prot · G509156 · 1981-12-31 00:00:00 — senareåren har tillfört era egna grupper förmåner som sammanlagt uppgår tillbetydligt mer än vad den s. k. besparingen i sjukförsäkringen ger. Och det ärmoraliskt viktigt att jag säger den sanningen. Vi har nämligen vid fleratillfällen 1 ört aft man säger: Vi skall alla bära bördorna. Det är inteså. Här har man tillfört den egna gruppen och andra närstående grupper rader avprivilegier och förmåner. Och bördorna vill man ensidigt lägga på engrupp - arbetare inom handel, byggnad och industri. Så var det med denhkvärdigheten när det gäller att bära bördorna. Mot denna bakgrund är det viktigt för oss socialdemokrateratt uppmana ledamöter: från att genomföra detta djuptorättfärdiga förslag! Avslå regeringens proposition! Vi säger vidare: Om förslaget likväl genomförs, kommer enav de första uppgifterna för en socialdemokratisk regering efter höstens valatt bli att avskaffa dessa karensdagar och återställa en rättvissjukförsäkring. Vad vi bevittnar är en frist final påen utveckling som inleddes med den borgerliga löftespolitiken 1976 och med deoförenliga budskapen från tre splittrade borgerliga partier, som bara förenadesi sitt avståndstagande från socialdemokratin. Det var en alltför bräckhg pinneför att kunna ge landet en handlingskraftig regering. är löftespolitikens glada dagar förbi. Nuhar man inlett en social nedrustning. Jag förklarade vid inledningen av dettaskede, , att blir den första socialministern iSverige som kommer att signera en begynnande social nedrustning. Så blev detockså. Vi kan visa hur de borgerliga nedskärningarna slår hårt mot de utsattagrupperna i samhället, just de grupper som behöver ett akfivt stöd avsamhället;' Så är den stathga pohfiken. Genom konfiskeringen av kommunernas inkomster- det ärviktigt att säga detta - tvingar regeringen dem att gå samma väg. Så här sägerchefen för , , om socialpolitiken:"Värst drabbar denna osolidariska politik de människor som lever påmarginalen. Man kan naturligtvis säga aft om man ökar sjukvårdskostnaderna litegrann, så är det en marginell höjning. Samma sak med de höjdamedicinkostnaderna och de ökade kostnaderna för läkarbesök, liksom de minskadekommunala bostadsfilläggen. Men läggs alla dessa marginella kostnadsökningarsamman - då blir det pengar och det svider i skinnet på många." Konsekvenserna, herr talman, är en dramafisk ökning avsocialhjälpskostnaderna i många kommuner. Ändå har regeringen panna att påståatt dess politik just stödjer de svaga i samhället. När vi kritiserar denna politik handlar det inte bara omde pengar dessa grupper förlorar; det handlar om det orättfärdiga i en politiksom leder fill ökade klyftor, som ökar de sociala spänningarna ochmotsättningarna. Så kan inte våra ekonomiska problem lösas. Det går inte aft fåett brett folkligt stöd för en krispolitik om människorna känner aft de intekan lita på landefs regering - särskilt inte de grupper som behöver samhälletsstöd. Människor kan inte känna ett förtroende för en regering som skär nerstödet till dessa grupper, som den på det mest ohöljda sätt gynnarvissa av dem närståendegrupper såsom skogsägare och kapitalägare. För att åter citera : "Jag vet interiktigt vad som håller på att hända i vårt samhälle. Vi har ju under många årbyggt upp ett samhälle präglat av solidaritet med de utsatta, de sjuka ochsvaga grupperna. verkar det som om alla dessa värderingar förkastats. Jagupplever dessa inbesparingar som orättvisa, ja näst infill orättfärdiga. Dettog att bygga upp det sociala trygghetssystemet. Men det går väldigtsnabbt att rasera det", säger . De borgerliga partierna är i färd med att förstöra densociala tryggheten i . Det blir allt tydligare att de har för avsikt -om de får chansen - att fortsätta på denna nedrustningens väg. För dagen är det viktigt att säga detta: En regering sombedriver en politik som ter sig socialt utmanande för stora grupper i vårt landoch som samfidigt allvarligt försvårar en redan besvärlig avtalsrörelse, denvisar inte det handlag som behövs för att regera landet. Den saknar förmåga attbedriva en politik i hela folkets intresse. