prot · G509148 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottets hemställan bifölls med 149 röster mot 148 förreservation 3 av Per m. fl. Mom. 6 (decentraliserad beslutanderätt) Vid votering genom rösträkning avgavs 149 röster förutskottets hemställan och 149 röster för reservation 4 av Per m. fl. Kammaren beslöt med 150 röster att mom. 6 skulle avgörasomedelbart genom lottning. 148 röster avgavs för att ärendet skulleåterförvisas till utskottet. Talmannen lade ned en ja-sedel och en nej-sedel irösturnan. (), som av talmannen anmodades att ta upp en avdessa röstsedlar, drog nej-sedeln. Kammaren hade alltså fattat beslut i enlighet mednej-propositionen och bifallit reservation 4 av Per m. fl. Mom. 8 (information m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 148 röster mot 141 förreservation 5 av Per m. fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. 9 (motivering av beslut) Utskottets hemställan bifölls med 148 röster mot 143 förreservation 6 av Per m. fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 1981/82:34 Ändring i lagen (1902:71s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, m. m. (prop.1981/82:188) 1981/82:35Anslag på tilläggsbudget III till m. m. samt bostadsförsörjning m. m. 1981/82:125) 1981/82:39 Kostnadsansvaret vid tvångsförvaltning av fastighet enligt Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. 27 § Kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom Kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom Föredrogs betänkande 1981/82:28 omkyrkofonden och ekonomisk utjämning inom (prop. 1981/82:158). 97HILDING (): Frågan om kyrkofonden och ekonomisk utjämningi har beretts under mycket stor brådska. Utredningen tvingadesarbeta med mycket pressat tidsschema. Med hänsyn härtill gjorde den ett gottarbete. Även remissinstanserna hade på sig. Beredningen i kanslihusetmåste ske under stor brådska, och tvingades i hög gradbegränsa sin beredning. Detta står i stark motsättning till den grundlighet varmedman utrett skatteutjämningen på den primärkommunala sidan. Resultatet av denna brådska har blivit att det saknas enanalys av de kyrkokommunala kostnaderna. har själv pekatpå behovet av en sådan, och flera remissinstanser understryker ytterligaredetta behov. Ärkebiskopen har i sitt remissyttrande påpekat att det är svårtatt överblicka konsekvenserna av de föreslagna förändringarna för de närmastberörda, dvs. församlingarna och pastoraten. församhngs- och pastoratsförbundkonstaterar att konsekvenserna för de enskilda kyrkokommunerna inte blivittillräckligt belysta. Båda dessa remissinstanser, som jag hänvisat till, måstetillerkännas en betydande sakkunskap på området. När inte ens dessa anser sigkunna överblicka konsekvenserna av förslaget är det begripligt om andra harsvårt att göra det. Som en följd av brådskan har det inte heller varit möjligtatt väga in i skattekraftsgarantin kostnadsfaktorer på det sätt som sker förkommunerna. I den mån man har kunnat överblicka det lokala utfallet har detvisat sig att det har uppstått egendomliga konsekvenser, som kunde ha arbetatsbort vid fortsatt beredning. Alla är också medvetna om att det behövs fortsattutredningsarbete. Det naturliga hade varit att detta utförts innan riksdagenantagit ett förslag. Med det grundläggande arbete som redan utförts bör detvara möjligt att genomföra det ytterligare utredningsarbetet som viförutsatt i vår motion och i reservationen. Med bättre tid hade det också varit möjligt att nå enstörre enighet i denna fråga. har inte på något sättkunnat undersöka 8 protokoll 1981/82:147-150 Kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom möjligheternaatt genom förändringar i den tekniska utformningen undvika de egendomligautfall som fäst uppmärksamhet på och som också påpekats imotioner till årets kyrkomöte. På tre väsenthga punkter råder, såvitt jag förstår,betydande enighet . Det finns behov av ekonomiskutjämning mellan de kyrkliga kommunerna. De två system som har funnits ärdelvis