prot · G50953 · 1981-12-31 00:00:00 — Undervisningen vänder sig härtill elever som får rösträtt , medan de ännu går i skolan. Dessutom stärker denna åtsnävning av timplanernaytterligare den redan inledda inriktningen mot snävare yrkesutbildning. Härutbildar vi ekonomer, tekniker och naturvetare för viktiga poster inom industrioch ståtlig-kommunal verksamhet. Skall vi tillåta att dessa människor iframtiden har ett bristfälligt historiskt perspektiv och ytliga eller bristandeinsikter i de centrala samhällsfrågorna? Så till förslaget om att minska antalet lärarleddalektioner i gymnasieskolan. Det betecknar vi i vår partimotion med all rättsom ett osedvanligt dilettantmässigt förslag. Här förklarar regeringen med ensvepande gest alla skolledningar och lärarkårer som inkompetenta.Tillströmningen till gymnasieskolan ökar. Bakgrunden är delvis den ständigtökande ungdomsarbetslösheten. Den s. k. ungdomspropositionen gavgymnasieskolan ytterligare ett speciellt ansvar. Och vill regeringen draundan lärarresurser - för att spara litet pengar. Det är inte ens säkert attpengar sparas på det här sättet. Alla erfarenheter tyder på att självständigtelevarbete kräver långt större insatser från lärarnas sida än vanliga,lärarledda lektioner. Det behövs en omfattande handledning - inviduellt och igrupper. Det är inte för många lärare i gymnasieskolan som har lett till attträningen i självständigt arbete har eftersatts . Så förslaget att ta bort korttidsvikarierna igymnasiet, som än en gång visar hur regeringen lyckas missförstå ett problem.Det är visserligen tveksamt om korttidsvikarierna alltid verkligen fyller denuppgift som de är satta till. Men det problemet löser man ju inte j;enom att ta bort Gymnasieskolans utformning m. m. Gymnasieskolans utformning m. m. Orsaken är ju i sådana fall i ställetatt korttidsvikarier är för dåligt utbildade och inte har någon fortlöpandekontakt med undervisningen i de klasser där de får arbete. Där kanske ändågymnasieutredningen nu har kläckt förslag till hur problemet skall lösas. Det går inte att genomföra de besparingarinom gymnasieskolan som sparpropositionen 1980/81:20 förutsatte. Riksdagensbeslut att bifalla propositionen i den delen måste därför rivas upp. Jag yrkarbifall till vpk-motionen. När man föreslår sparåtgärder kan man inteförvänta sig att få lättvunna politiska poäng. sade att socialdemokraterna betackar sigför besparingar på det här området. Men har ju redan hösten 1980beslutat att av statsbidraget till gymnasieskolan, alltså 180 milj. kr.,skulle sparas. Då gör socialdemokraterna det lätt för siggenom att helt enkelt låta bli att hålla fast vid sparmålet som de harställt sig bakom. Men i stort sett, utom på en punkt, är utskottet överensmed regeringen om sparmetoderna som föreslås i propositionen. Man säger iutskottsbetänkandet ja till att samordna timplanerna, till att skärpa reglernavad avser dispenser för små grupper och till att genomföra en friareresursanvändning. På en punkt skiljer sig majoriteten i utskottet frånpropositionen, nämligen när det gäller volymen på självstudier - mensjälvstudier som sparmetod accepteras. Det är naturligtvis oppositionens uppgift att kritisera deförslag som vi lägger fram. Jag är den första att tillerkänna oppositionen denrätten. Ingen kan heller hindra oppositionen från att göra en karikatyr av detframlagda förslaget-i stället för att kritisera det-och sedan kritisera denbilden. Detär ett gammalt debattrick, men tyvärr är det inte alltid så lätt attgenomskåda av dem som det hela är avsett för. och hänvisar till kritiskaröster, men de uppfattningar som människor har haft har ofta byggt på felaktigagrunder och inte utgått från propositionens faktiska innehåll. Man kan intebegära att folk i allmänhet skall kunna gå till källan och kontrollera att depåståenden som kritiken bygger på är sanna, inte bara halvsanningar. - Jagtycker för min del att kritiken är ett exempel på det som jag har sagt. Oppositionen har valt att blåsa under de