prot · G509105 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag tycker att den här enigheten också borde inkludera vårsyn på EG, Det är uppenbart att det frihandelsavtal som träffade för catio är sedan har varit gynnsamt. Det har bidragit till den svenskaexportindustrins möjligheter att mycket kraftigt öka omsättningen inom EG.Självfallet är regeringens uppfattning när det gäller medlemskap i , nämligen att det inte finns några skäl för , att eftersträvaett medlemskap i . Jag sade i en debatt att såvitt jag förstårsaknar frågan om svenskt medlemskap i all aktualitet. Jag tycker att när det. gäller moderatasamlingspartiets inställning skulle ha kunnat vara mera glasklar. Frågan omförenligheten av den svenska neutralitetspolitiken med ett svenskt medlemskap iEG är inte, , någon sorts inaktuell kvarleva debatt.Den är en grundläggande förutsättning för ett ställningstagande till vårarelationer till EG. En helt annan sak är att vi bör utnyttja de många formerför samverkan och kontakt som står till buds även utanför det frihandelsavtalsom finns, och så sker också. Vi har även utanför frihandelsavtalet kunnatbygga ut våra kontakter med EG, och vi har numera ett s. k. högnivåmötemellan och EG-kornmissionen. Jag tror också att möjligheter i.nuläget till påverkan och till att föra fram våra synpunkter till EG ärtillfredsställande. I och för sig delar jag uppfattning att detsom inger mest oro i den internationella handelspolitiken är debilaterala eller trilaterala arrangemang som vi har sett ett antal exempel på.inkl. det möte mellan . EG, och som ägde rum i ijanuari . Det är klart att om den typen av möten utvecklas till någon sortstoppmöten på handelns område, där inte kan vara representerat, är dettaen för oss oroväckande utveckling. Jag vill gärna tala om för kammarensledamöter att jag, när jag har träffat företrädare för , ochCanada, har framhållit att vi från svensk sida vill prioritera det arbete somsker i de internationella organisationerna på handelns område, i första handGAT1~ och , och att vi känner en oro för särskilda arrangemang mellan några av handelns stormakter. Vi har också framhållit för EG ochfått en positiv respons, att om den här typen av toppmöten blirinstitutionaliserad, är det viktigt att får möjlighet att framförainformation via EG före mötena och att få information via EG efteråt. Men jagtycker ändå, herr talman, att det är viktigt att slå fast att för regeringensdel är slutsatsen när det gäller svenskt medlemskap i självfallet densammasom när ställningstagandet togs . Får jag i korthet beröra , eftersom upp den saken. Vi delar självfallet oron för att vidtarprotektionistiska åtgärder som skulle begränsa våra möjligheter till export.Jag kan lova att vi följer utvecklingen noggrant på det här området. Sedan vill jag, herr talman, säga några ord omutlandsinvesteringarna. Socialdernokraterna har ju härvidlag en negativattityd, som går igen när det gäller både svenska företagsinvesteringar iutlandet och utländska företagsinvesteringar i . Låt mig först säga attdet finns en serie skäl till att svenska företag väljer att investera iutlandet. Man behöver en närhet till marknaden rent geografiskt. Man behöverkomma innanför tullmurarna i de länder som har tullmurar. I många länder krävsen inhemsk produktion, ofta i form av s. k. joint , för att man skallfå sälja en viss produkt. talade om mitt besök i ijanuari. är ju exempel på ett land där förutsättningarna för svenskexport är de som här har angivits. I sammanhanget bör det kanske också nämnasatt värt ansvar för de fattiga länderna kräver att vi medverkar.i en överföringav teknologi till dem. Jag tror alltså att svenska investeringar i utlandet i denämnda fallen främjar sysselsättningen i . Det är en felsyn att tro attdet finns en motsättning mellan en ökning av sysselsättningen i och enökning av svenska företags etableringar utomlands i form av dotterbolag. Det ärinte fråga om ett antingen-eller utan om ett bäde-och. När svenska företagexpanderar över landets