prot · G50999 · 1981-12-31 00:00:00 — Sverigesförsvar är ett starkt försvar som vi lägger ned mycket pengar på och som äranpassat för att möta konventionella hot. Men det har uttryckligen sagts ifrånatt angrips vi mer massivt med kärnvapen så förvandlas vår försvarsuppgift frånatt vara egentligen militär till att rädda människoliv - vi har aldrig hävdatatt vi kan försvara mot kärnvapenangrepp. På sätt och vis har vi alltsåenallt-eller-intet-uppläggning av försvaret. Vi har bra möjligheter att mötakonventionella anfall, men förvandlas de tillkärnvapenanfall reduceras mycket snabbt det svenska försvarets värde. Dettaborde göra att även marginella insatser för att höja kärnvapentröskelngentemot får större värde för det svenska försvaret än kanske för andraländers försvar. De som ifrågasätter värdet av en zon tycker jag har ett ansvarför att redovisa alternativ ur den här aspekten, men några sådana alternativhar jag inte hört i debatten. Och jag har inte heller hört några alternativ närdet gäller hur vi skall bidra till att hålla spänningen låg i vårt närområde. 53 ()replik; Jag vill först uppehålla mig litet vid det faktiska förhållandet, därMats gör gällande att de kortsiktiga kärnvapnens betydelse håller påatt öka f, n. Jag är icke övertygad om att så är fallet. Jag tror snarare attdet förhåller sig så att det är kärnvapnen med medelräckvidd som får en ökadbetydelse i åtminstone den västliga försvarsalliansens doktriner. Vi har ocksåsett hur man, med att man modifierar äldre förråd av kärnvapen, drarbort en betydande mängd av de kärnvapen som talar om. Jag troratt vi kan vara överens om att det inte är där som det stora hotet förögonblicket ligger. Sedanfill frågan om inspektioner, säger att det är felaktigt attsätta upp förhandsvillkor. Men det borde vara självklart att någon typ avinspektioner måste ett avtal om kärnvapenfrihet förenas med, och då är detsjälvfallet att vi på svensk sida måste ha en uppfattning i denna fråga. Jagdelar helt uppfattningen - och det redovisade jag i mitt inlägg - att detta ärförenat med såväl tekniska som politiska komplikationer av en oerhördsvårighetsgrad. Men just därför finns det anledning att ta upp debatten och attockså föra en debatt om de möjliga och omöjliga framkomstvägar som kan finnaspå det här området, 1fråga om betydelsen av en kärnvapenfri zon, när det gäller att påverkasannoUkheten för att kärnvapen sätts in mot , så tror jag att denpåverkan är nästintill obefintlig. Antingenhar vi ett konventionellt krig, och då - oavsett om det finns en zon eller ej -är sannoUkheten för att man tillgriper en första kärnvapeninsats mot Sverigeeller någon annan del av området mycket liten. Vi är förhoppningsvis icke ettså centralt mål att det anses motiverat med den förändring av krigets karaktärsom en sådan insats skulle innebära. Ellerockså har vi ett krigsläge där kärnvapen har satts in i mera centrala områden,t, ex, i , Då handlar det om en kamp på liv och död mellan debägge supermakterna, mellan maktblocken, och enligt sovjetisk terminologimellan de bägge sociala systemen. Jag tror att ett zonarrangemang i det lägetinte åstadkommer så värst mycket av återhållsamhet, och det anser väl inteheller , Det är trots allt intressantare att diskutera zonensinverkan i de skymningslägen som kan bli aktuella, och där är jag något meraskeptisk än vad förefaller att vara. Andra vice talmannen anmälde att anhållitatt fill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik, 54 (): Enligt den ämnesfördelning som visocialdemokrater gjort mellan oss inför dagens debatt har det fallit på minlott att säga något om utvecklingen i , Men eftersom jag hamnat efter CarlBildt på talarlistan, tänkte jag också utnyttja tillfället att avsluta mednågra ord om inriktningen av utrikespolitik. hade jag ett samtal med den polskamilitärregimens propagandachef , som var här i på ett kortbesök. Under besöket arbetade han intensivt med svenska massmedia för att föraut general och de andra kommunistiska makthavarnas version