prot · G509139 · 1981-12-31 00:00:00 — Vpk har i en motion krävt 390 000 kr.mer än vad regeringen föreslagit till biblioteksverksamheten. Vpk, som ännuinte har tagit sitt samhällsekonomiska ansvar, har gjort till regel att när detpassar bjuda över regeringens politik, I det här fallet har man gjort det trotsatt Anslag till kriminalvården m. m. regeringenhar föreslagit en kraftig höjning av biblioteksanslaget. Det är närmare bestämten 25-procentig ökning, från 1,2 miljoner till , -detta trots detkärva budgetekonomiska läget. Utskottet har hälsat den av regeringen föreslagnakraftiga höjningen med tillfredsställelse, och man avstyrker därmedvpk-motionen. Som jag nämnde har de hårdare tagen motnarkotikabrottsligheten inneburit att narkotikan kommit in på anstalterna. Avdet skälet bedrivs nu särskilda försöksverksamheter med narkotikafriaavdelningar. För att man skall kunna kontrollera om narkotika förekommer påfängelserna finns det en generell möjlighet att ta urinprov på de intagna ochse om de missbrukat narkotika. Dessutom finns det särskilda vårdprogram. Detmest bekanta för kammaren är . Det behövs erfarenheter,forskning och utvecklingsarbete på det här området, så att man kan finnalämpliga metoder för att bekämpa narkotikamissbruket. Att hasta fram och öppnafler avdelningar och starta fler projekt är sannerligen inget recept, om man ärintresserad av att nå målet. Regeringen har föreslagit nya forskningspengartill för att man där skall kunna göra utvärderingar.Utskottet avstyrker därför de motioner från vpk- och centerhåll som tar uppproblemet med narkotikan på fängelserna. Jag vill också beröra de tre moderata reservationerna. Den första rör frivården, där vill minska detav regeringen föreslagna anslaget med 11 miljoner. Detta besparingsförslaghärrör från frivårdskommittén, som har föreslagit att övervakningstiden för demsom har dömts till skyddstillsyn skall förkortas till . Underövervakningstiden skall en väsentligt intensivare kontakt mellan den dömde ochövervakaren finnas. Detta kommittéförslag bereds nu i justitiedepartementet.Det är ju praxis att man låter regeringen lägga fram förslagen och att vi sedangranskar dem i . Den etablerade ordningen har utskottet inte hellerden här gången velat frångå. I den moderata reservationen nr 2 vill man uppnåbesparingar genom en minskning av anslaget till vårdutbildningsnämnden.Förutsättningarna för vårdutbildningsnämndens verksamhet kommer att förändras,eftersom kommuner och landsting skall ta över huvudmannaskapet för de statligaungdomsvårdsskolorna och nykterhetsvårdsanstalterna den 1 januari 1983.Moderaterna vill då inte anslå medel . Men det kan fakfiskt varanödvändigt att ha pengar anslagna så att man kan klara övergången. Det kan blifördröjningar. Om så inte blir fallet, kommer pengarna inte att användas, ochdärmed kan vi säga att det moderata förslaget till besparing i det här falletblir mer en budgetteknisk besparingsfint än en reell besparing. Den tredje moderatreservationen berörlokalanstaltsutbyggnaden och hanteringen av platsbeläggningen. Regeringen har ibudgeten angivit att en plan för snabbare utbyggnad av lokalanstalterna skallsättas i sjön, vilket innebär bl. a. att nya lokalanstalter byggs i områden därdet finns brist och att anstaltsbyggnader från anno dazumal skall ersättas. Nyaanstaltsplatser behövs av de skäl som tidigare nämndes och som har att göramed överbeläggningen,men också för att klara en differentiering. Man kan naturligtvis säga att deteffektivaste sättet att klara en överbeläggning är att bygga nya anstalter, mendet gäller också att se över den kriminalvårdspolitik vi har. Vi vet attfängelserna avhåller människor från att begå brott. Men vi vet också att enfängelsevistelse kan bryta ner en människa och tyvärr också förvärrabrottsprognosen. Därför finns det från kriminalvårdssynpunkt starka skäl föratt låta dem som dömts till fängelse för mindre allvarliga brott få möjlighetatt pröva andra former för att avtjäna straffet