prot · G50993 · 1981-12-31 00:00:00 — Gjordaberäkningar visar alt byggandet av 10 000 lägenheter skapar ca 18 000arbetstillfällen. Programmet bör innefatta en kraftigare utbyggnad avbarnomsorgen än vad regeringen förespråkar. Vi anser alt en produktion av ca 30000 fler dag- och fritidshemsplatser bör ha påbörjats . Det börockså innefatta ökade saisningar på kollektiv trafik, inhemska och förnybaraenergikällor och en utbyggd samhällsservice. Det här förslaget avstyrks av utskottet. Skälet sägs varaalt man måste iaktta stor försiktighet med den offentliga sektorns utbyggnad.Här faller uiskottei in i den snäva syn som tyvärr är så vanlig. vara attvidta åtgärder för alt hindra en alltför snabb expansion. Erfarenheterna från vinterns situation för SJ borde inletala för åtgärder mot en ökad satsning på kollektivtrafiken. Det kan väl inteheller behövas åtgärder för alt hindra en ökad satsning på inhemska ochförnybara energikällor, men del är ju något av detta som uiskottei skriver.Bosladsbyggandel ligger på bottennivå, och från många håll vitsordas delnödvändiga i alt öka byggandet. Elt ökat byggande skulle ju ocksä betyda månganya arbetstillfällen inom hela tillverkningsindustrin. Regeringens politik - alt man genom nedskärningar ochnedrustning skall la sig ur krisen - har för länge sedan gjort bankrutt, denslutsatsen drar allt fler. Visseriigen säger regeringen alt vi också måslearbeta oss ur krisen. Men det kan väl inte vara allvarligt menat, eftersom alltfler människor ställs arbetslösa, eftersom allt fler hindras från all göra ensamhällelig insats. Vi hävdar alt vägen ul ur de ekonomiska problemen kräverandra åtgärder. De åigärderna har vi föreslagit i våra motioner. En sådanåtgärd är ett program för 100 000 nya arbetstillfällen. 79CARL BILDT (m): I gär presenterades av ekonomidepartementelden uppföljning av långtidsutredning som redan varil föremål föråtskillig deball i kammaren . Jag skall uppehålla mig vid någon aspekt idet digra betänkandet. Utredningens avsikt är atl med tre alternativautvecklingsvägar illustrera några av de mera centrala avvägningsproblemen i denekonomiska politiken fram mot rriitten av , och atl göra det motbakgrund av 1970-lalels och i all synnerhet de allra senaste årenserfarenheter. I sedvanlig ordning presenterar utredningen elt gotlalternativ, i sedvanlig ordning kallat nr 1, och i sedvanlig ordning försettmed åtskilliga reservationer och förutsättningar. De problem som är förknippade med denna goda utvecklingmot minskad obalans under bibehållen god sysselsättning är mycket betydande,och pä några avgörande punkter tycker jag inte alt utredningen lever upp lillde krav pä klarhet i analys och rekommendationer som det finns anledning atlslälla. Etl av de områden där misslyckandet i jämförelse med LU 80varil som tydligast under de senasle åren är den offentliga utgifts- ochunderskoltsul-vecklingen. Den dåvarande trepartiregeringen hoppades kunna hällaökningen av de offentliga utgifterna inom , vilket skulle möjliggöraatt den offentliga utgiflsandelen av BNP 1985 blev och att budgetunderskotlelskulle kunna reduceras väsentligt. blev del inle så. Utgiflsandelen ökade,budgetunderskotlet ökade och utgiftsutvecklingen blev närmare så högsom man räknai med, väsentligt beroende pä kommunerna. Långtidsulredarna konstaterar nu all frågan om denoffentliga uigiftsök-ningstakten utgör "elt av de mest centralaavvägningsproblemen" i den ekonomiska politiken under de närmaste åren.Det är därför inte utan en viss förvåninginan konstaterar att utredarna på denna centrala och avgörande punkt undvikitatl la ställning och i stället nöjt sig med alt krypa bakom en s. k.referenskalkyl. Denna skygghet inför ell besväriigi problem ler sig icke mindreförvånande om man noterar med vilken säkerhet utredarna anser sig kunna uttalarekommendationer på områden som ter sig långt mer svåråtkomliga för regeringoch riksdag än just detta. I själva verket finns här en beiydande svaghet i hela denkonstruktion