prot · G509157 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:157 6§ Ändringar i sjukförsäkringen m.m. (forts.) Fortsattesöverläggningen om socialförsäkringsutskottets betänkande 1981/82:15. 66 (): Jag har här i min hand ungefär 75 uttalanden - de kommer allihop från organisafionerinom Metall - där man protesterar mot det förslag som vi nu diskuterar. Jaghade tänkt läsa in dem till dagens protokoll, men jag har kommit underfund medatt det skulle ta tre fimmar, och kammarens tid medger tyvärr inte dengenomgången. Den skulle emellerfid ha varit värdefull, för i de här uttalandenakan man ufläsa den skarpa reakfionen mot det förslag som regeringen har lagt påriksdagens bord och som den borgerliga riksdagsmajoriteten har för avsikt atttrumfa igenom. Innehålleti uttalandena talar sitt eget språk. De visar att människorna ute påverkstadsgolven förstår och har begripit vad uppenbarligeninfe har fattat, nämligen aft det här är fråga om en ren och oförfalskadklasslag. debatt med sade dåvarande statsministern följande. Det är ett citat från en direktutskrift från programmet ifråga. "Nivill låna till skattesänkningar; därmed spär ni på prisstegringarna. Ni villöka upplåningen i främmande land; därmed försvagar ni vår ekonomiska styrka ochvärnet för sysselsättningen. Ni undergräver statsfinanserna; därmed äventyrarni reformpolitiken." Hur är det med budgetunderskottet, statsskulden ochutlandsupplåningen? Det har hänt som varnade för i sitt tunga,profetiska inlägg i valrörelsen . Ni har alltså lyckats undergrävastatsfinanserna och försvagat ekonomi i en sådan omfattning att ni nutörs ge er på reformpolitiken. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Företrädarna för regeringspartierna har i en bedrövliguppvisning försökt framställa def föreliggande förslaget som en reform. Vi har tusentals uttalanden och protestlistor som visar aftlöntagarna genomskådat regeringsförslagets karaktär. Det är en klasslag, riktadmot de sämst ställda i samhället - de med de största riskerna att drabbas avsjukdom, de som löper de största riskerna aft drabbas av olycksfall, de sominte har sjuklöneförmåner. Det är dessa grupper som kommer att drabbas. Vi noterar att det finns en sömngångaraktig säkerhet iregeringens inriktning av den sociala nedrustningen. Ni bygger upp ett komplexav förslag, som alla tungt drabbar löntagarna och de svaga och utsatta isamhället. Era argument är ömkliga. Ni förnekar det som alla kankonstatera, nämhgen att det är arbetarna som får sitt sociala skyddsnätsönderrivet av den borgerliga regeringen. Regeringsföreträdarna har högst oärligt påstått att meddet här förslaget skall vi bära bördorna solidariskt. Ni har också påstått attkarensdagarnas införande, med att de löpande löneavtalen går ut , skapar likvärdighet mellan olika grupper anställda. Men så är detju inte. Vad menar ni med att säga att avtalen löper ut? Såokunniga är ni väl inte att ni tror att samfiiga avtal upphör att gälla ? Eller lever ni i den föreställningen? Känner ni inte till denprocess som krävs för att en förhandlingsomgång av den typ som ni föreställerer skall komma i gång? Det sociala skyddet blir sämre för de grupper som är mestutsatta med det förslag som ni nu lagt fram. Det kan ni rimhgen inte - om ni.ärärliga och uppriktiga- neka till. Likvärdighet är en orimHghet som det heltenkelt inte går att förena med karensdagar. Vi ser era förslag som ett löjeväckande kryperi förreaktionärerna. Det gäller försämringarna i lagenom anställningsskydd, och är det karensdagarna. Pockande krav från uppfylls, och som tack bedriver man nu en intensivvalkampanj åf er från . Det hela kompletteras med angreppen påarbetslöshetsförsäkringen, som vi, herr talman, vid senare tillfälle fåranledning att ta diskussion om. Ni har dessutom under de här diskussionerna uttalat er påett sådant sätt när def gäller arbetsskadeförsäkringen att vi befarar detvärsta. Kommer nästa anslag mot det sociala skyddet att gälla ytterligareförsämringar för dem som lemlästas i företagen? Är