prot · G50979 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:79 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott Moderata samlingspartiels partigrupp har som suppleant ikulturutskottet under ledighet anmält hans ersättare . Talmannen förklarade vald till suppleant i kulturutskottet Swanle () 2 § Justeradesprotokollen för den 4 innevarande månad. 3 § Talmannenmeddelade alt ansökt om ytterligare ledighet från uppdraget somriksdagsledamot den 16 februa-ri-den 31 maj på grund av enskildaangelägenheter. Kammaren biföll denna ansökan. Talmannen anmälde att Bo Finnkvist(s) även fortsättningsvis skulle tjänstgöra som ersättare för . 4§ Svar på interpellation 1981/82:111 om vägpolitiken 2 Kommunikationsministern ; Herrlalman! 1. om jag anseralt nuvarande vägpolitik följer de intentioner som del trafikpolitiska beslutetfrån innebar, 2. vilken drift-och underhållsverksamhet som skall stå tillbaka om skall följa elluttalande av mig om omdisponering av driftbudgeten för atlklara vinierväghållningen 1982. 3. om jag är beredd att på tilläggsbudget gevägverket ökade resurser för drift- och underhällssidan, så atl intentionerna idet trafikpolitiska beslutet kan uppfyllas. Pä första fråga vill jag svara atlregeringen följer den inriktning av vägpolitiken som det trafikpolitiskabeslutet innebär. Det är dock så - vilkel helt har undvikit attdiskutera - att också ytterligare satsningar pä vägväsendei måste finansieras.Kurt nämner inte med ett ord vad nu harbeslutat i fråga om begränsningar av statens utgifter. Den inriktning avvägpolitiken som 1979 beslutade om måste således ställas mol denekonomiska situation som råder flera är senare och beslut om denekonomiska politiken. Pä andra och tredje fråga är milt svar attregeringen - med beaktande av samhällsekonomin och beslut - ingåendeoch noggrant har prövat vilka resurser som kan avsättas till väghållningen. Jagskall här inte la upp kammarens tid med att redovisa mina ställningstaganden iårets budgetproposition. har säkert läst den. Av budgetförslagetföljer alt jag inte är beredd att på tilläggsbudget föreslå en ytterligarebelastning på statsbudgeten med de 375 milj. kr. som enligt vägverketsberäkningar behövs. driftanslag höjs i förhållande till1981. Lägger man på ytterligare 375 milj. kr., skulle det innebära enanslagsökning 1982 med ! I enlighet med beslul tillämpas istället en beräkningsgrund som innebär reell minskning av anslagen varjeår. Jag menar att inte är realistisk i sina krav på pengar.Regeringen har dock, med hänsyn lill väghållningens betydelse, varit ense omatt i budgetförslaget undanta vägdriften från 2-procentsreduktionen ochdessutom spä på en del miljoner utöver pris- och löneuppräkningen. Vi har kommit in på ell nytt år. Varkenjag, eller statens vägverk kan säga hur stor del av de 2,8miljarder kronor verket disponerar som kommer atl tas i anspråk förvinterväghållningen. Det är som bekant mycket sällan som de verkligakostnaderna för vinterväghållning stämmer med budgeterade belopp, oavsett omdetta gäller eller kommunernas budgetar. En sträng vinter kostar jumer än en mild. Liksom fidigare får en utjämning ske över tiden. Även omdet skulle gå åt mer pengar än under en normalvinter, så kommer del inle atlpåverka övrig drift- och underhållsverksamhel . Det är nämligen så, attvägverket kunde spara ca 100 milj. kr. Eftersom harhandlat klokt och hushållat väl med de pengar det anförtrotls, finns alltså enviss buffert för de extra åtaganden som en snörik vinter kan innebära. Del är vidare så bestämt med atlkommunikationsministern inte skall gå in och bestämma hur verken inom givnaramar skall disponera eller omdisponera sina resurser. Jag tror att KurtHugosson. som ju sitter i verkels styrelse, skulle la illa upp, om jag börjadeägna mig ål ministerstyre. Anf.3 (); Jag ber atl få lacka kominunikationsministern för svaretpä de frågor jag har ställt i min interpellation. Jag har ställt de här frågorna mot en faktisk bakgrund,som kanske väldigt få människor i detta land har