prot · G509132 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottetshemställan bifölls med 151 röster mot 150 .för reservation 3 av Per m.fl. Mom.4 (inlösen) Utskottets hemställan bifölls med 151 röster mot150 för reservafion 4 av Per m. fl. betänkande 1981/82:31 om konkurskarantän. Anf.51 (vpk): Ärendet om konkurskarantän hänger samman också med frågan om ekonomiskbrottslighet, och skärpta regler för konkurskarantän är en av de åtgärder somvänsterparfiet kommunisterna har föreslagit för att man skall komma fill rättamed just den ekonomiska brottsligheten. Somalla - förhoppningsvis, kanske man skall tillägga - känner till är denekonomiska brottsUgheten i det här landet relafivt omfattande. Enligtbedömningar som gjorts rör det sig här om belopp som motsvarar avbruttonafionalprodukten - det troliga är att de Hgger närmare 10 än . Dettainnebär att den ekonomiska brottsligheten omfattar en handel som motsvarar ca50 miljarder kronor, vilket nationalekonomiskt sett är ett mycket stort belopp. Den ekonomiska brottsligheten får många olikakonsekvenser. De som ägnar sig åt den missbrukar solidariteten inom samhället.Eftersom verksamheten har en sådan stor omfattning, börjar även människor somnormalt inte fillhör det klientel som ägnar sig åt den brottsligheten attsvikta i sin samhällssolidaritet. Denna brottslighet står inte på något sätt vid sidan avvare sig den legala näringsverksamheten eller det rådande ekonomiska systemet.Tvärtom är den väl förbunden med och också mycket beroende av den legalaverksamheten. Finansieringen av den ekonomiska brottsligheten, eller den"svarta" verksamheten, som man ibland kallar den, sker huvudsakligenfrån den legala, "vita" sektorn. Den verksamheten kommer också ifråga när det gäller att så att säga tvätta de här svarta pengarna rena igen. Sätten att bedriva den illegala verksamheten är många.Nästan alltid är det samhället som drabbas, dvs. alla övriga medborgare i dethär landet. Det är deras samhällssolidaritet som utnyttjas. Ett av de "lönande" sätten att begå ekonomiskbrottslighet är att utnyttja konkursinstitutet. När regeringen ladefram propositionen om konkurs och rätten att idka näring var reglerna förkonkurskarantän huvudfrågan. kommunisterna kritiserade dengången förslaget, som vi ansåg vara alltför "snällt". Vi menade attdet inte fick den prevenfiva verkan som regeringen påstod, men också att detinte skulle komma att begränsa verksamheten med upprepade konkurser och isamband därmed ekonomisk brottslighet. Nästan efter det förra beslutet och efter att de nya reglerna trätt i kraft kan vi nu konstatera att vårkritik var berättigad. De farhågor som vi hade beträffande förslagetspreventiva verkningar när det gäller att motverka eller i varje fall intemöjliggöra en ökning av konkurser i samband med ekonomisk brottslighet harbesannats. Konkursernas antal har fortsatt att öka. Inget talar heller för attden ekonomiska brottsligheten i samband med konkurser har avtagit, snararetvärtom. Ett mycket litet antal näringsförbud med anledning av brott i sambandmed konkurser har dessutom meddelats. Ett automatiskt verkande näringsförbud, som vänsterpartietkommunisterna föreslog i samband med att lagen antogs och som vi ocksåföreslår , skulle här ge en konfinuitet så att det näringsförbud som kanmeddelas i samband med upprepade konkurser innebär förbud för konkursgäldenärenatt fortsätta med näringsverksamhet. Det är inte fråga om någon idiotregel, somCarl - av ren okunnighet, vill jag påstå - uttryckte saken vidbehandlingen av denna fråga här i kammaren. Vi menar i ställetatt den som efter ett näringsförbud vill bedriva näringsverksamhet skall gesden möjligheten, men först efter det att en prövning har skett. Då ställsnämligen hans eller hennes intentioner, göranden och låtanden under kontroll,och härigenom skulle man i högre grad veta vad man har för pappenheimare attgöra med. Frågan om näringsförbud måste också ses i samband medandra av vänsterparfiet kommunisterna framförda förslag. Här är