prot · G50918 · 1981-12-31 00:00:00 — a. svensk handelspolitik och som påsenare år -nu på 1970-lalet framför allt - också har börjat uppmärksammas avgrupper och sammanslutningar som varit starkt kritiska till Sverigesagerande på det här fältet. Det har varit till nytta för , för svenskhandel och för svensk företagsamhet när stater har avkoloniserats eller nyastater har uppstått att där har haft goda kontakter, som skapatstidigare. Ett aktivt deltagande och en fortsatt kontakt inom den alliansfriarörelsen skulle också fortsättningsvis få mycket goda effekter för ochför svensk ekonomi. Det är alltså inte enbart av moraliska, humanitära ellerandra skäl som bör söka medlemskap i den alliansfria rörelsen, utan detfinns också reella ekonomiska fördelar att vinna genom att vara med i denrörelsen. Utskottels invändningar är i huvudsak två, och desamma somi fjol. Man anför, ulan att närmare förklara vad man egentligen avser meddetta, att medlemskapet i den alliansfria rörelsen skulle betydautrikespolitiska bindningar. Del skulle vara intressant atl få en något merafyllig och kanske också en något mera preciserad genomgång än vad som lämnadesi fjol i den debatt som jag då hade med om vad man egentligenmenar med uttrycket '"utrikespolitiska bindningar" i det härsammanhanget. Man säger att den alliansfria rörelsen samlas kring utrikespolitiskaståndpunkter, och det framför man som ett skäl mot att vara med i den. Men harvi någonting emot att alliansfria stater, både små och stora, i vissa frågoroch ibland samfällt uttrycker sina synpunkter och framför kritik mot stormakternasoch stormaklsblockens agerande? - För det är ju detta som det har handlat om.Är det inte bra? Det är väl i stället så, alt effekten är den helt motsatta:det är bra om är med och, samfällt med andra stater som inte äruppbundna i stormaktsblocken, kan framföra synpunkter och kritik samt hävda desmå staternas rätt, som det så ofta talas om - det är ju till stor del dettasom det handlar om i den alliansfria rörelsen. Detta måste väl vara Alla slags protester mot förtryck och övergreppmåste vara bra, och kan det dessutom ske samfällt i en större grupp av stater,så får de större effekt. Det första skälet - utrikespolitiska bindningar - skulledet vara verkligt intressant att få utklarat litet närmare. Vad kan det varaför negativt i dessa bindningar, och vilka negativa effekter kan det ha påSverige, på svensk utrikespolitik och på svensk säkerhetspolitik, om vi iSverige tillsammans med alla dessa stater - av vitt skilda karaktärer, visserligen- i vissa bestämda frågor och i vissa bestämda situationer gör gemensammautrikespolitiska uttalanden? Den andra punkten i utskottets invändningar - som ocksåden är - är att detta inte är förenligt med svensk neutralitet. Jaghade en ganska lång palaver med om neutraliteten i dethär fallet. Kan det hota neutralitet att vara med i den här rörelsen?Bindningarna i organisationen är inte sådana. Det finns inte några bindningarsom på något sätt skulle binda upp utrikespolitiskt ellersäkerhetspolitiskt eller som skulle kunna hota landets neutralitet. kanreservera sig när som helst och hur som helst om vad som helst i samband medatt den alliansfria rörelsen bestämmer sig för att göra uttalanden eller föratt göra någonting annat sådant. Det finns full reservationsrätt. Det har talats mycket om attSveriges neutralitet inte är någon åsiktsneutralitet, utan att vi på grund avvåra egna analyser, på grund av de kunskaper vi själva kan skaffa oss och pågrund av våra egna bedömningar skall kunna ta ställning fritt. Det är precisdet som gäller här också. Ingenting kommer att hindra att uttryckersina åsikter, precis som . Men iden mån vi anser-och kommer jagtillbaka till den förra punkten - att den ståndpunkt som den alliansfriarörelsen har intagit är positiv och bra, blir det ju mycket större kraft ochmycket större effekt, om tillsammans med andra stater kan uttryckadessa åsikter. Jag tycker att det saknas substans i de invändningar