klar för sig, nämligen att av allt persontransportarbete sker pä våra vägar. Vi har klagat på SJ och påtunnelbanan, och vi har gjorl del med rätta. Men vi skall komma ihåg att 87 %av alla människors förflyttningar till och från arbetet sker på våra vägar,liksom av all godslrafik. Del är därför utomordentligt viktigt, herr talman, att vihar ett väl fungerande vägnät. Jag är bekymrad för ulvecklingen när det gälleranslagstilldelningen lill . Jag skulle vilja säga atl vägsystemel ärvärt lands blodomlopp. Om man kalkar till detta blodomlopp och del blirproppar, råkar näringslivet och människorna ut för ungefär samma bekymmer somen människa som får åderförkalkning i sitt blodomlopp. Det är mot denna bakgrund som jag i min skriftligainterpellation har försökt att seriöst rikta uppmärksamheten pä dessa problem.Jag är ledsen att behöva säga att jag tycker alt jag inte har fått elt rikliglseriöst svar. Min första fråga gällde om nuvarande vägpolitik följer deintentioner som en stor majoritet fattade beslul om 1979 när det gällde den nyatrafikpolitiken. Av svaret all döma menar kommunikationsministern atl så ärfallet, men vi har ekonomiska bekymmer och därför har vi inte kunnat leva upptill della trafikpolitiska beslut. Sanningen är den, atl sedan början av1970-lalet har vägbyggandet i delta land halverats. Och med denmedelstilldelning och de riktlinjer vi nu har fått för den framtida planeringenkan vi räkna med att vägbyggandet ytterligare halveras. När det gäller anslagen till drift och underhåll av våravägar var 1979 enig om att vi måste se till att ge sådana anslag förunderhåll av vårt vägsystem så att inle våra vägar förstörs pä sikt. I fråga ombyggandet ullalade också med stor majoriiei all vi skulle ha en högreambitionsnivå . Jag konstaterar , efter detta beslut, att maninte har uppfyllt dessa krav. När det gäller driftverksamheten har vi både 1981och i anslagen fått en betydlig reduktion, och produklionsulrymmet harminskal med , eller ca 200 miljoner. skall vi planera för de närmastefem åren. Fr. o. m. finns det en ny femärsplan fördriftverksam-helen som , med utgångspunkt anslagsnivå, harskyldighet att planera sin verksamhet efter. Då visar det sig att denmedelstilldelning som verket har erhållit pä sikt inle räcker för atlhålla vägarna i etl försvarbart skick. Del förhållandet innebär atl framkomlighetenpå det lågtrafikerade vägnätet måsle försämras genom minskadesnöröjnings- och halkbekämpningsålgärder. Minskningen av åtgärdsvolymen på delbelagda vägnätet får till följd att det investerade kapitalet inle kanvidmakthållas och all trafikanternas kostnader för fordon och energi ökar.Nedslitningen av våra vägar kan l. o. m. gå så långl all vi inte i framlidenkan tillåla den belastning vi godkänner . Kommunikationsministern hänvisar till kostnaderna.Självfallet måste vi göra samhällsekonomiska bedömningar när vi lar ställningtill olika punkter i driftbudgeten för siaten. Men man harju nu genom studiervisat, all om man minskar driftanslagel med låt mig säga 200 milj. kr. för atlupprätthålla kvaliteten på våra vägar, får samhället i stort en ökad kostnad på300 milj. kr. Vid den samhällsekonomiska bedömningen måste man alltså utgäifrån alt en sådan minskning inte innebär något sparande. Den innebär i ställeten direkt kapitalförstöring, som i framliden leder till en ökning avkostnaderna. Det är också intressant att konstatera vad näringslivetsäger om detta. De näringarna-skogsindustrin, lantbruket ochlantbrukets industrier-är kanske de som i första hand drabbas. Inomskogsindustrin är oron slor för vad de minskade anslagen till framför alltvägunderhållet kommer atl innebära. Flera studier som gjorts inom olikaskogsindustriföretag visar hur ökade kostnader för virkeslransporter riskeraralt leda till alt skogsindustrin måste avstå frän att använda svenskt virke. Enutredning som Billerudskoncernen har gjort visar alt den försämring avväghållningen som blir följden av nuvarande låga anslag till underolika anlaganden skulle leda till en