prot · G509113 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag säger än en gång att det mycket väl kan hända attslutsatsen blir att man skall inrätta formliga tjänster som patientombudsmän.Dock tror jag inte att vi skall lägga uppgiften på konsumentombudsmannen utanatt det i så fall skall vara regionala patientombudsmän. Jag kan heller inte förstå hur någon som har sysslat medpolitiskt arbete och riksdagsarbete och dessutom har en bakgrund som byråkrat,som har, kan säga att det skulle vara gratis, att det inte skullekosta någonting, om konsumentombudsmannen skulle sköta den här uppgiften. Detär väl inte så att tjänstemännen inom arbetar utan lön elleratt de inte har något att göra. Det är självklart att det kostar pengar, vemsom än skall utföra det här arbetet. Det betyder inte att förslaget skallavvisas av det skälet, men kom inte och försök inbilla någon attkonsumentverket plötsligt kan ta på sig en ny stor uppgift utan att det kostarnågot! Om det inte skulle kosta något, finns det anledning att undersöka om manhittills har använt pengarna på rätt sätt på . När det gäUer frågan om den ordning vi har fattat beslutom är orimlig, vill jag säga att de lekmän, politiker, som ingår i den härnämnden skall företräda allmänheten. Jag tror att man på det sättet får likabra företrädare för Anslag till hälso-och sjukvård m. m. allmänhetensom om representanterna skulle utses av de än så länge mycket småpatientorganisationer som tänker på. I det fallet tror jag att depolitiska partierna utser lika goda företrädare för patientintressena. Jag kan heller inte säga att när andelen klagomål somleder tiU prickning av sjukvårdspersonalen - för det är det som det handlar om- uppgår till ett visst procenttal, då fungerar nämnden, men när denna andelligger under detta procenttal, då fungerar den inte. Jag förstår inte vad ettsådant uttalande skulle bygga på. AnL 126 (vpk): Jag vill gärna be åhörarna att nu notera denmetodik som använder för att prata bort den här saken. Hanupprepar här precis vad han sagt i ett , att orsaken till att maninte kan ge patienterna likvärdig representation i det dömande organet är attdet inte finns några representativa patientorganisationer, att de som finns ärmycket små. Lägg ihop alla handikapporganisationerna - reumatikerna,diabetikerna osv. - och se hur många hundra tusen medlemmar de sammanlagt har!Detta kallar för små organisationer, precis som om han intevisste att de existerar. Detta är demagogi - pampdemagogi av den värsta sorten. Manförsöker förtiga en verklighet som man vägrar att ta ställning till. Vi är inte likgiltiga, säger . Men detfinns ett erbjudande från en statlig ämbetsman, som t, v, vill ta hand ombevakningen av patienternas rättigheter. Det erbjudandet vill man inte ta.Skall det visa ett intresse för patienternas organisationer, eller visar detjust likgiltighet? Om vi inte redan är i 1984 och orden betyder raka motsatsenmot vad de brukar göra, är detta ett exempel på just likgiltighet. Till vill jag barasäga: Han vinner ingenting på att försöka vara arrogant mot mig. Dem hanverkligen är arrogant mot genom sitt senaste yttrande är patienterna. AnL 127GABRIEL (): blandar bort korten när hanförsöker likställa handikapporganisationer och patientorganisationer. De härfallen handlar i regel inte om handikappade utan om människor med akutasjukdomar, och det finns inte några särskilt stora organisationer somföreträder dem. Mig veterligen har inte handikapprörelsen begärt att få utseföreträdare i hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd, vilket har sin förklaring iatt den inte i första hand sysslar med handikappfrågor. Handikapprörelsensaknar inte företrädare i olika organ, men det är intehandikapporganisationerna det här handlar om utan ett par mycket småpatientorganisationer. Det vet lika bra som jag, så försök inteblanda ihop begreppen. Det andra jag vill säga är att det inte är likgiltighetför frågan om man t. v, ställer sig mycket skeptisk till tanken att konsumentombudsmannenskall