som utredningens idealallernativ utgör. Man skisserar enreferenskalkyl som innebär en ulgiftutveckling nästan två och en halv gångerhögre än den man rekommenderade 1980 och tvingas då acceptera en utveckling iform av bl. a. budgetunderskott som "balanserar pä randen av vad som ärmöjligt" med hänsyn lill andra faktorer. Skulle den offentliga utgiftsutvecklingen fr. o. m.innevarande år kunna begränsas till den procentenhet som avgavs 1980 skulle vikring 1985 fä minskade utgifter i förhållande till utredningens kalkyler med ca25 miljarder kronor. Detta 25-miljarderkronorsgap kanske är den avgörandekomponent som skulle göra det möjligt att få någon trovärdighet i de kalkylerför alternativ 1 som utredningen presenterar. Med en sådan utgiftsutvecklinglorde behovet av att finansiera skalleomläggningen med de beiydandearbetsgivaravgifts-höjningar som regeringen snart kommer alt föreslå det förstastegel i all he|l bortfalla. Därmed ökar sannolikt också möjligheterna atl fåtill stånd den måttliga ökning av lönekostnaderna i näringslivet som utgörsjälva grundförutsättningen för att vi skall kunna klara oss i konkurrensenmol omvärlden. Men det förblir dess värre höggradigt osannolikt att detskulle vara möjligt atl åstadkomma den neddragning av inflationen till 5-6 %per år genom en successiv revalveringspolitik som utgör en avgörande del i utredningensalternativ 1. Del skall emellertid sägas all utredningen inte heller gerintryck av någon starkare övertygelse hos författarna om att detta skulle varamöjligt. Kalkylerna kan "rent mekaniskt" gå ihop, skriver man, ochanlyder därmed all man är medveten om atl varken ekonomi eller politik kanbehandlas med samma lätthet som mekanik. Det som mäste lill, menar utredningen, är först rejältlåga löneavtal, sedan en betydande vinstuppgäng i näringslivet, sedan enavgörande strukturell förbättring av bytesbalansen och därefter en avgörandeförbällring av statens finansiella position. Först därefter- och man får inteintrycket av atl della, sä som angavs i finansplanen, skall kunna inträffahösten 1982 - kommer förutsättningarna för en revalveringspolitik altföreligga. Måhända hade del varit enklare atl konstatera attförutsättningarna för en sådan polilik icke kommer all vara för handen underden tid vi har realistiska möjligheter all överblicka. Jag tror inle aUrevalveringspolitiken är möjlig första hälft, och enfördjupad till skillnad frän en ytlig läsning av LU 82 ger ocksä mycket starktstöd för den tesen. Men detta får självfallet inle innebära atl vi kastarinflationsbekämpningen i sjön. Det mäste innebära en mer realistisk ansats ochelt tydligare försök att 12 protokoll 1981/82:92-93 med enfasl polilik angripa inflationens inhemska orsaker. Och här, herr lalman, kommer jagtillbaksdär jag började,nämligen till de offentliga utgiftsökningarna, och deras roll under de kommandeåren. I sitt huvudanförande fäste budgelministernslor vikt vid det trendbrott i de offentliga utgifterna som, enligl honom, haråstadkommits. , menade han, har vi kommii ned myckel ökning av detotala offentliga utgifterna. Jag hop]3as innerligt att budgelministern har rätt, ävenom min trosvisshet måhända är mindre än hans. Den kommunala ulgiftsexpansionenär fortfarande hög, och vi vet av erfarenhet atl man bör uttala sig med denallra största försiktighet om utgiftsutvecklingen innan budgelårel ens börjat. Men tror budgelminislern på vad han säger, öppnar sig enväg mol en utveckling av de offentliga utgifterna avsevärt under vad som angesi långtidsutredningens referenskalkyl. Därmed skapas förutsättningar atl genomatt avstå frän de då helt onödiga arbelsgivaravgiflshöjningarna ge lönlagarnamöjlighet lill elt mera realistiskt avtal under dessa år somnäringslivets konkurrensförmåga kan förbättras och samtidigl som vi kan pressEined de stora underskotlen i statsbudgeten. Då skulle en god utveckling, i denmening som långtidsutredningen talar om, framstå som mindre osannolik än vadsom är fallet