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Jag vill säga det rakt ut: Det är ganskaupprörande, när startar sitt anförande med ett klart nedvärderandeomdöme om dagens bönder. Dess bättre är ganska ensam om sådanautfall mot en yrkesgrupp i vårt land. Men det är ändå värt att konstatera attOlof valde att starta sitt anförande på detta sätt. Han återkomavslutningsvis till samma yrkesgrupp. Jag vill göra några korta kommentarer till . Han beskrev budgetunderskottets utveckling sedan socialdemokraternalämnade regeringsmakten. Med facit i hand kan vi dock konstatera att socialdemokratinsförslag inte skulle ha lett till lägre budgetunderskott än demsom de borgerliga regeringarna har presenterat. Ständigt har attackerna varit att regeringen har gjort förlitet på område efter område. citerade ur ett fal som hållit. Den avgörande passusen där var att man varnade för att låna pengartill att sänka skatterna. Till detta vill jag bara foga den kommentaren att denanmärkningen inte gäller de nuvarande regeringspartierna. Det känner till. framförde beskyllningen att vi hade drivitenergipolitiken i långbänk. Jag vill då påstå att det krävdes en olycka iHarrisburg, innan socialdemokratin fick förmåga att resa sig från sin långbänk.Olof kritiserade för att denne suttit i akutmottagningar ochformligen strött ut pengar. Hurudan är då verkligheten? Jo, praktiskt taget ivarje sådant fall, där ett företag i kris besökt , harsocialdemokraterna sedan stått här i kammaren och klandrat för atthan inte varit tillräckligt frikostig. Får jag påminna om socialdemokraternas motionsyrkandenbeträffande takfen i omstruktureringen av varven. Infe märkte vi i de fallennågonting av Ändringar i sjukförsäkringen m. m. socialdemokraternas krav på återhållsamhet i penningflödetfrån regeringen. beskyllde regeringen för att ha försettskogsbönderna med en massa pengar genom bidrag till skogsägarorganisationernasindustrier. Sanningen är ju den att de pengar som skogsbönderna satsat i dessaföretag var i den absoluta riskzonen. Satsningarna gällde industrienheterna.Återigen, : Ni har i denna kammare yrkat att regeringen skulle göramer för att hålla liv i dessa industrienheter. Det senaste exemplet ärHörnefors. Bättre underbyggda än så är infe de påståenden som OlofPalme strör omkring sig i denna debatt, beskyllningar om arbetslöshet ochotillräckliga satsningar från regeringens sida. Ögonblicket efter det att OlofPalme hade kritiserat regeringen för att underskottet i statsbudgeten var förstort hävdade han i talarstolen att man med så och så mycket pengar hade kunnaträdda ytteriigare 30 000-40 000 jobb. Sanningen i detta avseende, , är att deregeringar som jag har lett har satsat mer än någon tidigare regering har gjortjust i kampen mot arbetslösheten. Det har också lett till att vi kan redovisabättre resultat i denna kamp än prakfiskt taget alla andra länder - ocksåländer som är socialdemokratiskt styrda. Vi kan med facit i hand visa attsocialdemokraterna 1971/72, när de hade det avgörande ansvaret i politiskmening för sysselsättningen och den internationella situationen var mycketbättre än , redovisade lika hög arbetslöshet som vi har haft under dennavinter. Det är ett faktum som man inte kommer ifrån. Allt detta står ju ifacit. Studera, , statistiken beträffandesocialhjälpens utveckling i kommunerna. I debatten konstaterade jagatt socialhjälpen ökar i tider av påfrestningar. Om nu studerarstatistiken, skall han finna att socialhjälpen ökade dramatiskt 1971/72. Det är ganska fantastiskt när en politikersom kan stå här och anklaga regeringen för att medvetet bedriva ensocial nedrustning. Själva påståendet är befängt. Jag är beredd att säga attdet, av flera skäl, helt enkelt är omöjligt. Låt mig peka på några sådana skäl. Det sociala trygghetssystem som vi har i har iallt väsentligt byggts upp på den grunden att det omfattar alla. Systemet gårtvärs igenom alla yrkeskategorier, på samma