skräckfantasiersom det är lätt att måla upp när man talar om lärarlösa lektioner. Det var inteannat att vänta än att skulle ta upp självstudierna. Denfrågan är en aning infekterad, och ur synpunkt är den delenav vårt förslag antagligen mycket tacksam att kritisera. Men självstudier ärfullt möjliga att genomföra i gymnasiet utan att de uppsatta målen behöverifrågasättas. Jag vill betona att det här är en besparing som riksdagenenhälligt har beslutat om - det förelåg då inte någon reservation från socialdemokraterna.Det var bara, typiskt nog, vpk som i ett utslag av sin traditionellaöverbudspolitik röstade emot förslaget. Men en besparing av den härstorleksordningen kan inte genomföras utan att det faktiskt drabbar antaletlärartimmar. Självstudier är heller inte något nytt. Specialarbete är t. ex ensons självstudier, och det förekommer som en del av arbetet i gymnasiet. Därstuderar eleverna mestadels utan lärare men med en viss lärarhandledning. Vidare ligger det ett värde i sig i det förhållandet atteleverna, som snart är mogna för eftergymnasial utbildning på högskolor ellerkanske i verkstadsskolor, lär sig att i varje fall i någon mån studera på egenhand. Det är inte en efterrationalisering eller ett försök att göra en dygd avnödvändigheten när jag säger det. Glöm inte att det är fråga om elever somunder gymnasietiden blir myndiga, som skall betros med självständigauppgifter i samhället. Om det skulle visa sig att man på en skola inte kan ellervill ha självstudier behöver man inte heller ha det. Förändringarna istatsbidragssystemet gör det nämligen möjligt för skolledningen att självavgöra detta. Valfriheten är alltså väl tillgodosedd. som den osakliga kritiken mot detta enligt minmening förnuftiga förslag om självstudier pågick som bäst yttrade några högtkvalificerade universitetsmän vid ett samtal som jag hade med dem att det varpå tiden att gymnasiet gav gymnasisterna åtminstone en in ledande inskolning ivad universitetsstudier egentligen innebär, så att inte övergången mellangymnasium och eftergymnasial utbildning blir alltför abrupt. Man kan fråga sig:Hur genomgripande är egentligen förslaget om självstudierna? Ja, enligtpropositionen motsvarar det 70 miljoner. Det är alltså avlärarkost-naderna, och det är - inte mer - av lektionstiden. fårskolan rätt att tillgodogöra sig ett belopp som motsvarar de kostnader förkorttidsvikarier som man sparar in. Den faktiska tiden för självstudier kommeratt motsvara, om man utnyttjar den möjligheten, . Det kan man jämföra medatt den självstudietid som förutsätt-s i KOMVUX tim- och kursplaner uppgår till50 %. Det gerkanske något av proportionerna i debatten. Gymnasieskolans utformning m. m. 6LENA () replik: Visst skall vi hushålla med resurserna ocksåi gymnsieskolan, och vi socialdemokrater accepterar vettiga hushållningsförslag.Det visar vi ju också närdet gäller den här propositionen, där vi haraccepterat de förslag som vi menar inte slår direkt mot kvaliteten påutbildningen. Men vi säger helt nej till självstudier i Tillandersktappning, för det är fråga om lärarlösa lektioner eller i värsta fall ingalektioner alls. Eleverna behöver ju inte ens vara i skolan när lektionernainträffar, enligt iitskottsmajoriteten. Och det här ställningstagandet gör vialltså inte därför att det är tacksamt att kritisera verksamheten. Vi ärfaktiskt oroliga för kvaliteten i utbildningen, när lektioner i svenska,historia osv. helt skall hållas utan lärare och när man inte ens kan garanteraatt det blir verksamhet i skolan av detta. Det innebär att man från den nivå vinu har för de här ämnena drar ner kvaliteten. Jag menaratt det är oroande att skolministern inte har klart för sig Gymnasieskolans utformning m. m. skillnadenmellan å ena sidan besparingsförslag, t. ex. att göra rena resursindragningarav lärartjänster, och å andra sidan att med förändrade arbetsformer stimuleratill självständigt arbete som måste ske genom ett målmedvetet pedagogisktarbete. Det är oroande ur skolans synpunkt att skolministern intehar detta klart för sig, och jag tycker här i att det är direktpinsamt. 