gränser är detta möjligt i viss utsträckning genomexport direkt, men det måste ibland ske genom kommersiella stödpunkter påexportmarknaden. Tyvärr blir det dä också ibland fråga om att komma innanför entullmur eller etablera sig på grund av att landet i fråga ställer krav påproduktion för att det utländska företaget över huvud taget skall få säljanågonting. I den meningen tror jag alltså att svenska företags utlandsinvesteringarofta är positiva. De får en direkt multiplikativ effekt på sysselsättningenhär hemma. Jag skall, herr talman, inte alltför mycket beröra demultinationella företagen, men vill ändå säga, eftersom både berörde saken, att reglerna i det internationellafrihandelssystemet-i , i vårt frihandelsavtal med EG och i EFTA -gäller ju vare sig det rör sig om transaktioner mellan oberoende företag iolika länder eller mellan företag inom en och .samma koncern men lokaliserade iolika länder. Vid tullbehandlingen görs t. ex. ingen skillnad mellan varor somskickas mellan företag inom en koncern och andra varor. Jag tror alltsåinte,att man skall se det så, att handelssystemet i och för .sig påverkas av demultinationella företagen. Däremot kan det naturligtvis inträffa att ettmultinationellt företag får en stark position på ett visst lands Sådana företeelser får dock hanteras med hjälp avskärpt konkurrenslagstiftning, och det gör vi nu från regeringens sida. Vidare några ord om öststatshandeln. Jag sade i mittinledningsanförande att öststatshandeln potentiellt borde vara betydelsefullför , men att vi måste konstatera att utsikterna att öka deninte är särskilt gynnsamma. Tillväxttakten i de länder det gäller har gått ner.Många av dem har en negativ extern balans och en ökande skuldbörda. Vi kännertill att betalningsproblemen har blivit akuta i en del av dessa länder. Jag tror att ekonomiska reformer för att återställabetalningsförmågan och därmed medge en fortsatt kreditgivning från västländernaär en förutsättning för en i sig önskvärd expansion av öststatshandeln. Däremotär vi från svensk sida, som kammarens ledamöter mycket väl känner till, inteberedda att delta i andra ekonomiska sanktioner än sådana som har beslutats avFN:s säkerhetsråd. Ytterligare två korta kommentarer. Den enagäller de subventionerade exportkrediterna. På den punkten sade jag iregeringens deklaration att vi eftersträvar att komma ifrån den typen avsubventionselement men att vi, så länge vi inte kan nå en fullständiginternationell överenskommelse, också från svensk sida måste ge de egnaexportföretagen i stort sett samma möjligheter som andra sådana företag attarbeta ute på världsmarknaden. Systemet med s. k. hemmamatchning hör ju in iden bilden. Den andra och sista kommentaren gäller JörnSvensson. Även om man numera kanske inte bryr sig om allt som Svenssonsäger, borde jag väl ändå mot bakgrund av ett yttrande som han fällde, eftersomhan framförde det direkt från kammarens talarstol, framhålla att jag självfalletinte sagt att skall devalvera. AnL 11LENNART () replik; Jag noterar med tillfredsställelse det beskedsom handelsministern gav här beträffande medlemskap i , nämligen attfrihandelsavtalet för regeringens del står fast och att det inom den inte ärtal om något medlemskap. Då kan jag bara konstatera att det går en tydligklyfta mellan mittenpaTtierna och i denna fråga. Problemet är baradet att inom borgerligheten är på stark frammarsch medan mittenpartiernai motsvarande mån går bakåt. Vi har från socialdemokratins sida dåligaerfarenheter av de anpassningar åt höger som mittenpartierna har gjort i vissasammanhang. En annan fråga som handelsministern berörde varsocialdemokratins syn på utlandsinvesteringarna. Han sade att socialdemokratinhar en negativ attityd på den punkten. Det är inte utan vidare riktigt, herrhandelsminister. Vad vi är bekymrade över är den väldiga uppgången av de svenskastorföretagens utlandsinvesteringar i ett läge där sysselsättningen går bakåt iSverige. Vi är mycket väl medvetna om att vårt land måste ha utlandsinvesteringaroch