prot · G509132 · 1981-12-31 00:00:00 — Vpk kräver en utredning med direktiv att snabbt föreslååtgärder mot långsamheten i arbetarskyddsstyrelsens framläggande avföreskrifter. Kravet har sin grund i arbetsmiljöns utveckling under senare år.Då kan man kanske säga att den fysiska arbetsmiljön delvis har förbättrats menatt den psykosociala, som det talas om, totalt sett har försämrats.Arbetsmiljön har således sammantaget inte förbättrats i den grad som har varitoch är nödvändig. Arbetet med föreskrifter grundar sig naturligtvis på delagar som finns. När denna lag stiftades var vpk krifiskt på många punkter. Deninnebar visserligen en framgång på vissa områden, men på andra var det påstället marsch. Lagen bygger på klassamarbete. Det lokala arbetsmiljöarbetethar inte fått mycket bakom ryggen mer än att skyddsombuden till viss del harfått rätt att stoppa arbetet. Fackföreningarna fick inga avgörande, konkretamaktbefogenheter, och problemen med arbetstakt, jäkt och stress hamnar i stortsett utanför lagstiftningen. Lagen är en ramlag, och man har överlämnat alltkonkret arbete till arbetarskyddsstyrelsen. En del av ansvaret för att vi inte har fått deföreskrifter som man hade förväntat sig måste läggas på arbetarskyddsstyrelsensledning. Den har inte förmått fylla ramlagen med det innehåll som svarar motgrundpelarna i arbetsmiljölagen. Vi från vpk har varit starkt kritiska till denna ramlag,och det är vi fortfarande. När demokrafiska organ överlåter åt administrativaatt uträtta det konkreta föreskriftsarbetet, så frånhänder man sig detpolitiska ansvaret. Arbetarskyddsstyrelsen är en stor myndighet, och dendominerar allt vad som händer på arbetsmiljöområdet . Den har en mängdyrkesinspektionsdistrikt och utfärdar som sagt föreskrifter och anvisningar.Den är sammansatt av arbetsmarknadens parter, men även riksdagsmän och folkfrån ingår. Eftersom arbetsmiljölagen är grundad på klassamverkantenderar arbetarskyddsstyrelsens arbete att gå mot samförståndslösningar. Vianser, vilket vi framhåller i en motion som behandlas ,att arbetarskyddsstyrelsen består av en majoritet av fackliga företrädare,något som både LO och TCO en gång krävde. Det kan finnas organisatoriska orsaker till att det går sålångsamt med att få fram dessa föreskrifter. Att det tar så berorockså på denna ramlags konstruktion. Låt mig ge några exempel. Till att börja med handlar det om de organisatoriska ochsociala riskerna, dvs. de psykosociala riskerna. Arbetarskyddsstyrelsen harinte på något sätt kunnat dokumentera de vackra målsättningarna. De dokumentsom finns är i stor utsträckning kastrerade. De har kommit fill efter segslitnaförhandlingar mellan SAF och arbetarskyddsstyrelsen. Det har naturligtvis varitlogiskt att från SAFhårdnackat försvara den i grunden odemokratiska ordning som råder påarbetsplatserna när det gäller att bestämma över hur arbetet skall läggas upp.Det borde egentligen vara en självklarhet att arbetarskyddsstyrelsen utfärdadeklara bestämmelser beträffande skiftarbete, ensamarbete osv. Likaså borde manutfärda klara regler för personalpolitik, arbetsledning, löneformer och alltsom hör dit. Reglerna skulle vara klart inriktade på att åstadkomma en braarbetsmiljö. Ett annat exempel kan tas ur den s, k. gränsvärdeslistan.Också där är det en hård dragkamp när det gäller de medicinska forskningsrönsom kommer fram och de ekonomiska faktorer som framför allt arbetsköparnahävdar. På detta område utför SAF ett mycket avancerat och duktigt arbete föratt förhindra ordenfiiga föreskrifter. Det tar lång fid att få framgränsvärdelistor, och de har i många fall manglats utifrån ekonomiskavärderingar. skrev med anledning av ett vpk-yrkandefrån föregående år att man skulle ha goda säkerhetsmarginaler vidgränsvärdesättningen, och utskottet hoppades att arbetarskyddsstyrelsen skulleuppmärksamma detta. Såvitt jag kan se har arbetarskyddsstyrelsen hitfills inte"uppmärksammat" att dokumentera de säkerhetsmarginaler man har. Jagförmodar att det är som