sätt som den allmänna rösträtten.Att då göra gällande att något eller några parfier skulle ha som mål aft raseratrygghetssystemet är alltså orimligt, i synnerhet som defta sociala välfärdssystemhar byggts upp under så stor polifisk enighet. Påståendet är vidare omöjligt mot bakgrund av en radfakta. Vi har facit i hand, , när det gäller regeringens insatserfrån 1976 vad avser de mest utsatta grupperna i samhället. Vi kan konstateraaft pensionärerna under de år det gäller har fått kraftigarestandardförbättringar än andra grupper i samhället. De sämst ställdapensionärerna har ostridigt fått sin reala köpkraft förstärkt underdessa år. Vi kan konstatera hur stödet fill barnfamiljerna över hela fältet harökat , långt över inflafionen. Vi kan vidare konstatera attstödet fill de handikap- pade har fått ett ännukraftigare påslag, under samma fid. Dethär är inte skryt, . Det är ett konstaterande av fakta. Det är härfråga om uttryck för en fördelningspolitik, en medveten satsning på att de mestutsatta grupperna i samhället, i tider när vi tvingas strama åt påandra områden, skall få dessa fillskott. Det är det som har skett, och det ärdet som sker. Det är fråga om en fördelning som ger mer av ett knappt utrymmefill dem som har det sämst ställt. Tillde åtgärder som jag redovisade kan jag lägga den kommunalaskatfeutjämningen, som har nära nog fyrfaldigafs. Det har varit av avgörandebetydelse för många människors ekonomi och för deras möjligheter till en godsocial omvårdnad genom kommunernas och landstingens försorg. Dessa fakta ärsocialdemokraterna inte intresserade av. De försöker utså missnöje i enstakafrågor, utan att ta hänsyn till helhetsperspektivet. Ni socialdemokrater sysslar med ett slags kurragömmalek medverkligheten. Ni kommer inte ifrån aft den svenska ekonomin liksom ekonomiernarunt om i världen drabbats av hög inflation och låg tillväxt. Detta är ettinternationellt fenomen. Ni kommer inte ifrån obalansproblemen i den svenskaekonomin - underskotten i bytesbalansen och i budgeten. Ni kommer inte ifrånatt den totala konsumtionen i vårt land har varit högre än vad produktionen hargivit utrymme för. Infe heller kommer ni ifrån att de offentliga utgifterna harstigit på ett sätt som gör att de har lagt beslag på hela tillväxten i vårekonomi. Mennär det passar era partitakfiska intressen låtsas ni som om denna verklighetinte funnes. Då genomför ni sakligt sett ogrundade kampanjer på temat socialnedrustning. Då motsätter ni er omfördelningar som har till syfte just att slåvakt om de sämst ställda. Detta, ärade kammarledamöter, är en verklighet närdet gäller regeringens arbete som kan dokumenteras med fakta. Det är också enverklighet som visar hur ansvarslöst oppositionen uppträder. Ändringari sjukförsäkringen m. m. Det är förvisso en jämmerlig föresfällning och svenska folketfår bevittna . Som trädda på snören går den ena socialdemokraten efter denandra upp och säger att vi vill infe ha någon självrisk isjukförsäkringssystemet, dvs. Detintryck man försöker skapa är att regeringen försämrar sjukförsäkringen föraft vi tycker att det är roligt mer eller mindre, för att det skulle vara någonsorts led i en medveten allmän social nedrustning, eller för att vi kanske rentav tycker om att vara elaka mot människorna. Infe med ett ord berör man denegentliga anledningen - att vi måste hejda den offentliga utgiffsexpansionen,om inte hela vår ekonomi skall gå över styr, och aft alternafivet till attspara på sjukförsäkringen och annat är aft vi fortsätter att låna. Attackernamot regeringens försök att få ned budgetunderskottet är i andra debatter likahårda. brukar dra fill med att var tredje lärare och var fjärdeofficer betalas med lånade pengar, varannan pensionskrona är Ändringar i sjukförsäkringen m. m. lånad m.m.Med samma bildspråk skulle kunna säga att vi måste låna vartenda öresom behövs för att ha ett sjukförsäkringssystem helt utan självrisk. Men detpassar sig inte att säga det . Då skulle ofrivilligt bidra tillatt sätta in debatten om karensdagarna