prot · G509152 · 1981-12-31 00:00:00 — De begränsningar av utsläppen som vi genomför iSverige är emellerfid av betydelse också i ett internationellt sammanhang. Jag bedömer att förutsättningarna för framgång i deinternationella förhandlingarna är starkt beroende av de åtgärder vi vidtar motvåra egna utsläpp. Vi kan t. ex. knappast räkna med framgång i våra försök attövertyga andra länder om att minska eller rena utsläppen, om vi inte själva ärberedda att ta på oss kostnaderna för ytterligare åtgärder. Vårt land bör därför ligga bland de främsta när det gälleratt tillämpa ny reningsteknik, t. ex. rökgasavsvavling, så att vi själva fårmöjligheter att bedöma erfarenheterna av denna och att driva utvecklingenvidare. De samhällsekonomiska kostnader som detta på kort sikt medför måste vienhgt min uppfattning vara beredda att ta på oss med hänsyn till de allvarligaförsurningsproblemen. Den kostnadsnettoanalys som genomförts av pekarockså på att de direkta ekonomiska fördelarna av utsläppsbegränsande åtgärderväl motsvarar kostnaderna, Miljökraven får självklart inte ställas så högt att deförhindrar det nödvändiga arbetet med att minska oljeberoendet. När nu kolskall introduceras i bör emellertid de möjligheter som finns attförbättra miljösituationen tas till vara. Det är med beklagande jag konstaterar attvarken socialdemokraterna eller kunnat ansluta sig fill regeringensförslag i dess helhet. Denna splittring kan komma att avsevärt försvåra vårtinternationella agerande i denna fråga - inte minst inför den internationellakonferens om försurningen som regeringen kallat fill som enmanifestation efter . Men jag tackar gärna för välgångsönskanom framgång vid konferensen, och jag tror att han också upprikfigt menar detnär han säger så. Det är självfallet av allra största vikt att regeringensförslag får bredaste möjliga stöd i . Olika kolintressenter arbetarintensivt för att förhindra detta. går också emot de föreslagnainsatserna mot försurningen. Deras inställning i miljöfrågorna- som jag starktbeklagar - är tyvärr inte någon nyhet. En nyhet skulle det ha varit om deanslutit sig fill regeringens principiella uppfattning. Men det är den vanligasköt-dig-själv-filosofin som tycks ha varit vägledande. Det har ocksåbekräftats av , då han säger att när andra länder sänkerkraven är det för att göra detsamma, att följa efter. Det ärnaturligtvis en konsekvent moderat miljöinställning, men knappastefterföljansvärd. Noteras skall dock att , som den godemiljövän och skickhge miljövårdare han har visat sig vara, från talarstolen häri dag egentligen talade för regeringens proposition och inte om innehållet i de 9 protokoll 1981/82:151-153 Om detta kanske kan användas detgamla uttrycket: Det ena du vill, det andra du skall. Jag tackar för det stöd som propositionen har fått i storadelar, men jag måste erkänna att jag ser allvarligt på socialdemokraternasagerande. Jag tycker att det inte är konsekvent. stodsocialdemokratiska ledamöter - däribland - i den härtalarstolen och efterlyste skärpta miljökrav för koleldade anläggningar. Manbeskrev också krav - som var mera långtgående än regeringensförslag -som eftersträvansvärda. Mot denna bakgrund förväntade jag mig ett klart stöd frånsocialdemokraterna för regeringens proposition - möjligen i vanlig ordning mednågra kritiska fraser om att åtgärderna var otillräckliga. Men vad händer? Jo, jag uppfattar att man nu svävar påmålet och plötsligt vill skjuta beslut om normerna . Man vill attprojektet skall slutredovisas först - och detta trots attKol-Hälsa-Miljö avstyrkt regeringens förslag som det nu föreligger ipropositionen. Är det en minskning av utsläppskraven socialdemokraterna villha? Jag lyssnade intensivt när svarade , menjag måste erkänna att jag är mycket oklar på den punkten.Omni villskärpa reningskraven, då är självfallet det säkraste sättet att, som regeringenföreslår, konkret ange vilka utsläppsgränser som bör gälla. Men det gör maninte. Man skyddar sig i stället bakom uttrycket "en rening