det nödvändigtmed en skärptlagstiftning beträffande bulvanskapet inom vissa speciellt utsatta branscher.Det behövs en kontroll av dem som vill etablera näringsverksamhet, huruvida deär lämpade eller inte, inom branscher som åkeri, restaurang, byggnadsverksamhetm. Dessa krav har framförts vid flerfaldiga tillfällen i kammaren. Samhället är inte betjänt av den lössläppthet som inuläget medger vem som helst med vilket egetvinnande syfte som helst attetablera sig. Jag menar att alltför stora erfarenheter finns för att låta dettapågå som det nu gör. Verkligheten visar att kraven måste vara avsevärt merlångtgående än f. n. I går meddelades det i radio att en näringsidkare i Gävleunder bedrivit näringsverksamhet utan att ha betalt ett enda öre i skatt.Han har blivit påförd restavgifter, han har blivit dömd, och han har blivitålagd att betala restskatter, osv. Men inte ett öre har kommit in under dessa26 år i näringsverksamheten. Domen i tingsrätten för detta brott blev ett årsfängelse och näringsförbud med stöd av lagen om näringsförbud. Bara detatt tingsrätten över huvud taget måste utdöma ett näringsförbud för fifflare avden här sorten talar för att man i stället skulle välja ett automatisktverkande förbud. Ett sådant skulle kunna ges inte bara utan för tioår på en och samma gång. Avslutningsvis kan det konstateras att utskottet inteheller den här gången finner anledning att fillstyrka kraven i vpk-motionen.Utskottet hänvisar fill utredningen om utvidgade regler för näringsförbud. Vitycker naturligtvis att det är bra att man ser över lagstiftningen och kommermed långtgående krav på nya regler när det gäller näringsförbud i verksamheterdär det inte förekommit konkurs. Självfallet ställer vi upp på det. Men vimenar att det inte är nödvändigt att avvakta den utredningen när det gäller attta i med hårdhandskarna mot dem som systemafiskt eller icke-systemafisktutnyttjar konkursinsfitutet för ekonomisk brottslighet. Vi bör redan nu fattabeslut som är mer långtgående än de lagar som f. n. gäller. Jag kan konstatera att kommunisterna ochutskottets partier - socialdemokrater och borgare - har olika uppfattningarhärvidlag. Särskilt gäller detta den moderata talesman som är anmäld påtalarhstan för att försvara utskottet i det här ärendet. Jag ber att få yrka bifall till vpk-motionen. 52JOAKIM OLLEN (m): började sitt anförande rörandelagutskottets betänkande 31, som handlar om konkurskarantän, med att tala litetgrand om den ekonomiska brottslighetens omfattning. Han talade också litetgrand om vilka olika synpunkter man kan ha på vad ekonomisk brottslighet är. Vi vet egentligen väldigt litet om den ekonomiskabrottslighetens omfattning, och det sammanhänger bl. a. med att vi inte riktigtvet vad vi skall kalla ekonomisk brottslighet och vad vi skall ge någon annanbeteckning. Jag kan i det sammanhanget möjligen upplysa om att vii den moderata partimotionen kräver just en kartläggningav den ekonomiska brottslighetens faktiska omfattning, för att få underlag förmer exakta och precisa åtgärder riktade mot den ekonomiska brottslighetensnarare än den typ av mer vildvuxna och inte särskilt pricksäkra förslag som t.ex. vpk lagt fram i sin motion om utökad konkurskarantän eller strängarenäringsförbud. Vpk för ett ganska dunkelt resonemang om den ekonomiska brottslighetenå ena sidan och konkurser å den andra. Jag skulle i och för sig, fru talman,kunna nöja mig med att hänvisa till den utredning som ocksånämnde, den utredning som har att överväga huruvida reglerna omnäringsförbud skall utvidgas till att omfatta också andra situationer. har också till uppgift att fitta på vilka effekterna har varit avde regler om näringsförbud som vi har infört och som trädde i kraftden . De reglerna innebär att en person som går i konkurs undervissa förutsättningar kan meddelas näringsförbud utöver den regel som gälltsedan gammalt om att en person som är försatt i konkurs inte får bedrivanäringsverksamhet. Även om jag skulle kunna nöja mig med att hänvisa fill