i sitt rätta sammanhang. Debatten skulleinte vara så tacksam längre. Ett och annat demonstrationståg på skullekomma att sakna trogna stöd. Verkligheten skulle uppenbara sig påett sätt som skulle omöjliggöra den socialdemokrafiska polifik som baratycks vara konsekvent i ett enda avseende - man måste fill varje pris se tillatt varje opinion kan strykas medhårs. sade i sitt anförande att det fanns en tiddå bondeförbundet slog vakt om de inkomstsvaga i , och då folkpartiettalade om behovet av social omvårdnad. Jag kan försäkra att detfortsätter vi att göra. Men på den fiden var socialdemokraterna också på detklara med att social omsorg och välfärd krävde en stabil ekonomi. Då varsocialdemokraterna på det klara med att man för att kunna genomföra denuppgiften av och till också måste vara beredd aft ta en dust med en och annanopinion genom att vidta impopulära åtgärder. hade inte socialdemokrafinbegränsat sin uppgift till att vara en passiv släpvagn efter alla slags .opportunistiska kravmaskiner. Socialdemokraterna införde efter ganska lång betänketid,med hänsyn till de ekonomiska villkoren, ett sjukförsäkringssystem med trekarensdagar för LO-grupperna. Tjänstemännen kompenserade sig genom avtaladesjuklöner. blir det , lika för alla, och andraförbättringarsom gör försäkringen mera rättvis. Det kallar nu föratt införa en klasslag. Var det inte så att man frös och fick lugninflammationpå Arendalsvarvef också ? Hur kan socialdemokraternavara så upprörda när man nu inför ett system där karensdagarna är lika föralla? kommer ersättningen fotalf sett att sänkas. Därigenomblir statens kostnad ca 1,4 miljarder lägre. Det är denna besparing, OlofPalme, som är mofivet för den förändring i sjukförsäkringssystemet som vi nuföreslår. Hade vi infe levt i efterdyningarna av två oljeprischocker, hade viinfe behövt ge oss på vare sig sjukförsäkringen eller några andra socialareformer. Men gör vi det, och då kan vi infe bara sitta med armarna i kors -hur bekvämt det än vore - eller vifta med dem inför alla slags tacksammaåhörarskaror som i och för sig inte gillar att få förmåner försämrade, utan vimåste göra någonting. Vi måste göra någonting för att infe bara låta nafionenrulla vidare mot konkursens brant, mot ökad arbetslöshet, högre inflation ochtill sist den ofrånkomliga sociala nedrustningen som infe är på väg , men somdå förmodligen skulle bli ofrånkomlig. Uppenbarligen är det ändå den politiken somsocialdemokraterna rekommenderar oss att föra -sitfa-med-armarna-i-kors-polifiken. I botten lägger man regeringensutgiftsprogram, och ovanpå det staplar man egna konsumtions- ochtransfereringsutgifter på långt . Ovanpå det redanstora budgetunderskottet lägger man sedan investerings- projekt av ofta mycketbegränsat samhällsekonomiskt värde. Denhär ekvationen går helt enkelt infe ihop. Man kan inte först påstå att redanregeringens budgetunderskott är för stort och sedan ovanpå det stapla bådeökade konsumtionsutgifter och ökade invesferingsutgiffer. Oljechockernagjorde fattigare som nation. För att betala den ökade oljenotan måstevi exportera mer. Vi måste också investera mer. Detta innebär att praktiskttaget hela det utrymme som finns för produktionsökning under de närmaste årenmåste reserveras för ökad export och ökade investeringar. beräkningar behöver vi -om vi genom en framgångsrikekonomisk polifik kan nå en fillväxt på i genomsnitt - användaungefär fyra femtedelar av tillväxten för dessa ändamål. Det mycket begränsadekonsumtionsutrymme som finns i ekonomin kan fas i anspråk antingen via deoffentliga budgetarna eller också genom människornas hoptjänade inkomster efterskaft. Den som vill ha högre offentliga utgifter måste också i ärlighetens ochden moralitets namn som så gärna talar om också redovisa hurreallöneutrymmet därmed krymper. Utanbesparingsprogrammet skulle de offentliga utgifterna för nästa budgetår vara ca18,5 miljarder högre än de nu kommer att bli. För aft ge plats åt dessa ökadeutgifter hade lönerna efter skatt behövt vara i rnotsvarande grad mindre. 