7 (vpk) replik: Skolministern talar om karikatyrer i dettasammanhang. Jag får då bara erinra om att karikatyrer bör vara roliga i sinamedvetna överdrifter. Men den här propositionen och dess följder ute i landet ifråga om gymnasieskolan är inte alls roliga, och varken ellerjag har väl gjort några ansträngningar att framställa det på något avsiktligtlustigt sätt. Skräckfantasier talar skolministern också om när detgäller lärarlösa lektioner. Det enda jag har refererat till är sakligainvändningar från lärarna själva. Jag har läst igenom massvis med uttalandenfrån lärarfackföreningar, från Hem- och skola-föreningar, från sakkunnigt folki skolsamhället över huvud taget, där man talar om detta. Och vad jag sade varatt alla erfarenheter tyder på att självständigt elevarbete kräver långt störreinsatser från lärarnas sida än vanliga lärarledda lektioner. Det är liksom ettsammandraget citat ur den meterhöga trave av invändningar från hela landet somjag har på mitt skrivbord. kan följa med mig in på mittarbetsrum, så skall jag visa detta. : Vpk för ingen traditionell överbudspolitik. Vihar en sammanhängande ekonomisk politik. Däri ingår planmässig utbyggnad avindustriproduktion, däri ingår skattepolitik, däri ingår mycket annat. UllaTilländer kan studera det bl. a. i vår motion med anledning av höstens s. k.momsproposition. Och någon anständighet i bemötandet av politiskamotståndare kan man faktiskt med rätta begära även av skolministern. Jag kan inte låta bli att göra denreflexionen att det hade varit bra om hade läst propositionen istället för tidningar. Jag kan inte heller annat än beklaga den ensidighet varmedman fokuserar intresset på den trots allt mycket lilla detalj somsjälvstudierna utgör. Sinnet för proportioner är inte särskilt väl utvecklathos dem som kritiserar. Den bild man försöker skapa - onekligen inte utan enviss framgång - när man talar inte om självstudier utan om lärarlösa lektionerär ganska grotesk. Man glömmer det enkla faktum att studierna på gymnasietbygger på förtroende mellan lärare och elever och att det förtroendet fungerarockså när läraren inte är kroppsligen närvarande. Man glömmer bort att dethandlar om ungdomar som är pä väg att bli vuxna, som är i färd med att utbildasig och som i allmänhet är klart medvetna om det ansvar detta medför. I andrasammanhang förväntas dessa ungdomar ha en mognad och en ansvarskänsla som väl kan mäta sig med vad som förutsätts när man talarom en viss självständighet i studierna i skolan. Jag vågar påstå attsjälvstudier inte är något nytt i skolans värld. De förekommer som naturligainslag på skolans alla stadier, även om man inte alltid kallar detsjälvstudii;r. I den socialdemokratiska motionen 1980/81:72 med anledningav sparpropositionen uteslöt inte heller socialdemokraternamöjligheten att låta elever studera självständigt . betänkandet står det att sparmålet skall uppnås"också genom andra åtgärder". Det måste uppfattas som att införandetav självstudier accepteras som en åtgärd också av socialdemokraterna, eftersomsocialdemokraterna står bakom den skrivningen. Därför blir man ganska förvånadöver deras kategoriska avvisande av självstudierna . Hur kommer det sigatt frågan om självstudier nu har blivit en principfråga försocialdemokraterna? Socialdemokraternas ställningstagande blir än meranmärkningsvärt med tanke på att man 1980 ställde sig bakom krav på besparingarpå 180 milj. kr. sparar man bara 105 milj. kr. Det gick tydligen bra attspara i teorin; när det blir fråga om verkliga åtgärder sviker modet.Socialdemokraterna har gått emot förslaget utan att redovisa några andrakonkreta besparingsförslag. Gymnasieskolans utformning m. m. 9 () replik: påstår att de lärarlösalektionerna och besparingen på 70 milj. kr. är en detalj. Gymnasieskolanförlorar dock härigenom flera hundra lärare, och det är ingen detalj. Visst vill vi också verka för självständigt arbete. Detst.ir i våra