det vad ni är ute efter? Att ni utan att blinka sätter er över internafionellakonventioner förvånar egenfiigen inte. Ni har ju i handling visat aft nisystematiskt vill undergräva det sociala skyddet för de mest utsatta. Någrahedersregler som skulle få er att leva upp till stolta deklarationer ochåtaganden som har kommit till för att skydda dem som lemlästas ute iarbetslivet tror vi inte att ni har. Ni visar ett kallhamrat förakt för deproblem.som de privatanställda arbetarna utsätts för. Er attitydtill fackföreningsrörelsen har varit litet upp och litet ner. Vid densenaste avtalsuppgörelsen kunde vi inhösta beröm för visat samhällsekonomiskt ansvar.Nu har inställningen förbytts till beskyllningar av typen att facket är en kravmaskin. vill man att skall göra ett uttalande när det gäller övergångenvid . I proposifionen står dét ungefär aft arbetsmarknadens parter ikommande avtalsrörelse medverkar till aft de nya reglerna för självrisken isjukpenningförsäkringen får likvärdig effekt för olika grupper påarbetsmarknaden. Det är ett utdrag ur detmaterial vi nu diskuterar. Förstgör ni ett försök att införa nya grova klasslagar i samhället. Sedan vill niatt de fackliga organisationerna skall klara det som är en ren omöjlighet,nämligen att göra ett system med karensdagar rättvist. Ni har försämratpensionerna, ni vill försämra arbetslöshetsförsäkringarna, ni skall nu införakarensdagar och ni har redan försämrat lagen om anställningsskydd. Dethär innebär att nästa avtalsrörelse - som ligger rätt nära i tiden, eftersom viskall ha nya avtal 1983 - blir en orimlighet. Men ni räknar med att parternaskall kunna rätta till de oformhgheter som ni har ställt fill med. Den borgerliga regeringen är den ojämförligt största säkerhetsriskenför arbetsfreden i . Hand i hand med arbetsgivarin-tressena vill nirasera styrkan hos den svenska fackföreningsrörelsen. Skulle ni mot förmodanöverleva nästa val i regeringsställning blir det hårda tag. Med de hinder ochsvårigheter som ni baxar upp på förhandlingsvägen drar ni olyckan över landet.Vi måste fråga: Vill ni ha en ny förödande storkonflikt på den svenskaarbetsmarknaden? Partiledarrundani den här debatten var fruktansvärd. Statsministern avslöjade sig som direktokunnig. Han försökte göra gällande att införandet av karensdagar inte skulleinnebära klasskillnader. Men det gör det naturligtvis. Skallvi ta litet historia, så att vi kan komma till rätta med vad def här är frågaom. 1955genomfördes den allmänna sjukförsäkringen, trots hårt motstånd från högern.Försäkringen gav ersättning för sjukvårdsutgifter samt kompensation förinkomstbortfall. Försäkringen hade fre karensdagar - insjuknandedagen inräknad- innan sjukpenning utbetalades. Sjukpenningen ersatte avinkomstbortfallet efter karensdagarna. Kanske någon minnesgod person kan dra sig tillminnes att def var ett mycket kraffigt uttalande från omklasskillnaderna på den svenska arbetsmarknaden som var grunden för dendiskussion som ledde fram till att karensdagarna kunde tas bort. Under den tidsjukförsäkringen hade gällt - alltså - hade det förts en intensivkamp mot karensdagarna. Vid åtskilliga förhandlingstillfällen hadeLO-grupperna sökt att nå förmåner likvärdiga med tjänstemännens. Deprivatanställda arbetarna kunde infe klara defta avtalsvägen, utan i ställetlagstiftades karensdagarna bort. Det skedde av sociala skäl och avjämlikhetsskäl. höjdes kompensafionsnivån fill , vilkettjänstemännen redan hade erhållit avtalsvägen. 1974 höjdeskompensationsnivån till av lönen, som Ändringari sjukförsäkringen m. m. Ändringari sjukförsäkringen m. m. sjukpenningen gjordesskattepliktig och ATP-grundande. Denhär beskrivningen visar aft karensdagarna fogs bort sedan en lösning avproblemet med dessa klasskillnader inte gått att nå avtalsvägen.Sjukförsäkringen knöts dessutom till ATP, och det förslag som skall bliföremål för omröstning innebär alltså en negafiv påverkan också på de framtidaATP-pensionerna. har inte fattat att det blir en totalomöjlighet att lösa detta i avtalsrörelsen. Statsministernsframträdande här var närmast en skandal, därför aft det visadeaft vi har en statsminister som inte begriper hur det här eländiga förslagetkommer att verka. Det var en skandal därför att visade atthan inte förstår hur det svenska förhandlingssystemet fungerar och därför attvi, herr talman, har en statsminister som är beredd att föra in landet i enförödande storkonflikt. 