18,5miljarder motsvarar av lönerna efter skatt. De ökade offentligautgifterna hade dragit med sig ett större budgetunderskott eller väsentligthögre skatter. Högre budgetunderskott medför också att. När efterfrågan på kreditmarknaden därmed stiger pressas räntorna upp. Dåblir det dyrare att investera, och tillväxten i ekonomin blir lägre. Vikan naturligtvis gå en annan väg också; finansiera budgetunderskottet genom atttrycka sedlar och genom att låna mer utomlands. Då får vi högre likviditet iekonomin, som leder till inflation och valutautflöde. För att motverka dettablir tvungen att föra en hårdare kreditpolitik, vilket i klartextbetyder att räntan måste höjas ytterligare. Dessutom medför den högreinflationstakten att konkurrenskraften urholkas, vilket leder till lägreexport, större underskott i bytesbalansen och färre jobb, . Dettadilemma kan man inte komma ifrån genom vad kallade en"plan för rättvisa skattehöjningar". Ökade skatter är ju bara ettannat uttryck för att reallönerna sänks. Ett ökat skattetryck försvåraravtalsförhandlingarna och leder via kompensationskrav till aft löner och priserstiger. Ökade skatter medför också sämre konkurrenskraft, med negativa följderför tillväxt, välfärd och sysselsättning. Dessutom medför skattetrycket att densvarta sektorn ges ny näring. Underhela växte de offentliga utgifterna i volym räknat . Detog därmed i anspråk hela tillväxten i ekonomin och mer därtill. Reallönernakunde bevaras endast genom att vi skuldsatte oss. Självfallet kunde denutvecklingen inte fillåtas fortsätta. Men om man skingrar dimridåerna kringallt det sociala patos som presterar och som Ändringari sjukförsäkringen m. m. Ändringari sjukförsäkringen m. m. borde vara värt ett bättreämne är det exakt detta socialdemokraterna vill att vi skall göra. Vivet nu , herr talman, efter denna debatt och andra långa debatter, attsocialdemokraterna vill spara varken på sjukförsäkringen eller på några andraoffenthga utgifter av någon storleksordning. Vi vet också attsocialdemokraterna i grunden inser de ekonomiska problem som jag har talat omnu och tidigare. De finns f. ö. utförligt beskrivna isocialdemokraternas eget krisprogram. Nuskulle vi också, innan den här debatten tar slut, vilja veta vad man ifrånsocialdemokratins sida tänker göra åt problemen - i stället för aft bara gåomkring och hösta in applåder från dem som känner sig drabbade. Är detskattehöjningar ni vill ha - de skattehöjningar som ni själva avråder ifrån medsådan argumentativ kraft i ert eget ekonomiska krisprogram - eller är detkraffigt sänkta reallöner som är ert recept? Det är bara att välja - någotytterligare alternativ finns inte. 33 OLOFPALME (s) replik: Vi har varit i fillfälle att se regeringsledningen i helfigur.Thorbjörn lyckades tala i utan aft över huvud taget nämnaorden sjukförsäkring eller karensdagar. Han talade om annat. OlaUllsten var en levande illustration fill att de sociala frågorna nu inte längrestår särskilt högt på lista. Tilldet mer uppseendeväckande hörde att sade att jag uttalat mignedvärderande om landets bönder. Jag tycker att bönderna är väldigt dukfiga. Deär väldigt duktiga när det gäller att producera hvsmedelsprodukter. De ärväldigt duktiga på aft klämma av statsmakterna olika bidrag, lättnader ochsådant. En sak som möjhgen kan ha verkat nedvärderande kan ha varit att jagciterade en centerpartist, som sade att man inte bara får tänka på bönderna.Det andra är att jag möjligen uttalat mig nedvärderande om de delvistjänstlediga bönder som befolkar landets regering. Men det tycker jag var ettfullt rättvist omdöme. De kanske skulle göra en större insats för BNP inom sittnormala verksamhetsområde än inom det de har f. n. Nej,det här är bara dåligt samvete. Vi står kvar på den gamla linjen, att denjordbrukande befolkningen skall ha hyggliga villkor. Men ni inför enklasslagsfiffning riktad mot svenska arbetare, och då måste ni ta till sådanahär överord. Nitalar om budgetunderskottet. Men minns, att på socialdemokratins fid var detordning