orn man låter de offentliga utgiftsökningarna rulla på i den fartsom de har haft under lidigare år - dessa utgiftsökningar som ligger tillgrund för långtidsutredningens referenskalkyl och tydligen också förregeringens djupt beklagliga förslag alt åter, av mer sund polilikpå della område, slå in pä en de successiva arbelsgivarhöjningarnas politik. riktade fråndenna talarstol med hjälp av en något suddig bild, som jag sedermera har fållförklarad för mig, vissa angrepp mol oss moderater som bör bemötas. Del gårdessutom ganska lätt att göra det. indignation gällde vissa uttalanden frän värsida om den statsfinansiella utvecklingen under folkpartiregeringens är hösien1978 och . Vr har hävdat alt den ekonomiska politiken dessa är blevalltför expansiv, att den hade blivit mindre expansiv om man hade följt denmoderala politiken och att denna överexpansion av ekonomin - lillsammans medbl. a. den andra oljeprischocken - kraftigt bidrog lill alt försämra deekonomiska förutsättningarna för den andra trepartiregeringen. Allt delta står vi fasl vid. Politiken var för expansiv,och det tror jag säkert alt även folkpartianknutna ekonomer är bereddaall medge. Eftertanke skadar som bekant aldrig - ibland är den t. o. m.klädsam. sifferexercis om del moderatabudgetalternativet kan enklast och skonsammast sammanfattas med atl den ärfelaktig. I den stora moderata parlimoiionen med anledning avkompletteringspropositionen varnade vi uttryckligen och bestämt förutgifts- och underskoltsulvecklingen. Vi hade dä kunnai konstatera hurutgiftsprognosen som gåll sedan budgetpropositionen ladesfram hade justerats upp med inte . budgetunderskottetskulle komma all uppgå lill ca 50 miljarder kronor- dvs. en ökning med ca 12miljarder kronor från förutvarande budgetär. vel vi alla alt vi fickrätt. Det blev pä det säll som vi moderater befarade . Då som nureserverade sig de moderata representanterna i finansutskottet mot denuppläggning av budgetpolitiken som folkpartiregeringen hade föreslagit. Denreservaiionen rekommenderar jag och andra ä det varmaste tillläsning. Och i konkreta förslag följdes della upp. lästeupp en lång lista på moderata sparkrav, sammanlagt ca , ca 1miljard kronor under de 3 miljarder som våra förslag faktiskt omfattade. Helahans attack på oss hänger pä en fullständigt fiktiv ökning avförsvarskosinaderna som han anser all vi har påyrkat. Men della är faklisklinte sant. I det betänkande frän försvarsutskottet, 1978/79:23, som Hädar Carsåberopar som stöd för sin egenartade siffra återfinns faktiskt ingen moderatreservation med ens en antydan till krav på en utgiftsökning med de belopp som krävsför all kalkyl skall stämma. Så var det således med den saken. Vi varnade, och vi fickrätl. Vi föreslog sparåtgärder, och vi fick dem avvisade. Parallellen meddagens situation är ganska tydlig. Men - och jag vill gärna tillfoga del - jag lägger inlehela skulden för den urspärning av delar av den ekonomiska politiken som skedde1979 på del lilla och dess extremt smala regering. Folkpartisternagjorde fel, men felen blev ännu slörre i denna kammare, då man pä del sätt somalllid följer av minorilelsparlamenlarism tvingades lill eftergifter,kompromisser och inte minst en popularitetssökande polilik. Skall nägraslutsatser frän 1978/79 dras, så är del främst den eviga sanningen omminoritetsregeringars bristande förmåga alt föra en konsekvent och fastekonomisk politik. 