prot · G50966 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:66 Om remissbehandling av förslag ommetadonbehandling Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 §Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. 2 §Svar på interpellation 1981/82:101 om remissbehandling av socialstyrelsensförslag om metadonbehandling har frågat mig om jag har föravsikt att sända förslag om metadonbehandling på remiss och iså fall till vilka. Metadon är ett godkänt läkemedel som är klassat somnarkotiskt medel. Enligt 6§ 2 mom. narkotikaförordningen får ett narkotisktläkemedel förordnas av bl. a. läkare. 13 § allmänna läkarinstruktionen stadgasbl. a. att det åligger läkare att i överensstämmelse med vetenskap och beprövaderfarenhet meddela patienten den behandling som patientens tillstånd fordraroch vid förordnande av läkemedel iaktta vad föreskrivit härom.Socialstyrelsen har i receptkungörelsen (MF 1965:100) föreskrivit bl. a. attnarkotiska läkemedel skall förordnas med största försiktighet. Till ytterligareledning för de läkare som behandlar opiatmissbrukare med metadon harsocialstyrelsen meddelat särskilda föreskrifter om metadonbehandling (MF1972:28). En försöksverksamhet med metadonbehandling pågår vidUlleråkers sjukhus. har med skrivelse tillregeringen överlämnat rapporten med metadon - svenskaerfarenheter i nordisk och internationell jämförelse. I rapporten föreslås attmetadonbehandling skall drivas som en reguljär regionsjukvårdsverksanihetcentraliserad till en plats i landet. Behandlingen skall inledas vid Ulleråkerssjukhus i och inte omfatta fler än 150-200 klienter. Nytt ställningstagandetill metadonprogrammets fortsättning skall enligt rapporten ske efter enfemårsperiod. I rapporten föreslås att Om remissbehandling av förslag ommetadonbehandling föreskrifterom förordnande av narkotiskt läkemedel i vissa fall (MF 1972:28) upphävs ochersätts av en ny författning. Regeringen beslöt att överlämna rapportentill sjukvårdsdelegation. I sjukvårdsdelegationen ingårföreträdare för berörda departement, , ,universitets- och högskoleämbetet. , sjukvårdens ochsocialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut samt de fackligaorganisationerna. Sjukvårdsdelegationen har övertagit de uppgifter som tidigarelåg på centrala regionsjukvårdsnämnden. I rapporten lämnas förslag attmetadonbehandling skall bli en reguljär regionsjukvårdsverksamhet. Det ankommerpå sjukvårdsdelegationen att yttra sig om detta. Rapporten och dess förslaganmäldes vid sjukvårdsdelegationens sammanträde . Inomdelegationen uttrycktes stöd för att verksamheten med metadonbehandling vid Ulleråkerssjukhus bör fortsätta under i första hand enligt den principiellainriktning som föreslås i rapporten. Därvid bör omfattningen av verksamhetenbegränsas till högst 150 patienter. Upptagningsområdet bör vara hela landet.Socialstyrelsen bör följa verksamheten och utvärdera denna i slutet avtreårsperioden. Rikspolischefen har vid överläggningar isocialdepartementet förklarat att han delar de synpunkter som redovisats frånsjukvårdsdelegationen. I årets budgetproposition har jag anmält att jag delaruppfattningen att verksamheten med metadonbehandling bör fortsätta vidUlleråkers sjukhus under i första hand . Omfattningen av verksamheten börbegränsas till 150 patienter. Upptagningsområdet bör vara hela landet.Verksamheten bör utvärderas och resultat föreligga i slutet av treårsperioden.Mot bakgrund av de erfarenheter som då framkommit bör en ny prövning ske avverksamheten. Sjukvårdsdelegationen skall vid sitt sammanträde ifebruari åter behandla metadonfrågan. Sedan överlämnade sin rapport har debattenom metadon varit intensiv. Till har inkommit fleraskrivelser om metadon som uttrycker såväl positiv som negativ inställning tillmetadon. Bakom dessa skrivelser står olika organisationer, behandlare,missbrukare och anhöriga till missbrukare. hade jag ocksåbesök av ett tjugotal behandlare som representerade olika typer av drogfriabehandlingsenheter i hela landet. Vid en annan uppvaktning presenterade ettantal läkare verksamma inomj narkomanvården sin uppfattning om metadon. Ävendessa synpunkter kommer givetvis att beaktas vid delegationens bedömning av denfortsatta verksamheten. frågar om jag skall sändasocialstyrelsens rapport om metadon på remiss. Genom ett yttrande från sjukvårdsdelegationen fårsocialdepartementet och en samlad uppfattning från huvudmän,myndigheter och fackliga organisationer om den fortsatta verksamheten. Detfinns därför enligt min mening ingen anledning att därutöver i särskild ordningremissbehandla denna rapport. 