att de stöder den svenska hemmaproduktionen. Men det är intealltid så att varje utlandsinvestering ställer den svenska sysselsättningen, utan vissa investeringar skullesannolikt mycket väl kunna läggas inom det egna landets gränser. Närutlandsinvesteringarna går upp i den väldiga omfattning som har skett är detden plikt att reagera, att ta upp dessa frågor med desvenska storföretagen. Annars har den inte gjort vad den bör göra för att värnasysselsättningen inom landets gränser. Utlandsinvesteringarna uppgår till avindustriinvesteringarna i vårt land. under densocialdemokratiska regeringens tid, var motsvarande andel . Dettabelyser den problematik som finns och kravet från vår sida att ni verkligen agerar. Jag vill vidare bara notera att jag har ställt tvåkonkreta frågor till handelsministern. Den ena gällde handelsministerns principiella inställningtill kreditstöd till export av kärnkraftverk, som ju har diskuterats. Hur serhandelsministern och regeringen principiellt på det? Den andra frågan gällde hemmamatchningen. Där har jag intefått något direkt svar. Regeringen föreslog i budgetpropositionen atthemmamatchningen skall försvinna. Jag efterlyste motiven till det förslaget. AnL 12CARL BILDT (m) replik: Jag måste säga att handelsministern är gnperceptionens mästare när han förmår att i tal finna sådana dragatt det går att inkludera honom i den consensus som råder här i omfrihandelspolitiken. Jag hade mycket svårt att finna några sådana drag i JörnSvenssons tal, som var en enda lång ideologisk-dogmatisk tirad motfrihandelssystemet, där han sorgfälligt undvek att nämna ett ord om denekonomiska situationen i de länder, till vilka är ideologisktanknuten, har uppenbarligen en annan uppfattning om vad JörnSvensson sade. Så till en del av sakfrågorna, i första hand frågan omvåra EG-relationer. Jag noterar att handelsministern säger att han med EGtagit upp frågan om möjligheterna att konsultera EG före eventuella trilateralahandelspolitiska överläggningar och att vi efter det att sådana överläggningarägt rum skulle få informationer från EG, Detta tror jag är ett utomordentligtexempel på just den typ av åtgärd som måste till. Jag tror ärligt talat inteatt vi kommer så långt med att hålla tal där vi moraliskt fördömer utvecklingenav trilatera-lismen. Det måste göras, men huvudvägen måste trots allt vara attsöka kanaler för att få information och för att utöva inflytande i den världsom nu är konstruerad på det sätt som den faktiskt är. Dä är den typen avnärmare EG-relationer exakt den väg man bör gå fram på. Sedan ber jag att få upprepa att jag inte är beredd attsäga att frihandelsavtalet i alla sina detaljer för evärcJUg tidskall reglera varje aspekt av våra relationer med den Europeiska gemenskapen.Det kommer jag alltså inte att säga. Handelsministernsäger att han har samma ståndpunkt som regeringen. Jag vet inte riktigt vilken regering han menar. Antagligenmenar han den ståndpunkt hade - min blygsamhetförbjuder mig att upprepa den. Sedan bara några ord i all korthet om utlandsetableringenav företag. Jag tror att den utveckling vi har haft - däsvenska företag har gjort mera av marknadsföringsinvesteringar och mera avproduktionsinvesteringar i utlandet och vi haft ett ökat utländsktintresse för engagemang i svenskt näringsliv - är nödvändig för att säkerställaett aktivare svenskt deltagande i det internationella handelsutbytet. Detta äri själva verket en integrerad del i den satsning på export som är absolutnödvändig för att klara av våra balansproblem. AnL 13JÖRN (vpk) replik: Ett livligt varuutbyte mellan olika länder ärtill fördel för en nationell ekonomi, upp till en viss nivå - så långt harhandelsministern fattat mig helt rätt. Vad som är farligt är när handeln kommeratt domineras av ett fåtal mycket stora finansgrupper som kan verka reglerandeoch styrande på villkoren för varuutbytet, som kan diktera handelns villkor.Det är också farligt när handelsutbytet når en grad som sätter den nationellaekonomin i ett sådant