80 HÄDAR () replik: Det material som jag baserade mina uppgifterpä har jag inhämtat i samarbete med upplysningsljänsl. Jag villcitera litet ur samma utskottsbetänkande som åberopade. Därbehandlas moiionen 2241 från moderata samlingspartiet, vari m. fl.yrkar "alt bemyndigar regeringen att medge attutvecklingsarbete under anslaget Flygvapenförband för Sk/A 38 för verksamhelen under resterande del av försvarsbeslutsperioden t. o. m. 1981/82 fär beställas inom en kostnadsram av , bemyndigandet avser atl täcka utvecklingen av flygplan Sk/A 38 samt tillhörande beväpnings- och motme- delsulrustning,-- ". Till skillnad från vad sade finns tillförsvarsutskottets betänkande 1978/79:23 fogad en reservalion av Per Peterssonoch , vari yrkas bifall till nyssnämnda motion. Man föreslårockså att utskottets anförande bl. a. skall lyda: "Utskottet föreslår därför atl bifallermotionen 2241, yrkandena 1 och 2. Ökningen av anslaget Flygvapenförband;Forskning och utveckling med 242,3milj. skall ske inom utgiftsramen för del militära försvaret ochförutsätter atl regeringen läser samma belopp under anslaget Flygvapenförband:Malerielanskaffning." Detta är bakgrunden lill de belopp som jag angav i denlidigare visade tablån. Jag vill även erinra om att den marginalskallesänkningsorn regeringen föreslog och som fick slöd hade koslat 2 750 milj.kr. Enligt den moderala budgetpolitiken skulle delta belopp inte behövafinansieras genom ökade intäkter lill staten. Nettoresultatet hade där blivitelt fortsatt ökat budgetunderskott med delta belopp. När det gäller den lotala synen pä den finanspolitik somfördes vill jag gärna tillägga atl jag delar uppfattning alt den ivissa avseenden kunde ha varil annorlunda och alt erfarenheterna har visat atlsä borde ha varit fallet. Jag vill avsluta med att säga att förulsällningarna för enstarkare budgel på intet sätl ökades genom moderata samlingspartiets agerande iriksdagen under det år då inte hade ansvaret för ekonomidepartementel. 81CARL BILDT (m) replik; Att läsa ur gamla riksdagstryck milt i nattenkan kanske framstå såsom mindre relevant. Men med tanke på att Hädar Carsbyggde upp etl så slortarlat angrepp på den moderala ekonomiska politiken underen följd av år just pä några gamla ulskottsbetänkanden kan hans förfarande varavärt att fullfölja. - och läste delta innantill - förordadevi faktiskt en fortsättning av utvecklingsarbetet pä det dåvarande flygplanetB3LA. Detta innebar atl pengar togs från ett annat anslag inom flygvapnet,nämligen anslaget Flygvapenförband; Malerielanskaffning, och fördes över lillanslaget Flygvapenförband; Forskning och ulveckling. En omfördelning skedde av 242,3 milj. kr. samt en ändringav beställ-ningsbemyndigandet. Men etl beslällningsbemyndigande om framlidasaker är inte detsamma som anslag, och det rymdes väl inom de ramar som dä varaktuella. Försvarsbeslutet var vi eniga om. Det skedde ingen somhelst utgiftsexpansion på den punkten från moderat sida. Detta är väsentligt att konstatera. Tar vi bort del här urden tabell som visade för någon timme sedan, får vi faktiskt framdet resultat som är det riktiga, nämligen all moderala samlingspartiet våren1979 lade fram konkreta förslag före valåret om en väsentlig förstärkning avstatens finanser och om en uppslramning av den ekonomiska politiken. Det tyckerjag var hedervärt då. Jag tycker att det också förtjänar elt hedervärtomnämnande så här i efterhand. 82HÄDAR () replik; I mitt första inlägg, del som hartagit lill utgångspunkt, riktade jag inget angrepp mot uppläggningav sin polilik. Jag bara konstaterade att etl fullföljande av den under året1978/79 inle hade lett lill någon förstärkning av budgelen ulan till enförsvagning, och det kvarstår. Sedan kan jag förslå all blir irriterad överatl jag, som han säger, läser upp gamla riksdagstryck mill . Dess värreär del sä att den motion som jag baserade milt resonemang på och denreservalion från moderalerna som inte ville kännas vidåterfinns i del gamla riksdagstrycket, och jag ville fästa och ävenCarl Bildts uppmärksamhet på det. 83 () replik; Det framgår faktiskt. , avreservalion nr 9 i belänkandet alt del inte var fråga om någon ökning avförsvarsramarna. Det var fråga om en omläggning av 242 miljoner - jag upprepardetta - från anslaget Flygvapenförband: Malerielanskaffning lill anslagetFlygvapenförband: Forskning och utveckling. Därmed bortfaller allt detta iHädar kalkyler, och därmed framkommer en beiydande förstärkning avfinanspolitiken i del moderala budgetalternativet . 