få tilluppgift att vara patientombudsman. Vi har en organisation på det Nr 113regionala planet i form av förtroendenämnder och deras tjänstemän. Jag tror Onsdaeen den för min del att det är mycket bättre att bygga vidare på denorganisationen, 27 rnars 1982 om deninte fungerar och löser sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt, än attblanda in konsumentombudsmannen i de här sammanhangen. KO har Anslås tillhälso- inte f. n. någon särskild kompetens när det gäller att bedöma sjukvård. Jag förstår inte hur kan säga attkonsumentombudsmannen har erbjudit sig att fungera som patientombud ochatt det inte kostar någonting. Det är bara att tacka och ta emot! Men om detskall vara någon mening med det hela skall i så fall tillförasmedicinskt kunnande. Annars kan väl inte KO uppträda som patientföreträdare. Vi har fattat beslut på detta område som bygger på landstingen,alltså den regionala organisationen. Om det visar sig att den inte fungerar fårvi försöka något annat, men låt oss först se om den fungerar. Det är inteuttryck för någon likgiltighet. Jag tillbakavisar de anklagelserna. Det finnsingen grund för dem, AnL 128 (): Jag ber kammarens ledamöter att observera attdet var kammarens mest arrogante ledamot, , som anklagade mig förarrogans. Jag sade att vi inte ville skriva något särskilt yttrandeöver motioner från eller övriga företrädare för vpk. Vi behandlarfrågan sakligt och inte efter politiska linjer; Kom ihåg det, , AnL 129 (vpk): Jag konstaterar bara, , att omman år möter patienternas behov och krav på detta sätt, då är det enarrogans mot pafienterna, F, ö, tänker jag sluta den här diskussionen . Jag märkeratt för ledamöterna av socialutskottet har svenska språkets ord inte sammainnebörd som de normalt har för folk utanför utskottet. Det är helt uppenbart.När jag diskuterar med socialutskottets ledamöter får jag ungefär samma känslasom när jag läser en roman av , dock helt frånsett Utterärakvaliteter, AnL 130 (): Jag beklagar att jag använder ord som JörnSvensson inte förstår. Vi har behandlat frågan sakligt, och det Svenssonsagt tidigare blir inte bättre för att han upprepar det år . Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 5 (fördelningen avläkare) Utskottetshemställan bifölls med 285 röster mot 18 för motion 965 av m, fl. Mom. 1 (en allmänpatientdomstol m, m,) Utskottetshemställan bifölls med 285 röster mot 18 för motion 268 av ochKarin , Mom. 3 (utbyggnad avpreventivmedelsrådgivningen) Utskottetshemställan bifölls med 285 röster mot 18 för motion 670 av ochInga Lantz i motsvarande del. Mom.4 (hälsoupplysning) Utskottetshemställan bifölls med 152 röster mot 150 för reservationen av , fl. 25§ Mödrahälsovård och förlossningsvård betänkande 1981/82:35 om mödrahälsovård och förlossningsvårdsamt om tillgången på vissa specialister i primärvården. AnL 131 INGA (vpk): har det gjorts många forskningsrön, som klart belagtatt kvinnans psykiska hälsa vid en graviditet och hennessociala situation har en mycket stor betydelse för barnets utveckling ochanpassning efter födelsen. Nästan alla gravida kvinnor besöker nu för tidenmödravårdscentralerna och får där en mycket bra kroppsUg vård. Däremot är densociala och psykologiska vården av gravida kvinnor dåligt utbyggd. Trots har diskuterat dessa frågor under , finns det mycket att görapå detta område. Undersenare år har oUka metoder prövats för att förbättra stödet till blivandemödrar, t. ex. psykologisk fortbildning och handledning genom att psykologerknutits till mödravårdscentraler, olika former av samarbete mellanmödrahälsovård och socialvård, föräldragrupper samt försök med tidig kontaktoch stöd till missbrukande mödrar. Mycket återstår emellertid, och det äruppenbart att de nuvarande arbetsmetoderna och personaldimensioneringen inommödrahälsovården inte räcker till för de insatser som man behöver göra på detpsykosociala området. Föräldrautbildningen,som har kommit i gång och som är knuten till barns födelse, kommerförmodligen att få positiva effekter