än att sitta i fängelse helatiden. - Dessa tankegångar har reserverat sig emot. Jag skulle också vilja kommenteraMarie-Ann synpunkter på kriminalvårdspolitiken, som hon ansåg varadålig. Men en av de viktigaste uppgifterna för kriminalvårdspolitiken är att setill att det byggs flera lokalanstalter, och i det avseendet är ju vpk-motionentillgodosedd, så kan därför inte vara alltför missnöjd. Herr talman!Jag yrkar bifall till utskottets hemställan på alla punkter. Anslag till kriminalvården m. m. 100 (vpk): När det gäller lokalanstalterna konstateradejag att vi blivit tillgodosedda, och vi yrkar inte bifall till vår motion justpå den punkten. Jag vill bara kommentera vad sade i frågaom biblioteksersättningen. Hon menar att vi inte har tagit vårt samhällsekonomiskaansvar. På detta område har man hitfills inte haft full kostnadstäckning. Dethar innburit att man vältrat över kostnaderna på kommunerna. Samhällsutgifterhar.det alltså blivit under alla omständigheter. Risken finns att kommunerna nuinte klarar dessa utgifter och att det blir en försämrad biblioteksersättning. Det kan tyckas mycket med en ökning på . Den ökningenär emellertid inte tillräcklig. Vi har gjort våra anslagsberäkningar utifrånKVS förslag. Att det inte räcker med en så pass stor höjning som ändå föreslagitsi propositionen beror på att det har varit en eftersläpning . Manbehöver alltså ytterligare pengar. Det är ju inte fråga om stora summor totaltsett. Sedan vill jag påpeka att vpk inomjustitiedepartementets område också har lagt fram förslag till besparingar, somhar avslagits av övriga partier här i kammaren. På detta område går alltså våraförslag ungefär jämnt ut. 101BONNIE (): Jag tror att det är viktigt att erinra om attdet har varit en 2-procentig besparing på de flesta statliga områden. Men pådetta område, som gäller kriminalvårdens biblioteksverksamhet, blir det alltsåen 25-procentig höjning. Det betyder att vi tycker att detta är en mycketviktig verksamhet och att man får resurser till ett intellektuellt innehållockså som man tillbringar på en anstalt - och som innebär enfruktansvärd tillvaro i och för sig. Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro När det gäller vpk:s samhällsekonomiska ansvar är väl debesparingar som har föreslagits totalt sett en droppe i havet i förhållandetill de besparingar som ändå måste göras. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2(medelsberäkningen) Utskottets hemställan bifölls med 288 röster mot 15 förmotion 519 av m. fl, i motsvarande del. Mom. 3 (narkotikafria avdelningar) Utskottets hemställan bifölls med 288 röster mot 15 förutskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion 519 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 7 (marknadsanpassade löner m. Utskottets hemställan bifölls med 288 röster mot 15 förmotion 519 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 1(frivården) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 1 avBertil m. fl. med 70 röster mot 16 för motion 519 av m. fl.i motsvarande del. 215 ledamöter avstod från att rösta. I huvudvoteringen ställdes utskottets hemställan motreservation 1 av m. fl., varvid utskottets hemställan biföllsgenom uppresning. Punkt 5 (vårdutbildningsnämnden) Utskottets hemställan bifölls med 236 röster mot 66 förreservation 2 av m. fl. Mom. 4(snabbare utbyggnad av lokalanstalter m. Utskottets hemställan bifölls med 237 röster mot 66 förreservafion 3 av m. fl. Övriga punkter och moment 19 §Vidgade möjligheter att avgöra brottmål utevaro Föredrogs justitieutskottets betänkande 1981/82:45 omvidgade möjligheter att avgöra brottmål i den filltalades utevaro (prop.1981/82:105). 