årlig kostnadsökning för skogsnäringen medmellan 200 och 500 milj. kr. Jag har velat redovisa dessa kostnader, eftersomkommunikationsministern i sitt svar säger alt han gärna skulle vilja leva upptill trafikpolitiska besluts intenfioner, men atl han inte kan det avkostnadsskäl. Mol bakgrund av de siffror som jag har redovisat menar jag attkommunikationsministern, om han skall la de samhällsekonomiska kostnadsbedömningarnamed i bilden, bör försöka övertyga budgetdeparlemeniet och sina kolleger iregeringen om att det inte innebär någon besparing utan i ställetkapitalförstöring, om man inte underhåller vårt vägnät. Den nuvarande medelstilldelningen ochför den kommande femårsperioden när det gäller driftverksamhelen leder lill allvinterväghållningen minskas på det lågtrafikerade vägnätet varje är -alltså inte bara 1982, ulan även 1983, 1984 och 1985. Underhållet av detbelagda vägnätet minskas jämfört med tidigare, vilkel innebär altbeläggningsskadorna ökar och all trafiksäkerheten därmed minskar. Vad är detvägverket får göra, när vägarna inte kan beläggas? Jo, får hålla påatt lappa och laga, och som alla vel är delta ur trafiksäkerhetssynpunkl ettmindre lämpligt sätt. När det gäller insatserna på grusvägsnätet i glesbygdenmåste man minska dem . har man haft som målsättning att beläggagrusvägar med Y 1 G, alltså en hårdgörning av vägkroppen, . Detvar vad man gjorde under förra femårsplanen. tvingas man, med hänsyn till demedelsanvisningar man får, alt reducera detta lill . Konkret, herr talman, betyder detta för den enskildemedborgaren ökade olycksrisker, ökal fordonssliiage, ökad bränsleföbrukning ochrisk för förseningar. Det är speciellt vissa grupper som drabbas särskilt hän.Del gäller de handikappade, de rörelsehindrade. som får det ännu svårare attleva ett drägligt liv. Det gäller yrkestrafikanterna som drabbas av sammaproblem som denenskilde, men som också får en försämring av arbetsmiljön med kraftigt ökadeolycksfallsrisker och stora förseningar pä sina turer. Glesbygdens invånarefår allt svårare att ta sig lill arbetet eller till affärerna, och de drabbasdubbell, eftersom de tyvärr, höll jag på att säga, ofta bara har bilen an tafill. Försämringarna av vägnätet blir mest märkbara på de småoch medelstora vägarna. Som jag redan har sagl får företagen betydligt högrekostnader. De får längre leveranstider, det blir förseningar, och detta i sintur leder till ökade transportkostnader. Den här minskade anslagstilldelningen fär också fill följdalt måste minska sin personalstyrkamed 2 000; ungefär 1000 vägarbetare och 1000 tjänstemän. Självfallet skallvägverkets verksamhet drivas rationellt. Det skall egentligen inte finnas enenda människa mer än vad som behövs. Men den kraftiga personalreduktionen ärinte ett uttryck för att man behöver elt mindre antal anställda, ulan det ärett uttryck för alt man inte får de medel som skulle behövas för allupprätthålla en bra driftverksamhet på våra vägar. Vilka är del då som drabbas när man tvingas till den härpersonalreduktionen? Jo, självfallet måste dimensionera, inom ramenför de resurser som tilldelats, vägunderhåll efter trafikvolymen. Man måstesälta in sina resurser i de områden där man har den högsta trafikvolymen. Denhär personalinskränkningen drabbar då i stor utsträckning glesbygdsområdena ochskogsbruksområdena i det här landei. Inom räknar man med all under denärmaste fem åren fä nedläggningspröva eller lägga samman 50-60vägmästarområden eller vägdislrikt. Självfallet skall man utifrån rationellautgångspunkter inte sätta stopp för det här. Men här tvingas man, som en följdav en minskning av medelsanvisningen, all gå betydligt hårdare fram än vad manskulle vilja göra. Man skulle inte behöva göra en sådan här inskränkning, omman följde trafikpolitiska beslul och slog vakt om del vägkapilal somvi har . En vägstation ute i glesbygden har i allmänhet enpersonalstyrka pä 15-20 personer. Genomsnittet anställda per vägstation är 15. Del var 25. Den här lilla vägstationen i glesbygdeninnebär