minst lika storsom den regeringen föreslår". Jag är rädd för att det här utomlands knappast kanuppfattas på annat sätt än att svävar på målet i de här frågorna justnu när det börjar röra sig på allt fler håll i . Jag är också rädd föratt den socialdemokratiska hnjen medför stor osäkerhet för kommuner och andraom vilka regler som kommer att gälla, vilket naturhgtvis inte gagnarkolintroduktionen. Det är emot all logik att kräva att en plan förkolintroduktionen skall utarbetas innan man anger vilka krav som skall gällabeträffande utsläppen. Det är ganska häpnadsväckande med de utprägladeplanhushållningstankar som socialdemokraterna för fram, att man centralt skallbestämma vilka kommuner som skall satsa på kol och i vilken omfattning. Förstdärefter skall tydligen miljökraven läggas fast. Jag tror inte att man kanarbeta på det sättet i en marknadsekonomi. Först måste naturligtvis miljökravenklaras ut, så att kommuner och industrier vet vad som gäller. Sedan får man ivanlig ordning lokalt besluta om man skall satsa på kol eller andraenergikällor. Låt mig också påpeka att det i den socialdemokratiskamotionen talas om att man i stället skulle följa den praxis som har utvecklatsav koncessionsnämnden vid dess prövning av några enskilda ärenden. Ireservationen har socialdemokraterna ändrat sig och talar inte om praxis utanom de riktlinjer som koncessionsnämnden följer. Såvitt jag vet finns inga andrarikthnjer för koncessionsnämndens prövning än de som angav i sittbeslut . Menar socialdemokraterna att koncessionsnämnden struntar ivad då sade och fabricerar egna riktlinjer? de riktlinjer som angavs av och som a. innebär att varje ärende skall prövas utifrån detförhållande som gäller i det enskilda fallet, vilket kan innebära att gränsernasätts lägre än enligt de normer som har angivit. Är det inte så attvad ni i själva verket föreslår är att de rikthnjer som angavs avriksdagen skall fortsätta att gälla, dvs. egentligen precis samma yrkande sommoderaterna framför här i kammaren ? Det är och regering somkan ange riktiinjer av det här slaget. Så länge inte i konkretatermer anger på vad sätt beslutet skall ändras gäller de nuvaranderiktlinjerna. Till det besynnerliga i det socialdemokratiska förslagethör ju att man i motionen hänvisar till en praxis och i reservationen tillriktlinjer, utan att man med ord eller siffror anger innehåll i och innebörd avpraxis och rikthnjer. Om socialdemokraterna vill att skall anta nyariktlinjer, borde åtminstone artigheten bjuda att får reda på vadriktlinjerna innebär, och inte som så att säga tvingas köpa grisen i säcken. Om det inte är så som jag har framställt saken, hoppas jagatt talar om det för kammarens ledamöter. Jag kan inte läsaert förslag i utskottsbetänkandet på annat sätt än att det egentiigen överensstämmermed den moderata reservationen. 124SVANTE () replik: Jag konstaterar att jordbruksministern varkenlyssnar eller läser rätt. När det gäller vilken praxis som skall tillämpas slårvi fast att vad som är av vikt för den prövning som skall ske innan videfinitivt har lagt fast , är den praxis som tillämpades årsriksdagsbeslut. Denna inställning överensstämmer med den som vi hade . Vihänvisar alltså nu till samma praxis som vi hänvisade till då. Jag har vidare redan uttryckt min glädje över attjordbruksministern i så avsevärd grad har bättrat sig i förhållande till . Om jag vore i jordbruksministerns ställe efter att ha kunnat konstatera -som han själv gjorde och som jag kan göra sedan jag lyssnat till hans anförande- att vi i så betydande grad har samma principiella inställning och värderingari dessa frågor, skulle jag inte beklaga mig över det förslag som vi har lagtfram i utskottet och som redovisas i betänkandet. Som jag konstaterade skulle jag då inför konferensen,istället för att tala om svårigheter och risker för att bli missförstådd av deninternationella opinionen, kunna säga att det förslag som regeringen har lagtfram och redovisat för , tvärtom, om följer vårt förslag, avdenna