detutredningsarbetet - som utskottet också pekat på - tycker jag att det finnsskäl att understryka att vpk här för ett ganska dunkelt resonemang om vadkonkurser egentligen är. Vad vpk vill är att konkurs skall leda tillnäringsförbud och att tillstånd fill fortsatt verksamhet skall kunna ges eftersärskild prövning. Men den uppfattningen kan man väl hysa bara om man betraktarnäringsverksamhet och de risker för konkurs som varje näringsverksamhet förmed sig som något mer eller mindre suspekt. Om vi i skall tillåtariskfyllda satsningar, som förhoppningsvis skall leda till expansiva ochframgångsrika företag, då måste vi också vara beredda på att dessa satsningardå och då leder till nederlag, fill konkurs. Det är inget fel eller något ont isig. Skall många satsningar kunna lyckas måste några också få misslyckas. Att dra slutsatsen att varje konkurs börföranleda näringsförbud är ett underkännande av denna fundamentala princip. Förvisso, , är det så - det är jag den försteatt erkänna och beklaga och den förste att vilja medverka fill att beivra - attkonkurser i viss utsträckning används i brottsliga sammanhang, som medel förbrottslig verksamhet. Men detta är långt ifrån detsamma som att en konkurs ärnågot i princip osunt eller felakfigt, ett insfitut som i princip bordeföranleda näringsförbud, vilket vpk vill här. Det finns alltså - och det har utskottet utvecklat i sittbetänkande - goda skäl mot att fillgripa en så långtgående åtgärd som ettgenerellt näringsförbud så fort någon näringsidkare går i konkurs. Avslutningsvis, fru talman, vill jag understryka attnäringsförbud är en långtgående åtgärd. Vi har i andra länder - icke så långtavlägsna -diskussioner om yrkesförbud. Den typen av företeelser är vpk såvitt jagvet inte någon större tillskyndare av. Men vi får inte glömma att näringsförbudinnebär att en person som kanske ägnat sig åt viss verksamhet under väldigtmånga år kan göra det och därmed kanske har mycket svårt att finnanågon annan sysselsättning, kanske har väldigt svårt att arbeta på något Nr 132 Det äralltså en typ av yrkesförbud som vi talar om - det tror jag att vi skall Och mot bakgrund av den mycket intensiva diskussion som förts påandra håll i om dessa företeelser tror jag att man bör vara litet Xonkurskarantän försiktig med att - bara därför att det i det här sammanhangetgäller näringsidkare - rusa åstad och helt hämningslöst dela ut näringsförbudtill höger och vänster till följd av olika förseelser eller till följd av attnågon, vilket det gäller i det här fallet, har gått i konkurs. Med det anförda vill jag tillstyrka bifalltill utskottets hemställan. 53 (vpk): Jag konstaterade i slutet av mittinledningsanförande att vi har vitt skilda uppfattningar. och jagstår så att säga på var sin sida om rågången i de här frågorna. Utskottet ståri den här skrivningen på samma sida som . Men jag tror att det finns skäl att nappa litet på detJoakim Ollen sade. Han pratade om yrkesförbud, och jag utgår ifrån att han dåhänsyftade till , där man har ett klart och uttalat yrkesförbud.Jag vill påstå, om inte kände till det, att det också finns vissatendenser till yrkesförbud i . Det kanske inte kände till,men det finns andra människor - avsevärt radikalare - som har drabbats av sådantyrkesförbud i det här landet. Jag tror att man kan gå litet närmare än till Västtysklandför att titta på det som skulle kunna hända och som möjligen skulle kunnauppfattas, vilket sade, som yrkesförbud, nämligen till . INorge har man, såvitt jag vet, en modell till automatiskt verkandenäringsförbud, som också synes fungera väl. Då kan man ställa sig frågan omnorrmännen är mer suspekta än vi, för att använda sig av ordvaloch uttryckssätt. Jag tror inte att man skall försöka dra några Norgehistorierhär, jag tror fakfiskt inte att de är mer suspekta än vi är. Jag tycker att detfinns skäl att också titta litet seriöst på den här frågan och inte slunga ursig en mängd otydligheter om att näringsverksamhet är någonting suspekt förvpk:s del. Låt mig bara slutligen konstateravad som står i utskottets betänkande, s. 5, där man relaterar vad utskottetsade , när man diskuterade lagen. Utskottet konstaterade då att ett systemmed automatiskt förbud hade vissa fördelar. Utskottet har trots allt, oavsettom vill acceptera det eller inte, även gjort uttalanden omfördelar med ett automatiskt verkande förbud. 