kanske den viktigaste sysselsättningen i orten, och därför får dellastora regionalpolitiska effekter. Man kan dä-om man gör den samhällsekonomiskabedömning som kommunikationsministern talar om - fråga sig om detta ärekonomiskt förnuftigt. Vi vel, herr lalman, alt del kosiar ungefär en halvmiljon alt tillskapa en ny arbetsplats . Därför är jag mycket bekymrad,och jag tror att det blir fler i debatten som kommer att peka på sådanabekymmer. Kommunikationsministern säger all del har gått av den här vintern, varför del inle är så myckel alt oroa sig för. Detmå vara hänt alt det har gått av , men när jagaktualiserade vinterväghållningen i min interpellation gällde det all denfemårsplan för driften som och dess styrelse enhälligt har tvingatsfastställa leder till en 30-procentig nedskärning beträffande vinterväghållningen. Det kommeratt dröja betydligt längre lid än vad som var fallet tidigare. innan manhar resurser att gå ul och röja undan snön pä de mindre trafikerade vägarna.Först när snödjupet blivit kan inan under vardagarna gå ut och ploga demindre vägarna. Och del kommer att dröja upp till älta limmar innan detta kanske. Beträffande halkbekämpningen, som är sä utomordentligtviktig ur trafiksäkerhetssynpunkl, innebär den nya femårsplanen för driften atlstandarden måste sänkas väsentligt. Pä vägar med mindre än 500 fordon perärsdygn finns det inte några resurser för att salta och halkbekämpamer än vid extrem halka och dä endast i kurvor och backkrön. Detta är vad som kommer att bli följden , om anslagstilldelningen blir densamma som under innevarande äroch som presenterats i budgetpropositionen. Det är inle bara vi inom som är bekymrade.Vägverket har atl inom ramen för de medel som regering och riksdag anvisar göradet bästa möjliga och har då tvingats vidta dessa åtgärder. Men det är inte barajag som är kritisk och bekymrad. uppvaktades kommunikationsministern avÅkeriförbundet. Man riktade i elt uttalande skarp kritik mol regeringens ochriksdagens sätt att behandla anslagen för underhåll och service på vägarna. Man sade: Standarden på vägunderhållet måste omedelbartförbättras. Nödvändiga transporter, även på landsbygdens vägnät, t. ex. förskogsindustrin och lantbruket, måsle kunna ske på ell trafiksäkert sätt.Åkeriföretagen kan inle acceplera den försämring av standarden beträffandeplogning, sändning och saltning som redan blivit märkbar. Regeringen fick också alldeles enskrivelse från de tre fackliga organisationerna, där man påtaladekonsekvenserna av den nuvarande vägpolitiken och bl. a. sade: "Ökat antal olycksfall, trasiga fordon, inställdtrafik, ökad frånvaro frän arbetsplatserna, längre transportlider som var försig medför kraftigt ökade kostnader för såväl enskilda som företag och samhälle- del är några exempel pä effekten av den drastiskt försämrade standarden påvåra vägar. kraftigi minskade anslag innebär en snabbkostnadsövervältring pä allmänheten och förelagen som är betydligt större än des k 'besparingarna' i budgel." När kommunikationsministern fick ta del av de här protesternasade kommunikationsministern: Då får väl göra omfördelningar inomramen för sin budget. Då ställde jag i all hovsamhel en fråga: Vad tyckerkommunikationsministern alt vi skall inskränka på? Är det grusvägsunderhållet,är det förstärkningen av vägunderhållet eller är det beläggningen med asfalteller oljegrus pä våra grusvägar? Vi har tvingats minska frän lill 95mil. Skall vi gå ner ytterligare? Jag menar inte att kommunikationsministernskall tala om för vad del skall göra - det klarar nog av.Men jag trodde ändå att kommunikationsministern hade en uppfattning i den härfrågan. Min interpellation har jag inle väckt bara för atl vara kritisk Jag har väckt den för alt peka på att den härbesparingen inom vägområdet inle är någon besparing - den leder till ökadesamhällsekonomiska kostnader. Det är min förhoppning att denna debatt pä något sätt ändåskall ge kommunikationsministern ett stöd i de diskussioner som jag vet altkommunikationsministern