prot · G50945 · 1981-12-31 00:00:00 — intar en något överlägsenattityd. Hon upplever del som pinsamt att det finns andra som har avvikandeuppfattningar. Jag förslår all del kan vara pinsamt. När jag väckte min motionvar avsikten att jag ville försöka sälla mig in i situationen för de svenskaförelagen, som ändå betyder så mycket för vårt land, och se om det finns enannan lösning i än den våldslösning som man förutsätter. Jag tror påen fredlig lösning. Varför inte, när fredsrörelserna agerar så starkt, företaen fredsmarsch till och tala ut med de ledande där, tala om för demhur vi föraktar systemet, något som jag själv gjorde när jag var där nere.Varför skulle vi inte kunna göra detta för att på så sätt hjälpa de svarta? Detär inte minst med tanke på den färgade befolkningen - som har det så oerhörtsvårt - som jag agerar i frågan. Till hann jag inte säga atl jag har kontaktmed rörelserna i . Med en person som tillhör en sådan rörelse har jagkommit överens om att äta middag. Han är mycket fientlig mot det sydafrikanskasystemet och mot de vila där nere. Jag har alltså kontakt med sådana personerockså, och del tycker jag alt jag kan ha, eftersom jag vill höra vad man harall säga på alla håll. Är det pinsamt att del finns andra röster än de man självhar, tycker jag atl del är tråkigt i vårt land. 84 (vpk): Herr talman! Förstvill jag göra den mycket saktmodiga reflexionen att jag tror att ju mindre SvenJohansson och hans riksdagskolleger erinrar om sin beryktade resa tillSydafrika dess bättre är det för deras politiska rykte. Mera väsentligt är all jag vill framhålla för GertrudSigurdsen, alt om hon och socialdemokratin är medveten om verkningarna av deförändringar som har ägt rum i under del - denfortgående militariseringen och indragandet av de utländska förelagen i detmilitärpoliliska komplexet - så myckel mer egendomligt och motsägelsefulltförefaller det mig atl de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet icke kanstödja de krav som förts fram från vpk;s sida utan helt och hållet går sammanmed de borgerliga partiernas ledamöter. 13 protokoll 1981/82:42-45 Tisdagen den 8 decemberl981 85GERTRUD (); Nej, , det är inle pinsamt atldet finns andra röster som gör sig hörda. Men i denna fråga, där enförkrossande majoritet av medlemmarna av FN har uttryckt sin avskyförapartheidpolitiken, som är någonting unikt, tycker jag att del är pinsamtall i det svenska parlamentet höra sådana åsikter som och TageAdolfssons. 86 (): Jag vill fråga vad del var somvar pinsamt i mitt anförande. Var det den obalans som jag talade om? Till vill jag bara säga att mitt politiskarykte tål ytterligare en resa till . 87 (): Jag har, , inte försvarat apartheidpoliliken,utan jag har fördömt den lika mycket som . Men jag tror att detkanske finns andra vägar att hjälpa ett folk som är förtryckt. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med296 röster mot 16 för bifall till utskottets hemställan med den ändring därisom föranleddes av bifall till motion 1980/81:1597 av m. fl. betänkande 1981/82:14 om . 88J.AN (); Behöver få en särskild ambassadör hospåven? tycker all regeringen bör pröva den frågan. Men i sinskrivning går utskottet tyvärr inte in på de många argument som finns för atlvi skall hålla fast vid den ordning som vi har . För egen del anser jagatt vi drar på oss helt onödiga problem, om vårt land skulle upprättadiplomatiska förbindelser med . Låt mig frän början slå fast atl detta är en fråga omutrikespolitik. Diplomatiska förbindelser med påvestolen påverkar intesituationen för katolska trosbekännare i värt land. Detta faktum tror jag allalla är överens om, inkl. ett enigt utrikesutskott. Vad kan del då flnnas för skäl all utnämna en ambassadörvid just den romersk-katolska kyrkans högkvarter? Veterligen har vi inga planerpå att utnämna ambassadörer vid den centrala ledningen hos andra inflytelserikareligioner - det må gälla , muhammedaner, mormoner ellerolika synoder som finns när och fjärran. F. n.sköter