föråldrade och bör ersättas med ett modernt och enhetligt system viakyrkofonden. skall ha enrikstäckande verksamhet. För min del hoppas jag att det också råder enighet om attdetta krav på rikstäckande verksamhet inte bara skall ta sikte på glesbygdenutan också på de stora befolkningskoncentrationerna. Under remissarbetet harett stort antal instanser krävt en allmän strukturreform med inriktning påstörre och ekonomiskt mer bärkraftiga enheter. De stryker under att frågan omförsamlingarnas och pastoratens struktur snabbt måste prövas. Solidaritetenskall inte ensidigt visas från de större församlingarna utan också från demindre enheternas sida. En viktig sida är prästtilldelningen. På denna punkt harregeringen gått kraven till mötes genom att besluta om en utredning avgrunderna för den prästerliga tjänsteorganisationen i pastoraten m. m.Självfallet hälsar jag detta med tillfredsställelse, men jag frestas att skjutatill ordet äntligen. kyrkomöte begärde nämligen en skyndsam utredningav gällande regler och normer för inrättande av prästtjänster. Det har innan regeringen beslutat om en sådan utredning. Man får hoppas att utredningen skall kunna bedriva sittarbete utifrån de givna direktiven och göra det snabbt. Liksomdepartementschefen vill jag hävda att översynen av normerna för inrättande avprästtjänster inte kan syfta till att öka antalet prästtjänster. I stället börman genom en omfördelning tillgodose behoven i de växande tätorterna. Samtidigtskall man enligt direktiven pröva möjligheten att andra befattningshavare fårsköta uppgifter som traditionellt tillkommer präster och att låta lekmänfungera i ohka uppgifter, vilket jag konstaterar med tillfredsställelse. Man kommer emellertid inte förbi frågan om församlings-och pastoratsstrukturen. Det är svårt att finna en riktig avvägning mellan devärden som ligger i den traditionella församlingsindelningen och de ekonomiskarealiteter som det svenska samhället har att.brottas med. har maninte i tillräcklig grad beaktat de ekonomiska realiteterna. Med hänsyn till dentraditionella uppdelningen har man motsatt sig pastoratsregleringar,gränsändringar, samfällighetsbildningar och andra rationaliseringar, som varitangelägna på grund av befolkningsrörelser, strukturförändringar i samhället ochden prästerliga arbetssituationen. I många fall går församlingsindelningentillbaka till medeltiden. Något har ändå hänt i . Men det hari allmänhet inte skett någon anpassning till den nya befolkningsstrukturen ochde nya behoven i samhället. Försvenska kyrkan är det ödesdigert att inte ta hänsyn till förändringarna ochinte fördela resurserna med tanke på de nya behoven. Det är angeläget försvenska kyrkan att uppehålla sin verksamhet i glesbygderna, men det måste varalika angeläget med den verksamhet som behövs i tätortsförsamlingarna, där detofta krävs en helt annan verksamhet än i glesbygdsförsam-hngar. ISkara stift, där det finns ett stort antal mycket små församlingar, anserdomkapitlet det ofrånkomligt att det genomförs en pastorats- och församlingsregleringi anslutning till den föreslagna reformen om ekonomisk utjämning. iLund med sina erfarenheter av små församlingar framhåller attutjämningssystemet bör utformas så att det ger stark mofivation till bildandetav totala ekonomiska samfälligheter mellan församlingarna inom pastoraten. Urstatens synpunkt är det felaktigt att inte beakta dessa strukturfrågor när manlagsfiftar om utjämning. Staten har att i sin lagstiftning beakta hela landetsintressen och åstadkomma rättvisa mellan olika kommuner. Frågan om utjämningoch frågan om struktur hör samman. kyrkliga samfällighet har uttalatatt "de små och svaga enheterna garanteras en fortsatt lyxkonsumtion avandhg vård på de storas bekostnad". Samfällig-heten fortsätter: "DenHlla enheten tar hand om resurser som främst borde tillkomma befolkningstätaförsamlingar." Idetta sammanhang finns det anledning att erinra om de beslut som kyrkomötetnyligen har fattat. Man har godtagit propositionen om ekonomisk