somutrikesutskottet framför. Det finns inga reella bakgrundsfakta som styrkerpåståendena. För att ytterligare understryka att det inte finnsnågonting i den alliansfria rörelsens program eller underlag som på något sättskulle kunna hota neutralitet eller binda upp oss i utrikespolitiskabindningar, vill jag citera vad vi har skrivit i vår motion om bakgrunden tillden alliansfria rörelsen; "Den ideologiska grunden för den alliansfria rörelsenär de tio punkter som ursprungligen formulerades vid det möte som en radpolitiska ledare från och samlades till i Bandung i Indonesien1955. De viktigaste av dessa punkter var: respektför alla nationers suveränitet och territoriella integritet, erkännandeav alla rasers och nationers lika värde, icke-inblandningi andra staters inre angelägenheter, att inte ingå kollektiva försvarsavtal till förmån förnågon av stormakterna, att inte utöva påtryckningar på något annat land. 5 protokoll 1981/82:17-19 att avstå från aggression eller hot om aggression mot ettannat lands territoriella integritet eller politiska oberoende, att lösaalla internationella tvister med fredliga medel, attbefrämja samarbete och ömsesidigt intresse." Det flnns alltså ingenting i de punkter som ligger tillgrund för den alliansfria rörelsens politik vilket på något sätt skulle kunnahota , som utskottet påstår. Därför kvarstår uttalandet att det vore braför -nationellt och internationelh - om vi gick in som medlemmar i denalliansfria rörelsen. Jag yrkar bifall till vpk;s motion. 41INGRID (): kan inte finna några somhelst skäl för att skulle söka medlemskap i den alliansfria rörelsen.Utskottet har i det avseendet inte ändrat uppfattning och årendessförinnan. Men vpk återkommer år med samma yrkande, låt vara medförändrade motiveringar. Skälet till utskottets ställningstagande är mycket enkelt;skall föra en oberoende utrikespolitik. vet lika välsom jag att en av målsättningarna för den alliansfria rörelsens gemensammaansträngningar är att i högre grad samordna sina utrikespolitiska ställningstaganden. Utrikesministrarnas möte i utgör ettutomordentligt exempel på dessa ansträngningar till samordning - det visardokumenten därifrån med all tydlighet; jag skall återkomma till det. Grundläggande för hela vår utrikespolitik äralliansfriheten, syftande till neutralitet i krig. Tolkningen av dennaalliansfrihet förbehåller vi oss själva rätten att göra. Den tolkningen innebärbl. a. att vi i intet avseende skall underordna oss gemensamma utrikespolitiskaställningstaganden, inte heller i form av samordningar. Detta skulle nämligenundanrycka det mest fundamentala i vår egen utrikespolitik - att självabestämma över dess utformning. Den alliansfria rörelsen är inte heller den endaorganisation som vi motsätter oss medlemskap i. Varje organisation i vilken ettmedlemskap medför restriktioner när det gäller våra möjligheter att självautforma vår utrikespolitik är otänkbar för svensk anslutning - så enkelt ärdet. Inte heller vill vi vara observatörer. Det låter kanskebra att bara vara observatör och få reda på vad som pågår. Utskottet har redanförra året i betänkande nr 12 redogjort för hur vi ser på observatörskap kontragäststatus i internationella organisationer. I allt fler organisationer gäller att länder som inte ärmedlemmar kan få skicka observatörer till konferenserna, något som ger konkretamöjligheter till aktivt medarbete. Vi vill inte ta del i den alliansfriarörelsens aktiviteter. Vi vill stå helt utanför en organisation i vilkenmedlemskap inte är förenligt med vår tolkning av den svenska alliansfriheten.Därför vill vi inte hellervara observatörer. Gäster harvi varit vid möten av olika slag, och därmed har vi haft möjlighet att följaöppna förhandlingar öch orientera oss om ärendenas gång, och det räcker för oss. OswaldSöderqvist ställde några konkreta frågor till mig. Jag har framför november1981 mig TheNew Declaration, där de stater som där var församlade har gjortgemensamma uttalanden och ställningstaganden. Efter att ha