utrikesförvaltningen sina kontakter med främst genom densvenska ambassaden i . På uppger man att del fungerarulan problem. Det finns inte så många direkta ärenden alt klara upp mellanSverige och den katolska ministalen i . De som finns tar Romambassaden handom smidigt och praktiskt. säger utrikesutskottet atl det kan vara bra om vi härfår ett mera kontinuerligt och fördjupat meningsutbyte i internationella frågor.Ja, det kan man säga i allmänna ordalag om de flesta organisationer och stateri världen, både dem som vi har diplomatiska förbindelser med och dem som viinle har formella förbindelser med. När det gäller påvestaten skall vi inte bortse från att vihittills inte har stött på några som helst problem när vi har velat hainformationer som går utöver de direkta bilaterala ärendena mellan ochVatikanen. Pä UD har man inget exempel på att inte har ställt upp' päsamtal och informationsutbyte som vi har bett att få. Sedan är det en annan sak all själv skulle sedet som en positiv gest om vi upprättade officiella förbindelser. Man kan frågasig: Skall vi då inte vara generösa och kosta på oss den här gesten, speciellti ett läge där vi ser en del progressiva strömningar inom den katolska kyrkan?Men då kommer vi in på flera av de problem som utrikesutskottet går förbi i sinskrivning. Först och främst kan vi inte gärna utse en ambassadör somenbart ägnar sig ål . Så omfattande kontakter blir det inte frågaom, och det tror jag alla är överens om, i utrikesutskottet, motionärer ochalla andra som har yttrat sig i detta ärende. Då blir del alltså någon iutrikesförvaltningen som skall ha detta vid sidan om sina andra uppgifter. Detvore därför mest praktiskt om detta sköttes av någon som är stationerad i är egna regler sådana, alt så fort kontakterna med ettland blir officiella så godtar inle att de sker via en person somär knuten till del landets Italienambassad i . För vår del vore det enklastoch bäst om Ilalienambassadören och hans medarbetare företräder våra intresseni - något som ju också sker fast i inofficiella former. Om vi däremot skulle upprätta diplomatiska förbindelserfår de inte gå genom någon som är knuten till den svenska ambassaden i . Istället för atl våra kontakter las, som , av någon som är på platsen, skullevi bli tvungna aft ge uppdraget åt någon som får resa fram och tillbaka. Det kanvara någon som är stationerad i , och del kan också vara 1. ex. vårambassadör i eller vår ambassadör i . Ett sådant arrangemangskulle bli dyrare och krångligare. Det skulle inle bli lika enkelt atlupprätthålla de löpande kontakterna dag för dag. skulle kanske oftarebli representerat vid officiella tillställningar hos påven -1, ex. när manfirar olika årsdagar eller vad det nu kan vara för officiellahögtidligheter som vi nu är utestängda från. Men någon fördel för svenskutrikespolitik är detta knappast. Till detta kommer alt man i svensk utrikesförvaltning justnu brottas med uppgiften atl spara 50 milj. kr. Det är en svåruppgift, och den kommer atl leda till drastiska nedskärningar pä många ambassader.Skulle vi Tisdagen den 8 decemberl981 Tisdagen den 8 decemberl981 skaffa ossen sådan här extraambassadör, som vi egentligen inle behöver, kommer personalenpå många håll i utrikesförvaltningen att ställa frågan: Varför skall vi dra nedpå sådant som vi vet fyller en viktig uppgift, när man slänger ulpengar på nya ambassadörer som inle är absolut nödvändiga? Arbetet med att spara pengar är en mycket känslig uppgift.Skall vi göra minsta möjliga skada på vår utrikespolitik, så måste arbetet medatt spara ske med en positiv medverkan från personalen. Jag tror all man kansäga att denna positiva medverkan finns . Låt oss inte riskera atl denförsvinner genom sådana här onödiga extrautgifter. Jag vänder mig alltså mot alt upprätta diplomatiskaförbindelser med därför atl det blir dyrare, det blir krångligare, delöpande kontakterna kan fungera sämre, och man stör arbetet med UD;s sparplan.Men det är inte bara därför. I sin förlängning är detta