84LARS-ERIK (): Förutsättningarna för kommunernas ekonomiskaplanering har sedan de borgerliga parlierna överlog regeringsmaklen förändratsdrastiskt. Tillväxten i samhällsekonomin har stannat upp. Möjligheterna tillytterligare höjning av kommunalskatterna är begränsade; Staten går målmedvetetin för att skära ner statsbidrag till kommunerna. En långsiktig Slallig polilikgentemot kommunerna saknas. Den förda borgerUga politiken har naturligtvis drabbatkommunerna olika hårt. Det finns kommuner som till följd av införandel av delnya skalteutjämningssyslemet har klarat sig relativt hyggligt. Det finns åandra sidan kommuner som drabbats oerhört hårt av den borgerliga politiken.Malmö är en sådan kommun. har , lill följd av minskade ochslopade statsbidrag, ändrad beräkning av skatteunderlaget, förioral intäktermotsvarande . är därmed en av de kommuner somdrabbats hårdast av den borgerliga politiken. De minskade statsbidragen har naluriigtvis fått allvarligakonsekvenser för den kommunala ekonomin och möjligheterna att hävda en hyggligkommunal service, för möjligheterna att klara omsorgen om de äldre och barnen.Den borgerliga politiken innebär nämligen nu att även s. k. prioriteradeområden - alltså äldreomsorgen och barnomsorgen - drabbas av nedskärningar. I känner vi inte igen oss i den bild av den kommunala sektornsom de borgerliga partierna målar upp, en bild av ohämmad expansionsom hotar samhällsekonomin. I är det inle fråga om en tillväxttakt på . var tillväxten trots en kraftig kommunalskatlehöjning endasl 0,5 %.Nu, med ylteriigare nedskärningar av statsbidrag till barnomsorg och minskningav skatteunderlaget, blir del fräga om en volymminskning. I fär man inrikta sig på uppehållande försvar försolidariteten och omsorgen i hopp om en socialdemokratisk regering . Den borgerliga kompromissen om indragning avskatteunderlag för i första hand förelag och andra juridiska personer kommerall slå oerhört hårt mot . Förslaget innebär atl går miste om 104milj. kr., vilkel motsvarar . De sammantagna effekterna av dessa åtgärder och lidigarebeslut om indragna bidrag innebär således för Malmös vidkommande eltintäklsborlfall som motsvarar . Kompromissen mellan de borgerliga parlierna innebär att Malmödrabbas avsevärt hårdare än vad t. o. m. moderalerna föreslagit tidigare. Somjämförelse kan nämnas atl trepartiuppgörelsen däremoi innebär en kraftiglättnad för de starka moderatfästena och höginkomstkommunerna ochLidingö, jämfört med del ursprungliga regeringsförslaget. Detta är en orättfärdig fördelningspolitik. Det är enkapitulation för högerkrafterna. Den borgerliga kompromissen om den kommunalaekonomin leder till kommunalskaltehöjningar eller försämrad service.Den borgerliga politiken hotar sysselsättningen och de kommunalanställdas jobb. Förslaget att minska kommunernas skatteunderlag frånföretag och andra juridiska personer är även ur andra synpunkteranmärkningsvärt. Åtgärden drabbar storstäderna och vissa andra industriorterhårt. Del kan inle slä i överensstämmelse med målsättningen all fä lill stånden sådan utbyggnad av industrin alt man försämrar kommunernas ekonomiskamöjligheter alt skapa goda förutsättningar för industrietableringar. Kommunersom , som satsat betydande ekonomiska resurser för att ge företagen godautvecklingsmöjligheter-i form av mark, industrilokaler och mycket annat -, fårmed det borgerliga förslaget inte längre någon kompensation för della genomskatteintäkter frän förelagen. Låt mig avslutningsvis beröra motion 1169, ivilken nägra socialdemokrater från ställer krav pä en översyn avskatteutjämningssystemel. Bakgrunden till kravet är en utredning som utförtsav och kommuner och som pekar på de ekonomiska problem somstorstäderna och de kommuner som ligger utanför skatteutjämningssystemetbrottas med. 1 motionen anger vi några skäl som talar för en översyn avskalleuljämningssystemet. Först och främst har landets ekonomi drastisktförändrats sedan beslutet om skatteutjämningssystemel logs i riksdagen.Kraftiga förskjutningar har också