av vadsom nu sker i , Även om Gornicki är en rutinerad - och i väst välorienterad -propagandamakare var det ändå en tämligen pinsam uppgift han hadeatt fullgöra. Men det säger en del om den polska partiledningens syn på sigsjälv, att den nu anser tiden mogen att gå till propagandistisk motoffensivutanför den kommunistiska maktsfären. Det gör man oblygt och med en visssjälvsäkerhet. Tack vare brutalt våld från polis och militär känner sig denkommunistiska regimen nu åter sitta ganska säkert i sadeln. Vad det gäller ärtydligen bara att genom nötande förtalskampanjer mot oppositionen inom ochutanför rättfärdiga den egna maktpositionen. I pågår en systematiskvåldsutövning riktad mot dem som öppet vågar ifrågasätta den kommunistiskaregimen. Avsikten är att skrämma till underkastelse. Vi har hört mycket talas om de ca 5 000 personer somsitter internerade i omkring 50 läger på olika håll i . Det är troligt attde politiskt prominenta, varav flera sitter i lägret utanförWarszawa, behandlas relativt väl rent materiellt. Hur förhållandena är i andraläger vet vi mycket litet om. Det är ledarna för de obundna organisationerna,andra intellektuella och opinionsbildande personer som är internerade. En annan kategori som råkat illa ut är de åtskilliga tusenpolacker som dömts för påstådda brott mot krigstillståndets lagar. Dessa ärinte lika kända för omvärlden. De har dömts till mycket hårda straff försmåförseelser. Det finns exempel på människor som dömts till fängelseför påstådd anstiftan fill strejk. Att offentligt bära Solidaritets märke kange hårda straff. Dessa dömda personer tvingas sitta i de polska fängelser somlänge varit ökända för sin dåliga standard. En tredje kategori som drabbats av krigstillståndet - somju i prakfiken är öppna krig mot den överväldigandemajoriteten av folk - är alla de som avskedats eller omplacerats. Manuppskattar att kanske 100 000 personer har mist sina arbeten. En del av dessa -kanske hälften - har fått andra jobb, medan de övriga direkt har drabbats avarbetslöshet. Eftersom de sociala förmånerna är direkt knutna till arbetsplatsen,betyder arbetslöshet i rent ekonomiskt en mycket större katastrofän vad den gör it. ex. vårt land. Dessa människor som förlorat sina arbeten ärockså personer som till största delen på ett eller annat sätt varit aktiva inomden oberoende fackföreningsrörelsen. Det är med dessa tre typer av åtgärder som Jaruzelski ochden övriga partiledningen systematiskt söker eliminera Solidaritets topp ochbas. Man skrämmer människor till tystnad genomarresteringar, razzior och hårda domar. Och genom avskedanden och omflyttningarsöker man riva sönder basen för den tidigare oberoende fackliga verksamheten.Syftet är klart. folk skall känna att motstånd är meningslöst och bör hålla sig lugn och privatisera hela sitt liv. Men vi vet ju genom den nyhetsförmedling som den polskaregimen inte kan helt kontrollera att än är det polska folket inte kuvat. Genomandra kanaler får vi veta att de ansvariga ledare inom Solidaritet somfortfarande kan ge uttryck för sina åsikter försöker dämpa oorganiseradeprotester, som kan ge regimen förevändning att sätta in ännu härdare åtgärder.Många fruktar att en oorganiserad terrorverksamhet från bittra ungdomsgrupperoch andra desperata personer skall växa fram senare i vår. Den fråga som allt fler ställer sig är omkommunistregimen någonsin efter var inställd på att tillåta enoberoende fackförening att existera. Det förefaller alltmer klart att regimenegentligen aldrig tänkt sig att tillåta Solidaritet, Vad det gällde under detdryga år Solidaritet kunde verka var att finna ett lämpligt tillfälle att slåtill och återställa den gamla ordningen. Det spel som fördes mellan partiet meddess statliga maktinstrument och Solidaritet visade före speladede mer extrema krafterna inom både och Solidaritet i händerna. Denna syn på vad som skett är kanske alltför pessimistisk- den görs ju mot bakgrund av de senaste tre månadernas polska tragedi. Det kanju ändå inte vara så, att det