uppfattas som ett minimikrav på total reducering av svavelutsläppen. Detborde vara en styrka, herr jordbruksminister, att argumentera på det sättetinför konferensen. Redovisa gärna regeringens förslag och tala om att viupplever det som ett minimikrav ur miljösynpunkt när det gäller att totaltreducera utsläppen. Det borde vara ett mycket gott besked om var den svenskariksdagen står i denna fråga. Jag vill alltså slå fast att jordbruksministern när han isenare delen av sitt anförande försökte bunta ihop oss med gjordesig skyldig till en stor björntjänst åt de intressen som jag trodde att vigemensamt försöker tjäna, även om vi har litet delade meningar om närnormerna skall fastställas. Men påstå nu inte, herr jordbruksminister, att vårambitionsnivå när det gäller total reducering av svavelutsläppen kommer attbesvära jordbruksministern inför konferensen! Den ambitionsnivån kommer attvara ett stöd för den inställning som jag utgår från att jordbruksministernkommer att redovisa vid konferensen. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandhngar. 125 HANS () replik: När det gäller föredömets makt vill jag sägaatt jordbruksministern och moderata samlingspartiet tydligen inte följerriktigt samma linje. Jordbruksministern sammanfattade vår inställning ungefärså, att när man i utlandet sänker utsläppsgränsen skall vi i följaefter, då men inte . En sådan moral kunde jordbruksministern inte vara medpå. Jag sade inte precis så, och om jag uttryckte mig otydligtskall jag be att få förtydliga vår inställning. Inte heller vi har denuppfattning som jordbruksministern angav. Jag påpekade att vi internationelltsett ligger mycket väl framme och att mitt parti därför inte kunnat finna attvi för det goda föredömets skull ensidigt skulle behöva ta på oss nya utgifter,utan motprestationer från de andra länderna.Det är en liten nyansskillnadmellan den sammanfattning som jordbruksministern gjorde och den uppfattning somjag framförde. Sedan sade jag också ifrån att det inte får råda något somhelst tvivel om vår vilja att hjälpa till och med all kraft driva de härförhandlingarna. Jag sade också att man bör göra klart för utlandet att den dagsom utiandet sänker följer vi efter. Jag beklagar, , att ni inteorkade ända fram i den här frågan utan stannade på halva vägen. Jag tror att gärna skulle ha gåttregeringen till mötes när det gäller den här propositionen och därmed nått ändafram. Vi bägge kan nog vara ganska överens på den här punkten, men av någon förmig okänd anledning har det socialdemokratiska partiet valt att stanna på halvavägen. Man godkänner inte regeringens normer i det här fallet. Man gömmer sigbakom sådana saker som att vi inte har tillräckligt underlag för att nu taställning till frågan om reningskrav vid koleldning. Det är mycket svårt förmig att förstå vilket underlag som saknas , men som skulle finnas om någotår och som då skulle göra det så mycket lättare att ta ställning. Efter riksdagsbeslutet gav regeringennaturvårdsverket i uppdrag att redovisa alternafiva förslag till miljökrav vid eldningmed fossila bränslen. Samfidigt fick vattenfallsverket i uppdrag att redovisade resultat som förelåg från . Det harsåledes funnits ett omfattande och allsidigt underlag för beslutet. Vadmenar man då med att resultatet av pågående utredningsarbete skall Nr 152avvaktas? Det utredningsarbetet avser slutredovisningen från Kol-Hälsa- den . Jag tvivlar starkt på att det återstående arbetetinom det |g mai 1982 projektet på ett avgörandesätt kommer att förändra den redovisning som vi redan har fått. Styrelsenför projektet är som bekant starkt dominerad av Åteärder motför-energiprodukfionsintressen, och man har redan tagit ställning mot ensurnineen skärpning av svavelreningskravet. Det är ytterligare ett förslag medsamma inriktning, vilket enligt socialdemokraternas mening skall utgöraunderlag för kommande ställningstaganden av regering och riksdag. Förslaget omreningsgrad som regeringen nu har lagt fram och som behandlas här harutformats