utjämning somett provisorium. Det intressanta i detta sammanhang är emellertid mötetsuttalande i strukturfrågorna. Mötet har på denna punkt beslutat att hosregeringen anhålla om en skyndsam utredning av de kyrkliga strukturfrågornabeträffande församlingsplanen. Även reservanten i kyrkolagsutskottet,i , har tagit med detta krav. Som jag har mig bekanthar detta förslag från kyrkolagsutskottet enhälligt bifalhts av kyrkomötet. Motdenna bakgrund ter sig majoritetsskrivning egendomhgoch lättfärdig. tar genom sitt högsta organ, kyrkomötet, mycketallvarligt på dessa frågor. Den begär av regeringen en utredning. Alldelesoberoende av utgången av voteringen här i kammaren bör regeringen tillmötesgådetta utredningskrav och koppla samman denna fråga om strukturerna med utjämningssystemetsfortsatta utformning. Detfinns goda förutsättningar att skapa en förnuftig organisation avförsamlingarna och pastoraten. Det behövs väsentligen tre instrument: ettvettigt utjämningssystem via kyrkofonden, nya grunder för den prästerhga tjänsteorganisationensamt en indelning och samverkan som bygger på moderna förhållanden. Fråganom ekonomisk utjämning via kyrkofonden är inte så utredd att man kanfatta ett beslut, vars konsekvenser går att någorlunda överblicka. Vi hardärför funnit det vara riktigt att snabbt utreda vissa frågor och på grundvalav dessa utredningar fatta ett beslut . Det bör finnas möjligheteratt analysera verkningarna, särskilt med hänsyn till församlings- Kyrkofondenoch ekonomisk utjämning inom Kyrkofondenoch ekonomisk utjämning inom strukturen, att väga inolika kostnadsfaktorer på ett bättre sätt än som skett och att ta bortegendomligheter i systemet. Därför är det naturligt att följa reservanterna ochförbättra beslutsunderlaget innan vi går till beslut. Skulle riksdagenemellertid bifalla propositionen, ser jag det som uteslutet att man kan skärmaav strukturfrågorna. Efter kyrkomötets ställningstagande finner jag detnödvändigt att dessa frågor kopplas samman, att man behandlar både denekonomiska utjämningen och strukturerna. Jagskulle faktiskt vilja vädja fill kyrkoministern, som väl ändå kan nås viaprotokollet, att han beaktar detta samband. Meddet anförda, herr talman, yrkar jag bifall till reservationen, som är fogad vidutskottets betänkande. 98 (): I och med det beslut som förhoppningsvis fattas om beträffandekyrkofonden och ekonomisk utjämning inom kommer dagensföråldrade och administrafivt tungarbetade system att ersättas med ett moderntoch enhetligt system. Utskottethar tillstyrkt propositionens förslag, och jag vill inledningsvis notera attkyrkomötet också godtagit förslaget. Detär viktigt att se till den stora enighet som trots socialdemokraternasreservation föreligger i det här ärendet. Även reservanterna inleder med attslå fast att behovet av ekonomisk utjämning mellan de kyrkliga kommunerna äroomstritt. De skriver vidare att det råder allmän enighet om att man snarastbör ersätta de båda delvis föråldrade system som finns med ett moderntoch enhetligt system via kyrkofonden. Inteheller det föreslagna systemet som sådant går reservanterna emot. Liksom desocialdemokratiska motionärerna säger de i stället ifrån att de i principansluter sig till själva systemet. Jaganser det vara mycket värdefullt att reservanterna inte gör någon huvudsak avtekniska invändningar. Vi behöver då inte ta upp någon debatt om den mycketkomplicerade sakmateria som det här gäller. Jag hoppas, hksom reservanterna,att de smärre brister som kan finnas i det föreslagna systemet skall kunnarättas till vid den vidare bearbetning som kommer att ske. T. v. finns bl. a.möjligheten att ge extra skatteutjämningsbidrag. Vadreservanterna yrkar är endast ett uppskov med beslut samt ettytterligare utredningsarbete. I motionen sägs det uttryckligen att ett nyttsystem bör kunna fungera . Reservanterna har visserligen inte heltbundit sig , men mycket längre uppskov kan de inte åsyfta,eftersom proposifionens förslag innebär en revision av systemet omkring