är omöjligt att steg för steg demokratisera deösteuropeiska samhällssystemen. Det kan ju inte i längden vara så, att denkommunistiska maktapparaten helt kan bortse från vad arbetare anser vararättvisa krav. Den östeuropeiska kommunismen hotar naturligtvis sin egenexistens, om den befäster intrycket att under kommunistiskt styre kan man inteförändra någonting. Polis och militär kan naturligtvis slå ned på alla dem somkräver rättvisa och demokratiska reformer - men det är knappast troligt att demetoderna ger en lugn och stabil samhällsutveckling. Om det är riktigt attSovjetunionens ledare i första hand är intresserade av stabilitet och lugn iÖsteuropa -då måste man inse att dagens metoder i inte ger det önskaderesultatet. General propagandachef major varunder sitt Stockholmsbesök mycket energisk när det gällde att förtalaSolidaritets internerade ledare. Det ingav naturligtvis inte förtroende blandhans västliga åhörare, F, ö, var hans grundläggande argument att veckornaföre var på väg mot kaos. Beslutet att göra en sortsmilitärkupp togs så sentsom , bedyrade Gornicki, Han beskrev en situation där anarkispred sig inom samhällskroppen, Inga gamla auktoriteter accepterades.Polackernas totala brist på erfarenhet av hur demokrati fungerar gjorde detnödvändigt att införa krigstillstånd, enligt Gornicki, Vad skall då ske enligtgeneral rådgivare och talesman? Krigstillståndet kommer troligenatt hävas, med undantag för militariseringen av ekonomin, Han talade omönskvärdheten av "oberoende" fackföreningar men angav sådanarestriktioner för hur de skall tillåtas arbeta, att det står helt klart att vadman avser är fackliga organisationer av traditionell östeuropeisk modell - dvs,osjälvständiga instrument i hand. Solidaritets ansvarigaledare kommer uppenbarligen inte att få delta i skapandet av dessa framtidafackliga organisationer. De utspel som gjorts av regimen tyder på att man intehar någon som helst ambition att söka kompromisser. Avsikten är uppenbarligenatt få ett definitivt slut på de oberoende och demokratiska fackföreningarna. Jag gick från samtalet med Gornicki med en obehagligkänsla av att de som har makten i är inställda på fortsattkonfrontation med folk. Närmare eftertanke säger dock att generalJaruzelski och de övriga i ledning ändå inte kan ha ambitionenatt gå till historien som den polska nationens bödlar. De är rimligenintelligenta personer, som vill använda sin makt för att göra något positivtför folk . Vi som försöker analysera de totalitära östeuropeiskaregimernas agerande utgår från den logik och de värderingar som är naturliga ivåra egna samhällen, och vi kan kanske därför ibland förefalla litet aningslösa- men jag tror ändå att vi skall fortsätta att öppet uttala oss om Polensaffärer. Det är ett stöd för alla dem som kämpar för mer demokrati och rättvisai vårt sydliga grannland. Svensk arbetarrörelse kommer att fortsätta sitt biståndtill Solidaritet, De polska arbetarnas krav på facklig frihet är ännu långtifrån kuvat. När det gäller socialdemokratins allmänna inställning tillden europeiska avspänningspolitiken, som ändå måste fortsätta trots bakslag somPolen och , vill jag av tidsskäl hänvisa till ett avsnitt i vårnedrustningsmotion 1981/82:527, rubricerat Avspänningspolitik i ennödvändighet. Efter att ha lyssnat till ochdet replikskifte som följde känner jag mig manad att säga något om moderatasamlingspartiets utrikespolitik. är ju snart dubbelt så många somcenterpartisterna och folkpartisterna sammantagna. Det betyder att de kommeratt totalt dominera den borgerliga sidan i svensk politik även när det gällerutrikespolitiken. Jag förmodar att hade haft ett finger med vidförfattandet av anförande , I varje fall var detBildt som försåg med argumentlappar under replikskiftet. Det skullevara av ett visst intresse att höra själv utveckla sin syn påmoderaternas Det blir väl ändå Bildt snarare än som under resten av1980-talet kommer att svara för de moderata ståndpunkterna inomutrikespolitiken. Vi har dessutom sett prya