motioner och reservationer. Men självständigt arbete är enfärdighet som eleverna måste tränas i . Den måste byggasupp successivt, och det kräver en god kontakt med lärarna som handledare. Jagifrågasätter nästan om inte problemen för skolan blir ännu större medutskoitsmajoritetens än med propositionens förslag, eftersom handledarresursennu helt och hållet försvinner - nu är det fråga om rent lärarlösa lektionerutan handledning. Man kan inte, , sättaupp sparmål som till varje pris måste uppnås. Riksdagsledamöter måste tillåtasatt kritiskt granska förslagen. Läggs det fram ett förslag som uppenbarligen ärhelt felaktigt - och det är förslaget om de s. k. självstudierna i den tappningsom och utskottsmajoriteten har givit det - måsteriksdagsledamöier ha rätt att säga nej till förslaget. 10RAUL BLUCHER (vpk) replik: Kan skolministern tala om för mig var ivpk-motionen eller i mitt inlägg i dagens debatt det skulle framgå att jag inteskulle ha läst propositionen? Sedan är det förvisso så att vi inte kan, i synnerhet frånoppositionens sida, nöja oss med att läsa propositionerna. Vi måste också tadel av den kritik som propositionerna väcker ute i landet. Det är ju på så visvi kan förankra den demokratiska kritiken. 2 protokoll1981/82:53-55 Gymnasieskolans utformning m. m. Det kommer ändå lärarna, eleverna och föräldrarna vid attframföra kritik, och om vi sedan artikulerar denna kritik här i kammaren, ärdet helt i sin ordning. Den kritik vi framför kan också bygga påtidningsartiklar. Det är inte föraktligt att också följa tidningarna, UllaTilländer - det kanske även skolministern borde göra. Propositionen är en partsinlaga, där verkligheten ochkonsekvenserna av propositionens genomförande beskrivs på ett idylliserandesätt. Därför kan man absolut inte se den som den enda kunskapskällan. De kritiska röster som åberoparhar till största delen hörts innan propositionen kom. Att spara är, som jag sade tidigare, ingen åtgärd som kanförväntas medföra lättvunna politiska poäng. Vill man vinna sådana, skall mankonsekvent gå emot alla konkreta förslag till besparingar, ungefär somsocialdemokraterna gör - vilket inte hindrar att de kräver kraftåtgärder motbudgetunderskottet. Vad man möjligen kan hoppas på är att den beslutsamhet somett genomfört sparprogram ändå vittnar om skall vinna en viss uppskattning pånågot . Den obeslutsamhet som kommer av rädslan för att fattabeslut som kritiseras av någon grupp är en dagslända. Den är omöjlig i ettnågot längre perspektiv. Alla krav kan faktiskt inte strykas medhårs. Man kaninte i det långa loppet vara vän med alla. För den som lyfter blicken litet grand över de svenskaförhållandena - det finns kanske behov av att säga det i ett sådant härsammanhang - och ser sparförslagen mot den mörka bakgrund som avtecknar sigutanför ter sig nog det tal om nedrustning som förts här av och som minst sagt överdrivet. Jag tror att det perspektivet är ganska nyttigt, för dåpåminns vi om vad vi gemensamt har att värna om. Nödvändigheten av en vissåterhållsamhet framstår då inte heller som katastrofal. Sinnet för proportioneråterställs och förhoppningsvis förtonar lusten att göra en höna av en fjäder. Talet om att propositionens förslag och i synnerhetförslaget om självstudier skulle drabba de svaga i skolan är egentligen mycketilla grundat. Den friare resursanvändning som hela förslaget bygger på innebärju att man bättre kan koncentrera resurserna dit där de bäst behövs. Det medförfaktiskt att man i många fall kan ge svagpresterande elever ett bättre stöd änf. Jag kan ta ett konkret exempel. En lärare har bl. a. årskurs 3 på humanistisk linje med 23elever som har betygsgenomsnitt mellan 3,5 och 3,7 studier isvenska. Samma lärare eller en kollega har årskurs 1 påverkstadsteknisk linje i svenska med 30 elever, däribland ett antal elever medläs- och skrivsvårigheter. Genom en timmes självstudier i den humanistiskatrean kan läraren få med verkstadsteknikerna. 