2BLENDA LITTMARCK (m): Jag ber att få tacka socialministern för svaret. Det blev en liten kollision när det gällde tiderna. Jaghade bara läst rapporten från när jag framställdeinterpellationen, men kom socialministerns eget uttalande, som inågon mån lugnade mig och på sätt och vis gjorde min fråga överflödig - men dåvar det så dags. Vad som skrämmer mig - eftersom ingenting direkt talar motdet - är förslaget att metadonbehandling skall bli en reguljärregionsjukvårdsverksamhet. Jag ser då med skräck hur denna behandling kankomma att spridas till flera ställen. Men säger statsrådet att verksamhetenskall fortsätta under i första hand , att den begränsas till 150patienter och att en ny utvärdering skall ske. Däremot har statsrådet inte sagtnågonting om huruvida det är hennes uppfattning att metadonbehandling skall inarbetas som en reguljär regionsjukvårdsverksamhet, och det är detsom jag är rädd för. Vi försöker nu på alla fronter att hitta lösningar pånarkotikafrågan, och denna verksamhet är bara en liten del i det hela. Det kaninte förnekas att behandlingen har gjort nytta för sådana som har varitopiatmissbrukare mycket länge och för vilka alternativen har varit heltkatastrofala. Men min personliga uppfattning är att man under de här tre årenskulle ha försökt göra en avveckling av detta projekt, bl. a. därför att detinte helt begränsar sig till . Professor berättar ju själv attdet finns ett tjugotal läkare ute i landet som använder metadonbehandling. Detär inte något effektivt medel för att få ner narkotikamissbruket i landet. Den direkta frågan gällde - eftersom vi inte skallprata om metadonets vara eller inte vara - om förslag ommetadonbehandling skulle sändas på remiss. Socialministern säger att hon anseratt det räcker att man får en samlad uppfattning från huvudmän, myndigheter ochfackliga organisationer om den fortsatta verksamheten. talar hon omupprördheten hos andra som håller på med denna fråga. Hon har fått besök avorganisationer, behandlare, missbrukare och anhöriga till missbrukare. Detvisar mer än någonting annat hur viktigt det hade varit att rapporten hade gåttut på remiss. Men våra olika ställningstaganden har, som sagt,kolliderat i tiden, och jag hoppas bara att det blir en ny prövning och enordentlig utvärdering när detta begränsade projekt fortsätter . Om remissbehandling av förslag ommetadonbehandling Det är ju helt riktigt som har poängterat, att metadonbehandlingen är en mycket liten del av narkomanvården.Det är en behandlingsform som har använts för de klienter där ingenting annathar hjälpt, och därför har det varit viktigt för oss att få ett något bättreunderlag för en utvärdering än vad vi hade med den rapport som förelåg. Det ärdetta som är bakgrunden till den hantering som har ägt rum påsocialdepartementet, och jag uppfattar inte heller inlägg Om remissbehand-Ung av förslag ommetadonbehandling som någonallvarlig kritik mot detta. Jag poängterade också i svaret att utvärderingen avden treåriga vidare försöksverksamheten skall påbörjas innanförsöksperioden är avslutad. Det är oerhört viktigt att vi får klarhet i hurrehabiliteringsarbetet fortskrider och vad som blir resultatet på lång sikt förde patienter som det här är fråga om. När det gäller de 20 klienter som har fått förskrivning påannat sätt är ju avsikten - vilket också föreslås i rapporten - att allförskrivning skall ske genom och att någon förskrivning därutöverfortsättningsvis