beroende att den råkar ut för vad jag kallade marginalisering.dvs. att exportkapitalet suger åt sig resurser och använder dem för att tryckaned och tränga tillbaka folkflertalet och den nationellt anknutna delen avekonomin. Det är det som sker i många länder , och det är det som har skett inästan alla s. k. utvecklingsländer. Det är det klassiska mönstret för vad manlitet vulgärt kallar bananrepubliker. Jag hoppas att jag med detta har undanröjt missförståndsom har skymtat här i debatten. Jag skulle vilja fråga handelsministern: klassiskliberal utgångspunkt - jag accepterar det som utgångspunkt för diskussionen -är det väl ett ganska skrämmande perspektiv som har utvecklat sig inom deninternationella handeln? Ni måste väl se farorna i och reagera mot ett fåtalfinansgruppers enorma dominans över den internationella handeln, derasmöjligheter att ställa villkor, kartellväsendets växande betydelse, det faktumatt de multinationella finansgrupperna är så stora att de kan påtrycka deninternationella handeln sina villkor och åstadkomma den här typen av marginalisering?Detta är en fara både för varje enskild nation och för frihandelssystemet i denklassiska ideala form som förekommer i den mer abstrakta delen av den liberalatankevärlden. Man kan inte heller acceptera vad säger om attde multinationella företagens framväxt inte har påverkat den internationellahandeln. Jaså, påverkade inte ITT;s agerande situationen i till förmånför multikapitalets typ av frihandel? Det är märkligt att man kan vara så blindför så påtagliga uttryck för maktpolitiken. Jag kunde nämna många exempel, ochjag gjorde det redan i inledningen av mitt huvudanförande. Det är nya villkorför den internationella ekonomin som dessa multinationella koncerner skapar,och det måste man väl ändå, om man håller fast vid någon sorts variant avklassisk liberalism, ta ställning till. Jag konstaterade i mitt förra inlägg att majoritet av riksdag är enig i sin uppfattning om Sverigesrelationer till EG. Däri ingår att vi inte skall eftersträva medlemskap i var bara det konstaterandet jag ville göra, och det var på den punkten somjag tyckte att argumentation inte var helt glasklar. Det är ocksåuppenbart att det frihandelsavtal som ingicks har varitfördelaktigt. De farhågor som uttalades från den dåvarande högern, att den formav ekonomiska relationer mellan och EG som frihandelsavtalet utgjordeskulle vara ogynnsam för den svenska industrin, har inte slagit in. Sedan delar jag, som jag också sade, att det är viktigt att kan delta i de stora multilateralaöverläggningar som i hög grad avgör villkoren för världshandeln. Men det lederinte mig till slutsatsen att vi skall eftersträva ett medlemskap i ; det ärviktigare att sådana överläggningar sker i redan etablerade organisationer, iförsta hand och , än i slutna överläggningar mellan handelnsstormakter av det slag som vi såg ett exempel på . Slutsatsen är alltså att jag som företrädare både förregeringen och för säger att vi precis som 1971 inte anser attSverige bör eftersträva medlemskap i . Jag noterade med viss tillfredsställelse att LennartPetterssons senaste inlägg var mera nyanserat när det gällde svenska företagsutlandsinvesteringar. Han medgav att de ibland kan vara ett stöd försysselsättningen i . Det är påtagligt att de företag som har expanderatmest i också har haft omfattande investeringar i utlandet. Och i ganskamånga fall går det att visa på ett samband mellan investeringar utomlands ochen ökning av verksamheten i . Jag skall i detta sammanhang inte ta någraexempel. Därutöver kan väl göras den allmänna kommentaren att avgörande för om vi kan få fram merainvesteringar i - vilket jag tror att vi är ense om det önskvärda i - ärnaturligtvis att vi kan förbättra lönsamheten och skapa ett meraframtidsinriktat klimat i näringslivet. Några ord om tjänsteexporten, som IvarFranzén tog upp och som jag inte hann beröra i mitt tidigare inlägg. Jag delarIvar uppfattning att vi behöver satsa mera på tjänsteexport. Jag troräven att det är