12 (): Som en av företrädarna förutskottsmajoriteten vill jag gärna ge en litet fylligare beskrivning avutbildningsutskottets betänkande 1981/ 82:5. Detta känns speciellt angeläget,då innebörden av betänkandet inte tycks stå klar för flertalet av dem somkommer att beröras av beslut i frågan. Den debatt som har förekommit gör det ocksåmycket angeläget för mig att betona att det är viktigt, när betänkandetsinnehåll debatteras, att erinra sig bakgrunden till regeringens proposition. I proposition 1980/81:20 om besparingar istatsverksamheten, m. m., föreslogs en besparing inom gymnasieskolans ram på ca180 milj. ; det har skolministern redan nämnt. Besparingseffekten skulleuppnås främst genom en minskning av lärarinsatserna fr. o. m. läsåret1982/83. Utskottet anförde i sina betänkanden /81:12 och 15 attmålet borde vara att uppnå en besparingseffekt som i huvudsak motsvarade detbelopp som angavs i propositionen. Även andra besparingsmetoder borde enligtutskottet prövas i regeringens arbete med en proposition. beslöt ienlighet med utskottets förslag. har alltså beslutat omen besparing av storleksordningen 180 milj. kr. inom gymnasieskolans ram. I den nu lagda propositionen 1981/82:14 kommer regeringenigen med förslag för att effektuera beslut . För att ge skolstyrelserna och skolorna större möjlighetatt fördela de ekonomiska resurserna på de områden där de bäst behövs föreslåsnu en friare användning av en mindre del av gymnasieskolans statsbidrag, vilketinnebär att gymnasieskolan liksom får en förstärkningsresurs.Vikten av en behovsinriktad resursfördelning betonas. För att sparmålet skall uppnås föreslås, att timplanernaför de 3- och 4-åriga linjerna samordnas så att mer samläsning kan äga rum,vilket ger ca 35 milj. kr. i besparingar, vidare att länsskolnämndernasmöjlighet att ge dispens från lägsta elevantal för anordnande av undervisning skallupphöra, vilket ger ca 60 milj. kr., och att timtalen reduceras i småundervisningsgrupper, vilket ger ca 15 milj. kr. Den återstående delen av besparingsmålet, ca 70 milj. kr.,föreslås i propositionen tas ut genom en minskad lärartilldelning till skolornaoch som en följd därav läggas ut som ett visst antal självstudietimmar föreleverna. För att åstadkomma en omfattande samlad resurs för fri användningförordas i propositionen, att ett så stort antal timmar i gymnasieskolanstimplaner markeras som självstudietimmar att det motsvarar en bruttobesparingav 175 milj. kr. Av detta belopp skall 70 milj. kr. utgöra nettobesparing och105 milj. kr. återföras till kommunerna som en särskild handledarresurs, vilkenskall ingå i de.n fria förstärkningsresursen. Effekten av nettobesparingen omca 70 milj. kr. föreslås mildrad genom att skolorna som en allmänundervisningsresurs får tillgodoräkna sig ej utnyttjade korttidsvikarietim-mar. Gymnasieskolans utformning m. m. Gymnasieskolans utformning m. m. Som en följd av de tänktasjälvstudietimmarna föreslås också att specialarbetet i gymnasieskolanavskaffas. Medanledning av propositionen har ett antal motioner väckts. I en socialdemokratisk motion av m. fl. a. avslag på förslagen om självstudietimmar, om att avskaffa specialarbetetoch om en särskild handledarresurs. I en moderat kommittémotion yrkas att den besparing somuppnås genom självstudietimmar i stället skall tas ut genom reduktion avresursen för timmar till förfogande och genom att statsbidrag ej utgår tillkorttidsvikariat. Som en följd därav försvinner också den särskilda handledarresursen. kommunisterna yrkar i en partimotion delsavslag på propositionen, dels att skall upphäva sitt beslut från ivåras om besparingar i gymnasieskolan. I en motion av och att beslutar anhålla att regeringen utreder förutsättningarnaför ett införande av timplan och organisation för ämnet historia enligt 1979års alternativa timplaner. yrkar i en motion att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att slå vakt om dehumanistiska och samhällsorienterande ämnena i gymnasieskolan. I en motion av m. fl. yrkas att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om