ser till attmarginalerna blir i stort sett obefintliga, med dagens sätt att fastställaföreskrifter. Det gäller också t. ex. i fråga om fysiska belastningaroch de olägenheter och risker som våra kamrater på arbetsplatserna utsätts förav ekonomiska skäl. Den forskning som bedrivs på området ger heller interesultat i form av föreskrifter från arbetarskyddsstyrelsen. Det är allvarligt att arbetarskyddsstyrelsenhar en sådan här makt. har utskottet varit på arbetarskyddsstyrelsen ochfått försäkringar om att föreskriftsarbetet skall gå bra. Då inställer sigfrågan: I vilken form kommer det att gå bra? Är det inom den begränsade delensom gäller lagens tillämpning ? har SAF kraftfullt kunnat stoppa föreskrifter somhaft avgörande betydelse. Vi kan framför allt se att gränsvärdelistan,föreskrifter om asbest, lösningsmedel och många andra ämnen har försenats.Människor som varit direkt berörda har fått vänta på föreskrift efterföreskrift, och det har inte varit organisatoriska och tekniska lösningar somlegat i vägen, utan det är långvariga förhandlingar och segslitna kompromisseri arbetarskyddsstyrelsens grupper som ligger bakom här. Därför ställer man frågan: Är det inte vettigt med enutredning för att se om det finns hinder i vägen - och vilka dessa i så fall är- som gör att föreskrifterna inte kommer fram i den tid som de borde komma, ochvad detta långa kompromissande i arbetarskyddsstyrelsen kostar i arbetsmiljöoch arbetsskador? Jag yrkarbifall till vpk-motionen i berörd del. Anslag m. m. till 82GABRIEL (): Arbetarskyddet har byggts ut kraftigt undersenare år. personal har fördubblats , ochgenom Anslag m. m. till 1978 årsarbetsmiljölag har vi fått en modern lagstiftning som ger de grundläggandereglerna för arbetsmiljöarbetet. Vi har börjat att bygga upp datoriserade informationssystem,och forskningen har utvidgats. Men man kan naturligtvis inte göra lika storaökningar, och till slut kommer man fill en punkt där arbetarskyddsverket liksomandra statliga myndigheter får lov att försöka effektivisera sitt arbete och fåutrymme för ökade insatser inom begränsade resurser. Redan i förra åretsbudgetpropo-sifion framhölls att arbetarskyddsverket nu måste genomförabesparingar och omprioriteringar, och det förslag som då lades fram godtogsenhälligt av . skärps den här hållningen. får istort sett acceptera det s. k. huvudalternativet i budgetarbetet, dvs. att manfår pris-och löneomräkningar men måste reducera . Det innebärnaturligtvis inte att ambitionerna sänks, utan bara att arbetarskyddsverketunderkastas samma krav på att effektivisera sitt arbete som gällerstatsförvaltningen i övrigt-och som f. ö. gällerall verksamhet i vårt land. Viutgår från att en viss höjning av produktiviteten skall äga rum . Detfinns också belägg för att arbetarskyddsstyrelsen arbetar på det här sättet.Man har gjort en översyn av verkets administrativa funktioner som följs upp meden rad olika delprojekt. I enlighet med ett regeringsbeslut utarbetar man ocksåett system för verksamhetsinriktad budgetering. Man genomför avgiftsbeläggningav viss granskningsverksamhet vid styrelsens tillsynsavdelning och, som sagt,en samordning av de datorbaserade informationssystemen. Utskottets majoritet ansluter sig till de bedömningar ifråga om behovet av besparingar och omprioriteringar som görs ibudgetpropositionen och tillstyrker de medel som regeringen har begärt. Somframgår av betänkandet är vi i utskottet eniga om det mesta som gällerarbetarskyddet, men det finns reservationer från socialdemokraterna när detgäller själva anslagsframställningen, beträffande både det centrala verket ochyrkesinspekfionen. Det är ju ingen ny sak att oppositionen föreslår litet merän regeringen har med i budgeten. Hade det varit på den socialdemokratiskaregeringens tid, kunde man väl ha befarat att oppositionens förslag hadekallats överbud. Jag är inte benägen att komma med sådana tillmålen, utan jagbara konstaterar att det är oppositionens privilegium att höja litet på