102INGER (): Detta betänkande behandlar vad som händer nären tilltalad är kallad till en huvudförhandling i domstol i brottmål och låterbli att komma. De regler som gäller nu säger att ett mål i vilket man tror skall döma till böter får företas till huvudförhandling, även om dentilltalade inte är närvarande. Det händer ofta att filltalade inte kommer till domstolar,och det bereder myndigheterna besvär. Det är domstolar, åklagare och försvararesamt enskilda personer såsom vittnen och målsägande som berörs. Det är inte nogmed att det vållar besvär att den tilltalade inte kommer, utan det föranlederockså kostnader. Det kostar pengar när man har satt ut ett mål. Får man sedaninställa det, sitter kanske domstol och åklagare där utan att ha någotspeciellt att göra just vid den huvudförhandlingen. Detta är inte något nytt problem, utan det haruppmärksammats . , som tillsattes 1977, fick i sinadirektiv det beskedet, att den var oförhindrad att pröva spörsmål som harsamband med problemet att så många utsatta huvudförhandlingar måste ställas intill följd av bl. a. parts utevaro från förhandlingen. Utredningen var alltsåoförhindrad att ta upp den här frågan. Sedan har justifieministern ändrat sigoch gett utredningen i uppdrag att möjligt och med förtur lägga framförslag i det här ärendet. Det har utredningen också gjort. Den har skrivit enpromemoria som till stor del överensstämmer med den proposition som ligger tillgrund för betänkandet. Promemorian var kanske bättre än proposifionen i vissaavseenden, därför att i promemorian sade man bl. a. att åtminstone en offentligförsvarare skulle vara närvarande, om man tog upp ett mål till behandling utanatt den tilltalade hade kommit. Denna promemoria från rättegångsutredningen gick ut påremiss. Jag vill inte säga att remissinstanserna var så väldigt negafiva, meninte heller att de var förtjusta. En del sade att man i vart fall inte skalldöma till fängelse, och en del sade att man inte skall döma fill skyddstillsyn,om den tilltalade inte är närvarande. Av samhällsekonomiska skäl har vi emellertid fått den härpropositionen. Där sägs, att om man fillfredsställande kan utreda ett mål ochdet inte finns anledning att döma till annat än böter, villkorlig dom,skyddstillsyn eller fängelse , får man lov att ta målet tillförhandling och avgöra det, trots att den som är åtalad inte har kommit tillrätten. För att man skall få döma en åtalad som icke är närvarande tillfängelse skall han ha uteblivit två gånger. Annars räcker det att han utebliviten gång, fastän han delgivits kallelse. Lagrådet var inte särskilt förtjust över den härpropositionen. Två ledamöter menade att man kanske ändå fick godta den, men deuttalade sina betänkligheter. Ett justitieråd ansåg att propositionen varsådan, att den inte borde läggas till grund för lagstiftning, särskilt inte inuvarande läge, då arbete pågår inom rättegångsutredningen. i och jag tyckte inte heller att denhär proposifionen skulle läggas till grund för ett beslut i . Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro motioneratom avslag på propositionen. Tyvärr har utskottet inte avstyrkt propositionenutan i stället vår motion. Det glädjer mig ändå litet att det av betänkandetframgår att utskottet tagit ståndpunkt med inte så liten tveksamhet. Som jag ser det är det väldigt viktigt i ett rättssamhälleatt domstolar dömer så bra som det någonsin är möjligt. En förutsättning föratt domstolar skall kunna döma bra är att man hör den som är tilltalad. Det ärviktigt när det gäller att bestämma om det har begåtts ett brott eller inte,men det är också viktigt när man skall avgöra vilken påföljd den filltaladeskall ha. Här har man alltså möjlighet att i domstolen höra vittnenoch målsägande och bestämma att den tilltalade skall utge ersättning. Men dentilltalade är inte där; han hörs över huvud taget inte. När det gäller påföljden har man kanske inte ens enpersonutredning. Hur skall man då kunna avgöra om han skall ha fängelse,villkorlig dom eller skyddstillsyn? Vad bygger då domstolen på? Jo, domstolen bygger på ettförundersökningsprotokoll. Domstolen gör en förhandsbedömning. Jag har alltidtyckt att det är väldigt viktigt att den som är åtalad inte har en känsla avatt han eller hon är dömd på förhand, utan att den som kommer inför domstol vetatt här finns