läst igenom detdokumentet kan jag försäkra att jag inte kan tänka mignågonting som är mera oförenligt med svensk alliansfrihet och svenskutrikespolitik än det. Bland det ytterligt stora antal stater som där varnärvarande - jag har inte haft tid att räkna efter hur många det var - är deticke en enda som har reserverat sig i något avseende. Möjligheterna tillreservation finns kanske rent teoretiskt, men jag kan konstatera att de inte ärutnyttjade. Jag skall bara anföra ett enda litet citat, översatt avmig själv, eftersom jag inte får läsa engelska från talarstolen. "Detfinns inget annat öppet alternativ för de alliansfria staterna till attförsvara sitt oberoende och sin suveränitet än att bibehålla och vidareutvecklaenhetlighet och solidaritet mellan varandra." Därtill kan man i åtskilliga avsnitt läsa attMellanösternkrisen enbart har till upphov. Allt ansvar förMellanösternkrisen läggs på . Fördömandet av sionismen återkommer mångagånger i deklarationen. På område efter område - och det här är ett tjocktdokument - kan jag peka på konkreta punkter som i varje avseende är oförenligasåväl med de utrikespolitiska ställningstaganden som har gjort iinternationella organisationer och som deklarerats från kammarens talarstol avutrikesministern och andra företrädare för regering och riksdag som med denfrihet att själva utforma vår utrikespolitik som är en grundläggande principför oss. Jag ber att få yrka bifall lill utskottetshemställan. 42OSWALD (vpk); Det är märkligt att heltfrankt kategoriskt påstår att utskottet inte kan se några som helst fördelarmed att vara med i de alliansfria staternas krets. Ta bara de saker jag tog uppi mitt första anförande och som jag berörde också i fjolårets debatt! Det finnsen rad fördelar för som nation och för det internationella samarbetet,för jämlikheten och solidariteten, som vi genom våra delegater i alla andrasammanhang talar så vitt och brett om. Allt detta tal börjar nu självfallet attgenomskådas. Ta hela det stora komplexet av frågor som gäller en nyekonomisk världsordning. Det berör i högsta grad den alliansfria rörelsen. Därborde , om vi verkligen vill leva upp till våra stolta deklarationer,ställa upp och göra en ordentlig insats. Det skulle vi kunna göra mycket bättreom vi var medlemmar i den alliansfria rörelsen. Qm vi som industrination varrepresentanter för den alliansfria rörelsen, skulle framför allt de storaindustrinationerna lyssna mera på oss. Det skulle vara viktigt och innebärastora fördelar för . Vad har vi emot att göra uttalanden som är samordnade medandra staters, om dessa icke tillhör stormaktsblocken? Vad är det för fel idet, om det är fråga ombra uttalanden? Det har vi ju tyckt om den alliansfria rörelsensuttalanden. Den har offentligt uttalat atl den tyckt att denalliansfria rörelsen gjort bra ställningstaganden. Då kan man väl inte barasäga att vi inte kan tänka oss att samordna våra uttalanden med några andrastaters. Det finns ingenting i den svenska neutralitetslinjen eller i densvenska alliansfria politiken som på något sätt talar emot en samordning, omdet gäller någonting som vi i sak kan ställa upp på. säger att det inte förekom någrareservationer vid utrikesministrarnas möte i . Det beror väl då på attSverige inte var med. Vi hade ju kunnat reservera oss, om vi inte hade gillatställningstagandena. Att de som var där inte har reserverat sig säger ingenting.Det finns ingenting i den alliansfria rörelsens stadgar, ingenting i deställningstaganden som ligger till grund för rörelsen som förbjuderreservationer. uppfattade det som negativt att man haruttalat att man skall sträva efter enhetlighet och solidaritet. Det är ingetnegativt. Om ståndpunkterna sammanfaller med värderingar och synpunkter som vihar som neutral och alliansfri stat, är det väl inget negativt med att man kanåstadkomma enhetlighet och solidaritet mellan dessa stater. Sedan kommer det tydligen avgörande skälet fram. Det ärIsrael det gäller. Deklarationen i riktade sig mot . Här kryperdet