någrakonton. Från vår sida, som företräder regeringen, har vi inte funnit möjlighettill det på den här punkten. Vi tror att de stora ökningar av insatserna, somhar gjorts under en följd av år, är tillräckliga för att man skall kunna arbetaeffekfivt under det kommande budgetåret. Om jag skall säga något kritiskt om det socialdemokrafiskaförslaget, är det att man kanske lovar litet mer än vad man har täckning för.För 1 milj. kr. skall man få tio nya tjänster. Men det blirnog ganska svårt attfå pengarna att räcka. Det skulle gå åt minst 1,5 milj. kr., om man skulleinrätta tio nya tjänster på den avdelning som arbetar med föreskrifterna;annars får man nog inte något folk dit. Men jag tycker, som sagt, inte att manskall överdriva betydelsen av de här motsättningarna, utan se dem mera som resultatetav en traditionell rollfördelning mellan regering och opposition. Frågan om hur man skall påskynda föreskriftsarbetet varockså uppe när utskottet besökte arbetarskyddsstyrelsen, och som framgår avbetänkandet kom utskottet enhälligt till den uppfattningen att man knappast kanskynda på arbetet genom att tillsätta en ny utredning; det skulle snarare fåmotsatt effekt. Det är viktigt att vi får fram föreskrifter, men det är ocksåviktigt att de är bra, att de är sakligt väl underbyggda och att de kantillämpas på ett rättvist sätt. Därför får man finna sig i att det tar en visstid. Men vi kan också konstatera att man 1980/81 fick fram flera föreskrifterän året innan. Vi får hoppas tt arbetet kan ge ytterligare föreskrifter i åroch . Utskottet förutsätter att föreskriftsarbetetbedrivs med största möjliga skyndsamhet, men vi tror inte att en utredningeller ett riksdagsuttalande skulle påskynda arbetet, i synnerhet inte efter detatt utskottet har varit på arbetarskyddsstyrelsen och där haft tillfälle attframföra de här synpunkterna direkt fill de ansvariga. I stort sett samma resonemang som jag fördenyss när det gällde det centrala verket kan man föra också när det gälleryrkesinspektionen. Det är nödvändigt även här att arbetet effekfiviseras påsamma sätt som inom statsförvaltningen i övrigt. Man måste se förslaget motbakgrund av att det här är en sektor som har fått ökade resurser under desenare åren. När det gäller vpk:s inställning är det ju väl bekant frånfidigare debatter att vpk har - som också sade - en allmäntkritisk inställning till arbetsmiljölagen. Man anser att det är fråga omklassamarbete, och därmed dömer man i stort sett ut det hela. För oss som inteser samarbete mellan parterna som någonting ont utan som något gott - detgäller också samarbete med myndigheterna och forskarna - finns det naturhgtvisingen anledning att döma ut lagstiftningen. Men jag tyckte kanske ändå, och jaghoppas att det inte var inbillning, att det fanns något av en ny ton i Lars-OveHagbergs framställning . Han medgav att den fysiska arbetsmiljön harförbättrats och att man kanske t.o.m. kan säga att den totala arbetsmiljön ivissa avseenden är bättre eller i varje fall inte sämre. Det är kanske därförsom vpk inte har något mer revolufionärt förslag för dagen än att det skalltillsättas en utredning. Eftersom utskottet har kommit fram till att enutredning närmast skulle försena arbetet räknar jag med att vpk inte bliralltför bedrövat, om nu det här förslaget skulle avslås, vilket jag hoppas. Med detta,herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag. Anslag m. m. till 83JOHN (): försöker komma vid sidan omfrågan genom att säga att det är oppositionens rätt att lägga fram överbud. Mendet här är inga överbud som vi lagt fram. Utskottsmajoriteten har inte på någotsätt dokumenterat att det inte skulle bli någon nedskärning. Man säger att manskall hålla samma ambitionsnivå. Men på vilket sätt skall man kunna göra detta?Det finns inte dokumenterat någonstans. För att vi skall kunna klara de mindrearbetsplatserna, för att vi skall kunna klara föreskriftsarbetet Anslag m. m. till på etthyggligt sätt, är det nödvändigt att man förstärker på de punkterna. Jag blev litet förvånad när säger att viär i stort sett överens på alla punkter när det gäller arbetsmiljön. Men varför vill man då inte medverka till att vi kan få de ekonomiskaresurserna, så att man till viss del kan klara det som är absolut nödvändigt? 