med miljöpolitiska utgångspunkter mot bakgrund av den allvarligaförsurningssituationen. Är det i första hand som en energipolifisk frågasocialdemokraterna vill behandla reningskraven, där utgångspunkten ärvattenfallsverkets och andra energiproducenters bedömning av vilka miljökravde är beredda att acceptera? Jag kan inte fatta diskussionen på annat sätt,eftersom ni hela fiden hänvisar fill att det är den här delen avutredningsarbetet som inte är färdig. SvanteLundkvist hänvisar - och har gjort det nu - fillnaturvårdsverkets förslag till miljökrav för koleldade anläggningar. Jag villanvända det här tillfället för att upplysa kammarens ledamöter om attnaturvårdsverkets förslag inte existerade förrän jag gavnaturvårdsverket i uppdrag att komma med miljökrav på fossileldadeanläggningar. Dessförinnanhade fört fram vissa krav i olika miljöskyddsärenden. Mennågot sammanhållet förslag hade man inte fört fram till regeringen. Det haralltså varit fel att i det här sammanhanget hänvisa till naturvårdsverketsförslag. Men när det gäller den här propositionen är det riktigt att det finnsett sådant förslag. fanns det emellertid inte något förslag. Jagär naturligtvis otroligt tacksam för att ni har minst regeringensambitionsnivå. Men varför då inte rösta för regeringens proposition? Det gårinte att hänvisa till någon praxis , som gjorde. Detfinns ingen sådan praxis. Det fanns tre ärenden. Det fanns två beslut i frågaom Södertäljeanläggningen, och det fanns ett regeringsbeslut i fråga omVästeråsärendet. Utifrån dem bildar man ingen sådan praxis. Anf.127 () replik: Får jag fästa jordbruksministerns uppmärksamhet på att det faktisktinte är det socialdemokratiska partiet som har föreslagit sammansättningen närdet gäller projektet . Det är regeringen som har filisatt utredningen. Viskulle aldrig nöja oss med att bara vända oss till utredningen och fråga vadden tycker. Jag har sagt: Har regeringen tillsatt en utredning, såskall det väl vara någon mening med den. Men vi vill se utredningsresultatetremissbehandlat innan vi gör någon bedömning. 133en bedömning, innan utredningen är färdig och innan den har remissbehand- lats, och tillåtit sig att på basis av den bedömningenkompromissa med den linje som har förordat samt hamnat på enlinje som ligger dubbelt så högt som . Det tycker vi är att haett mycket dåligt underlag för sin ståndpunkt. Det är alltså att höfta på ettunderlag som enligt vår mening inte är bra. Jordbruksministern säger i detsammanhanget att vi nådde inte ända fram, därför att vi inte ville vara med omatt spika de här normerna. Vi har redovisat att vi vill fortsätta med den praxis somär mera skärpt och som ligger närmare linje. Då har vi välnått väl så långt som regeringen har nått med sin kompromiss? Vad vi vill se är alltså en ordentlig hantering av de härfrågorna. Men vad vi framför allt också vill se är att vi får en planering somgör att kommunerna inte oberoende av varandra tvingas göra långtgåendeförberedelser när det gäller värme- och energiförsörjningen som sedan kan visasig inte gå ihop med de övergripande krav som vi från hela samhällets sida kan behövaställa, om vi skall få den fördelning när det gäller olika energislag som vi ärintresserade av och som vi har varit överens om enligt energiplanen samt om viskall få en introduktion av kolet som ur miljösynpunkt är väl avvägd. Det är riktigt, , att det varregeringen som gav vattenfallsverket i uppdrag att göra en utredning- jagsyftar på projektet . Men jag konstaterar fill min förvåning attSvante ur miljösynpunkt tror på utredningen mer än vad jag gör. Detmåste vara den enda anledningen fill att vill inväntautredningen i dess helhet innan han på sitt partis vägnar föreslår normer förutsläppsbegränsningen. Det måste ju vara så. Jag måste säga att jag är både bekymrad och ledsen överatt socialdemokraterna nu alltmer börjar sväva på målet i miljöfrågorna. Jagkan inte fatta saken på annat sätt. Det här är så viktiga framtidsfrågor - inteminst försurningsfrågan - att