54JOAKIM OLLEN (m): Jag beklagar om känner sig såradav mitt ordval tidigare. Jag är den förste att hälsa med tillfredsställelse omvpk anser sig vara tillskyndare av fri näringsverksamhet och en frimarknadsekonomi. Det vore iså fall väldigt glädjande och kanske i någon mån en nyhet - om det nu är på detsättet. Jag vill när det gäller sakfrågan understryka, TommyFranzén, att vi, med stöd av de regler som gäller, har sett ett antal beslutom näringsförbud bli meddelade. Man kan naturligtvis säga att det är få beslut.Det handlar om 15-20 beslut. Jag skulle nog vilja säga att det är rätt mångamed tanke på vilka ingripande åtgärder det är fråga om. sade i sitt inledningsanförande någonting omatt det var beklagligt att man skulle behöva anlita domstol för att utdöma ettnäringsförbud. Vad kan vara riktigare än att en domstol som kanske samtidigthar att bedöma olika typer av ekonomisk brottslighet, för vilka olika typer avstraff skall utdömas, också beslutar att meddela en näringsidkare, som grovthar förbrufit sig emot sina borgenärer, ett näringsförbud av det slag som vi nuhar infört? Jag tycker att det är bra att vi har detta förbud. Detta är reglersom riktar sig direkt mot. just de näringsidkare eller de personer som gör sigskyldiga till olagliga handlingar, till grova oegentligheter, mot sinaborgenärer. Det är regler som inte riktar sig mot näringslivet i allmänheteller generellt försvårar näringsverksamhet, och detta är just det fina med dehär reglerna. Jag tycker att vi skall vara belåtna med dem, men samtidigtnaturligtvis också ge utredningen en chans att se om det i något hänseendebehövs en komplettering, neddragning eller utökning, eller om det på andraområden är nödvändigt med näringsförbud vid sidan av näringsförbudet i sambandmed konkurs. Det utredningsarbetet bör väl i rimlighetens namn avvaktas, innanvi går vidare på det här fältet. 55 (vpk): Låt mig göra en kommentar med anledning av attJoakim Ollen sade att han tycker att 15 eller 20 näringsförbud är mycket. Migveterligt rör det sig om 19, om man räknar med fallet i går. inträffadeungefär ett par tusen konkurser , och konkurserna lär ha ökat i antalsedan dess. Men om vi håller oss till dessa siffror, skulle det innebära attdet lagen varit i kraft har inträffat ungefär 4 000 konkurser,Samfidigt vet vi att ungefär en tredjedel av konkurserna omfattar någon form avekonomisk brottslighet. Då kan man ganska snabbt räkna ut att det rör sig om ca1 300 "suspekta" individer som har utnyttjat näringsverksamheten ochkonkursinsfitutet till ekonomisk brottslighet. Enligt min mening är det då enynkedom och ett verkligt dåligt betyg åt lagen att bara 19 näringsförbud harmeddelats. kan väl säga att det är mycket, men vpk anser att detär alldeles för få näringsförbud. 56JOAKIM OLLEN (m): Det är uppenbart att vpk tycker att detmeddelas för få näringsförbud, eftersom vpk vill ha näringsförbud vid allakonkursfall. Då skulle man onekligen få en radikal ökning av antaletnäringsförbud. man skall inte glömma bortatt i samband med de regeländringar som gjordes då näringsförbudet fillkom,vidtogs också andra ändringar, som har medfört att antalet anmälda brott isamband med konkurser har ökat högst väsentligt. Vivet också att det finns resursproblem. Det är i vissa fall svårt att utreda dehär brotten, liksom också svårt att få fallen prövade vid domstol och avdömda.Det har emellerfid skett oerhört mycket, och det är gott och väl det. Mendärifrån och till att dra den slutsats som vpk drar, att man vid varje konkursskall meddela näringsförbud, är det ett utomordentligt stort steg och ett stegsom lagutskottet, och förhoppningsvis majoriteten här i , absolut intevill ta. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med 283 röster mot 16för motion 1582 av m. fl. i motsvarande del. 7§ Vissa frågor rörande betänkande 1981/82:32 om vissa frågor rörande . 57 (vpk): I vpk-motionen 1578, och i mofion 1582, där yrkandena återfinns, tar vibl. a. upp frågan om hur äktenskapsförord utnyttjas i syften som har med ekonomiskbrottsUghet att göra. Inom familjelagstiftningen finns det flera exempel påmöjligheter för makar att på olika sätt uppnå fördelar, som man sedan kanutnyttja som ett led i ekonomisk brottslighet. Låtmig ta ett exempel. Mannen äger samtliga fillgångar i äktenskapet - det brukarvara så i verkligheten, och därför är exemplet valt på detta sätt. Makarna förordnar genom ett äktenskapsförord att hustruns egendom skallvara enskild. Därefter ansöker makarna gemensamt om boskillnad. Vidden efterföljande bodelningen utgör endast mannens egendom s, k.giftorättsgods. Hustrun erhåller härigenom hälften av mannens behållna egendom. Därefterförordnar makarna i äktenskapsförord nummer två att mannens egendom återigenskall utgöra giftorättsgods. Förfarandet med boskillnad upprepas. Då reducerasmannens fillgångar med hälften. Närförfarandet upprepats tillräckligt har mannens samtliga fillgångarutan några som helst beskattningseffekter överförts till hustrun. Endast demöjligheter som lagstiftningen ger har därvid utnyttjats. Ombehållningen från början var 1 milj. kr. kan man på tio sådana transakfionernedbringa mannens tillgångar till . Det går faktiskt också på relativt kort fid. Det här förfarandet kan självfallet utnyttjas i sambandmed att ett företag systematiskt drivs närmare konkurs. Det har på det sättetanknytning till föregående ärende. Den make som äger och driver bolaget har ettpersonligt betalningsansvar, men tack vare förfarandet med äktenskapsförord,boskillnad och bodelning blir tillgångarna inte indrivningsbara hoskronofogdemyndigheten. En hel del av de 10 miljarder som är utdömda iform av restskatter är säkert sådana poster. Resultatet vid ett utmätningsförsök blir bara attutmätning hos den andre maken, som har blivit laglig ägare till all egendom iäktenskapet, inte kan komma i fråga. Det finns ingenting iåtervinningsreglerna som ger möjligheter att ta tillbaka de pengar somrätteligen borde tillfalla olika borgenärer. Man kan iaktta att någon nedgång i makarnaslevnadsstandard inte brukar följa i dessa fall. Det här förfarandet är, kan mansäga, riskfritt, så när som på en punkt: Risken är inte att kronofogden kommerutan att makan i fråga väljer att skaffa sig en annan man att leva samman med. Förfaranden av detta slag visar på brister i den nuvarandelagstiftningen. Åtskilliga regler om äktenskapsförord m. m. är självfalletmotiverade av intresset att skydda utomstående mot försök att inom äktenskapetföra undan egendom från den skuldsatta maken till den andra. Sådana regler ärexempelvis krav på registrering av äktenskapsförord. Men det visar sig att det trots allt inte är fillräckligt.Samfidigt som det finns ett berättigat behov av att fastslå makarnas ekonomiskaoberoende av varandra måste möjligheten att på något sätt komma åt förfarandensom det jag har beskrivit utredas. Det kan ske på olika sätt. Man kanexempelvis införa någon form av generalklausul i utsökningsrätten, särskildabestämmelser om bulvanskap eller liknande. Men detta är frågor som vi menar börläggas under utredning. Jag finner det anmärkningsvärt att utskottet inte tycksvilja ta i de här frågorna utan stöter dem ifrån sig med det tämligen dåligtunderbyggda påståendet att det saknas belägg för att det skulle förekomma ettomfattande missbruk av bestämmelserna om äktenskapsförord och boskillnad. Detär att sätta skygglappar för bägge ögonen. Det här förfaringssättet harfaktiskt påtalats vid flerfaldiga tillfällen. Utskottet förordar att låtaverksamheten pågå, anfingen den är omfattande eller inte. Det finns alltså enklar skiljelinje mellan å ena sidan kommunisterna som vill taitu med detta och å