävda är att man när man går in med pengar till de bondeägda företagen inte börlåta andra företag drabbas på ett negativt sätt av detta, ty det har blivit dendirekta följden för del. Den kris som befinner sig i i daghar utlösts av den bank som i egenskap av statsråd har ettspeciellt ansvar för, nämligen Investeringsbanken. Det är den som har utlösthela krisen genom att säga upp sina lån - den bank som har tillkommit för attta större risker än de privata affärsbankerna uppträder fegast av demalHhop. Jag tycker att man bör gå in och ta ett ansvar för jobben. Vi kan intelåta företagen ramla ihop i det här landet. Détstår dessutom i näringsutskottets förslag till skrivning som sedan blevriksdagsmajoritetens beslut - och det är den borgerliga delen av somstår bakom detta - på följande sätt: "Statens uppgift bör vara att nogafölja utvecklingen inom branschen med möjlighet att ingripa då företagensagerande tenderar att ge upphov till en utveckling som inte är önskvärd frånsamhällsekonomisk synpunkt." Attden möjligheten till ingripande skulle innebära att Investeringsbanken skulledriva till randen av konkurs tror jag inte ens någon av deborgerliga rik.sdagsledamöterna hade tänkt sig, när den skrivningen gjordes. Jagvill bara ha en utfästelse: Är industriministern beredd att klara jobben inomMunksjö AB? 118 ()replik; Den repefifion som indu.striministern nu gav av sitt svar i Jönköpingär helt riktig. Jag har fått hans uttalande så skildrat också från Regeringen har lovat högsta beredskap samt attgöra allt vad som kan göras för att klara krisen för . Men då frågar man sig nu på : Vad görs ?Vad görs för att uppfylla detta löfte? Det var därför jag omformade min fråganågot mot slutet, och jag vill upprepa den frågan; Kan jag i slutet av veckanåka hem till och tala om för de anställda på attregeringen håller på och arbetar för och att regeringen kommer attstödja arbetarna på , om de behöver det, för att trygga deras arbeten? Jag vill på nytt framhålla att det ju inte ärhär i kammaren som vi bedriver ackordsförhandlingar. Det är därför inte möjligtatt här ge sig in i en detaljdiskussion med utfästelser och garantier. Vi måstelåta parterna förhandla färdigt innan vi ger oss in i en sådan diskussion omsamhällsåta-gande etc. Det är f. ö. ganska märkligt i denna debatt att varkenLars eller kräver några som helst åtaganden, bidrag,utfästelser från ägarna och de privata bankerna etc. som är inblandade i dettaackordsförfarande, utan de anser att det är staten som skall betala fiolerna.Vad är det för affärsmässighet och vad är det för rimlig avvägning avintressena att föra diskussionen på detta ensidiga sätt? Alla inblandade iackordsförhandlingarna bör enligt min mening känna sitt ansvar för att finnaen posifiv lösning. Jag vill sedan till och sägaatt det är nära nog genant att behöva påminna om grundläggande fakta när detgäller marknadsutvecklingen på skogsråvara. Det är ju så att det är bristen påråvara eller, om man så vill, överkapaciteten i industrin som konstituerarvirkespriserna. Det ni här säger, nämligen att stödet till skogsägarindustrininnebär att man har höjt virkespriserna, är ju bara ett konstaterande av att nianser att dessa industrier borde ha lagts ner, och det är ju avslöjande förinte bara dagens debatt utan över huvud taget kluvenheten i det socialdemokratiskaagerandet när det gäller skogsindustrins omstrukturering. gör mangemensam sak med de intressen som ser en lättad marknad genom nedläggning avindustrier som den enda rimliga lösningen. kräver man stafliga insatserför att hålla andra industrier vid liv. Det finns alltså ingen klar linje i desocialdemokratiska ståndpunkterna i denna fråga. Ta och samla er kring engiven, definitiv linje fotad på fakta, innan ni börjar angripa regeringen ochkräva att den vidtar åtgärder på skogsindustrins område! 