några gångeri utrikesutskottet. När det gäller de borgerligas syn på varandra iutrikespolitiska frågor bör man observera hur noga och harvarit att i de två trepartiregeringarna hålla så långt borta frånUD som möjligt. Då drivit någon utrikespolitisk fråga, har detockså uppstått problem. medlemskap i var en moderat hjärtesak, somskapat avsevärd vånda inom mittenpartierna, försök att påverkaställningstagandet i neutronbombsfrågan ledde till omfattande publicitet. Dethar ju inte varit någon större hemlighet att egentligen ogillatlagstiftningen om svenska nyinvesteringar i , har öppetdemonstrerat avvikande uppfattningar i centrala utrikespolitiska frågor. Mestpåtagligt är det i fråga om den svenska biståndspolitiken. Förslaget att minskavårt bistånd till de fattiga folken med 800 milj. kr. motiveras naturligtvismed statsfinansiella argument. Med i bilden finns också partitaktiska överväganden.Det gäller ju att på alla sätt komma åt . Men grundläggande är attmoderaterna vill att den svenska biståndspolitiken skall bli mer lik denbiståndspolitik som förs av de stora västliga industriländerna, både när detgäller omfattningen och inriktningen. Typiskt är att vill drastisktreducera anslagen till humanitärt bistånd till - det gällerfrämst flyktingar från - och bistånd till dem som kämpar motrasistregimen i . Det rör sig om 80 milj. kr. mindre till dessaändamål. Liknande politiska överväganden - i provästlig riktning-kommer igen på en rad andra konkreta punkter. Det svenska biståndet skall enligtmoderaterna helt enkelt ges en utformning som kan applåderas av ochReagan. Moderata uttalanden i samband med debatten om en nordiskkärnvapenfri zon anknyter till synpunkter som framförts från NATO-håll. Bland fanns det starkasympatier för ett svenskt medlemskap i . blev det ett frihandelsavtal, somhar visat sig fungera mycket bra. Det finns skäl att påminna om vad sade påförmiddagen: "Vi kan konstatera att skälen för att inte söka medlemskap iEG har vuxit i styrka sedan frihandelsavtalet slöts. Medlemsländernasutrikespolitiska samarbete har fördjupats och samordnats. De har faktisktlyckats bättre där än på det ekonomiska planet." Men när man läser den moderata partimotionen nr 2018 tillårets riksdag är det inte så svårt att förstå att vad egentligenvill är att genom ett svenskt medlemskap i binda till den västligadelen av . Typiskt är att partimotionen talar om som bestående avtvå hälfter -en västlig och en östlig - och ingenting annat. Det sägs imotionen att under de borgerliga trepartiregeringarna sedan 1976 hardet funnits en medveten strävan att fördjupa förbindelser med EG.Sedan heter det: "För att markera den ökade politiska vikt som läggsvid relafionerna, har det beslutats att ett av de tvä årliga mötena med denbiandkommission som finns mellan och EG skall ske på politisk nivåmellan den och ." anser vidare att det är "av största viktatt på alla nivåer strävar efter att bygga ut sina kontakter med deolika EG-institutionerna. I ett längre perspektiv kan det komma att finnas anledningatt aktualisera frågan om en närmare svensk anknytning till EG. Då skallsjälvfallet- inom neutralitetens ram - även medlemskap kunna övervägas." Med tanke på utvecklingen inom EG - där just den politiskasamordningen i frågor som gäller säkerhetspolitiken och öst-västmotsättningarnakommit att spela en allt större roll - är denna moderata kursangivelse mycketoroväckande. Hur mycket är närmast rituella anslutning till dentraditionella svenska neutralitetspolitiken egentligen värd när det verkligengäller? Är det inte ambitionerna att knyta så fast som möjligt till detpolitiska samarbetet inom EG som styr ? - med närmare två tredjedelar av de borgerligaväljarna bakom sig - skulle, om tillfälle ges, utan tvivel föra en utrikespolitiksom skulle föra oss allt längre bort från vad som varit den traditionellasvenska linjen. Mycket tyder på att medvetet strävar efter att föraSverige närmare det västliga maktblocket. Därmed sätter de naturligtvis på ettvårdslöst sätt