andra sidan utskottets ledamöter, socialdemokrater ochborgare i gemenskap. Jag yrkar bifall fill vpk-motionen 1582, 58TORE (): Några ord om motion 1711, Motionen harföranlett en otrolig mängd brev, samtal och artiklar, och det intressanta äratt i huvudsak har man hållit med oss motionärer om att det behövs enutvärdering, I sittbetänkande nr 32 motsäger utskottet inte de uppgifter som vi har Utskottet håller med om att många skilsmässor får kännbara socialaföljder. Utskottets kommentar att även barn i äktenskap som inte upplöses kanha det svårt är väl egentligen onödig - den är givetvis riktig. Men utskottetkan väl inte mena att inte skilsmässan är farligare för barnet än ett hem somhåller? I så fall motsäger utskottet sig självt. Givetvis är det riktigt attbarnen också drabbas när samboende som inte är gifta separerar, vilketutskottet också påpekar. Det är just barnen som har det svårt på grund av de vuxnasmånga friheter och deras syn att man bara skall ta hänsyn fill sig själv, sinaegna tycken och lustar. Jag tycker att mycket talar om tanklöshet ochansvarslöshet. Barnen har det nämligen svårt i . sadeprofessorn i tillämpad psykologi i Krisfina , som också ärläkare, att av barnen är psykiskt störda och av dem är gravt skadade.Ytterligare 20 % av de yngsta är hotade. Dessutom far givetvis också mångavuxna gifta och samboende illa av separafioner. Och samhällets kostnader baraväxer och problemen blir allt större. Vad menar utskottet egenthgen när man säger att det inteär anledning att nu ändra det grundläggande synsättet på äktenskapet? Jagförstår inte vad som här menas med synsätt. Är det möjhgen vår gamlauppfattning som är grundad på att äktenskapet i princip är livslångt ochoupplösligt? Men det är inte det som vi talar om i motionen. En uppgift visar att det finns 25 000 barn iSverige som har eller behöver få fosterhem eller liknande omhändertagande,vilket är olyckligt för dem och dyrt för samhället. Givetvis är inteäktenskapssepara-fion orsak till allt detta, men det visar hur stora problemenär och att det vore lyckhgt om vi kunde förbättra förhållandena. Och det kommeratt bli ytterhgare tragik både för individen och samhället, om viinte kan finna vägar ut ur detta. Det är därför som vi har begärt enutvärdering. På sätt och vis gör utskottet ett slags utvärdering. Detpekar även på vad som försiggår i form av utredning och liknande. Det är säkertmycket som är bra i det, och förhoppningsvis kan det bära frukt. Menpersonligen vill jag uttrycka min uppfattning och mångas som har hört av sigtill oss i : Vi måste få en ny livssfil, som innebär att de nyfödda,de små och de svaga tas om hand med större ömhet och varmare händer. De måsteredan från sina första år få den undervisning, information och fostran, få deli vad har kallat livets varma källor, som gör dem medvetna om livetsfaror och bättre skickade för den svåra färden. Om utskottet har rätt i att mycket är på gång som kan gegoda resultat kan man sätta i fråga om skall föreslå lagstiftning. Vihar inte heller begärt det direkt. Jag tycker att utskottet ännu tydligareborde ha framhållit betydelsen av en översyn och en utvärdering, som visade hurangeläget det är att ta itu med dessa frågor. Jag vet också, medhänvisning till de samtal som jag omnämnde i början av mitt anförande, attväldigt många människor oavsett politisk och religiös inställning delar dennauppfattning. Jag har,fru talman, inget yrkande, 59SVEN (): Det är ett stort problem som vi nu rör vid. motion som och jag tillsammans har väckt har vi angett någrasiffror. ingicks 48 357 äktenskap. Antalet skilsmässor var 12140, dvs. 0,25 per ingånget äktenskap. , ingicks 37300 äktenskap, medan antalet skilsmässor var 20 322 eller 0,54 per ingångetäktenskap. I dessa siffror har inte medräknats sådana som lever tillsammansunder äktenskapsliknande förhållanden utan att vara vigda. Det verkliga antaletseparationer torde således vara åtskilligt högre än enbart antalet skilsmässor. Vi som konfronteras med detta problem, bl.