inga förutfattade meningar. I det här faUet måste man alltså påett eller annat sätt träffa ett avgörande, och den tilltalade är, som jag serdet, dömd i förväg. Justitieministern har, liksom utskottet, varit försikfigoch sagt att det här bara skall förekomma i undantagsfall. Men då undrar jagvarför man över huvud taget antar den här propositionen. Om det bara gällerundantagsfall kan den samhällsekonomiska vinsten inte bli särskilt stor. Kanden ringa ekonomiska vinst som det kan bli fråga om verkligen uppväga attvikfiga principer åsidosätts? Det gäller principen att ingen skall dömas ohörd. Jag menar alltså att det är viktigt för en tilltalad atthan kommer inför domstol. Det kan vara så att han blir avskräckt av detta, ochdet är vad vi vill. Han tycker att det är så otrevligt att han inte vill kommadit igen, och därför begår han inga nya brott. Det kan också vara så, vilket inte är så ovanligt, attdomstolen tar itu med honom och talar igenom hans personliga förhållanden.Domstolen kan på det sättet vara till nytta och hjälpa honom i fortsättningen. Det är också viktigt för allmänheten att man har enriktigt fungerande rättsskipning. Det ger en trygghet också för andra än demsom ställs inför domstol. Sist men inte minst vill jag säga att jag inte tycker skall sätta någon människa i fängelse, om inte den människan har fåttförsvara sig inför en domstol. Därföryrkar jag bifall till och min motion. I dettaanförande instämde i (m). 103MARIE-ANN (vpk): I det betänkande som behandlas tillstyrkerett enhälligt justitieutskott regeringens proposition om, som det heter,vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltalades utevaro. Vi har avInger redan fått en utförlig förklaring av vad detta innebär ipraktiken. Vpk har i en partimotion föreslagit att propositionen skall avslåsav . Jag tycker mig liksom i utskottetsbetänkande skönja en viss tveksamhet och en viss vånda i samband med att manbiträder förslaget: Man har förståelse för den kritik som har riktats motförslaget, eftersom det innebär att det måste göras en viss förprövning avskuld- och påföljdsfrågan. Man urskuldar sig med att denna ordning redantillämpas när det gäller att döma till böter i den tilltalades utevaro. Man understryker vad som sägs i propositionen om att detär viktigt att denna förprövning inte blir så omfattande, att det uppkommerrisk för att bedömningen vid själva huvudförhandlingen påverkas. Man sägervidare att det kommer att bli mycket sällan som denna möjlighet att döma i dentilltalades utevaro kommer att kunna tillämpas, om inte den tilltalade harerkänt gärningen. Utskottet framhåller att huvudprincipen även framdelesmåste vara att den tilltalade skall vara närvarande vid rättegången. Man anseratt det är angeläget att mera effektiva medel för att förmå den tilltalade attinställa sig till rättegången övervägs. Man vill följa den nya lagstiftningennoga och anser att erfarenheterna bör redovisas för , exempelvis i enkommande budgetproposition. Utskottet anser också att det är viktigt attstraffsanktionen följer så snabbt som möjligt efter brottet, men menar att manheller inte får bortse från att redan själva rättegången kan ses som ett slagssanktion och att det därför från kriminalpolitisk synpunkt kan vara av värdeatt den genomförs på traditionellt sätt. Också straffrättsliga överväganden kansåledes enligt utskottet tala emot att utvidga möjligheterna att avgöra mål iden tilltalades utevaro. Alla dessa överväganden, som jag har hämtat frånutskottets betänkande, visar enligt min mening att utskottet måste ha känt stortveksamhet inför att tillstyrka förslaget. Man kan fråga sig varför utskottetändå slutligen stannar för att göra detta. Det enda utskottet anför för ettsådant beslut är just att det är vikfigt att straffsanktionen följer så snabbtsom möjligt efter brottet. Enligt min mening kan ett bifall till förslaget få raktmotsatt effekt, för utan tvivel innebär det här lagförslaget att man frånstatsmakterna ytterligare sanktionerar