67 iVärmdö (m): Utmärkande för dagens debatt har varit en del ovanHgt hätska uttalandenhär i kammaren. Jag ser, nu som tidigare, som en av mina uppgifter att isaklighetens intresse försöka dämpa motsättningarna och uttrycken för dem. NilsCarlshamre berörde i sitt anförande i ett tidigare skede av debatten demotioner till det förra och det nuvarande i vilka jag har föreslagiten återgång till den form av avgiftsbetalning i sjukpenningförsäkringen som vihade under hela den långa socialdemokratiska regeringsperoden ända fill dessman bakade in avgiften i arbefsgivaravgiftspake-tet. Ensådan åtgärd skulle självfallet-det vill jag gärna säga till , somtycks ha missförstått det hela - också frigöra motsvarande löneutrymme förförhandlingsparterna, vilket framgår av min motion. Omman återgick till att bokföra sjukförsäkringsavgiften på den enskildesskattsedel, så som förhållandet tidigare varit och som detfortfarande är för egenföretagarna, skulle man kunna låta alla och envar, intesom nu bara egenföretagarna, välja mellan olika karensdagsalternativ allteftervederbörandes egen värdering av risker och säkerhetsbehov. aft detta mycket enkla förslag hade kommit för sent i dagens debattlägeoch för tidigt inför vad framtiden har i sitt sköte. Sådant har jag varit medom förut. Om man väntar och ser, kommer ett och annat att bliverklighet. Socialförsäkringsutskottetsargument för sitt avstyrkande är en hänvisning till önskvärdheten att"underlätta administrationen". På denna punkt har jag faktiskt störreförtroende för datorerna än vad socialförsäkringsutskoftet har. Ävenom man nu inte vill göra det som på ett enkelt och radikalt sätt skulle kunnaföra karensdagsfrågan ur detta överhettade emotionella klimat, skall man välinte behöva fillgripa överord på det sätt som vi har upplevt ochäven här i kammaren. räknade 1967 med att slopandet av karensdagarskulle medföra en ökning av kostnaderna för sjukförsäkringen och atten höjd ersättningsnivå skulle ge ytterligare en ökning . Ser man påsiffrorna, finner man också aft det genomsnittliga antalet sjukdagar ökade från15,1965 till 1970 och att det sedan fortsatte att öka till 22,9.Det är riktigt att sjukfrånvaron minskat och är nere på 19,4dagar. Det beror inte på att de kortare sjukdomsfallen minskat, för de harökat, utan på att de långa sjukdomsfallen har förkortats. Kanske är detta ettresultat av bättre sjukvård. Att yngre människor är sjuka oftare än äldre, som vi fickhöra fidigare , sammanhänger kanske med att sjukdomsbegreppet med fidenhar undergått förändringar. Vad som ursprungligen var "sjukkassan"blev "" och fick hand om utbetalningarav skilda slag: sjukpenning, pension, studiemedel, bostadsbidrag osv. Samtidigtuppluckrades kravet på läkarintyg för att styrka sjukdom, som inte behövsförrän efter sex dagars bortovaro. "sjukskriver" man sigalltså själv. Sambandet mellan verklig sjukdom och frånvaro från arbetet hardärmed blivit svagare. Det är rimligt att föresfälla sig att detta sambandkänns starkare av dem som varit med under fidigare år än av dem som inte kananlägga ett historiskt perspekfiv. har vi hört att införandet av karensdagar brytermot vikfiga trygghetsreformer, att det system som vi hade är ettdjupt orättfärdigt sysfem, att vi inte skall vrida klockan tillbaka hur långtsom helst, att det är "ni i regeringsbänken som har förstört statsfinanserna,medan vi står på folkets sida" - en replik som hämtad ur den revolufionäradramatiken. Andra har talat om en skändlighet, en skandal, att våra argument ärömkliga och aft det är ett löjeväckande kryperi för reaktionärerna. Jag undrar stillsamt om man inte