hela vår säkerhetspolitik i fara och hotar allvarligt att störastabiliteten i . utrikespolitik innebär ökade risker för värtland. När väljarna väljer mellan en borgerlig och en socialdemokratiskregering är äventyrliga utrikespolitiska målsättningar en viktigfaktor att ta hänsyn till. 55CARL BILDT (m) replik: Efter ett, som jag tyckte, välbalanserat ochintressant anförande, som f. ö. i sina principiella delar väl anslöt sig tillvad fidigare hade att anföra om utvecklingen i ,hoppade in i den svenska valkampanjen och förkunnade att demoderata kraven när det gäller biståndspolitiken, och vår syn på relationernatill den europeiska gemenskapen, hotar neutralitetspolitiken och äventyrar densäkerhetspolitiska stabiliteten i . Hoppet var väl i raskaste laget. De moderata kraven när det gäller omfattningen ochinriktningen av det svenska biståndet är icke nya. De är i sina ekonomiskadelar en naturlig följd av den smärtsamma nödvändigheten av att sanera desvenska statsfinanserna. Och det förblir vår uppfattning att detta är ettarbete som kräver insatser över statsbudgetens hela område och att man inteheller kan undanta biståndet från det arbetet. Vi håller fast vid denuppfattningen så mycket mer som det på biståndsområdet finns reservationer sommöjliggör detta. Det har de facto inte varit möjligt för biståndsmyndigheternaatt göra av med allade pengar som har röstats fram här i kammaren. Därför kommer den neddragningsom har föreslagits knappast att få någon mera dramatisk effekt. När det gäller inriktningen och länderfördelningen av detsvenska biståndet är syftet sannerligen inte att det skall applåderas av herrarHaig och . De moderata motionerna i dessa frågor har återkommit i dennakammare än herrar och har uppträtt på denvärldspolitiska arenan. Är det några som skulle applådera en inriktning avsvenskt bistånd enligt den utformning som vi föreslår så är det detsvenska folket. När det gäller relationerna till EG tycker jag att StureEricson högg ordentligt i sten mot bakgrund av det anförande som hanspartiordförande höll . I det underströk han med mycketstor kraft vikten av att på samtliga områden vidareutveckla förbindelserna medEG. Han kritiserade regeringen för att den på en punkt inte tillräckligt hårthar drivit frågor om våra relationer till EG. Jag saknar möjlighet att avgöraom han har rätt eller fel i sin detaljkritik på just den punkten, men det råderingen tvekan om hans engagemang för fördjupade relationer mellan ochden europeiska gemenskapen. Vi lever i ett mycket starkt beroende av ochdå i synnerhet . Hälften av vår export går till , och viär själva nummer tre i storleksordning på listan över EG:s handelspartner. Viär alltså i mycket hög grad beroende av våra förbindelser med Gemenskapen. Jag kan f. ö. meddela att valda delar av den sista delenav den här repliken är direkt citat ur anförande. Det gäller alltsåatt hålla reda på vad man replikerar på. 56STURE () replik; Detta att kräver en minskning avdet svenska biståndet med 800 milj. kr. är ingenting nytt, säger . Det verkar inte som om har kommit så långt i sinpryoverksamhet i utrikesutskottet. Detta är helt nytt. föreslogssådana saker bara av . har han tydligen fått hela moderata samlingsparfietmed sig. Vi får naturligtvis fortsätta den här biståndspolitiskadebatten , men låt mig bara konstatera att era förslag om attdra ned 80 milj. kr. på humanitärt bistånd till - det gäller t.ex. flyktingar från - och på det humanitära biståndet tillSydafrika är just sådana förslag som och applåderar. I fråga om EG finns det väldiga differenser mellan vadOlof sade och vad jag har läst mig till i den moderatapartimotionen. Jag citerade vad sade. Hankonstaterade att medlemsländernas utrikespolitiska samarbete har fördjupats ochsamordnats och att det är på det området som det har skett en utveckling. Detgör, säger , att skälen till att inte söka medlemskap i har vuxiti styrka sedan frihandelsavtalet slöts. Läser man den moderata motionen hittar man där faktiskt enplädering för svenskt