möjligheterna att utebli från rättegång.Vi vet inte hur många som i fortsättningen kommer att utebli just därför attdet kommer att finnas en möjlighet att slippa att inställa sig och därför attsamhället ändå kommer att utmäta domen. Man kommer också i kallelsen till måletatt bli informerad om att domstolen kommer att avdöma målet, även om man inteinställer sig till rättegången. När det i stället är fråga om att bli dömd till fängelsemåste den tilltalade utebli två gånger i följd. Det kan alltså bli så att densom med nuvarande Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro lagstiftningskulle ha infunnit sig första gången inte kommer alls i fortsättningen. I justdessa fall kan alltså enligt vår mening lagförslaget innebära atträttegångskostnaderna ökar och tiden mellan brott och straff förlängs. Regeringen har motiverat sitt förslag medsamhällsekonomiska hänsyn. Det är huvudmotivet för regeringen när den läggerfram sitt förslag. Utskottet underkänner indirekt detta motiv från regeringendå man konstaterar: "När det gäller vilka lösningar som bör väljas villutskottet slå fast att de inte får innebära regleringar som går ut överintresset av att rättssäkerheten upprätthålls. Detta måste enligt utskottetsmening vara utgångspunkt för prövningen av det förslag som regeringen har lagtfram." Det är litet synd att utskottet med detta lämnarbesparingsmotivet därhän. Det är ett mycket bristfälligt och knapphändigtmaterial som regeringen lägger fram för att påvisa att förslaget kommer attinnebära besparingar. De siffror man har när det gäller antalet fall där dentilltalade uteblivit kommer och är alltså . Man har inteheller bedömt i vilken mån lagförslaget i sig kan komma att innebära att fleruteblir, liksom man inte tagit hänsyn till att överklagandena kan komma attöka. Det hade varit intressant om utskottet hade kompletteratunderlaget på dessa punkter. Men jag kan förstå att man lämnarbesparingsmotivet därhän, för det är ju ytterst tveksamt om förslaget kommeratt innebära besparingar -speciellt med tanke på att utskottet påpekar hursällan man kommer att använda sig av den här lagen. Det är då också fråga om avvilken storleksordning dessa besparingar kommer att vara. Utskottet borde i konsekvens med detta ha avstyrktproposifionen. Regeringens huvudskäl för sitt förslag är ju just besparingar. Utskottet vill sätta rättssäkerheten främst. Men oavsetthur sällan denna lag kommer att användas innebär själva förslaget att man görytterligare ett avsteg från den för rättssäkerheten så viktiga principen att enanklagad har rättighet och skyldighet att närvara vid domstolsförhandlingarna. Utskottets behandling av propositionen harytterligare stärkt oss i uppfattningen att propositionen bör avslås avriksdagen. Jag vill yrka bifall till vpk-motion 2188, som innebär avslag påpropositionen. 104ÅKE POLSTAM (c): Lagförslaget har redan presenterats ganskautförligt av och i viss mån även av . Menjag tycker nog att utskottet mycket väl har motiverat sitt ställningstagandeför proposifions-förslaget. Det är klart att man kanske kan kritisera ettsystem som av samhällsekonomiska skäl tillåter domstolarna att döma i dentilltalades frånvaro. Det är inget eftersträvansvärt, och det är interegeringen och utskottet ute efter. Men det går inte heller att ha ett systemsom sätts ur spel medvetet av vissa människor. Vad skulle det leda till i detlånga loppet? Uppskattningsvis var det, som vi redovisat iutskottsbetänkandet, 3 600 huvudförhandlingar som måste inställas pågrund av den tilltalades utevaro.Det är på tok för många. Och misstanken att antalet har ökat finnsnaturligtvis också - men vi har ingen statistik på det. Detta kostar samhället stora pengar, och i det läge som vibefinner oss i samhällsekonomiskt sett måste allt göras för att få en ändringdll stånd. Men utskottet är lika angeläget som motionärerna om att de nyamöjligheter som öppnar sig för domstolarna inte skall tillämpasslentrianmässigt. Detta betonar också