för många föräldrar. Menföräldrautbildningen bygger på friviliighet, och erfarenheter från andraområden visar att det är svårt att nå och motivera just de människor som mestbehöver t, ex, en sådan aktivitet som föräldrautbildningen. Därför är detviktigt, menar jag och vpk, att det finns både psykologer och kuratorer, som ärknutna till alla mödravårdscentraler och som arbetar i den "vanliga"verksamheten på centralerna. Det gör ont att föda barn, och de flesta - men inte alla -kvinnorkänner också en mycket stor smärta under förlossningen. Smärtorna har inte baraen fysiologisk grund utan hänger samman med en rad olika faktorer. Detta harpåvisats i olika undersökningar. Stark smärta och ångest under förlossningenkan få allvarliga följder både för kvinnan och för hennes barn, liksom ocksåför hennes man. Det behövs inte bara en teknisk beredskap för att hjälpakvinnor med starka smärtupplevelser utan också mycket stor lyhördhet ochpsykologisk kunskap hos personalen. Fortfarandeär - och vi har talat om detta - trots alla de kontraceptivametoder som finns, av alla graviditeter oplanerade, och dessakvinnor har ofta svårare smärtupplevelser vid förlossningarna. Undersökningarsom har gjorts i och visar att kvinnor som hade en otrygg socialsituation kände mer smärta än vad andra kvinnor gjorde. Ångest förstärker ocksåsmärtkänslan. Underåren har det gjorts många undersökningar där man har försökt mäta hur mångaprocent av kvinnorna som känner "outhärdlig" smärta underförlossningen. fastslår att av kvinnornaskulle behöva få det man kallar för effektiv smärtlindring, dvs, smärtUndringmed de mest avancerade metoderna. En undersökning vid visaratt hälften av kvinnorna behöver hjälp mot smärtan med anfingenparacervikalblockad eller med epiduralanestesi. Men det finns ocksåundersökningar som visar på ett behov som ligger betydligt över dessa siffror,som jag i och för sig tycker är ganska höga. Upp emot skulle enligt enundersökning i behöva effekfiv smärtiindring. fattade ett beslut som var menat attgarantera alla kvinnor som behövde det en kvalificerad smärtlindring.Fortfarande är det bara förunnat ett fåtal kvinnor att få den hjälp som defaktiskt har rätt till, eftersom det har beslutats i den här församlingen. Desenaste tillgängliga siffrorna, som förstås skall ses mot bakgrund av de"smärtsiffror" som jag har redovisat här, visar att avkvinnorna får den hjälp de behöver. Man kan alltså konstatera att bristen påeffektiv hjälp mot smärta när kvinnor föder barn är oacceptabeltstor. Hurkan det då komma sig att situationen ser ut som den gör efter ett gammaltriksdagsbeslut? Hade den poUtiska viljan funnits hos berörda beslutande organ,hade situationen för kvinnorna varit bättre. Enligtvpk:s mening måste bristen på läkare och annan personal inom mödra- ochförlossningsvården försvinna. Personal av alla kategorier måste finnasfillgängliga alla tider . Rätten till att få effektiv smärtlindring får inte bU beroende av omman råkar föda eller . Det är viktigt att vid fördelningen avläkartjänster just detta område får de tjänster det behöver. Vianser också att de barnmorskor som har utbildning i att administrera eneffektiv smärtlindring skall fä utföra sådan, så länge som det fortfaranderåder brist på läkare. Vi menar vidare att den psykoprofylaktiska metoden kange en bra förberedelse, men att den inte kan ersätta effektivasmärtlindringsmetoder. Utskottetavstyrker vpk-motionen med motiveringen att det inte är angeläget att vidtanågra åtgärder. Men om man ser på siffrorna, tycker jag att det finns allanledning att bifalla motionen. Jag yrkar alltså bifall till motion1980/81:935, AnL 132 (): allmänna råd om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården har nyUgen utkommit. Dessa råd är avsedda som underlag för sjukvårdshuvudmännensplanering och verksamhet. Man understryker här starkt att mödravården och detförebyggande arbetet i form av föräldraundervisning och förberedelse införförlossningen inklusive psykoprofylax bör decentraliseras och