120LARS () replik; Vi är naturHgtvis klart medvetna ,om att deti stor utsträckning är bristen på råvara som konstituerar priserna - det sägersig självt. Men det kan inte vara en tillfällighet, industriministern, att detjust efter det att fick sina väldiga subventioner blev enklar puckel på priskurvan när det gäller massaved och sågtimmer. De flesta äröverens om att det måste finnas ett samband där emellan. industriministern kunna förstå. Ingen inom mitt parti har någonsin förordat att någraindustrier skall läggas ned i . Vi har tvärtom arbetat för att man skallvänta med de nedläggningar som i så storutsträckning är ansvarig för. Jag är slutligen, herr talman, medveten om att vi inteskall bedriva ackordsförhandlingar här i kammaren. Det begär jag verkligen inteav industriministern. Men vad jag begär är ett positivt uttalande om och enpositiv inställning till att dessa ackordsförhandlingar skall gå i lås, så atten konkurs vid kan undvikas. En sådan skulle bli förödande för mångabygder i . En sak till. Nog har vi ställt krav på bankerna. Men vigör det inte här i kammaren - det är inte rätt forum för att kräva något av deprivata bankerna. Möjligen kan vi här ställa krav på Investeringsbanken,eftersom det är en statlig bank. Vi hoppas att industriministernvidarebefordrar våra krav till Investeringsbanken. 121 () replik: Jag kan hålla med industriministern om attdebatten blir ensidig, alldeles speciellt som industriministern inte ensbekvämar sig med att lyssna fill vad man har att säga. Jag skall gärna repeteravad jag sade i mitt huvudanförande om aktieägarna och de privata bankerna. Såhär sade jag: "Jag menar att aktieägarna i måste ta sittansvar. Jag har inget emot att man skriver ned aktiernas värde till noll, omdet nu går. Jag menar också att såväl Investeringsbanken som de privataaffärsbankerna måste medverka till att nuvarande kris snabbt kan gå mot ettlyckligt slut, bl. a. genom en ackordsuppgörelse." Därefter fortsätter jagatt diskutera kring det höga spel som svenska och utländska kapitalintressenför över de anställdas huvuden. Det hade varit bra om industriministernåtminstone hade lyssnat till vad jag sade. Då hade debatten sluppit att bli såensidig. Det är alltså fel av industriministern att påstå att vi inte krävernågot av de privata bankerna och aktieägarna. Industriministern hävdar att det är bristen på råvara sombestämmer priserna, och det är riktigt. Den stora underavverkningen av råvarorär en av orsakerna till att befinner sig i en så allvarligkris. Hade den socialdemokrafiska poHtiken följts, så hade avverkningen varithögre. I vår skogspolitiska motion har vi inriktat oss på trehuvudmål. För det första måste industrins råvarubehov säkerställas såväl i detkorta som det långa perspektivet. Det har inte skett. För det andra måstemöjligheterna att stärka industrins konkurrenskraft tas till vara fullt ut. Medden nuvarande poHtiken försämrar man i stället industrins konkurrenskraft. Fördet tredje måste utvecklingen ske i sådana former och i sådan takt attsysselsättningen kan hävdas och de berörda orternas överlevnad inte sättas ifara. det precis vad som hållerpå att hända i , , Timsfors och på en rad andra ställen. Anf.122 (vpk): Jag tycker detta är ganska märklig debatt. Den visar med all tydlighethur politiker av olika partifärg spelar med människors problem och exploaterardem för sina politiska syften utan att egentligen ha några allvarliga avsikteratt försöka lösa dem. Vadmenar jag då med denna förebråelse? Jo, alla har ju vetat, ända sedan tidigt ivåras, hur det låg till med . Ändå har inte, varken från regeringenssida eller från den socialdemokratiska oppositionen, något initiativ tagits föratt försöka hjälpa upp situationen. - när möjligheterna är i stort sett mereller mindre försuttna, när krisen har gått väldigt långt och när man fören debatt där man bara kan diskutera men inte besluta eller komma med någrakrav, motioner eller annat - då kommer saken upp i .