inte en liten fråga,inte bara en strid om påvens skägg. Ulrikesutskotlel skildrar enbarti positiva ordalag. Det är inte hela sanningen - kanske inte ens halva. Vatikanstatenär ingalunda en demokrati. Den styrs enväldigt av påvemak-len. ärdessutom ett av världens mörkaste motståndsfästen mot kvinnans frigörelse. Denär ett helt mansdominerat samhälle. Det är inle möjligt för en kvinna att få enledande befattning där, och det är t. o. m. otänkbart för de män som styrVatikanen atl ingå äktenskap. Någon kanske tycker att det är fel alt diskuteraVatikanstaten i termer av envälde, av kvinnoförtryck osv. Man kan invända attVatikanstaten i verkligheten inle är någon nationalstat, alt den ärhögkvarteret för en religiös riktning och att hur det högkvarteret organiserashar alt göra med trosföreställningar. Jag kan hälla med om att det kan vara felatt diskutera i statsvetenskapliga termer som om den vore enstat. Men problemet är att trots att den i praktiken inte är en stal, så görden formellt anspråk på att vara det, och det är detta som leder tillsvårigheter. Ju fler länder som bygger ut sina diplomatiska förbindelser medVatikanen, desto närmare kommer vi den dag då med fullt medlemskaptar säte och stämma i FN och andra mellanstatliga organisationer. Och omVatikanstaten går in som fullvärdig medlem i FN. då dröjer del inte längeförrän representanter för andra religioner hör av sig. Del är ingen konst fört. ex. muhammedanerna att bilda en fristat någonstans och sedan begäramedlemskap i , och sedan följer andra religioner efter. Då får vi demolslridande religiösa riktningarna representerade som medlemsstater i FN ochandra mellanstatliga organisafioner. Det mellanstatliga samarbetet, som i dagofta sviktar under påfrestningarna, kan i ett sådant läge bli närmast omöjligt. Jag vill inte påstå att det finns ett enkelt sambandmellan det förhållandet atl just upprättar diplomatiska förbindelseroch atl vi får den enligt min mening ödesdigra utvecklingen, där FN-arbetetförgiftas av religiösa motsättningar. Men det finns anledning att vara försiktig. Vi har redansett en del tendenser. Får jag som exempel ta FN;s befolkningskonferens. öppen förFN;s alla medlemsstater. Men ändå lyckades ordna Nr 45 till del så, att den blev fullvärdig medlem av konferensenoch hade full den föt''''"- g decemberl981 Jag varmed under hela denna befolkningskonferens. Jag dellog också i en av deinformella arbetsgrupperna. Jag anser att medverkan på fick ett förödande resultat för utgången. Konferensenarbetade med att så långt som möjligt nå enighet mellan de deltagande,s. Där salt då dessa benhårda motståndare till varjeform av familjeplanering och skulle övertalas att gå med på resolutionslexierna.Del handlade bl. a. om atl regeringarna borde se till alt det fanns tillgång till enkla preventivmedel för de familjer som så I arbetsgruppen hade alla länder accepterat dessaformuleringar. Men var fortfarande emot och kunde därmed hindraett consensusbeslut. För att tillmötesgå försvagades texternaytterligare. Jag anser att detta sedan kom atl bli ödesdigert för mångaenskilda människor. Rent konkret hamnade många i en sämre situation än om FN;sbefolkningskonferens nätt ett bättre resultat just när del gäller atl klartoch entydigt slå fast människors rätt till frivillig familjeplanering. I många länder förekommer en dragkamp, som vi i Sverigenumera är lyckligt förskonade från. Ä ena sidan har vi grupper som villförhindra familjeplanering, som är emot att preventivmedel sprids och som villhindra information om möjligheterna till familjeplanering. Å andra sidan har viopinionsgrupper - socialarbetare och andra - som ser hur svårt de fattigafamiljerna har det, hur mödrarnas hälsa skadas och hur många familjer faktisktfår behålla färre levande barn än de själva vill ha därför att födslarna kommerför tält. De senare grupperna skulle lättare och snabbare ha fått ett genomslagi sitt opinionsarbete om de i sin hand haft ett enhälligt FN-dokument, somklart slog fast