läggas in iprimärvården, Imofionen av m, fl, begär vpk ökat antal lakar- ochbarnmorsketjänster för att "rimlig tid skall kunna anslås även fill detmentalhygieniska arbetet". Man vill också ha kuratorer ochpsykologtjänster på varje mödravårdscentral, IngaLantz befinner sig den här gången som mofionär i ett för henne något ovanligtsällskap, nämligen med m, fl. i den moderata partimotionen.Moderata samlingspartiet påpekar i sin partimotion behovet av kvalificeraderesurser för samma verksamheter, men på ett något annorlunda sätt. Vipåpekar behovet av för uppgiften väl utbildad personal, dvs. a. läkare medspecialistkompetens inom gynekolog! och obstetrik och också för detabortförebyggande och abortrådgivande arbetet i primärvården. Detta är, menarvi, en förutsättning för att man skall kunna bygga upp de kvalificeradevårdresurser och de väl fungerande vårdlag på mödravårdscentraler och andravårdcentraler som vi alla önskar. Beträffandeökad satsning på vad vpk kallar det mentalhygieniska arbetet och som jag villkalla ett psykosocialt behandlingssätt instämmer jag med , men jaghävdar att ett sådant behandlingssätt, en helhetssyn och en positiv ochinkännande attityd inte är något som nödvändigtvis bedrivs . Detär något som skall genomsyra hela vården och alla anställda. Man kan ocksåkomma långt med hjälp av den redan befintliga personalen -det är inte alltidsom en satsning på ökad kvantitet medför ökad kvalitet. Jaghåller med om att kuratorer och psykologer bör finnas tillgängliga förmödravården och för den abortförebyggande verksamheten. Men tjänster vid varjemödravårdscentral är kanske ett alltför stelt sätt att blint spä på medresurser. Det är inte säkert att man överallt skall satsa på så stora enheter,att hela tjänster för allayrkeskategorier kan finnas. Men när det gäller flexibla lösningar, vård näramänniskorna och kvalificerade kunskaper också ute i primärvården, då är viöverens. I ett läge med knappa resurser för landstingen är det kanske klokareatt starta med kvalitetsaspekten, fortbildningen och tillräckliga krav påkompetens i stället för att i första hand begära fler tjänster. Dock tror ocksåjag att fler tjänster kommer att behövas, om inte annat för denhändelse födelsetalen återigen ökar. Personligen tror jag det förtjänar påpekasi många sammanhang att vi klarar en hög kvalitet i den förebyggandehälsovården för mödrar, bl, a, på grund av våra mycket låga födelsetal, i enorganisation som ursprungligen har varit avsedd för en högre nativitet. Tillvår tillfredsställelse kunde vi moderata ledamöter vid en föredragning, somrepresentanter för gjorde inför utskottet, konstatera attkravet i den moderata partimotionen kommer att tillgodoses dels genom denplanering som förordar, dels genom den fördelning enligtläkarfördelningsprogrammet som sker. Det gäller bara att landstingenuppmärksammar riktlinjerna i de nämnda allmänna råden för hälsovården förmödrar och barn och f, ö, också vad som i annat sammanhang anförts ompsykiatrisk kompetens i primärvården. Såhar vi debatten om smärtlindring vid förlossning. Det är väl tredje gången IngaLantz och jag för den här i kammaren, och fler lär det bli, om vi båda finnskvar i , när väljarna sagt sitt! Senast förde vi den här debatten idecember 1980, Vi var utförliga och detaljerade då. Jag tänker inte vara sålångrandig . 1980 gjorde ett tillkännagivande för att tillmötesgåbl. a. kraven i vpk:s motion. Man begärde att skulle komma medden beställda redogörelsen för läget på smärtiindringsfronten - vikan väl efter många års ställningskrig för kvinnornas sak kalla det så. Ijanuari 1982 kom redogörelsen, kanske på grund av att socialutskottet kallat insocialstyrelsens representanter till föredragning i frågan. Frågan varintressant och i mycket en bekräftelse på det jag anförde i debatten 1980. Minförmodan att efterfrågan på smärtlindring av mera teknisk natur,paracervikalblockad och epiduralanestesi, skulle stabiliseras på ,visade sig vara riktig. Socialstyrelsensrepresentanter påpekade vid