inte skall få äga rum. Dessa 20 personer är enligt vad jag vetpatienter som haft den här förskrivningen under en relativt . Det är angeläget att vi verkligen får effekten avmetadonprograminet på narkomanvården i en vetenskaplig belysning. Det finnsolika delar utöver dem jag har nämnt som vi behöver få ytterligarebelysta, och det är t. ex. motivationsarbetet för att fä in heroinmissbrukare ien drogfri behandling. Sådant behöver vi veta mera om. Jag vill, fru talman, avsluta med att säga att arbetet medatt bota och rehabilitera narkotikamissbrukare naturligtvis måste pågå på enmycket bred front och på många olika sätt, anpassade till de behov som därfinns. Det är \iktigtatt diskussionen förspå en så seriös och verklighetsnära basis som möjligt. Det har också varitbakgrunden till de beslut som regeringen har fattat och somsjukvårdsdelegationen kommer att fatta. 4BLENDA LITTMARCK (m): Man får aldrig glömma bort att man genom attbehandla med metadon botar knark med knark och att detta i sin tur kan medföraett livslångt beroende, där patienterna behöver ha en ny dos av knark varjedag. Mot den behandlingen talar de resultat som har vunnits på helt drogfriabehandlingskollektiv, där man i många fall har uppnått en total drogfrihet. Detär naturligtvis sådana projekt som vi skall stödja. De som arbetar med drogfri behandling oroar sig också föratt den här behandlingsformen med metadon skall leda till att det sprider sigtankegångar som går ut på att man säger: Om jag håller på ,så får jag ju i alla fall metadon . En sådan defaitistisk syn kansprida sig i betydligt större omfattning än som förekommer , om man inte serupp. Det är därför jag menar att det är viktigt att alla fårvara med och yttra sig om den här saken, när det efter de tre åren blir enutvärdering. Jag betraktar inte de statliga myndigheterna och de fackligaorganisationerna som tillräckliga remissinstanser. Deras representanter blir ju"proffs" på praktiskt taget allting i varenda styrelse och varendadelegation vi har, men i de allra flesta avseenden kan de inte antas företrädasina uppdragsgivares intressen med det djup och den bredd som behövs i det härfallet. De är enligt min mening inte på något vis tillräckliga somremissinstanser. 5Socialministern : Nr 66 Om rätten till havandeskapspen- För att inget missförstånd skall uppstå villjag säga att det självfallet är så - och regeringens arbete på det här områdetvittnar också om detta - att vi på allt sätt skall stödja dem som arbetar meden drogfri behandling. UtveckHngen av verksamheten i drogfria behandlingshemvisar också att de har haft förtur. Men när det gäller speciellt svårbehandladepatienter måste vi få ytterligare kunskap, och det är detta som har varit javsikten med den hantering som vi nu diskuterar. I övrigt delar jag uppfattningen att vi när det gäller denhär frågan verkligen skall ha nära diskussioner. Sådana har vi ocksåkontinuerligt haft med dem som arbetar på fältet, för vi behöver den kunskap dehar att ge, inte minst i vårdarbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på interpellation 1981/82:102 om rätten till havandeskapspenning har frågat mig dels vilka samladeerfarenheter regeringen har av havandeskapspenningens tillämpning, dels omregeringen anser det påkallat att vidta åtgärder för aft komma till rätta mednuvarande brister vid tillämpningen av lagen om havandeskapspenning och vilka iså fall dessa åtgärder är. Rätten till havandeskapspenning och rätten tillomplacering till andra arbetsuppgifter vid havandeskap infördes den 1 januari1980. Därmed fick blivande mödrar, som har ett fysiskt krävande arbete och sompå grund av havandeskapet inte kan fortsätta sitt vanliga förvärvsarbete, rättatt begära omplacering hos sin arbetsgivare till mindre påfrestandearbetsuppgifter. Om arbetsgivaren inte kan ordna omplacering kan kvinnan fåhavandeskapspenning från . Havandeskapspenning kan utgå fr.o. m. den sextionde dagen och fram till den tionde dagen före den beräknadetidpunkten för förlossningen. Man