regeringarnas ansvar för att det i varje land skall finnastillräcklig tillgång på preventivmedel, information och allt detta, dvs. attvarje familj har rätt att själv välja hur många barn man vill ha. Jag vill påstå alt just på grund av attbefolkningskonferensen hade gett fullt medlemskap, så fick man dettaolyckliga resultat. Jag skall inte ställa något yrkande, men jag hoppas altregeringen lar hänsyn också till den här sidan av saken när den. som det sägs ibetänkandet, i kontakt med övriga nordiska regeringar prövar om del verkligenär lämpligt att upprättar diplomatiska förbindelser med . har i sittbetänkande inte klarlagt att vi skulle vinna något konkret genom diplomatiskaförbindelser och har inte heller kunnat beskriva att vi skulle gå miste omnågot genom att vi fortsätter med nuvarande ordning. Jag hoppas att regeringenklarar ut för- och nackdelar och inle skyndar i väg på grund av de positivaulskotlsskrivningarna. I detta anförande instämde , , , och (alla s). Tisdagen den 8 decemberl981 89TORE (); När jag lyssnade på fick jag enkänsla av alt också han hade kommit vid sidan av ämnet, åtminstone under del av sitt inlägg. Jag skall för min del inte yrka avslag på utskottetshemställan. Jag vill tvärtom uttrycka min tillfredsställelse över all utskottetär positivt till upprättandet av diplomatiska förbindelser med Vatikanstatenoch min glädje över att socialdemokraterna nu bytt sida. Jag tillhör nämligendem som här i agerat i denna fråga och röstat för ettdiplomatiskt utbyte med . hade tvåkammarriksdagen att taställning till en motion av bl. a. , vilken - kanske såsom somförtrogen med Vadslenabygden och dess historia från heliga tid -ville alt frågan skulle utredas. Frågan har sedan aktualiserats av oss från den borgerligasidan, med negativa svar från utskott och riksdag. väckte jag tillsammans medPer-Erik Nisser motion 1977/78:1022, som i korthet innehåller mycket av del somEvert och nu har tagit upp. Vi säger atl vi anser atl frågan är viktig. Vi talar omsvårigheterna genom att det inle går att ha beskickningen i Italienackrediterad i . Vi säger atl det är en fördel för . Och vipåminner också om de mänga romerska katoliker som vi har i vårt land . I sill betänkande nr 4 påföljande år avvisadeutrikesutskottet vår motion och sade att behovet är myckel litet, atl dekontakter som behöver ske diplomatiskt är relativt fåtaliga och att detknappast är någon fördel att upprätta en sådan här förbindelse. svararutskottet rätt positivt. Jag minns atl vi möttes av spefulla kommentarer i sambandmed vår motion den gången. Man tyckte alt vi kunde syssla med något annal. Menjag anser all vår uppfattning var riktig och att det som utskottet nu skriverär rätt. Den motion som har behandlats har ungefär samma motivsom vi haft tidigare. Jag haremellertid begärt ordet framför allt för atl säga två saker. Jag vill för det första påpeka att del, i motsats till vadJan anser, inte behöver röra sig om någon stor kostnad. Jag harinhämtat att godkänner aft en svensk diplomat som tjänstgör på UDi hemlandet ackrediteras i och står till förfogande och reser ner vidde tillfällen då det är lämpligt eller särskilt aktuellt. Det har säkert inleatt göra med religiösa högtider, som den förre talaren insinuerade, utan gällerannal. Det finns redan liknande ackredileringar dä del gällerjust . Del kan vara lämpligt att någon av de diplomater somtillhör den katolska kyrkan här i får detta uppdrag - det kan vara enuppmärksamhet inte minst mot den nuvarande påven. Han har gett en bild genom sitt Nr 45 framträdandeoch sin person som har ingeti oss stort förtroende. För detandra anser jag, i motsats till , att åtgärder helst bör g decemberl981 vidtas snart och så fort som möjligt-atl regeringenverkligen överlägger med denordiska länderna och utbyter synpunkter i frågan. Jag tror inte atl hela den beskrivning som vi fick höra om att det skulle varadyrare, krångligare och sämre är riklig. Jag tror att det var en alldeles förstark betoning av de svårigheter som kan länkas. Hur som helst finns det en mängdmänniskor i vårt land som har precis den uppfattning som utrikesutskottetuttrycker i della betänkande. 