försöker föra inom regeringen. Anf.4 (): trafikpolitiska beslul angavs bl.a. alt en väl fungerande transportförsörjning är en förutsättning för enbalanserad befolknings- och näringslivsutveckling i skilda delar av landet.Trafikpolitiken skall därför utformas så att målen för näringspolitiken,energipolitiken, miljöpolitiken, sysselsättningspolitiken och regionalpolitikenkan uppnås. Trafikpolifiken skall bidra till att utjämna skillnadermellan landets olika regioner, och därför måste en samordning ske mellanregional- och arbetsmarknadspolitiken. En myckel viklig förutsättning för atl näringslivet skallkunna utvecklas i Norriand är ett väl fungerande vägnät med godakommunikationer. har anslagen till inteanpassats till kostnadsutvecklingen. Förutom all delta inneburit svårigheterall klara underhållet av vägnätet, har risken för en betydandekapitalförstöring ökat. Den förändring som sker av drifts- ochunderhällsresurser samt förändringen av verkets driftsorganisation kan fä myckelsvåra konsekvenser för främsl inland. 11, ex. landets nordligaste län kan en betydandeindragning av verkets s. k. arbetsområden komma atl ske, en åtgärd som innebärslora försämringar av underhällsservicen på stora delar av vägnätet. Nedläggningen av flottningen pä ett flertal Norrlandsälvarhar resulterat i en betydande ökning av den tunga trafiken på ett flertalvägar. Naturligtvis ställer denna omläggning av timmerlransporterna fränälvarna till vägarna krav på förstärkningar av underhällsservicen på berördaavsnitt. Det är också viktigt atl de satsningar som sker på turismen intemotverkas genom en försämrad underhållsservice pä vägnätet. Många av debefintliga turistorterna är helt beroende av ell tillfredsställande vägnät,eftersom flyg- och järnvägsförbindelser saknas. Förändringarna inom driftsorganisation medindragningar av verkels vägslationer i inland kommer i högsta gradatt verka i motsatt riktning mot den regionalpolitiska målsättningen om minskadrestid för befolkningen. I landets nordligaste del, , berörs främslsex vägslationer, som är belägna i , , , ,och , Del är alltså vägslationer som är belägna iinlandet, med långa resavslånd. Man måste därför slälla frågorna; Hur skallvägservicen i dessa regioner, om planerna verkställs? Vad skall händamed de anslällda i dessa orter? Där finns ingen allernaliv sysselsäUning. na klarasnär vägservicen försämras sä här drastiskt? Jag tycker det här ärfrågeställningar som det är viktigt att få klarhet i här . Vidare har jag läst och tagit del av kommunikationsministernsskriftliga svar noggrant. Jag konstaterar bara att när statsrådet läste uppsvaret här i kammaren undvek han en mening, där det står: "Det är lätt attdriva överbudspolilik när man inle tar någol ansvar för statens finanser." Det föranleder mig atl fråga om statsrådet inte tar ansvarför den formuleringen, eller om han har blivit mer klarsynt och menar all visocialdemokrater tar delta ansvar för statens finanser. 5TORE (vpk): I interpellationssvaret frånkommunikationsministern sägs att regeringen följer den inriktning avvägpolitiken som det trafikpolitiska beslutet innebär. Den fråga somdå automatiskt inställer sig är denna: Hur kan man följa inriktningen ulan attslälla de medel till förfogande som behövs för atl i praktisk handling omsättasakinnehållet? Av svaret framgår också att menar attregeringen i årets budgetproposition föreslår anslagsökningar som är större änvad man kunnat räkna med med hänsyn lill den ekonomiska situation som råder.Att regeringen varit ense om sitt ställningstagande till en viss mindreförstärkning av anslaget till väghållningen innebär emellertid inte atl detreellt sett blivil utrymme för några förbättringar. Tvärtom innebär juregeringens förslag om anslag lill vägväsendei en klar försämring på grund avinflationen. I det trafikpolitiska beslutet framhölls attvägverket, t. ex. då det gällde vägstationerna, skulle ta samhällsekonomiskahänsyn. Men kan ju knappast göra det då regeringen inte gör det. Enföljd av besparingsoffensiven