år 1985- efter i stort sett det utredningsarbete som tidigarepläderade för. Hela diskussionen gäller alltså bara om man kan forcera fram ettutredningsarbete något tidigare och om man i så fall bör vänta med att fattabeslut. Utskottsmajoritetenanser det inte vara möjligt att få fram ett vettigt nytt material på så korttid som det här är fråga om. Utredningen får högst på sig, om ettnytt system skall finnas 1984. Och går man längre fram. är man snart vidpropositionens tidpunkt för revision av det system som föreslås. Jag vill nämnaatt den tidpunkten - alltså omkring 1985 - är vald därför att det kommunalaskatteutjämningssystemet beräknas bli föremål för revision då. Att skjuta påett beslut , så att det kommer alldeles inpå den första revisionen, kan intevara lämpligt eller ändamålsenligt. om de kyrkokommunala kostnaderna råder det ingen som helst oenighetom. Den kommer att genomföras så skyndsamt som möjligt, även om utskottetsförslag bifalls. Jag noterar också att reservanterna i själva verket har enrealistisk syn på möjligheterna att forcera utredningsarbetet. De skriver attdet är förenat med stora svårigheter att genomföra en fullständiganalys av de kyrkokommunala kostnaderna. De väntar sig inte mera än"visst ytterligare material som gör grunden för ställningstagandetsäkrare". Det anser utskottet vara för svagt för att motivera ett uppskov. Jagvill stryka under att det ekonomiska läget är utomordentligt pressat i mångakyrkliga kommuner. Jag hänvisar till de uppgifter om den kyrkliga skattesatsensspridning som lämnas på s. 21 i proposifionen. Vad utfallet beräknas bli finnsockså redovisat. Varken motionärer eller reservanter ger uttryck för att det ärnågot större fel på dessa uppgifter. Av redovisningen framgår att 235 kyrkligakommuner har en utdebitering som är . Den siffranminskar med reformen till 119, alltså till ungefär hälften. 877 kyrkligakommuner har en utdebitering på mellan . Den siffranminskar med ganska jämt 200 till 680. Jagskall inte ta upp fler siffror. Jag vill bara slå fast att den här reformenkommer att ge avsevärda förbättringar på många håll. Det är mycket angeläget,så som situationen är. Det är helt enkelt fråga om en solidaritetsreform,som gör att rika enheter får hjälpa de fattiga, vilket f. ö. är en naturligutgångspunkt för kyrkan. Innanjag går in på strukturfrågorna vill jag också peka på att utskottet har noteratatt regeringen har tillsatt en utredning om grunderna för den prästhgatjänsteorganisafionen i pastoraten. Det är, som harframhållit, också en angelägen utredningsuppgift. Somskäl för ett uppskov skjuter de socialdemokrafiska reservanterna också framfrågan om en strukturreform inom . Staten skulle ta initiativtill en mera rationell organisation, utan så många små enheter som det finns . Jag tror inte att någon vill bestrida att den nuvarande organisationen harbrister, från ekonomiskt rafionella synpunkter. Men liksom utskottsmajoritetenoch departementschefen anser jag att det måste vara kyrkans egen sak att ta tagi frågorna och att frivillighet måste gälla så långt som möjligt. Jag ser detsom uteslutet att staten skulle besluta om tvångssammanläggningar avförsamlingar eller tvångsvis bildande av samfälligheter och totala ekonomiskasamfälligheter, som talade om. Jag kaii knappast tro attsocialdemokraterna vill det heller, men jag vill direkt ställa frågan, eftersomreservationen inte ger något klart besked om exakt vad socialdemokraterna vill:Är det tvångssammanläggning ni vill ha eller inte? Kyrkofondenoch ekonomisk utjämning inom Kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom Som alla vet har enighet nåtts mellan alla de storapartierna om en genomgripande inomkyrklig reform, som bl. a. gäller kyrkomötetoch en kyrklig centralstyrelse. Till grund för reformen ligger ettutredningsarbete, som har letts med sakkunskap och framgång av HildingJohansson själv. Jag skulle verkligen bli förvånad om det visar sig att han ochjag inte är överens om att det nya kyrkomötet och den