90LINNEA HÖRLEN (fp): Frågan om upprättande av diplomatiskaförbindelser med har varit föremål för motionerande under enföljd av år. Utskottet har ställt sig avvisande till tanken, men förra åretändrades inställningen. Då behandlades två motioner i ärendet, en frånmoderaterna och en från . Utskottet betonade värdet av att fätillgång till den informationskälla som utgör. Man menade ocksåatt det vore lämpligt att överlägga med övriga nordiska länder i frågan. Årets motion är väckt av socialdemokrater. Del har gjortdet möjligt för utskottet att enhälligt gå fram med en starkare skrivning äntidigare för ett upprättande av diplomatiska förbindelser med Vatikanen.Ulskottet har t. o. m. låtit sin uppfattning mynna ut i ett tillkännagivandetill regeringen, som dock enligt utskottet har att göra den slutligabedömningen av värdet av sådana förbindelser. Utskottet anger flera skäl för atl upprätta diplomatiskaförbindelser med . Den katolska kyrkan har alltid haft godkännedom om vad som händer i världen. Del är kunskaper som också kan hanytta av. Pä senare tid har emellertid kommit attspela en växande roll i världspolitiken. "'Härtill bidrar"', sägerutskottet, "dess verksamhet till värn för mänskliga rättigheter på olikahåll i världen, dess aktiva medverkan i olika internationella konferenser samtdess medlingssträvanden i tvister och konflikter. Den nuvarande påvensaktivitet understryker internationella orienteringäven på del politiska planet." Jag tycker alt delta är skäl nog för att yrka bifall tillutskottets hemställan. säger atl detta med att upprätta diplomatiskaförbindelser med skulle bli dyrare och krångligare än det nuvarandesystemet. Del skulle dessutom störa de löpande kontakterna. Jag tror inle altdet är möjligt ens för att riktigt överblicka vad del kan bli förkonsekvenser av detta då det gäller både kostnader och administration. Vi har f. ö. inte gäll in på dessa frågor i utskottet utannaturligtvis överlämnat dem åt departementet som ju har all göra det slutligaställningstagandet. JanBergqvist säger också att det skulle vara risk för atl andra religiösa Tisdagen den 8 decemberl981 organisationerså atl säga skulle kunna följa katolska kyrkans exempel och bilda en stat. Jagtror nu inte all del är så lätt gjort som det låter. har jumycket gamla traditioner. Dessutom kan väl också sägas atl del inom andrareligiösa sektorer föreligger andra möjligheter att få sin syn vidarebefordradgenom de statliga institutioner som finns-jag tänker då inte minst på det somsker i detta avseende i . Jag tror alltså atl de farhågor som hyserbeträffande de konsekvenser som upprättande av diplomatiskaförbindelser med Vafikanstaten skulle medföra när det gäller världspolitiken ärganska överdrivna. Jag tror inle heller alt det som här nämndes om Vatikanensinflytande på befolkningskonferensen i naliviielsfrägan har så mycket med denaktuella frågan att göra. Jag anser aft jag lugnt kan överlämna åtutrikesdepartementet och regeringen alt bedöma värdet av upprättandet avdiplomatiska förbindelser med . Jag hoppas för min egen personligadel att denna bedömning skall leda till alt vi får sådana förbindelser. 91JAN (); sade alt jag kanske inte kanöverblicka vilka kostnader och vilket administrativt krångel det kan blifrågaom, om vi fåren sådan här ny ambassadör. Men så mycket kan jag väl ändåöverblicka alt del självfallet måste bli osmidigare, dyrare och mera opraktisktom man förvägras rätten att sköta denna verksamhet på platsen. skötsförbindelserna av personer som redan finns i . Med den nya ordningen måstedel ordnas så all folk skall resa fram och tillbaka, och del är självklart altdel blir bäde dyrare och krångligare. Jag tycker alt också litet grand borde oroasöver hur besvärligt det nu är att genomföra . Även om man inteskulle gå sä långt atl man spar alla de 50 milj. kr. del här