och reda i statens finanser! När vi lämnade regeringsmakten var detutomordentligt god balans i statens budget - så god att ni sade att den var förgod och satte i gång med alla era löften. Det är ni som har förstörtstatsfinanserna, och vi talade i förhand om att ni skulle göra det. Och vitalade om, aft när ni hade gjort det skulle ni börja den sociala nedrustningen.Dit har ni nu hunnit. Närni skall försvara ert handlande väljer ni två metoder. Den ena är att blånekaoch säga som : Det är omöjligt att genomföra en social nedrustning för välfärdspolifiken gäller alla. genomför nu en åtgärd som bara gäller privatanställda arbetare. Ni visar dåatt en social nedrustning dess värre är möjlig. Alla de siffror som ThorbjörnFälldin redovisar är huvudsakligen bara inflationspengar. Ni har dessutom haftså hög inflation att penningvärdeförsämringen har lett fill att de socialautgifterna har ökat. Fyrdubbelt har statens pengar till kommunerna ökat - 10miljarder. Där är 6 miljarder rena inflafionspengar. Dessutom har ni tagit avkommunerna , inkl. det ni gör . Det är alltså en renförlust för kommunerna sammantaget. Det är ungefär detsamma för de handikappadeoch andra. Den andra metoden är att säga: Ni går emot allfing, nivill bara inhösta applåder. Därmed har ni talat om att svenskafolket djupt ogillar den här nedrustningen och att vi står på folkefs sida. Detär ju meningen i en demokrati. Men sedan gör man en dygd av nödvändigheten. Manmåste kunna ta en dust med opinionerna, säger . Så tar nidå en dust med de fackliga organisationerna, med arbetarna och även medtjänstemannaorganisationerna. Sedan hoppas ni på att få applåder frånmoderaterna och arbetsgivarna. Men tar ni någon dust med aktieägarna och med destora skogsägarna? Där skrapar ni med foten, där delar ni ut destora subventionerna, de stora bidragen. Vad är moralen i detta? Jo, att hade rätt den gånghan sade att intresset ljuger inte. Politik måste byggas på en intresseförankring hosmedborgargrupper, och den måste byggas på värderingar om vad som är rätt ochriktigt. Vi socialdemokrater är stolta över att vi har vår intresseförankringbland de breda grupperna av vanliga arbetare och tjänstemän i . Vidareär vi stolta över att vi företräder en ideologi som sätter solidariteten ochgemenskapen i centrum. Därför röstar vi mot detta mycket orättfärdiga förslag. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Jag förstår att känner ett behovav aft krypa bakom någon annan, efter det han gjorde sig skyldig till motSveriges bönder i början av sitt anförande tidigare. Regeringens förslag om införande av självrisk isjukförsäkringen är som har redovisat en del avregeringens totala ekonomiska politik. Det är ett nödvändigt inslag i denbegränsning av de offentliga utgifternas ökning som vi har tvingats till under1970-talet. Förslaget syftar till att återställa balansen i samhällsekonomin,och det syftar också till att vi skall få andra resurser i vår ekonomi änresurser bara för konsumfion. Då är det en huvuduppgift att få en rimligareutveckling av de offentliga utgifterna. Det är bara på det sättet som vilångsiktigt kan garantera fortsatta nödvändiga satsningar på de mest utsattagrupperna, på de människor som och i växande omfattning kommer attvara i behov av samhällets vård och omsorg. Jag hörinte till dem som har ägnat defta med fusket i sjukförsäkringen Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Det är näsfan en självklarhet aft det här måste förekomma fusk,liksom det gör i praktiskt taget alla försäkringssystem som vi har. Men det ärinfe av den omfattningen att det har funnits anledning att göra någraingripanden från regeringens och sida. Nej, det som för mig har varit avgörande är aftvi - du och jag, som har förmånen att ha en god hälsa, som bara meraundantagsvis behöver gå till läkaren - skall ta på oss en viss ökad börda,självrisk, och på det viset frigöra ekonomiska resurser som vi kan ställa tillmänniskornas förfogande vid de tillfällen i livet när ingen av oss kan klarasig på egen hand.