skett i relationerna mellan enskildakommuners ekonomier.Besparingar och undandragande av kommunall skatteunderlag har påverkalkommunerna i varierande utsträckning. Mol den bakgrunden finns det skäl attifrågasätta, om de fördelningsprinciper som gäller för skatteutjämningssystemeti dag är riktiga. I den ulredning som och kommuner har utförtpekas också på de merkostnader som åvilar storstadskommunerna och som intebeaktas i det nuvarande skatteutjämningssystemel. Merkostnaderna finns inomområdena social struktur och regional funktion och beräknas i utredningen varaav storleksordningen . Det kan ocksä ifrågasättas, om skattekraften skall speladen dominerande roll som den gör för fördelningen avskalleutjämningsmedel. Skattekraften säger inte alll om en kommuns ekonomiskasituation. En kommun som har relativt hög skattekraft kan samlidigt ha högakostnader och låg skatteunderlagstillväxt. Del finns ocksä inslag i del nuvarandeskatteutjämningssystemel som ger egendomliga resullal; det påpekas i vår motionoch i den socialdemokratiska partimotionen. Ett exempel är alt vissa kommunermed utbredd småhusbebyggelse får en lägre registrerad skattekraft till följdav stora underskottsavdrag och därmed också slörre möjligheter tillskatteutjämningsbidrag. Flera starka skäl talar således för en översyn av skalteutjämningssyslemet.Jag yrkar därför bifall till den socialdemokratiska reservaiionen 11. 85BERTIL (): Del är inle svårt all i den nu snart tolvlimmar långa debatten finna väldigt stora inslag av oförenliga uppfattningaroch motstridiga meningar, men genom hela debatten kan också skönjas som engenomgående tråd att man behöver lägga en totalsyn på såväl statens som landslingensoch kommunernas samlade ekonomier och skatter. Den kommunala andelen av den offentliga sektorn - det harvi påmint varandra om - har ökat från till 70 %.Det är mol denna bakgrund som och jag har väckt en motion, nr894, i vilken vi önskar en utredning i frågan om statskommunal enhetsskatt.Moiionen avstyrks av utskottet. Det är i och för sig ingen överraskning, mendet görs i ordalag som antyder att vi skulle vilja äventyra den kommunalasjälvstyrelsen. Den avstyrks också av den orsaken atl motionens intentionerstrider mot grundlagens stadganden. Om ingen ledamot av riksdag undergångna lider skulle ha haft rätt att väcka förslag som stred mot gällande grundlag, hade vii dag inle haft en talman utan en lantmarskalk som främste talesman. Men viktigare i utskottets avstyrkande är, som jag nämnde, atl införandel av en statskommunal enhetsskatt betraktas som ett grundskott mol den kommunala självstyrelsen. Enligt vår uppfaltning finns del i den samhällsekonomiskasituationen sädana drag som pekar fram mot ell rejält nytänkande iskattefrågan. Det är nödvändigt att man förutsättningslöst och utan historiskaoch känslomässiga bindningarklargör förhällandet mellan den kommunala självstyrelsen och den kommunalabeskattningsrätten. Två tredjedelar av den kommunala verksamheten inkl.landstingen påverkas och styrs på etl eller annat sätt av statliga beslul. Detär där som den kommunala självstyrelsen är hotad - inle bara naggas i kantenutan klavbinds. En radikal minskning av den statliga styrningen av denkommunala verksamheten är oerhört mycket mer väsentlig än att kommuner ochlandsting klamrar sig fast vid en beskattningsrätt som blivil mer ochmer formell, mer och mer illusorisk till följd av olika slatliga åtgärder. Ochvi har i dagens deball, och i del belänkande som vi diskuterar, fäll enprovkarta på allt detta. Del är ell nätverk, för alt inte säga lappverk, avrikstäckande och regionala skatteutjämningar, indragningar av vissa skatterfrån kommunerna lill siaten, förslag om frysning av kommunala pengar m. m. Del totala skatleultaget i samhället har nätt en sådannivå att den samhällsekonomiska balansen är i riskzonen. Ansvaret för etlsådant skatteuttag bör i sin helhet tas av , som lillsammans medregeringen har etl helhetsansvar för samhällsekonomin.