viktigt att man vid internationella överläggningar påhandelsområdet försöker liberalisera också handeln med tjänster. Det är svårtatt få någon fullständig statistik när det gäller tjänstehandeln. Den harskapat ett problem för bytesbalansstatistiken tidigare, vilket vi känner till.En statistik, som dock ar mycket osäker, säger att vi 1980 hade en svensktjänsteexport på och att den uppgick till 18 miljarderkronor. Jag vill understryka osäkerheten i denna statistik. Viktigt ärnaturligtvis att vi inom ramen för exportfrämjandet försöker stödja de enskildaföretag som kan erbjuda en tjänsteexport och att vi dessutom på den offentligasektorn, framför allt då inom statsförvaltningen, utnyttjar möjligheterna tilltjänsteexport. Så har också skett i ett stort antal fall. 3 protokoll 1981/82.-105-106 Ytterligare några ord omexportkreditsystemet. Lät mig på nytt understryka regeringens uppfattning attde svenska exportföretagen bör få samma möjligheter att konkurrera med hjälp avstatligt exportkreditstöd och statliga exportkreditgarantier som deraskonkurrenter i andra länder. Det gäller även kärnkraftsindustrin. Men Sverigesom är ett litet land med begränsade resurser har naturligtvis inte - framförallt när det gäller större exportaffärer - möjligheter att erbjuda en likagenerös statsstödd finansiering som en del andra större länder. Vi har frånsvensk sida all anledning att driva på arbetet med att åstadkommainternationella överenskommelser, som begränsar subventionselementet iexportkrediterna. Så har också skett. Vi kunde inom ramen för OECDträffa en överenskommelse om höjning av den s. k. consensusräntan, vilketinnebar att gapet mellan marknadsräntan och den finansierade räntan iexportkrediterna minskade. Dessutom betyder detta naturligtvis att vi från svensksida har anledning att se till att de resurser som vi satsar på exportkrediterutnyttjas så effektivt som möjligt. Det gäller även på garantisidan, där enEKN-garanti ofta är en förutsättning för en exportaffär. De bekymmer som en delländer har råkat ut har inneburit att EKN:s risktagande ochskadebetalningar har ökat. Det påverkar naturligtvis möjligheterna att ställaupp med exportkreditgarantier. Men det faktum att EKN drabbas av ett antalstora utbetalningar till länder som inte har kunnat klara sina betalningar fårnaturligtvis inte leda till panikartade åtstramningar av garantigivningen. Detvore inte orimligt om också EKN i likhet med andra garantiinstitut får känna avnågra års underskott. Men, herr talman, det centrala är att vi når eninternationell överenskommelse, som begränsar subventionselementet. I avvaktanhärpå måste vi från svensk sida satsa en del på subventionerade exportkrediter. AnL 15LENNART () replik: Jag har alltså fått svaret på en av de frågorjag ställde, fast det måhända satt ganska långt inne. Regeringen har enligthandelsministerns besked inga principiella invändningar mot exportkreditstödför export av kärnkraftverk till exempelvis . Det kan ju då också i kammarennärvarande centerpartister notera för sin egen upplysning. Den andra frågan, som gällde hemmamatchningen, berördeinte handelsministern. Han talade i ganska allmänna ordalag om fortsattexportkreditstöd. Jag efterlyste skälen till att handelsministern ochregeringen slopade anslagen till hemmamatchningen för svenska företag, vilkethandelsministern inte kan bestrida även har betydelse för oss framöver,eftersom kreditstödskonkurrens förekommer i hög grad på den svenska marknaden. Om nu handelsministern inte vill svara på den punkten, kanjag kanske för upplysnings skull nämna att näringsutskottet har korrigerat densaken. Utskottet är berett, inkl. de borgerliga ledamöterna, att gå ifrånregeringens uppfattning. Regeringen får alltså på den punkten ett nederlag iriksdagen. och det tror jag är ett välförtjänt nederlag. Slutligen ytterligare några ord omstorföretagens utlandsinvesteringar. hävdar att jag i mitt senasteinlägg skulle föra ett mera nyanserat resonemang . Ja, jag undrarvem som är mer eller mindre