84 (vpk): Jag får väl göra besviken. Deövriga 14 punkterna i vpk:s motion är att beteckna som revolutionära, om deinnebär avgörande förändringar i lagsfiftningen, och det är det fråga om. Detär avgörande förändringar vad gäller maktfunktionerna inom arbetsmiljölagensram. De förflyttas i stor utsträckning till de lokala fackföreningarna. Dessasaker behandlas inte här , och det har större inflytandeöver än jag. Det är alltså ingen särskilt ny ton i mina inlägg, men det ärkanske ett visst sätt att diskutera. Den totala arbetsmiljön skulle jag däremot vilja beskrivasom på det hela taget sämre, fastän kanske med annorlunda mått, om man tänkerpå förtidspensioneringarna, utslagningarna, det allt hårdare tempot på arbetsplatserna.Där är alltså arbetsmiljölagen inte någonting att ta till, och det är den storabristen. Vad gäller den fysiska arbetsmiljön finns det emellertidförbättringar. Men ej heller där är det fillräckligt, med tanke på den snabbautveckling som sker inom arbetslivet. Det vill jag poängtera. Den här moderna lagsfiftningen är en ramlag, som är avondo. Det är många som kritiserar ramlagstiftningen, och det gör även vpk. Denya informafionssystemen och den ökade forskning som skett tycker vi är bra.Men de krav som vpk och även socialdemokraterna har ställt i anslutning tilldet här betänkandet - socialdemokraterna är nu nöjda, när de har varit påarbetarskyddsstyrelsen - går ju ut på att det behövs en utvärdering, någon formav utredning, om varför inte bestämmelserna kommer fram. Jag har försökt attgöra en liten kartläggning av orsakerna till att det är så, och jag har bra påfötterna i detta sammanhang. För inte så länge sedan utspann det sig en debatti tidningen , som visade att det fanns två statsråd i den dåvarandetreparfiregeringen, bl. a. dåvarande statsrådet , som ville ha en merhårdhänt behandling av kostnaderna för arbetsmiljön. Detta har också kommitfram på andra håll. LO, TCO, SAF och de offentUga arbetsgivarna är numeradirekt involverade i de arbetsgrupper som förbereder nya föreskrifter. Jagskulle gärna vilja ha en utredning av i vilken mån denna sammansättning avarbetsgrupperna kommer att leda till att hänsyn tas till det som predikar om, nämligen de ekonomiska delarnaav forskningsresultaten. Vi anser att de medicinska och mänskliga aspekterna istor utsträckning har missgynnats inom arbetarskyddsstyrelsen. Kampenmellan dessa två synsätt är en viktig anledning till att föreskrifter ochgränsvärdeslistor har försenats. Det är verkligen att man studerarvilken betydelse detta har för arbetarskyddsstyrelsen och arbetsgrupperna. Omarbetarskyddsstyrelsen hade en annan sammansättning, kanske ocksåarbetsgrupperna skulle se annorlunda ut. Jag skulle vilja fråga: Vari ligger skyndsamheten ijämförelse med tidigare förhållanden? Vad lovade arbetarskyddsstyrelsen vidutskottets besök i fråga om ökad skyndsamhet, som t. ex. socialdemokraterna kansvälja och som tycker är bra? Det kanske är någonfing som detär värt att ta fram och tala om för kammaren. Så några ord om huruvida samarbetet är av godo eller inte.När det gäller föreskrifterna har samarbetet inte gett människorna påarbetsplatserna det skydd som dessa borde få. Arbetsmiljölagstiftningens finamålsättningar har ju tyvärr inte följts upp i de konkreta lagparagraferna. Anslag m. m. till 85GABRIEL (): Jag refererade en del åtgärder somarbetarskyddsstyrelsen vidtar för att effektivisera sitt arbete. Jag tror attde kommer att ha avsedd verkan. Det är inte något speciellt att arbetarskyddeteffekfiviseras från till nästa, utan det gäller all verksamhet i vårtland, också statlig och verksamhet. Det nya är att vi från regeringensoch sida har börjat sätta litet mera press på myndigheterna