medlemskap. Det är i och för sig heller ingenting nytt.Carl Bildt hade kanske inte uppträtt så mycket inom politiken när EG-fråganavgjordes, men läser han historieböckerna skall han finna att hans parti då varväldigt angeläget att komma så nära EG som möjligt. Det går inte att tyda det moderata agerandet, GöstaBohmans anförande , en serie ståndpunktstaganden under senare åroch senast partimotionens text om EG som annat än att mycketmedvetet strävar efter att föra närmare det västliga maktblocket. Ochdet sker på ett ganska systematiskt och mycket vårdslöst sätt, för det sätternaturligtvis hela vår säkerhetspolitik i fara. har vi kunnat nonchalera det därför att moderatasamlingspartiet inte har varit så stort. är ni stora, och risken finns attni kommer att ha två tredjedelar av den borgerliga väljarkåren bakom er i höst.Därför måste vi börja ta er på allvar. Den granskningen får ni finna er i. Detvar påtagligt att i sin replik inte gjorde det minsta lilla försökatt bestrida att de citat jag hade var riktiga. 57CARL BILDT (m) replik: Först helt kort några ord om sparinsatser påu-hjälpsområ-det. Det är alldeles riktigt att vi tidigare inte har krävtbesparingar på just 800 milj. kr. Detta belopp är nytt, men också detstatsfinansiella läget är nytt. då vi har motionerat omalternativa budgetar har sparinsatser på biståndsområdet av varierande storlekallfid funnits med. är den statsfinansiella krisen sådan att detta belopphar varit aktuellt. Beloppet kommer självfallet att förändras. Men i grundenstår vi fast vid att biståndet inte kan undantas från åtgärder som drabbar allautsatta och icke utsatta grupper i det svenska samhället i övrigt. Sedan, herr talman, till frågan om EG. Det som StureEricson citerade ur den moderata partimotionen var självfallet alldelesriktigt. Vi står vid vartenda ord. Jag har svårt att finna att något av det vihar skrivit är förgripligt. Låt mig erinra om att densocialdemokratiska regeringen under förhandlingarna och 1970 sökte vad somdå rubricerades såsom nära, omfattande och varaktiga förbindelser mellanSverige och den europeiska gemenskapen. Låt mig även erinra om att det avtalsom blev resultatet låg en bra bit under de krav som den dåvarande svenskaregeringen ställde. Låt mig slutligen erinra om att det har råttenighet om att vi bör vidareutveckla dessa förbindelser. Det är alldeles klart att frågan om svenskt medlemskap iEG inte är aktuell. Jag tror inte att den är aktuell vare sig från EG:seller från sida. Men detta gör det så mycket mer angeläget att föra endiskussion om hur vi på olika områden skall vidareutveckla våra förbindelser.Jag tror inte att det tjänar någons intresse att föra en debatt om vad somskall hända i en högst hypotetisk och mycket avlägsen framtid. Vad som kommeratt hända vet vi ingenting om. Ingenting bör uteslutas, meningenting bör heller tas för givet, har ett mycket starktintresse av så 8 protokoll 1981/82:99-100 nära,omfattande och varaktiga förbindelser med de europeiska gemenskaperna som vikan uppnå inom ramen för existerande avtal och den neutralitetspolitik som viför, 58 () replik; hänvisar till det statsfinansiellaläget. Det är klart att ni gör det. Men vad jag talade om är deutrikespolitiska konsekvenserna av detta. Det är helt klart att vad ni föreslårär en drastisk och mycket radikal omläggning av den svenska biståndspolitikenoch en anpassning till vad som gäller för andra västliga industriländer. Går man sedan in på de delförslag som ni har framlagt,finner man att det är helt klart att denna anpassning är någonting som nimycket medvetet eftersträvar. Det får då sådana uttryck som att 80 milj. kr.skall tas från humanitärt bistånd till , från hjälpen tillflykfingar från och från humanitärt bistånd till södra där skall få mindre resurser. Det är just sådant som Haigoch gillar. När det gäller EG bekräftar att mina citat ärriktiga. Han anser dock att det inte står något förgripligt i partimotionen idenna fråga. hänvisar fill uttalanden som gjorts för mer än tio årsedan.