föredragningen att de personella resurserna i . Det råder inte längre brist på personal i de här kategorierna, inte enspå anestesiläkare. Men man förklarar de fortfarande rådande stora skillnadernamellan utnyttjandet av de här smärtlindringsmetoderna på olika sjukhus framförallt med olika attityder. Det finns attityder som skall påverkas, och det finnsattityder att ta hänsyn till. Det som skall påverkas är negativa ellerlikgiltiga atfityder hos berörd personal på vissa förlossningskliniker. Jagtror att är inne på rätt väg, när den nu planerar konferenser idessa frågor för företrädare för de olika klinikerna. Att träffas och utbytaidéer och att också känna en viss press, om man upptäcker att andra är bättreän man själv på en del områden, kan vara nytfigt när det gäller att påverka. De attityder som man skallta hänsyn till är de i icke oväsentlig utsträckning förändradeattityderna hos de födande kvinnorna. Det är uppenbart att psykoprofylax ochandra mindre tekniska metoder för att lindra smärta vid förlossning ärmycket populära hos barnafödande kvinnor - och det är inget fel i det. Det ärinte heller något fel på vpk;s lyhördhet för vad som rör sig i opinionen. Dåkommer vi tillbaka till satsningen på fortbildning och på ett psykosocialtbehandlingssätt för att skapa en riktig attityd i arbetet, både i primärvårdenoch hos de personal som arbetar i förlossningsvården. är antagligentillgången på såväl de rent tekniska resurserna som för uppgiften utbildadepersonalgrupper tillräcklig. behandlas i betänkandet också enfolkpartimotion, där det begärs en återkommande redovisning från socialstyrelsenav läget när det gäller smärtlindring vid förlossning. "Mot bakgrund av uttalanden i betänkandenaSoU 1976/77:6 och SoU 1980/81:11 samt regeringens beslut med anledning av dessauttalanden förutsätter utskottet att - utan något ytterligareinitiativ av - kommer att kontinuerligt inhämta, sammanställa ochredovisa uppgifter om resurs- och planeringsläget inom de olika sjukvårdsområdenai fråga om verksamhet med smärtlindring vid förlossning," Vi kan väl förmoda att så sker i fortsättningen. Öm såinte skulle bli fallet, får socialutskottet tillgripa samma metod som -kalla hit representanter för personlig föredragning - så attvi även i fortsättningen kan följa frågan. Herr talman!Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. AnL 133INGA (vpk); Den vpk-motion som behandlas isocialutskottets betänkande är mycket gammal. Den väcktes inte , utan för . har man i utskottethaft en, efter vad jag förstår, ganska stor hearing i detta ärende införbehandlingen av vpk-motionen och andra motioner i samma fråga. Vid dennahearing fick förstås inte vpk närvara. Det är i sig en oanständighet, men jagskall inte föra någon debatt om den saken här . Av det material som presenterades i samband med dennahearing framgår att de faktiska förutsättningarna för en rimlig fillgång effektiv smärtlindring nu finns. Förutsättningarna har också förbättratsunder senare år. Den ökade läkartillgången är en orsak till detta förbättradeläge. Men talar man om att spridningen av läkarresurserna är ojämn.Man säger också att övrig personal finns i tillräcklig omfattning. Sammanfattningsvis konstaterar - det görockså här - att de personella tillgångarna räcker. Mennågonstans måste det finnas ett fel, eftersom kvinnorna fortfarande iförfärande liten utsträckning får fillgång till den effektiva smärtUndring somde behöver. Om det är attityder som skall påverkas, får vi hitta vägar för attgöra det. Men om de yttre förutsättningarna finns, varför får då så få kvinnoreffektiv smärtlindring? Utskottethar haft starka skrivningar i denna fråga. har "med skärpa"betonat vikten av en effektiv smärtlindring vid förlossning. Det lilla ordet"nu" har också använts . Men dessa starka skrivningar harinte hjälpt i det yttersta ledet, de barnafödande kvinnorna, Idetta betänkande säger utskottet att man på ansvarigt håll gör vad man rimligenkan begära för att stimulera utvecklingen på detta område. Sedan