timtalsreduktion för ämnenagrekiska och latin samt om möjligheten till samläsning mellan allmänspråkkunskap och latin i årskurs 2. Utskottet konstaterar i sin behandling av propositionenoch motionerna att det statsfinansiella läget i landet gjort det nödvändigt attbesluta om vissa besparingar också på skolans område. Här harsocialdemokraterna ingenting att invända. Utskottet avstyrker därförvpk-motionens yrkande om att skall upphäva sitt tidigare beslut ombesparingar i gymnasieskolan. Därmed faller också det andra yrkandet i vpk-motionenom avslag på propositionen. Utskottet avstyrker således mofion 1981/82:42 avLars m. fl. i dess helhet. När det gäller förslaget till mer samordnade timplaneranser utskottet att besparingar inom gymnasieskolan bör göras genom ökadsamläsning. För att möjliggöra samläsning måste dock de skilda ämnenasnuvarande fimtal på olika linjer och årskurser rubbas i vissa fall. Utskottetkan liksom motionärerna konstatera att ämnen som historia och samhällskunskapenligt förslaget i propositionen minskar på vissa linjer. Utskottet finner att det kan bli svårt att förverkligahistorieundervisningens mål, om timtalet reduceras jämfört med nuläget. mening bör därför timtalet i historia ökas med iårskurs 3 på ekonomisk, teknisk och variant av naturvetenskaplig linje.Ökningen uppnås genom att minska religionskunskap och gymnastik med vardera 0,5veckotimme. Därigenom återställs timtalen för nämnda ämnen till de tal somgäller på resp. studieväg. Detta innebär en förbättring för ämnethistoria jämfört med propositionens förslag. Timtalet för ämnet samhällskunskapminskar på teknisk linje enligt propositionens förslag föratt erbjuda eleverna utrymme för biologi i årskurs 2 inom det ordinariestudieprogrammet. Det är givetvis värdefullt att blivande tekniker genomförslaget bl. a. får utbildning i ekologi, men innebär detta att deelever från teknisk linje som senare väljer utbildningar, som kräver särskildbehörighet i samhällskunskap, kommer att sakna denna. För att elever som så önskar skall kunna få dennasärskilda behörighet är det utskottets mening att eleverna på teknisk linje iårskurs 2 skall kunna välja mellan samhällskunskap och 2veckotimmar biolo- I övrigt har utskottet intet atterinra mot regeringens förslag till samordnade timplaner. När det gäller självstudietimmar och en friareresursanvändning finner utskottet att det är av betydelse både för elevernasfortsatta studier och för deras verksamhet i arbetslivet att de tränas att arbeta självständigt. Enligt utskottets mening finnsdet dcck skäl som talar för att omfattningen av de i propositionen föreslagnasjälvstudierna bör reduceras . Självstudier i enlighet med regeringens förslag bör enligtutskottets uppfattning endast förekomma i årskurserna 3 och 4 på de teoretiska3- och 4-åriga linjerna under högst 5 resp. samt i årskurs 2 påde 2-åriga ekonomiska, sociala och tekniska linjerna under högst 3 veckotimmar.På övriga studievägar och i årskurserna 1 och 2 på de nämnda teoretiskalinjerna bör självstudier av nämnt slag inte förekomma alls. Utskottet uppskattar den besparing som uppkommer genomanordningen med självstudietimmar i de angivna årskurserna till ca 70 milj. kr.Som en följd av den nu föreslagna minskningen kommer den i propositionenupptagna handledarresursen inte att bli aktuell. Enligt utskottets mening bör självstudietimmarna heltkunna tas bort eller reduceras om skolorna så önskar. Detta kan ske genom aU tai anspråk dels de medel som frigörs om man inte i alla lägen förordnar vikarierför - som också framgår av propositionen - dels delar av vissaförstärkningsresurser, t. ex. timmar till förfogande, studieteknisk träning m.m. Utskottet pekar också på att på grund av lovdagar,friluftsdagar och studiedagar har läsåret, som omfattar , i realitetenendast . Enligt propositionen skall föredragande statsråd återkommatill regeringen med förslag om att ge i uppdrag att utarbetainformations- och servicematerial för självstudier, innefattande bl.