utskottet. Lika viktigt är det, bl. a. från rättssäkerhetssynpunktoch av kriminalpolitiska skäl, att det blir så som möjligt mellanbrott och dom. Vidare krävs försiktighet vid förprövningen. Utskottet hari det avseendet skrivit så pass klart att befarade risker kan uteslutas.Skuldfrågan måste vara tillfredsställande utredd, och de påföljder som kankomma i fråga är begränsade. Personuhdersökningarna eller i förekommande fallden tilltalades personliga förhållanden måste vara kända för att påföljdsfråganskall kunna bedömas. Undantagen är redovisade i betänkandet. I tveksamma fallskall mål inte avgöras i den tilltalades utevaro. Domstolarna måste i varjefall ta ställning till vilken personundersökning som erfordras för att fåtillräckligt underlag för bedömande av påföljdsfrågan. Därdll säger utskottetatt det ligger i sakens natur att fängelse i frånvarofall inte annat änundantagsvis bör utdömas utan att personundersökning har gjorts. Huvudprincipen skall vara att den tilltalade skall varanärvarande vid rättegången. Därför måste alla möjligheter att förmå dentilltalade att inställa sig utnyttjas. När ingenting annat återstår ochkriterierna i övrigt är uppfyllda skall den här lagen kunna dllämpas - inteannars. Vånda sade att utskottet hade haft.Ja, utskottet är liksom motionärerna i viss mån kritiskt mot en sådan här lag.Men med alla begränsande förutsättningar för dllämpningen bör den dock kunnaantas eftersom tillräckliga rättssäkerhetskrav ändå synes bh dllgodosedda. Därdllkommer att vi i utskottet hyser stor respekt för domstolarna och deras dömandeverksamhet. Utskottet vill i alla fall poängtera vikten av attdllämpningen av denna nya lag noga följs och att erfarenheterna redovisas förriksdagen. Det gäller bl. a. hur stora effekterna blivit när det gäller antaletinställda huvudförhandlingar, vilka påföljder som dömts ut vid utevaro och ivilken utsträckning sådana domar har överklagats. Skulle den uppföljningenkräva författningsändringar menar utskottet att regeringen skall ta initiafivtill sådana ändringar. Vi tror att resultatet också blir besparingar, men detfinns också en kriminalpolitisk aspekt på saken. Med det här sagda vill jag yrka bifall fillett enhälligt utskottsbetänkande. Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro 105MARIE-ANN (vpk): Utskottets talesman sade i börjanav sitt anförande att utskottet har väl motiverat sitt ställningstagande atttillstyrka propositionen. Jag har inte funnit några särskilt bra motiv iutskottets 10 protokoll 1981/82:138-139 Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro betänkande,och jag kan inte påstå att jag heller i anförande kunde hittanågra väl motiverade ställningstaganden. Tvärtom, fortsatte atturskulda sig - det gör också utskottet i betänkandet. Han menade att det härinte är någon särskilt bra lag, men kommer förslaget från regeringen, och dåfår vi se till att slussa det igenom . sade t. o. m. attutskottet är kritiskt till lagen men att den med alla begränsningar bör kunnaantas. Jag skulle gärna vilja ha svar av på frågan:Om lagen nu inte är så bra - varför skall den då antas? 106 (): Vad har sagt har inte fått migatt tycka något annat än jag tyckte från början. sade att detförekommer många fall där den tilltalade uteblir. Jag vill då bara framhållaatt rättegångsutredningen sagt att resultatet av de undersökningar utredningengjort tyder på att de från domstolarna påtalade problemen faktiskt sett kanskeinte är så stora som de på sina håll upplevs. Sedan är det ju faktiskt så att rättegångsutredningenhåller på med sitt arbete. Det är ju inte så att vad man nu föreslår är det endasättet att komma fill rätta med det faktum att den filltalade uteblir fråndomstolen. Utredningen överväger att effektivisera vitena och hämtningarna. Jag tycker att jusdtieministern haft litet för bråttom närhan framlagt den här propositionen. Han kunde ha givit sig dll tåls. 107 (): har inte funnit någramotiv för att dllstyrka proposidonen. Jag beklagar det.