kunde försöka erinra sigföljande förhållanden, som jag också hade fillfälle att redovisa för StenAndersson i vårens allmänpolitiska debatt och som - det vill jag gärna fillägga- då ledde till ett samtal i angenämare tonarter än vi har hört . Karensdagar var obhgatoriska i den frivilligasjukförsäkringen, som var en folkrörelse. Kassorna fick helt enkelt inte betalaför . Karensdagarna fanns kvar under socialdemokratiskaregeringar , trots att det måste ha varit svårare att få budgetenatt balansera för den veckoavlönade än för den månadsavlönade. Då var antaletmånadsavlönade inom LO-kollekfivet - nu är de i alla fall fyra fem gångerså många. Avgiften för sjukförsäkringen fanns med på de enskildamänniskornas skattsedlar , om jag inte minns fel. Sedan försvannden in i arbetsgivaravgiften, och därmed gick de enskilda medborgarnasmöjlighet att se sambandet mellan avgifter och prestationer förlorad. Egenföretagarna däremot betalar infe bara själva sinsjukförsäkring, de har också haft fyra olika karensdagsalternafiv: O, 3, 33 och93 dagar, med motsvarande variation i fråga om avgiften. Även vanliga löntagare, liksom egna företagare, kanfaktiskt ha olika preferenser mellan risker och ersättningsbehov. 9 protokoll 1981/82:156-157 Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Sjukpenningförsäkringen har även tidigare påverkats av dettotala samhällsekonomiska läget. Vad som beslöts 1946 på förslag av en socialdemokratiskregering uppsköts två gånger av samma regeringsparti och blev inte verklighetförrän . början av 1970-talef levde vifortfarande i en då obestridd tillväxtekonomi. Men en sådan har vi inte längre- varken vi eller många andra länder jämförbara med oss. Vi här i kammarenmåste ständigt vara medvetna om att har det största budgetunderskotteti relation till BNP av alla länder. De sociala förmåner som har utgåtttill medborgarna har naturligtvis fill en del måst betalasgenom lån inom och utom landet. Jag kanske kan nöja mig med detta, . 68LARS ULANDER (s): Herr falm;an! Förspelet till dagens debatt och beslut omförsämringarna i sjukförsäkringen har varit något ovanligt. Först gick def enmassa rykten om hur försämringarna skulle utformas. Förhandlingar inomregeringen och riksdagsgrupperna fördes inför öppen ridå. Regeringsförslagetskulle innehålla ett förbud för de fackliga organisationerna att avtalsreglerasjuklönerna. Under trycket av spontana reaktioner uttalade ett antalcenterriksdagsmän offentligt i pressen att de inte kunde vara med om dennanedrustning. En centerriksdagsman gav massmedia beskedet att han inte kunde sesina gamla arbetskamrater i ögonen om han skulle medverka i försämringen avsjukförsäkringen. ledare hade däremot inga invändningar motförsämringarna, och skälet fill att det var nödvändigt aft genomföra dennasociala nedrustning var enligt honom missbruket. Han lät meddela att "detvisste ju alla människor, att byggnadsarbetarna sjukskrev sig påfredagarna". Han utvidgade gruppen av missbrukare avsjukförsäkringen till hela löntagarkollektivet. En fråga i sammanhanget är: Vad har hänt som gjort att decenterriksdagsmän som så käckt gick ut och deklararerade att de inte kundevara med på denna klasslagstiftning nu villigt ställer upp? Vad som hänt undertiden som frågan har passerat utskottet borde vara ännu mer avslöjande för demsom var motståndare till förslaget. Det är, som vi här har sett, intelätt för de riksdagsmän som har sina rötter i löntagarorganisafionema att delskunna se sina arbetskamrater i ögonen, dels hamna i denna lojalitetskonflikt iförhållande till partier som har sitt stöd från SAF. Vi vet , om vi inte visste det tidigare, att försämringarnakommer att drabba dem som har den sämsta arbetsmiljön, den osäkrastesituationen på arbetsmarknaden och oftast de sämsta lönerna. Många har sjuklönerna i sina avtal. ochandra åker nu land och rike runt och kräver att de fackliga organisationernafrivilligt skall försämra för sina medlemmar. Detta är en grotesk tanke,särskilt som samma profeter hävdar att karensdagarna