nya centralstyrelsen börta ställning till de nu aktuella organisationsfrågorna på det kyrkligalokalplanet innan staten går in med något inifiafiv. Jag kan inte se något skälför att koppla ihop de frågorna med det förslag som ligger på riksdagensbord och som f. ö. redan, som jag inledningsvis sade, har biträtts avkyrkomötet, trots att man där har uttalat sig för en utredning istrukturfrågan. Detta bör komma genom initiativ på det lokala planet ochinitiativ inom den nya kyrkliga organisationen. Slutligen vill jag notera att i betänkandet ocksåbehandlas motion 494 av m. fl. från allmänna mofionstiden i år.Utskottet förutsätter liksom departementschefen att de frågor som tas upp i motionenkommer att ägnas särskild uppmärksamhet i det fortsatta utredningsarbetet. Ipropositionen pekas också på att särskilt skatteutjämningsbidrag i princip kansökas om utdebiteringen skulle behöva höjas mer avsevärt, t. ex. på grund avdyrbara kyrkorestaureringar. Motionen anses besvarad med vad utskottet haranfört. ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillutskottets hemställan. 99HILDING (): Detta är ett föga upphetsande ämne, såvittjag förstår, och det är en stilla, nästan kyrklig, frid som har brett ut sigöver kammaren när vi behandlar detta ärende. Men detta är ett mycket viktigt ärende. Vi har i riksdagenett ansvar för detta. Man har hållit mycket hårt på att församlingarna är attbetrakta som kommunala enheter, att de skall ha en kommunstatus. Därmed följeratt förhållandet mellan dem, skatteregleringar, utjämningar och annat måste bhföremål för verksamhet och arbete inom regering och riksdag. Regering ochriksdag kan inte skjuta dessa frågor ifrån sig, därför att kommunallagsfrågoroch skatteutjämning är frågor för . är det inte som driver på här, utan det ärkyrkomötet. Det kanske är tillåtet för mig att läsa in i kammarens protokollvad kyrkolagsutskottet skriver: "Härtill kommer den synpunkt som medsärskild skärpa betonas i motionerna nr 38,119 och 134, nämligen att enstrukturreform med sikte på mera bärkraftiga enheter på församlingsplanet måsteingå som ett led i skapandet av ett fungerande inomkyrkhgt utjämningssystem.Behovet av en sådan strukturreform, som framhållits av ett stort antalremissinstanser, är enligt utskottets mening ofrånkomligt. Risken att alltförlångtgående utjämningsåtgärder kan försämra förutsättningarna härför måste beaktas." Kyrkomötetadresserar sig inte till den centralstyrelse som eventuellt skall upprättas, utan tillregeringen - det är tydligt att kyrkomötet har en annan tilltro till regeringenän vad utskottsmajoriteten i har. Detta är rätt adressatmed hänsyn till församlingarnas kommunstatus. Detär alltså inte jag som gör sammankopplingen, utan det är kyrkomötet. Denåtskillnad som vill åstadkomma är inte kyrkomötets. Därför villjag säga att jag hoppas att departementschefen skall lyssna mera tillkyrkomötet än till . Meddetta har jag gett ett indirekt svar på frågan om tvång och frivillighet. Jagdelar uppfattning om att man skall gå fram på frivillig linje,men man måste göra strukturplaner, och man måste göra analyser. Det blir svårtför centralstyrelsen för att göra detta som den skallbygga upp sin verksamhet. Självfallet skall vara med i detta. Degrundläggande utredningarna skall utföras inom , men regeringenmåste biträda med sin utredningsapparat för att uppgiften skall , och detblir - om det t. ex. är fråga om en skatteutjämning - riksdagensangelägenhet i sista hand. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med 151 röster mot150 för reservationen av m. fl. betänkande 1981/82:58 om sparande. 