kan alltså få ersättning under högst 50dagar. Med fysiskt krävande arbete anses arbete som innebär tungalyft eller krav på att vissa svårare rörelser skall kunna utföras, om arbetettill stor del måste utföras stående eller om arbetet är av monoton karaktär somger ensidiga belastningar. För att dessa faktorer skall beaktas krävs också att deåterkommer tämligen regelbundet. Innehåller arbetet endast i mindre mån inslagav fysiska påfrestningar bör det vara naturligt att arbetsgivaren ger befrielsefrån dessa arbetsuppgifter. Lagstiftningen är inriktad på att de nämnda problemen iförsta hand skall lösas genom omplacering inom företaget. omplaceringär uttömda finns det anledning att pröva rätten till havandeskapspenning. Vid ansökan om havandeskapsersättning skall kvinnan angevilka arbetsuppgifter hon har, på vad sätt dessa är fysiskt påfrestande och ivilken utsträckning hon skulle ha utfört dem. Vidare bör hon ange om hon harmöjlighet att bli omplacerad eller inte. Dessutom skall ett läkarintyg alltidbifogas. I läkarintyget skall anges de arbetsuppgiftersom läkaren anser utgörett hinder för kvinnans fortsatta förvärvsarbete. Inom och försäkringskassorna harlagts ner ett omfattande arbete för att föra ut information omhavandeskapspenningen och för att möjligt få fram en vägledande praxisför beviljande av ersättning. behandlades ca 10 000 ärenden omhavandeskapspenning. Verket gjorde under detta år en speciell granskning av ca700 ärenden. Av dessa valde verkets ombudsenhet ut ett antal ärenden som genombesvär fördes upp i försäkringsdomstolarna i syfte att få fram en vägledandepraxis. Domstolarna behandlar ärenden om havandeskapspenning med förtur. Verkets erfarenheter av granskningen avförsäkringskassornas ärenden har samlats i en rapport som delgivits kassorna.Den har också diskuterats på konferenser med kassapersonalen. Den tillsatta föräldraförsäkringsutredningen har iuppdrag att göra en övergripande genomgång av de praktiska erfarenheterna avbl. a. reglerna för havandeskapspenningen. Utredningens uppdrag utvidgadesförra året till att avse även kartläggningar som begärt av olikafrågor i anslutning till gravida kvinnors förvärvsarbete. Jag vill understrykaangelägenheten av att ersättningsärenden inom den allmänna försäkringen bedömsenhetligt över hela landet. Som framgått av vad jag här redovisat har stor mödalagts ned på att så snabbt som möjligt få fram underlag för en sådan bedömning. Åtgärder har således vidtagits på ett tidigt stadium föratt följa och bevaka erfarenheterna av den praktiska tillämpningen av reglernaför havandeskapspenningen. De hittillsvarande erfarenheterna gör det enligtmin mening inte påkallat att vidta några ytterligare åtgärder på detta område.Vi avvaktar nu resultatet av den utvärdering som görs avföräldraförsäkringsutredningen. 7INGA (vpk); Jag skall först be att få tacka för det här svaret. beslutades det här i attkvinnor som på grund av sitt förvärvsarbetes art inte kan fortsätta med sinanormala arbetsuppgifter i graviditetens slutskede skall ha rätt tillomplacering med bibehållen lön. De kvinnor som inte kan omplaceras ianställningen skall i stället få ledighet med ersättning frånförsäkringskassan. Det är detta som kallas havandeskapspenning. I den ansökan som man skall göra till försäkringskassanskall man beskriva sitt arbete, och man skall ha läkarintyg på att man på grundav graviditeten inte kanutföra sina vanliga uppgifter och ett intyg från arbetsgivaren om att man intekan omplaceras. Det finns tecken som tyder på att man vid beviljandet avdenna havandeskapspenning i början var generös, medan det ärganska svårt att få havandeskapspenning beviljad. Någon enhetlig bedömning av de kvinnor som söker dennapenning finns inte. Man kan därför förmoda att bedömningen skiftar från falltill fall. "Bli inte gravid om du är hemsamarit" - så sågen rubrik ut i en kvällstidning. Detta jobb - att varahemsamarit - anses inte alls vara för tungt för en kvinna som är gravid iåttonde och nionde månaden. , som