attverkligen åstadkomma denna effekfivisering. Det är glädjande attarbetarskyddsstyrelscn har antagit den utmaningen och har flera projekt i gångi den riktningen. Jag förstår att blev förskräckt över attjag hade uppfattat det så, att vpk:s revolutionära verksamhet var nedlagd. Jaghoppas att alla är lugnade av att den kommer att återupptas när vi behandlaråterstående punkter i vpk:s motion. För dagen tror jag dock att vi kan varaöverens om att kravet på utredning inte är särskilt revolutionärt. Jag ser ioch för sig inte det som något negativt. borde väl ändå erkänna attarbetsmiljölagen innebar ett framsteg så till vida att också de psykiska ochsociala arbetsmiljöriskerna behandlas i lagen. Det är klart att det inte ärnågon lätt uppgift att fånga in detta i föreskrifter, och jag tror inte att detblir bättre för att man gör en utredning till. Det är i stället bättre attarbetarskyddsstyrelsen får arbeta med dessa saker. Då får vi litetfastare form för tillämpningen i dessa avseenden. Det är inte ett problem somman löser genom allmänna trumpetstötar. Det är välkänt att vpk inte är anhängare av en ramlag. Nihar inte förtroende för de fackliga och politiska representanter som sitter iarbetarskyddsstyrelsen. Ni tror inte att de kan driva dessa frågor på ettriktigt sätt. Det är er bedömning, som ni har rätt att göra. Jag förstår att niutifrån denna synpunkt tycker att det är mycket misstänkt att arbetsgrupperbestår av representanter för bl. a. arbetsmarknadens parter. Vi som vill ha ettgott samarbete på arbetsmarknaden tycker naturligtvis att det är en fördel medsådana arbetsgrupper. Vi har olika syn på detta. Det har vi konstaterat mångagånger tidigare, och vi kommer väl inte längre i debatten . Anslag m. m. till 86LARS-OVE (vpk): Jag skall fatta mig mycket kort. GabrielRomanus säger att samhället har satt press på arbetarskyddsstyrelsen för attsnabbt få fram föreskrifterna. Kanske jag skall uppfatta det så att man harsagt åt arbetarskyddsstyrelsen att den inte skall kompromissa alltför mycketmed SAF, den bromskloss som finns i dessa utredningar, utan lägga fram de förarbetsmiljön väsentliga föreskrifter som behövs. I så fall är det ett brainifiativ. Men jag kanske inte riktigt tror att det var så man framförde dethela. De psykosociala delarna av arbetsmiljölagen är inte mycketmer än papper att läsa och skapa en diskussion om. Det finns ingenting konkreti dem. Jag nämnde detta förut. Det är den stora bristen i arbetsmiljölagen inte på en enda punkt kan gå in och hävda människors miljö i arbetslivet. Vi har inte förtroende för ,men det vet jag att har. Just därför att sitter med i dessa grupper och har den oerhörda maktbakom sig som den har kan föreningen förhindra vissa saker. Jag vill barapåminna om att vi har föreslagit att de fackligaorganisationerna skall få kvalificerad majoritet i arbetarskyddsstyrelsen. Detkanske visar på ett visst förtroende för de fackliga organisationerna men inteför , som så gärna omhuldar. 87 (): Jag vet inte vad bygger på,när han påstår att jag så väldigt gärna omhuldar Arbetsgivareföreningensrepresentanter i dessa arbetsgrupper. Jag tror att de fackliga företrädarnamycket väl kan tas med representanterna för arbetsgivarna och att det är braatt båda parter finns med i arbetsgrupperna. Jag har den uppfattningen attlöntagarnas företrädare inte är några lekbollar i arbetet på en bättrearbetsmiljö, vilket tydligen föreställer sig. Det vore kanske klädsamt atterkänna att lagsfiftningen och utformningen av föreskrifter om en bättrearbetsmiljö när det gäller psykiska och sociala faktorer är ett nytt fält, därman inte löser problemen genom att bara höja rösten och säga att vi skall haflera föreskrifter. Det är ett svårt arbete som tar sin tid. Vi har med den nyaarbetsmiljölagen ändå tagit de första stegen i den riktningen. Alla måste välvara överens om att det innebär en framgång. Den överväldigande majoriteten iriksdagen ansåg i alla fall detta när lagen antogs. 