100 (): behandlar i sitt betänkande nr 58 ett antal motioner omsparande och åtgärder för att stimulera sparande. Bland de motioner somutskottet har haft att behandla återfinns socialdemokraternas partimotion 1691,som tar upp skattesparandet och reduktionsreglerna för beskattning avaktieutdelningar. Detvar den första borgerliga trepartiregeringen som införde det s. k.skattesparandet. Sparandet, som är bundet , medför skattelättnaderi form av avdrag från den slutliga skatten. Dessutom erhålles skattefrihet förden avkastning som det sparade kapitalet ger. Frånsocialdemokratiskt håll har vi motsatt oss denna form av skatteförmåner. I dentill betänkandet fogade reservationen yrkar vi på avskaffande avskattesparandet och den skattereduktion för aktieutdelningar som medges. Jagskall något motivera vårt ställningstagande. Detfrämsta syftet med skattesparandet uppgavs vara att öka det totala sparandet ivår ekonomi - ett vällovligt mål, som vi emellertid anser att man inte når medden uppläggning som skattesparandet nu har. Detegentliga nysparande som uppstår genom de omfattande skattestimulanser som dethär är fråga om är begränsat. I stället sker en betydande överflyttningav sparmedel från andra konton till skattesparandet. Denna överflyttning skerpå direkt uppmaning av bankerna. I motion 1691 har vi återgivit ett kundbrev från en avvåra storbanker, där det heter bl. a. så här, när man uppmanar kunderna attutnyttja skattefondskonto: "30procent av vad du sparar får du dra av på skatten. Allt du sparar placeras i aktier och hela värdetillväxtenunder blir skattefri. Det ärnästan för bra för att vara sant." Banken talar också om att om man har pengar inneståendekan banken åta sig att föra över dessa till skattefondskonto. Nog måste man medge att här är generositeten stor mot demsom har tillgång till kapital! Det är andra tongångar som ljuder när det gälleratt hålla standarden på sjukförsäkringen eller arbetslöshetsersättningen - dåmåste vi ta till sträng sparsamhet. Man kan fråga sig vad det kostar att hålla den härkarusellen med skattesparande i gång. beräknas insättningarna påskattesparkonton uppgå till ca sammantaget. Det medförett inkomstbortfall i form av sparskattereduktioner för /83 medca 800 milj. kr. Lägger man därtill effekterna av att avkastningarna på detsparade kapitalet är skattefria, så torde skattebortfallet uppgå till inemot 2miljarder kronor. Det är med andra ord ett dyrt sparande för samhället. Fördelningspolitiskt är det förkastligt. Det är helt klartatt det i första hand är de välbeställda och de välavlönade som kan utnyttjasystemet. De som inte har de möjligheterna - låginkomsttagare och människor ismå ekonomiska omständigheter - får skattevägen vara med och svara förbetalningen av kostnaderna. Vi har också sett hur systemet leder till avarter avskilda slag. a. har åtskilliga företag startat egna aktiesparfonder. Sedangår man ut med erbjudanden till de anställda om fördelaktiga lån, på villkoratt pengarna placeras i aktiefondssparandet. Lånen beviljas ofta till detmaximala insättningsbeloppet, . , och är inte sällan ränte- ochamorteringsfria . Här är det närmast fråga om en förtäcktanställningsförmån, som premieras med en skattereduktion på . ochskattefrihet för avkastningen. Sammanfattningsvis anser vi att skattesparandet, som detnu är upplagt, inte leder till de effekter som var avsikten med stimulanserna.Det ger inte mycket nysparande, det kostar för mycket, det är orättvist och detinbjuder till transaktioner av skattemässigt tvivelaktigt slag, och det bördärför avskaffas. Den borgerliga majoriteten anser att sparstimulansernahaft avsedd verkan och anser också att systemet skall behållas. Genom atthänvisa till finansutskottets yttrande menar man sig ha stöd för att resultatethar blivit ett ökat hushållssparande och att detta kanaliserats på ett sådant sättatt näringslivets konkurrenskraft och produktionskapacitet har förstärkts. Det är verkligen att hårdra finansutskottets yttrande. Detär riktigt att skattesparandet har fått ett gensvar hos hushållen, mensamtidigt deklarerar finansutskottet att det är svårt att avgöra om detta ärett nysparande eller om det består i en överflyttning från andra former avsparande. Lönspardelegationen, som har att analysera och följaeffekterna av sparandets utveckling, har varit verksam men har ännuinte lämnat någon redogörelse för skattesparandets effekter.