vi minsann hade behövt stötta varandra. Jagupplever inte det som ett stöd, när ni säger att ni vill vänta pånågonfing som vi redan vet vad det innebär, när ni inte redan nu vill fastlägganormerna. Jag skulle ha förstått er, om ni i hade sagt attregeringens utsläppsnormer är för generösa och att vi i stället bör väljanaturvårdsverkets. Det skulle jag ha haft förståelse och respekt för. Men nuär er ambition att ni skall vara minst lika duktiga som regeringen - det är vadni har sagt. Det är egentligen en ganska fantastisk målsättning för det partisom och ändå vågade ta tag i dessafrågor och föreslå åtgärder för en bättre miljö. Men har det uppenbarats attni inte diskuterar på det sättet. Jag är personligen ledsen över att itidskriften i politiken hade mage att tala om fem förlorade år iförsurningsfrågan , när ni i kammaren redovisar dennaattityd. Det kan naturligtvis vara så, att ni är splittrade i dennafråga och att den motion som ni väckte var en kompromissprodukt för att i någonmån rädda ansiktet.Svante vill nog, för han förstår hur allvarligt problemet Nr 152 är, menhan får inte. Därmed har ni satt er i den situation som ni nu befinner TicHagen den er i. Detvänligaste jag kan säga är att vi nu kan konstatera hur den in ~: looo socialdemokratiska miljöfernissan börjar krackelera. vice talmannen anmälde aftSvante anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt fill ytterligare replik. 129 (): I motionen 1981/82:680, avlämnad under denallmänna motionstiden, har jag tillsammans med ett antal medmotionärer yrkat"att hos regeringen begär en plan för kalkningsverksamhet avsjöar och vattendrag och hur försurningen på skall kunna minskas isådan utsträckning att inga skador uppstår på mark och vatten". Vi har gjort det därför att vi befarar att kan ståinför en försurningskatastrof, om inget radikalt händer snabbt. Sjöar, mark och grundvatten blir ständigt surare.Problemet är stort på många håll i landet. är ett av de län som är hårtdrabbat. Ett av de värst drabbade områdena är västra , där situationenär akut. , den "bästa" årstiden, hade mångasjöar ett pH-värde ,0, och ytterligare ett stort antal sjöar hadepH-värden på mellan 5,0 och 5,9. Även i i övrigt låg, med mycket fåundantag, värdena under 7,0, vilket alltså är idealvärdet. Under den"sämsta" årstiden, , låg pH-värdena för så gott somhela västra under 5,0, och nästan hela övriga länet hadepH-värden mellan 5,0 och 5,9. Ser man på alkaliniteten finner man att situationen är ommöjligt än värre. Alkalinitet är alltså måttet på sjöarnas och vattendragensmotståndskraft och mäts ofta i molekvivalent per liter. Under den"bästa" årstiden var alkaliniteten i de västra delarna av Dalarna0-0,05 mekv/1 och i övriga delar av länet, med några undantag, 0,06-0,10mekv/1. Vid så låga pH-värden och så dålig motståndskraft som härangivits är försurningen långt framskriden, och åtgärder måste snabbt vidtas.Jag skulle vilja påstå att åtgärder måste vidtas för att de värstdrabbade sjöarna inte skall vara förstörda . Det rör sig ompraktiskt taget alla sjöar i den . är situationen på vissa ställen så allvarligatt vissa fiskar inte kan fortplanta sig därför att ynglet dör. Fårförsurningen fortsätta finns det risk för att all fisk dör i dessa områden.Även om det i många av dessa sjöar och sjösystem finns ytterst litet ädelfiskanser jag att det ändock måste till rejäla kalkningsprojekt. Det vore enligtmin bestämda mening fel om man bara skulle få kalka områden med ädelfisk.Rejäla kalkningsplaner måste få genomföras, oavsett fiskbeståndet, i områdendär lokala fiskevårdande organ är beredda att satsa på åtgärder för attförbättra vattnets pH-värde. Är vi inte beredda att satsa på kraftåtgärder föratt komma till rätta med försurningen är jag rädd för att allvarliga skador kanuppstå även på andra områden, t. ex. inom skogsbruket, och i förlängningen kandet t. o. m. drabba turismen. Vi måste vidta åtgärder , så att inte oreparabla skadoruppstår, skador som vi kan bli hårt kritiserade för av