står i motsatsförhållandefill långvården. Det är inte bara ologiskt - def är dessutom ganska fräckt. Jag sade tidigare att detta är en klasslag, som deborgerliga nu skall tvinga igenom. I stort sett är def de privatanställdaarbetarna som kommer att drabbas av förslaget. Kommer kravet på försämringar i avtalsrörelsenatt ställas och drivas mot dem som har sjuklöneavtal, är arbetsfreden iuppenbar fara. De som inte har sjuklön i avtalet måste naturligtvisställa krav på att få ett sådant avtal inför det förväntade beslutet. Kan någonge ett anständigt svar på varför t. ex. en byggnadsarbetare skall fråntas dennatrygghet i sin standard? En byggnadsarbetare har ett tungt och ofta smutsigtjobb. Han eller hon kan inte vara på sitt arbete med t. ex. feber i kroppen,och det gäller många andra yrkesgrupper som är i samma situafion - ta t. ex. enlivsmedelsarbetare, som enligt livsmedelslagen inte har rätt att vara på sittarbete vid sjukdom eller skada. Vad som händer om förslaget går igenom är attni tvingar ut människor i arbete som borde vara hemma för att klara sin hälsa. Att moderatiedaren tar fusk med sjukförsäkringen tiUintäkt för försämringen är inte bara oförskämt - hans påstående har dessutominte något som helst stöd i de utredningar som har gjorts på det här området. De centerpartister som gjort stort nummer av sina samvetenborde lösgöra sig från den reaktionära politik som detta förslag är ett uttryckför och stödja den socialdemokratiska reservationen. Det finns knappast någon fråga som tydligare än denna haravslöjat mittenregeringens sociala syn. Alla fackliga organisationer har medkraft och ilska motarbetat detta förslag. Jag kan garantera att mitt egetförbunds medlemmar har reagerat hårdare på denna fråga än på någon annan frågasom har behandlats här i . argumentation var till vissa delar rentlöjeväckande. För att övertyga om att hennes argument skulle vara hållbararefererade hon fill en debattartikel i . Arfikelförfattarenvar en socialdemokrafisk riksdagsman. Enhgt förordade artikelförfattarenatt karensdagar skulle införas. Slutsatsen i artikeln, som har rubrikenBedrövlig sparplan, var tvärtemot vad påstod, och jag citerar dennaslutsats: "Men det skulle inte bli någon särdeles rättvisuppoffring eftersom många samhällsgrupper genom träffade avtal har sin lönobruten från första sjukdagen. Någon tvångslag som skulle undanröja träffadeavtal på arbetsmarknaden kan väl knappast någon regering ge sig på." Jag konstaterar att läser och tolkar detskrivna ordet som en viss potentat påstås läsa . Låt mig slå fast attbyggnadsarbetarna och har den klara uppfattningen attdetta förslag är djupt orättvist och att följden blir en klarklasslagstiftning. När jag träffar anställda ute på arbetsplatserna frågar deofta: Finns det inga löntagare i de borgerliga partierna som kan stoppa dettaelände? Svaret får vi, när vi går till omröstning. Jag vill, herr talman, sluta med att säga att den lag somborgarna nu är i färd med att genomföra endast kan mötas med förakt. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. sammanhangetär det klart uttalade löftet från socialdemokraterna att om def blir ettsocialdemokratiskt flertal i efter höstens val, så kommer dennaklasslag att upphävas och att aldrig komma tih genomförande. I detta anförande instämde och (båda s). 69 (): Den socialdemokratiska kritiken mot karensdagarna framförsi ett högt tonläge - ett alltför högt tonläge med tanke på attsocialdemokraterna själva allvarligt funderat på att lägga fram i stort settsamma förslag som regeringen nu presenterat för . . Detta villsocialdemokraterna uppenbarligen tala så tyst som möjligt om, så här ett par årefteråt. Men fill förekom en internsocialdemokratisk debatt om besparingspolitiken, där just införandet avkarensdagar fördes fram som ett förslag som borde diskuteras på allvar. Denkanske främste förespråkaren för karensdagar var chefredaktören på tidningenArbetet, , tidigare ordförande i fortfarande en av partiets ledande företrädare utanför . LarsEngqvist