88LARS-OVE (vpk): Till det sista vill jag säga att läserGabriel fidskriften Arbetsmiljö nr 15 1980, som jag har rekommenderatvid ett tidigare tillfälle, kan han konstatera den stora maktlöshet som dearbetande känner på arbetsplatserna. Men också en tjänsteman hosarbetarskyddsstyrelsen pekar på SAF:s hårdnackade motstånd även mot en skrift,som är sä uttunnadatt den främst skulle tjäna fill att legitimera en öppen diskussion om dessafrågor. Jag efterlyser förslag beträffande minimering avskiftarbetet och ensamarbetet, personalpolitikens helhet, tillsättning avarbetsledare samt framför allt löneformer och reglering av raster och pauserför att därmed också kunna förhindra utslagning och utsortering i dagensarbetsliv. Dessa oerhört viktiga arbetsmiljöfrågor berörs inte i någon föreskrift.Svenska arbetsgivareföreningen har helt blockerat dessa strävanden. Det samband som talar om existerarknappast. Ställ SAF i en grupp. SAF har hela sin makt bakom sig och kan hotamed sitt kapital. Vi har asbestföreskrifterna i färskt minne. Vi vet vilketkapital som på olika håll och i olika länder gör uppvaktningar för attmildra effekterna av föreskrifterna beträffande asbest. Vi vet vilket tryck dethar varit fidigare. SAF är ingen part jämförbar med andra parter utan en mycketstark part. Skall man kunna förändra maktförhållandena något, måste de fackligaorganisationerna ha minst tre fjärdedelar av platserna i arbetarskyddsstyrelsen. Mottagning av sändningar från försökssatelliten Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1(arbetarskyddsstyrelsen, medelsanvisningen) Utskottets hemställan bifölls med 146 röster mot 144 förreservafion 1 av m. fl. Mom. 2 (arbetarskyddsstyrelsens föreskriftsarbete) Utskottets hemställan bifölls med 275 röster mot 15 förutskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion 1115 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 2 (yrkesinspektionen, medelsanvisningen) Utskottets hemställan bifölls med 146 röster mot 143 förreservation 2 av m. fl. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 11 § Mottagning av sändningar från försökssatelliten Föredrogs kulturutskottetsbetänkande /82:23 om mottagning av sändningar från försökssatelliten . Mottagning av sändningar från försökssatelliten 89BERTIL (): En satellit svävar över våra huvuden. Densänder underhållning och fill råga på allt reklam. Det är därför förståeligtatt kulturutskottets ordförande har mönstrat sina styrkor och ispetsen för hela utskottsgruppen kräver förbud för attfillhandahålla den utrustning som behövs för att man skall kunna ta emotsändningarna från försökssatelliten . Satelliten ägs av de europeiska teleadministrationernagenom organisationen , där svenska också är medlem. Reservanterna från och har yrkatavslag på motion 1312. I stympat och havererat skick har dock spillrorna avmotionen samlat en majoritet, som i utskottsbetänkandet gör sitt bästa för attlägga åtminstone några hinder i vägen för den frihet som alla svenskamedborgare enligt lag har att ta emot alla sorters eterburna sändningar. De villkor som vårt televerk har tänkt sig för att enligtingångna europeiska överenskommelser kunna tillhandahålla den s. k.dekrypteringsutrustningen har sådana formuleringar att de enligt reservanternasuppfattning är helt fillräckliga för att ge nödvändiga garantier för att etteventuellt utnyttjande av sändningarna inte skulle gå radiolagens bestämmelserför när. Majoriteten konstruerar nu speciella villkor och vill atttillstånd - om det över huvud taget ges - skall kunna meddelas endast avregeringen. Orsaken är enligt majoriteten att frågan har principiell betydelse.Jag skulle vilja veta: Vilka principer är det som ligger bakom kravet frånmajoriteten? Vi reservanter anser också att frågan är av principiellbetydelse. Vi har därför velat få motionen remitterad tillkonstitutionsutskottet. Detta har förvägrats oss av majoriteten, och min andrafråga till blir: Varför denna negativa inställning till attkonstitutionsutskottet skulle yttra sig?