det handlar om här, är och fick medandra ord ingen havandeskapspenning. jobb kunde innebära upp till tolvstädningar , och ibland fick hon arbeta med rullstolsbundnavårdtagare, som ibland behöver lyftas. I hennes arbetsuppgifter ingick ocksåatt handla mat, vilket innebär släpande av tunga kassar, ibland långa sträckoroch ibland , osv. Det rör sig om vanliga arbetsuppgiftersom varje hemsamarit har att utföra. Läkaren på mödravårdscentralen hade intygat att honfullständigt borde avhålla sig från sitt ordinarie arbete under de sistagraviditetsmånaderna, och arbetsgivaren hade intygat att det inte gick attomplacera henne. Men tyckte i det här fallet annorlunda, ochbåde försäkringsrätten och försäkringsöverdomstolen, som hon överklagade till,beslutade att ingen havandeskapspenning skulle betalas ut. Arbetet ansågs inteinnebära så fysiskt påfrestande arbetsuppgifter att det var nödvändigt att fåvara ledig från det. Många kvinnor har faktiskt hört av sig till mig i den härfrågan och påtalat liknande saker. En kvinna sade så här: skallman vara plåtslagare för att få havandeskapspenningenbeviljad. fick ta ut en vanlig föräldraledighet i två månaderföre förlossningen. I och med detta blev tiden med det födda barnet förkortadmed lika många dagar. "Det verkar så godtyckligt", säger ochfortsätter: "I domen sägs det att lagen i första hand åsyftar arbeten inomden tunga industrin, sjukvården, transportväsendet, butikshandeln ochhotell-och restaurangbranschen. Vad är det som talar för att mitt jobb ärlättare?" Ja, det tycker jag att man verkligen kan fråga sig! De underlag som ligger till grund för beslut omhavandeskapspenning är i mycket stor utsträckning bristfälliga eller saknasrent av. Detta tycker jag självfallet är ett mycket otillfredsställande sättatt hantera en lagfäst rättighet på. Det är angeläget att lagen fungerar likaför alla kvinnor som söker havandeskapspenning. Några statistiska undersökningar som visar i vilkenutsträckning gravida kvinnor begärt och fått omplacering finns inte. Men inomriksförsäkringsverket gjorde man, som också omtalade, i oktober1980 en undersökning av vilka kvinnor som beviljats havandeskapspenning undertiden . De siffrorsom man fått fram är att av de blivande mödrarna Om rätten till havandeskapspenning Om rätten till havandeskapspenning De flesta som sökte, , fanns inom vårdsektorn. Däremotvar antalet ärenden som rörde den tunga industrin, transport osv., inte såstort som väntat - . De flesta ansökningar om havandeskapspenning harenligt denna undersökning beviljats - har avslagits. Denna undersökning, , visar att beviljandetvar ganska liberalt, om man nu kan säga så. Men är det annorlunda. Det som sägs i svaret är alltså riktigt, men under senaretid har det skett en åtstramning beträffande beviljandet. Och det är detta somhar förvånat och oroat många kvinnor och som upplevs som orättvist ochorättfärdigt. I utredningen heter det också: "Eftersom praxisrörande denna nya förmån saknas och eftersom bedömningen av rätten i så höggrad grundar sig på en individuell bedömning i varje enskilt fall är det ganskanaturligt att rätten till havandeskapspenning inte har varit enhetlig hos deolika försäkringskassorna." Man säger också att "läkarintyget intekommit att få den funktion som avsetts". Sammanfattningsvis heter det i utredningen, som ocksåKarin Söder känner till, att besluten fattas med ofullständigtutredningsunderlag, att det finns stora bedömnings- ochhandläggningssvårigheter och att läkarintygen i allmänhet är ofullständiga ochintetsägande. säger i svaret att det nu sker en övergripandegenomgång av de praktiska erfarenheterna för bl. a. havandeskapspenningen. Dettycker jag förstås är bra. Men hur ser på de fall som förekommer och , där kvinnor faktiskt blir förvägrade sin rätt? Är detriktigt att det skall ske en stram bedömning? Är det så den här lagen skallfungera? Det är angående den frågan jag tycker det är viktigt att få ettklarläggande från regeringens sida. Det är angeläget att det sker en enhetlig