på detta område blir atl ett femtiotalvägslationer över hela landei riskerar atl läggas ned eller sammanläggas medandra. Därigenom riskeras en försämrad väghållning på många häll, och mängamindre orter mister en betydelsefull arbetsplats. Över huvud laget måste man fråga sig om regeringen nu är ifärd med att överge det trafikpolitiska beslul fattade . Påannat sätt är det svårt att tolka de ständiga prutningar som drabbar landelsvägväsende. Del betyder atl förstörelsen av kapital, som salsats pä vägarnatidigare, nu fortsätter. Del betyder all olycksriskerna ökar och atl de som bori glesbygder drabbas särskill hårt . Det belyder kraftiga personalminskningaroch en ökad arbetslöshet för vägarbelarna. Redan vid behandlingen av anslagsframställningförra budgetåret, 1981/82, varnade kommunisterna för de negaUvaföljder förslaget i den budgeten kunde få. Vpk föreslog då exempelvis enuppräkning av väganslagel till drift av statliga vägar med 100 milj. kr. ochmolsvarande höjning för kommunala vägar och gator saml privata vägar. uppmanade vänsterpartietkommunisternas riksdagsgrupp i en skrivelse regeringen alt slälla ytterligaremedel lill vägverkels förfogande för att kunna bibehålla sammavinlerväghållning som lidigare. Vi gjorde delta mol bakgrund av alt det redandå stod klart atl de kraftigaomprioriteringar som tvingats till på grund av minskade resurser fördriften hade lett till akuta problem för vägtrafiken. De svåra vinterförhållanden som redan i början av decembergjorde sig gällande medförde betydande trafiksvårigheter, somtrafikanterna utsattes för ökade olycksfallsrisker och förlängda restider.Vpk-gruppen pekade i sin skrivelse bl. a. pä att halkbekämpningen på våra vägarkraftigt dragits ned. Vägarna sandas inte så ofta, en del mindre vägar intealls och andra bara punktvis i backar och kurvor, och halkbekämpning sker ihuvudsak bara vid extrem halka. Mot bakgrund av den svära snövinter vi nu upplever och demöjligheter fill en förbättring av trafikförhållandena som en ökad satsning påväghållningen skulle innebära, inte minst för att öka trafiksäkerheten ochminska olyckorna, är det förvånande att inte kommunikafionsministern ellerregeringen i övrigt synes beredda att öka insatserna på detta område. Kommunikafionsministern säger att man därvid beaktarsamhällsekonomin, trots att han måste vara väl medveten om att det är dåligsamhällsekonomi då man inte ökar resurserna till detta område utan tvärtomreellt försämrar dem. Sämre resurser innebär risk för fler olyckor, ökadkapitalförstöring, minskad framkomlighet för människorna, framför allt iglesbygd, ökade transport- och reskostnader och en ökad arbetslöshet blandvägarbelarna. vill i sitt interpellationssvar göragällande att det inte är möjligt att säga hur kommer att disponera demedel verket har eller kommer att få fill förfogande, att verket underförståttmycket väl kan satsa vad som behövs för en bra vinterväghållning inom ramen förde medel som finns. vet vi väl allesammans att så enkelt är det inte.Vägverket har varit tvunget att göra långt gående prioriteringar med ganskatäta skott mellan olika delar gällande drift och byggnadsverksamhet, mellanvinterväghållning och underhåll osv. Klart är atl den nödvändiga förstärkningentill statens vägverk bara kan ske genom en viss ökning av anslagen iförhällande till regeringens förslag, och det är beklagligt att regeringen inteinser eller vill gå med på detta. I dagens läge med växande arbetslöshet innebär kraftigareella prutningar på såväl drift som byggande av vägar ytterligare ett problempä arbetsmarknaden. Det märkliga förhållandet råder ju att AMS -- som skall svara för beredskapsarbetena, ofta går inmed just vägarbeten för att motverka arbetslöshet. Då används vägbyggande somregulator på arbetsmarknaden, varigenom vägbyggare alltså fär en mer otrygg ochfillfällig anställning. Vpk har föreslagit vid tidigare riksmöten att medelfrån AMS beredskapsanslag skulle överföras till de ordinarie vägbyggnadsmedlen.Vi har upprepat detta krav .