kommande generationer.Jag hoppas att man till barnbarn kan visa på bra fiskevatten och inte baraberätta att här kunde jag fiska, det var ett bra fiskevatten, men under 1980-taletförsvann fisken efter hand på grund av försurningen. Det kan också bli såallvarligt att skogen och grundvattnet drabbas. Flera remissinstanser ställer sig positiva tillförsöksverksamhet avseende mark och grundvatten. Jag anser att det är mycket angelägetatt man satsar rejält för att få större kunskaper om försurningsprocessen imark och grundvatten. Med hänsyn till den allvarliga situation som råder iVästerdalarna skulle jag kunna tänka mig att man på frivillig väg skapar ettförsöksområde där, som samhället ställer pengar till förfogande för. Trots attdet råder oklarhet om skogens reaktion vid kalkning tycker jag att man ändockmåste göra försök också i samarbete med intresserade markägare. Jag har för dagen inget annat yrkande än ombifall till de socialdemokratiska reservationerna. 130BÖRJE (): I debatten kring ett mycket viktigtregeringsförslag och ett hkaså mycket viktigt betänkande från jordbruksutskottetvill jag här betyga intresse och heta vilja att vara med i kampenmot miljöförstöringen, särskilt försurningsproblemen. Vi har detta klartuttalat också i vårt nya partiprogram. Vi vill medverka i de politiska beslutenpå detta område här i och också i det praktiska genomförandet ute ikommuner och landsting. Försurningen av mark och vatten har flera orsaker. Denviktigaste orsaken till försurningens ökade utbredning är utantvivel de ökade utsläppen av svavel- 0( kväveoxider till atmosfären i Sverigeoch i övriga europeiska länder. Användningen av vissa gödselmedel inomjordbruket och ändrade metoder inom skogsbruket bidrar även till försurningenlokalt. Smma gäller bilavgaser och industriutsläpp. Utsläppen av svaveldioxidoch kväveoxider orsakar att den biologiska aktiviteten i sjöar och vattendragskadas eller försvinner. Försurningen är ju ett kemiskt förlopp. Sjöar ochvattendrag har varierande s. k. pH-värden beroende på den omgivande miljön. Denkemiska sammansättningen i vattnet ger en viss alkahnitet. När försurande ämnensåsom svavelutsläpp kommer ner i vattnet, bryts de ner av de alkaliska ämnena.Då minskar alkaliniteten, som är vattnets buffertförmåga, dvs. förmågan att ståemot försurningen. När så buffertförmågan är borta, tar försurningen fart.pH-värdet i vattnet sjunker, och livet i vattnet hotas. Det blir för litet syrei vattnet i förhållande till vätekoncentrationen. Kalkningen av sjön kan inteåterställa alkaliniteten, utan bara hjälpa sjön att stå emot försurningen entid. Sjön lever på konstgjord andning, kan man säga. enda sättet att definitivt få stopp på försurningen är attfå bukt med utsläppen. Men helt klart måste vi fortsättakalkningsverksamheten. Regeringens förslag om en treårsperiod med möjlighetertill statsbidrag på sammanlagt uppemot 190 milj. kr. och en högre procentsatsän f. n. är ett uttryck för hur viktig denna fråga är ur regeringens och helalandets synpunkt. Riktlinjerna för det långsiktiga handlandet för att ommöjligt komma till rätta med försurningsproblemen måste dock ta sikte påminskade svavelutsläpp genom bl. a. strängare normer undan för undan och enförbättrad teknik. Jordbruksminister framhåller i regeringensproposition vikten av ökad forskning och en bättre samordning vid beslut omåtgärder inom departement, myndigheter och på andra håll i samhället. Jaginstämmer livligt i detta synsätt. Genom ökad forskning och bättre samordningbör det bli lättare att anpassa beslut inom olika samhällssektorer till enövergripande syn på hur försurningsproblemet skall bemötas. Intresset för den totala livsmiljön är i växande, och detär inte att undra över. Larmrapporter duggar tätt. Det är då angeläget attregering och riksdag går in med ökad information och opinionsbildandeverksamhet. Jag tror att också kommuner, statliga myndigheter, näringshvet ochfolkrörelseorganisationerna har viktiga uppgifter i detta opinionsbildandearbete.