bedömning överhela landet, säger . Det är ju ett positivt uttalande, men faktumtalar för att just nu sker det ingen sådan enhetlig bedömning. Tvärtom är detde olika försäkringskassornas olika bedömning som råder över kvinnornasrättigheter. Jag har vänt mig till i den här frågan därföratt jag vill att den här lagen skall fungera bättre och riktigare förkvinnorna. Rätten till havandeskapspenning skall inte vara beroende av var manbor och vilken försäkringskassa man tillhör. Jag tror att det vore bra fördenna debatt och för denna fråga om kunde dela min uppfattning ochuttala sitt ogillande av att denna lag hanteras så fel för kvinnornas del. Jagtycker att det är litet slätstruket att bara säga att vi skall avvakta. Derapporter som har kommit i denna fråga visar att lagen inte fungerartillfredsställande, även om ärenden tidigare beviljades mer liberalt. Jag tyckeratt borde vara den som vidtar åtgärder för att dekvinnor som har rätt till havandeskapspenning också skall få den. 8 SocialministernKARIN SÖDER: Det sista som tog upp svarade jag faktiskt uttryckligen påredan i interpellationssvaret när jag, efter att ha redogjort för de uppdragsom utredningen har, nämligen att göra en genomgripande och övergripandegenomgång av de praktiska erfarenheterna av reglerna för havandeskapspenningen,säger: "Jag vill understryka angelägenheten av att ersättningsärenden inomden allmänna försäkringen bedöms enhetligt över hela landet." Det är ocksåriksdagens och regeringens avsikt, när man stiftar lagar av allehanda slag föratt tillmötesgå väsentliga behov hos medborgare och andra som har sammarättigheter i vårt samhälle, att de skall verka lika över hela landet. Men detär också väl känt att innan lagarna funnit sin praktiska verkan kan det förekommafall som bHr oenhetliga. Därför har ochförsäkringskassorna vidtagit sina åtgärder. Det är därför man har varitangelägen om att få konferenser till stånd och att få ärenden prövade avdomstol. Det är alltså ett intensivt arbete som pågår i detta ärende för att viskall leva upp till det som och jag är överens om: en enhetligtillämpning. Mankan inte i sådana här debatter gå in på enskilda ärenden, men jag vill gärna taupp några saker som sade i sitt anförande. nämnde t. ex.att det ibland kan vara bekymmer med läkarintygen i sådana här sammanhang. Detläkarintyg den blivande modern presenterar kanske inte kan ge ett tillräckligtbeslutsunderlag. Då är det meningen att kassorna skall komplettera med egnautredningar för att man skall få ett ordentligt underlag. Detta har ocksåriksförsäkringsverket uppmärksammat i den rapport som jag nämnde. Därkonstaterar man just detta att kassorna själva skall göra den komplettering sombehövs för att man skall få en rättvis bedömning av ett ärende. Den här fråganskall också prövas i utredningen. Närdet gäller olika typer av arbeten har och jag samma sifferunderlag.Jag utgår också ifrån att man i utredningsarbetet kommer att kunna presentera ytterligareunderlag mot bakgrund av de erfarenheter som vi fått . Det är jutrots allt en ganska ny lag som det här är fråga om. Närdet gäller t. ex. hemvårdarnas arbetssituation, som nämnde, bordeman på det området enligt min uppfattning kunna pröva möjligheterna tilllättare arbetsuppgifter för den som är gravid. Jag är helt klar över att - ochdet vet ju.alla som har husmorserfarenheter - det jobbet ofta är väldigt tungt.Men det finns inom denna sociala verksamhet också uppgifter som är av lättarekaraktär, och det bör vara angeläget att gravida kvinnor kan bli omplaceradetill dessa arbeten. Vid bedömningen av havandeskapspenningen har man, enligtvad jag har förstått, gått efter de principer om omplacering som lagts fram ilagstiftningen. Man har alltså hjälpt dem som arbetar inom hemvården till andradelar denna sektor, där de inte har behövt göra tunga lyft och liknande som ärpåfrestande. Vad som är viktigt i dettaavseende är att vi får en utvecklad praxis för hur 8Riksdagens protokoll 1981/82:61-67 Om rätten till havandeskapspenning