gäller utan kanskekan spara 30 eller 40 milj. kr., blir det fråga om myckel drastiskanedskärningar på sina håll av en verksamhet som vi vet fyller en uppgift. Bör viändå inte när del gäller vänta till dess att man ser att dennuvarande formen stöter pä hinder, dvs. atl man med nuvarande informellaordning inte kan föra de samtal som behövs, inte kan få de informationer somman vill ha osv. Vi har ju ännu inte kommit dithän. Atl då sätta i gång ochgöra nya arrangemang som ulan tvekan blir både dyrare och krångligare, finnsdet ingen anledning till. Sedan sade att jag kanske överdrev, när jagtalade om vad som förevarit på befolkningskonferensen. Det konkreta falletföljde jag under hela konferensen, och jag har sedan försökt att följa med huropinionsbildningen gått i en del latinamerikanska länder och i vilken mån mananvänt sig av dokument från befolkningskonferensen. Vi hade i FN uppe frågan om en konvention motreligiös intolerans. Det var mycket svåra förhandlingar, och var underett stadium av förhandlingarna på väg atl rösta mot konventionen, omförhandlingarna stannat där. Om en sådan situation uppstår att det såsom medlemsländermed rösträtt och möjlighel all hindra consensusbeslut Nr 45 kommer in "länder" som inte är länder utan endast företrädare för den religioner,dä blir del problem. Jag tycker att vi skall vara medvetna om den g decemberl981 risken redani dag. Om vi inte är det , kan det bli . 92 (); sade atl socialdemokraterna hadebytt sida i fråga om erkännande av . Det är inte riktigt. Vidförra årets uttalade utrikesutskottet att detta vore en lämplig frågaför de nordiska utrikesministrarna att resonera om, när de träffades vid sinaårliga sammankomster. Ett par nordiska länder erkänner nämligen ,medan tre nordiska länder inte gör det. Vi menade att det vore lämpligtom de tre nordiska länder som inle erkänt kunde föra ettresonemang om den här frågan och komma fram till ett enhetligt uppträdande. frågade vi i utskottet om utrikesministrarna hadetalat om den här saken vid sina sammankomster, och vi fick klart för oss attsamtalen förts närmast på tjänstemannanivå. Det är mot den bakgrunden som vivill att anmäler för regeringen alt vi förväntar oss att man päministernivå fullgör fjolårets beställning och talas vid om lämpligheten av atlerkänna . En rad länder har ju erkänt . Jag föreställde mig atl utskottets företrädare skulle hagått igenom materialet från utskottsbehandlingen litet grundligare. Vad även visocialdemokrater har skrivit under på är följande: ""Utskottet finner del naturligt atl de nordiskaregeringarna utbyter synpunkter i denna fråga för atl utröna om en likartadinställning numera föreligger beträffande värdet av diplomatiska förbindelsermed . Utskottet utgår ifrån att den eftersådana överläggningar bedömer huruvida det framstår som ändamålsenligt attuppta diplomatiska förbindelser med ." Denna skrivning är alltså en påminnelse till regeringen omatt fullfölja ett beslut frän föregående är att resonera med våra nordiskabrödrafolk om hur man vill ha det och för alt uppnå ett enhetligt uppträdande iden här frågan. 93LINNEA HÖRLEN (fp): Jag är självfallet ense med omatl det finns anledning all fundera över den ekonomiska sidan av ett eventuelltupptagande av diplomatiska förbindelser med , men jag är inte klaröver huruvida det skulle röra sig om kostnader i den storleksordning som JanBergqvist nämner. Som jag sade i milt föregående anförande tycker jag att denekonomiska sidan måste finnas med i den bedömning som regeringen har aft göraav den här frågan. När delgäller det sätt på vilket vi nu får information från Nr 45 genom vår ambassadör i ansågJan alt det inle finns något Tisd'ippndpn exempel på alt vi genom denordningen skulle ha råkat illa ut. Det kan jag väl 8 dpppmhp19S1 också instämma i, så långt jag kännertill det hela. Men vi vetheller inte vad vi har gått miste om i fråga om information som vi skulle ha kunnat få på ett Vntikniistite naturligare sätt genom de kanalersom förfogar över.