helt avgörande fram; har utsatts för kritik. Då kan vi absolut intevara med i den alliansfria rörelsen. Vi har tidigare kritiserat Israelsagerande gentemot palestinierna och politik i . Vad är det somhindrar att vi skulle kunna kritisera tillsammans med den alliansfriarörelsen? Om vi hade tyckt att deklarationen i gick för långt, hadevi dessutom kunnat reservera oss. Det hade väckt respekt och hade varit bra fördebatten om , och palestinierna. Nej, bara för att kritik harriktats mot sionismen och så skall inte vara med. Det ärverkligen ihåliga och avslöjande argument som här har kommit fram. 43 (): Jag skall be att få tillfoga att det faktumatt vi inte tillhör den alliansfria rörelsen inte i något avseende begränsarSveriges möjlighet att i vårt eget land och i internationella sammanhang geuttryck för de uppfattningar som vi har. Det må sedan gälla solidaritet,jämlikhet eller någonting annat. Vi står fullständigt fria att själva beslutavad vi tycker och vad vi säger - och vi gör det också. Med anledning av att jag tog Israelsom exempel vill jag gärna tillägga att det i detta fall inte gällde kritik avIsrael. Det var i stället ett av många exempel på ett utrikespolitisktställningstagande där har en helt annan uppfattning i realfrågan ochockså har gett denna uppfattning till känna. 44OSWALD (vpk); Jag är helt ense med om attvi kan framföra våra ståndpunkter om jämlikhet, solidaritet med tredje världen,en ny ekonomiskvärldsordning och sådana saker. Det sade jag redan förut, och vi Nr 18 harframfört våra åsikter i dessa frågor. Men här finns en poäng att ta. ståndpunkter,som jag utgår från att vi är överens om skall föras fram, kan få större genomslagskraft och större tyngd internationellt.Det är en uppenbar fördel att ståndpunkterna kan föras fram gemensamt i enorganisation där Biblar till Sovjet-medlemmarna, i vissa frågor, har sammauppfattning. I de frågor där vi med unionen våra värderingar kanställa uppkan vi tillsammans med andra som har samma värderingar bilda en kraft som ärviktig med hänsyn till de spänningar som internationellt finns i världen . Det är så självklart att det verkar banalt att IngridSundberg står här och talarom att vi kan framföra våra åsikter ändå. Det ärklart att vi kan göra det. Men det är bättre om vi framför dem i ettorganiserat samarbete med andra. Jag vill ytterligare en gång ta upp New Delhi-konferensenoch . Om inte hade kunnat ställa upp på deklarationen i NewDelhi, om vi hade tyckt att kritiken - eller fördömandet eller vad det nu ärIngrid vill att man skall lägga in i deklarationen - var felaktig, dåhade vi kunnat ta avstånd från denna deklaration. Det finns ingenting i denalliansfria rörelsen som hade hindrat oss från att göra del. Och det hadekanske t. o. m. stärkt både vår och den alliansfria rörelsens ställning. Överläggningen var härmed avslutad. Yrkande 1 i motion 1980181:1598 av m.fl. Utskottets hemställan bifölls med 299 röster mot 18 förmotionsyrkan- Yrkande 2 i motion 1980/81:1598 av m. fl. Utskottets hemställan bifölls med 298 röster mot 17 förmotionsyrkan- 11 § Biblar till Föredrogs utrikesutskottets belänkande 1981/82:4 om biblartill . 45TORE (): Sanningen skall göra eder fria. Det står i Boken, den farliga boken. Den är farlig för attden är sanningen. Den är förbjuden av lögnens makthavare. Sanningen som frigörkan visserligen i och för sig inte bindas - ord bär icke bojor. Men genomatt förbjuda själva källan, förvisa , vill man hindra den att utföra sinbefriande gärning. De människor som genom funnit ljus och frihet fårinte äga Boken, inte skaffa den. Den får inte tryckas, inte distribueras. de som försöker utrota sanning har samtidigtunderskrivit deklarationerna om de mänskliga rättigheterna. På grund vilar rättssamhället. Vår demokrati ärberoende av den. Den är den grundval som människovärdet vilar på. Hos oss ärBoken ännu tillgänglig. På ;s ambassad i finns ett litet källarrum. Därfinns sju människor. De skyddas där mot den makt somvägrat dem att utvandra. Varför