skickarutskottet med brasklappen, när det framhåller svårigheterna att "i rådandeekonomiska läge tillgodose önskemål om fortsatt personell och materiellutbyggnad av förlossningsvården i konkurrens med önskemål om utbyggnad av andraangelägna områden inom hälso- och sjukvården". Där sitter man - igen. Maneftersätter det här området så att säga legitimt. Från utskottets sida tänkerman inte göra något för att förverkliga beslutet , som alltså är elvaår gammalt. Man låter sig nöja med detta, och det tycker jag är svagt. Vpk-motionenavstyrks med motiveringen att det inte är angeläget att vidta några åtgärder.Men se på de siffror som finns och på de utredningar som visar hur viktigt detär att satsa på en förbättrad mödrahälsovård och en förbättradförlossningsvård! Se på snigelfarten när det gäUer frågan om rätten tillfullgod smärtlindring för de kvinnor som vill ha det! Om man studerar de härsiffrorna och jämför behov och tillgång, finner man att det finns all anledningatt bifalla vpk-motionens förslag. AnL134 (): Det var inte utskottet som hänvisade till bristande ekonomiskaresurser, utan det var företrädare som gjorde det.Utskottet fick snarare det intrycket av representanter, attnågon personalbrist på området inte föreUgger och att det inte heller ärytterligare personal som behövs, utan en attitydförändring. Sedanvill jag säga att situationen inte är så hjärtskärande. I de allra flesta fallfår faktiskt kvinnorna den smärtlindring de behöver och vill ha. Det häpnadsväckandeför - men inte för mig som har arbetat i förlossningsvården - är attdet är en så förvånande låg procent kvinnor som verkligen vill ha dennatekniskt kvalificerade smärtlindring. Attitydernahos personalen behöver påverkas, men här har utskottet konstaterat attsocialstyrelsen är på väg att vidta åtgärder. Min personliga uppfattning är här är på rätt väg, nämligen att sammanföra representanter för de olikapersonalgrupper som arbetar med detta för att låta dem konfronteras med andra,som lyckats bättre än de själva. AnL 135 INGA (vpk): Jag läser i utskottsbetänkandet och kan konstatera att enligt denutredning som har gjort har den effektiva smärtlindringsmetodsom kallas epiduralanestesi använts på av kvinnorna. Förparacervikalblockaden är siffran . Om man ser på maximitalen resp.minimitalen för hur mycket metoderna har använts i de olika sjukvårdsområdena,finner man att maximitalen för de båda metoder jag nämnde är Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål Det är väldigt låga siffror i jämförelse med dem som kommit frami de undersökningar där man försökt mäta behovet av smärtlindring. Vare sig manhamnar på eller på när det gäller det behov som har redovisats, ärsifforna för hur mycket smärtlindringen har använts enligt min meningförfärande låga. Det är dessutom så - många kvinnor har berättat för migatt de inte blivit upplysta om de rättigheter de har och de möjligheter somfinns - att man underlåter att tala om vilka möjligheter som finns när detgäller effektiv smärtlindring. Vissa kategorier kvinnor skulle kanske kunna fåden här smärtlindringen, men det fordras fortfarande en ganska stor envishetoch hård kamp från kvinnornas sida för att de skall få den rätt som riksdagenhar beslutat om . Som jag har sagt tidigare tycker jag att detär hög tid att man tar ansvar för det beslut som har fattats och ger kvinnornaden här rätten. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (mödrahälsovårdens innehåll) LItskottets hemställan bifölls med 283 röster mot 18 förmotion 1980/81:935 av m. fl. i motsvarande del. I ledamot avstodfrån att rösta. Mom. 3 (smärtiindring vid förlossning) Utskottets hemställan bifölls med 283 röster mot 18 förmotion 1980/81:935 av m. fl. i motsvarande del. 1 ledamot avstodfrån att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 26 § Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål Föredrogs kulturutskottets betänkande 1981/82:20 medförslag till lag om utförsel av vissa äldre kulturföremål (prop, 1981/82:82), AnL 136BERTIL ():