skrev i tidningen bl. a. att nya åtagandenkan kräva omprövning av gamla. Han framförde också tanken i frågeform om detskulle vara omöjligt att återinföra en eller . reste till och höllföredrag inför ett stort möte med socialdemokraterna i . I ettreferat från det mötet sägs följande: utan sjukersättning -skulle def vara en orimlig uppoffring i ett läge där resurserna krymper och vitvingas spara? Tidningen rapporterade alltså attLars fört fram tanken på karensdagar liksom tanken på inkomstprövadebarnbidrag. Enligt Arbetarbladets referat mottogs de Engqvistska förslagenmycket positivt av de församlade socialdemokraterna. Någon vecka senare varLars i , och i en debatt förde han fram förslaget omkarensdagar, om man får tro ett referat från debatten som publicerades i LarsEngqvists egen tidning. Tror någon att var ensam om att ansekarensdagar vara en fullt tänkbar besparing för det socialdemokratiska partiet? Nej, så var det inte alls. publiceradeflera socialdemokratiska tidningar ett diskussionsunderlag som en arbetsgruppunder ledning av förre bostadsministern , socialdemokrat,skickat ut till partiets distriktskongressen. ställde en rad provokativa frågor. Hanstanke var säkert inte att alla de nämnda besparingarna skulle genomföras, menhan ville uppenbarhgen ta upp en seriös diskussion inom sitt parti om åtgärderav just det slag som de icke socialisfiska regeringarna ansett nödvändiga. bad sina partivänner svara på frågan omkarensdagarna borde återinföras. Han undrade också om antalet arbetstimmar pervecka Han frågadeom partivännerna kunde tänka sig att pruta på folkpensionerna, barnbidragen,bidragen till kommunerna, studiemedlen till studenterna,livsmedelssubventionerna och bostadsbidragen. Somvi alla vet valde socialdemokraterna en annan och, tyvärr, ekonomiskt mindrerealistisk kurs. socialdemokrater ville ompröva partiets orealistiska löftespolitik, mendessa socialdemokrater orkade inte eller ville inte slutföra den uppgiften. Nuhar socialdemokraterna gått emot besparingar som motsvarar bortåt 10 %momshöjning. Även när def gäller karensdagar har man sagt nej och föreslagitmoms i stället, ett förslag som avvisade i vintras.Socialdemokraterna är uppenbarligen beredda att gå fill väljarna och försvarasitt oförsiktiga motstånd även mot nödvändiga besparingar. Def är ett val somsocialdemokraterna har träffat och som vi andra inte kan göra så mycket åt. sak har vi verkligen rätt aft begära av socialdemokraterna. Det är inte rentspel att först på fullt allvar själv tänka sig karensdagar och sedan kalla detför klasspolitik och angrepp mot de sjuka, när andra partier för frammotsvarande förslag. Hadesocialdemokraterna verkligen menat att karensdagsförslaget var så omöjligt somde nu vill framställa saken, då hade man naturligtvis inte brytt sig om attfråga partimedlemmarna om förslaget borde genomföras. Sammapåpekande bör också rikfas till i vart fall en av de fackliga organisationerna,nämligen LO. En av LO:s ledande företrädare, , var liksom f. ö.riksdagsman ledamot i arbetsgrupp. Närarbetsgruppen frågade de socialdemokratiska partidistrikten ifall man kundeinföra karensdagar, så får man anta att även den högsta LO-ledningen varinförstådd med att frågan skulle ställas. Nej,herr talman, det är tydligen tidpunkten när förslaget förs fram som är avgörandeför om det är ett acceptabelt förslag eller inte. Ett mellanvalsår kan man talaom nödvändiga besparingar, men under ett valår - nej. Då är det fråga om enklasspolitik som är helt förkastlig. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 9 i socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 15 och f. ö. bifall till utskottets hemställan. Ändringari sjukförsäkringen m. m. 70LARS-OVE (vpk): Herrfalmani Karensdagar är klasslagar, ekonomiskt som socialt. Med dagens debatt ominförandet av karensdagar har följt en mängd statisfik om hur det skulle slå påolika sätt. Även argumentationen mot karensdagar har byggt på hur de som fårkarensdagar enligt statisfiken kommer att drabbas.