ville dessa "sju från ", somde kallas, lämna sitt hemland? Svaret är att de trodde Sanningen. Deras barntrakasserades i skolan. Man sade till dem att är sagor och lögner. En av de sju, , fyllde , ochhans födelsedag har firats på många ställen i världen. Kristna har vädjat atthan och de andra sex skall få tillstånd att emigrera. I det engelskaparlamentet har deras fall tagits upp. Jag har en lista på namn där man bl. a.finner och , MP. Sanningen måste förtryckas. Men defördrivna, de jagade, de fängslade, de förvisade är ändå de verkligt fria - deminns bibelverser, upprepar dem, skriver ner dem på pappersbitar, på remsor,ja, stundom på handens hud. Och miljoner troende väntar, hoppas. Hungern efterBibeln är stor. Vi har hört ropet. Och kan ingenting göra.Regeringen, demokratin i når inte fram till den slutna världen, därSanningen inte får frigöra. och min motion ärverkningslös, hur den än upprepas. Utskottet skriver allt kortare. FN;sförklaring om de mänskliga rättigheterna är luft i en stor del av vår värld. Varförtalar jag då ? Jag vill framföra min hyllning till , tillde sju och till alla de andra som lögnen vill binda. Jag vill hälsa tillBibelns vänner i Slaveriet. Jag hälsar till dem från bröder som ännu harBiblar, fastän en svart båtskugga tecknats mot vår kust. Jag vill enkelt säga att jag delar det hopp som uttrycktsi brev från lägren och trälarbetarna; Friheten kommer. Sanningen skall segra. I andakten här i upplivades vi av ettord av Sanningen själv; Jag är vägen, uppståndelsen och livet. De orden finns skrivna i tusenden av hjärtan där borta iskuggan och kölden - genom den sanningen är vi förenade med dem. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 46 (); Frågan om biblar till är inteny. kommer den upp då vi har oanadetransportmöjligheter från vårt land till . Vi skulle kunna skicka det påsovjetisk köl. kritiserade utskottet för attdet skriver kortfattat. Motionen var ju inte heller så lång, inte sagt som någon kritik. Att man skriver mångordigt behöver i och försig inte vara någon fördel alla gånger. Jag vill gärna hänvisa till att när denhär motionen väcktes första gången, så behandlade utskottet den ganskautförligt. Vi redovisade över huvud taget kyrkans ställning i Sovjetunionenända från revolutionen fram till våra dagar, dvs. från den tid då kyrkan iSovjetunionen hade ungefär samma starka ställning som den har i . Att vi inte tillstyrkt denna motion hänger samman med attvi vet - och det har vi sagt tidigare - att man i tolkar exempelvis ESK-överenskom-melsensamt trosrättigheter och mänskliga fri- och rättigheter på ett annat sätt änvad vi gör. Man betraktar alltså sådana här ingripanden som inblandning iSovjets inre angelägenheter. Att utskottet ställer sig avvisande till motionen som sådaninnebär inte att utskottet inte har all respekt för de motiv som ligger bakomFilip och motion. Vi inser till fullo att detupplevs som både kränkande och djupt deprimerande av människor som lever underofrihet att inte ha tillgång till biblar och annan litteratur. Deltahar sagts även i motionen. Men vi tror alltså inte att detta är den rättavägen. Däremot vill jag gärna säga - och jag tror att jag harframhållit det i andra sammanhang- att vi skall driva all kritik och alllevande opinion allt starkare runt om i den fria världen för att komma tillrätta med förhållandena i länder där det råder ofrihet och förtryck. Inte ensSovjetunionen är okänsligt för den allmänna opinionen i den fria världen.Dessutom, herr talman, blåser det en förändringens vind över stora delarav . Det är min förhoppning att del skall bidra till alt man där detråder ofrihet och föriryck skall kunna få frihet och då även frihet att hatillgång till biblar och annan litteratur. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 12 § Etiopisk kyrkoledare Föredrogs utrikesutskottets belänkande 1981/82:5 ometiopisk kyrkoleda- 47 (); Vad göras kan är redan gjort. Detta innebäringen kritik mot utskottet, . Jag framförde inte någonkritik i det förra ärendet heller. Kortfattatbesvarar utrikesutskottet vår motion. Tack för svaret. är en kommunistisk diktatur. Kommunism -av somliga kallad socialism och t. o. m. demokrati -garanterar förtryck och förlust av mänskliga rättigheter. En "högnivädelegation" - som det heter iutskottets betänkande -kommer till från detta land. Den svenskaregeringen diskuterar frågan om de mänskliga rättigheterna med denna delegationi . Givetvis finns ingenting att anföra från den diskussionen. Givetvisblir det njet till alla befrielsekrav. I ett system som bygger på våld ochåsiktsförtryck existerar inte de mänskliga rättigheterna. Varför var högnivådelegationen här? Svaret kan formuleraspå många sätt. Jag vill svara så här; steg en våg avmedmänsklighet i , av kärlek, av biblisk tro och avmissionshänförelse. Och 1865 sändes svenska män från den svenska väckelsen tillEtiopien, och det arbete som då begynte har fortsatt. Församlingar och kyrkorhar bildats, och relationerna mellan den svenska kristenheten och harvuxit sig starka. Det är många som liksom jag som ända från barndomen har följtutvecklingen i med livligt intresse. Sedan kom SIDA med all hjälp och hela det arbete som nupågått relativt . Jag antar att högnivådelegationen inte hade något attinvända mot svenskt bistånd. Gemensamt för de kommunistiska diktaturerna är ocksä attde har ont om bröd. Hur kan av svenska folket vara blinda för det? Så var det Gudina Tomsa: Han är eller vargeneralsekreterare i , den kyrka som bildats som frukt avbl. a. svensk missionsgärning i . Jag har haftmöjlighet att se denna synods och missions arbete. Hans öde sammanfattas i dessa rader i den kyrkligatidningen Med ; "blir det MekaneYesus-kyrkans generalsekreterare kidnappades i ,huvudstad. har han varit spårlöst försvunnen. Lever hanfortfarande eller avrättades han ? Upprepade efterfrågningar hosmyndigheterna av den lokala kyrkan och internationella kyrkliga organisationerhar inte gett något svar på frågan om Gudina Tumsas öde. Gudina Tumsa var en mycket känd kyrkoledare både i ochutanför . Hans ledaregenskaper och uttalanden väckte stor respekt ochuppmärksamhet. Saknaden av pastor är därför smärtsamt kännbar på mångasätt." Sedan finns det en artikel som presenterar honom och hansarbete. Jag skall bara peka på ett par avsnitt i den. Han hävdaratt hela människan - kropp och själ - skall vara föremål för missionens och kyrkans arbete. Kyrkligt utvecklingsarbetegäller också på den sociala sidan. Han arbetade också för att just de fattiga, rättslösa,förtryckta i skulle få ett hoppets tecken över sitt liv. Men så kom revolutionen , och den försatte ocksåMekane Yesus-kyrkan och dess medlemmar i yttersta trångmål. Då stod han upp ochtalade. När han greps var han på väg hem från en bibeltimme, hans knuffades in i var sin bil. Hustrun släpptes i utkanten av staden,men Gudina Tomsa försvann. Man avslutar artikeln med uppmaningen alt skriva någontinglill ordföranden - den som leder regeringen där borta i . Detta varväl ett försök att skriva någonting. Utrikesministern, som två gånger talat med mig om dettahär i kammaren, var rätt hoppfull både och . Men dekortfattade raderna i utrikesutskottets betänkande nr 5, där man inte harnågonting alt säga om vad högnivådelegationen tyckte och tänkte i fallet, göratt man måste fråga: Skall hoppet dö? Jag vill gärna här i den svenska citera GudinaTomsa - och jag tror att del som sägs här i , som haft mer ån 100 årsförbindelser med , betyder mycket. Även om det inte sker någontingdirekt i just detta fall kan det betyda något sedan. I en hälsning från fängelset- han var gripen två gångertidigare samma år-sade Gudina Tomsa; Och han har dött för alla, på del att desom leva icke mer må leva för sig själva ulan leva för honom som har dött ochuppstått för dem. Det ärännu ett ord ur den farliga boken. 48LINNEA HORLEN (fp): På många håll i världen händer det dagligenall människor utan giltig anledning kastas i fängelse, plågas och förföljs. Det är upprörande.