nyanserad i de här sammanhangen. Såvitt jag förstårhar regeringen bara en linje, och den är klart doktrinär: Allautlandsinvesteringar som svenska företag gör är bra också för sysselsättningeni vårt land. Det är väl en ensidig och doktrinär linje, som står imotsatsställning till den socialdemokratiska linjen. Vi säger att det kan varafråga om både-och. Många utlandsinvesteringar, kanske de allra flesta, harpositiv betydelse också för sysselsättningen i . Men närutlandsinvesteringarna rusar upp så till den milda grad som de har gjortföregående år och som de fortsätter att göra , då är det inte ur bilden attregeringen för det första inte avrustar den lilla kontroll överutlandsinvesteringarna som fortfarande finns och för det andra verkligen tarupp ordentliga diskussioner med de svenska storföretagen huruvida det inte ärmöjligt att lägga en del av dessa investeringar inom det egna landet för attvärna sysselsättningen i vårt land. Vi har nämligen stora problem med arbetslösheten, vilketinte torde vara regeringen obekant. AnL 16CARL BILDT (m) replik; Man kan ha litet olika synpunkter på hur desvenska relationerna till EG har utvecklats under de år som förflutit sedanfrihandelsavtalet slöts, men jag skulle nog vilja säga att de farhågor somfanns när avtalet slöts i grova drag också har blivit infriade. Vi har , kanske senare än vad det fanns anledning attbefara då, hamnat i ett läge där vi har fått just en trilateralisering avvärldshandeln eller i varje fall tendenser i den riktningen: det är de trestora handelsmakterna - EG, och - som i slutna samråd träffaröverenskommelser. Det är alldeles uppenbart en nackdel för att varautanför när den ena av dessa stora handelsmakter utformar sin politik. Dennackdelen skall sedan vägas mot fördelar av annan natur med att inte vara med idetta samarbete, men när handelsministern säger att det inte har varit någranegativa effekter alls, är det att ta alltför lätt på detta problem. Jag tror också att EG successivt går mot en alltmerautbyggd intern polifik på olika områden. Detta kommer att göra att vi får meroch mer problem med att hantera vår speciella status utanför EG, och det kommeratt kräva en aktivering av den svenska EG-polifiken som går längre änrabblandet av 1960-talsargument, vilket ju har förekommit också i denna debatt. Sedan finns det ett alldeles uppenbart inslag iEG-samarbetet - eller i samarbetet mellan EG-stater, för att vara korrekt - sominte går att förena med svensk neutralitetspolitik. Det är framför alltEPC-samarbetet, det utrikespolitiska samarbete som bedrivs utanför Romtraktatenmen som trots detta blir alltmer integrerat i EG-institutionernas normalaarbete. Detta samarbete är och förblir en spärr, så länge det pågår, för ettsvenskt medlemskap. Men bortsett från detta EPC-samarbete tror jag inte att det finns någon enda punkt där vi har anledning att resaprincipiella invändningar mot ett närmare samarbete mellan och EG, Dåblir det en fråga om att på punkt efter punkt väga svenska fördelar och svenskanackdelar med att söka en närmare anknytning och ett närmare samarbete. Jagtror att det råder en ganska bred enighet mellan svensk industri, svenskfackföreningsrörelse och svenska politiska partier om att det är allt flerområden där en sådan balansräkning faktiskt visar att vi bör söka ett närmaresamarbete med EG . AnL 17JÖRN (vpk) replik; Jag noterar att , trots att hanhar på sig än någon av oss andra, ändå undviker hela fråganom vem frihandeln tjänar, om vad det är för sorts frihandel. Hela innebörden avbegreppet frihandel måste ju bli radikalt annorlunda, beroende på huruvida manhar en konkurrenskapitalism av det slag som finns i klassiskanationalekonomiska läroböcker eller en monopolkapitalism, som man har ochsom styr och dominerar världshandeln och använder den för bestämda ekonomiskaoch politiska syften. Vad blir det för frihandel enligt handelsministernsmening, när t, ex, av kopparhandeln domineras av en liten grupp företag,som kan styra priser, tillgång, marknad, allting?