prot · G509107 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt min mening får dessa synpunkter ta över i denuppkomna situationen, och därför har jag ansett det värdefullt att få ettuttalande från försvarsministern i detta hänseende. Det är t.ex. viktigt att ärendet inte får utvecklas därhän att den tänkta Om bibehållande av försvarsmaktens hyresbostäder iSåtenäs placeringenav flygtransportdivisionen till äventyras. Jag konstaterar att försvarsministern inte vill ta någotinitiativ, men jag vill ändå ställa en fråga. Jag utgår från attförsvarsministern kommer att följa det fortsatta utredningsarbetet. Om han dåmärker att det som sker pä något sätt kan äventyra den tänkta placeringen avflygtransportdivisionen till eller försvarets anläggningar över huvudtaget där, kommer försvarsministern då att ta initiativ och ingripa ibeslutsprocessen för att värna om förutsättningar att överleva somgarnisonsort? AnL 44Försvarsministern : Herr talman! Anledningen till attregeringen lade fram propositionen i dessa frågor var speciellt de ekonomiskasynpunkter som då var styrande. Det har ju ansetts att det inte är ekonomisktförsvarbart att staten i fortsättningen behåller sina uthyrningsfastigheter.Man beräknar förlusten för försvaret för dess underhåll och förvaltningav bostäderna till ca 8-10 milj. kr., detta utan att kostnaderna för dencentrala förvaltningen har räknats in. För försvarets del bör sålunda denbeslutade avvecklingen kunna leda till en ansenlig besparing, vilket ju är viktigti dessa tider, såsom är väl medveten om. Det handlingsmönster som vi nu har att följa är attvederbörande myndighet fullföljer den utredning som den blivit ålagd att göraoch kommer in med sin plan för avvecklingen. Därefter får regeringen taställning. AnL 45 (): Jag ber att få tacka försvarsministern fördessa kompletterande synpunkter. Jag vill på intet vis ifrågasättaprincipbeslutet som sådant här i . Det har vi ju varit med om attfatta. Och det är, som här framhålls, viktigt att vi utnyttjar varje möjlighettill besparingar i de offentliga utgifterna. På den punkten är vi således heltöverens. Men så uppkommer situationer där man måste göraavvägningar och fundera över om det verkligen blir en total samhällsekonomiskbesparing. Just ett sådant unikt fall utgör , Vilka blir konsekvensernaför berörda kommuner? Vilken följdverkan uppstår på andra områden om man göringrepp i en sådan unik miljö? Vad händer med underlaget för den handel somförekommer och för den samhällsservice som är etablerad i ? Dessa sakermåste man fundera över, och den ena besparingsåtgärden måste därvid vägas emotden andra, så att man ser vad totaleffekten blir. Det är viktigt att här säkerställa en lösning som gör attgarnisonen vid har förutsättningar att finnas kvar i den omfattning somvi har tänkt oss och att man också har de möjligheter till lokalisering avflygtransports-divisionen till som Vi har efterlyst tidigare. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Föredrogs ochhänvisades Nr 107 1981/82:152 tilllagutskottet 10§ Föredrogs och hänvisades 1981/82:2232-2234 tillutbildningsutskottet 1981/82:2235 tilljustitieutskottet 1981/82:2236 och 2237 tillskatteutskottet 1981/82:2238 yrkande 2till skatteutskottet iövrigt till jordbruksutskottet /82:2239 till socialutskottet /82:2240och 2241 till skatteutskottet /82:2242 till utbildningsutskottet1981/82:2243-2245 till skatteutskottet /82:2246 yrkandena 1 och 2 tillskatteutskottet yrkandena7-14 till socialutskottet /82:2247 yrkandena 1, 2 och 4-7 tillskatteutskottet yrkandena3 och 8-11 till socialutskottet /82:2248-2259 till näringsutskottet1981/82:2260-2283 till försvarsutskottet /82:2284-2287 till kulturutskottet1981/82:2288-2295 till arbetsmarknadsutskottet /82:2296 tillnäringsutskottet /82:2297 till arbetsmarknads- och näringsutskotten1981/82:2298 och 2299 till näringsutskottet /82:2300 yrkandena 1, 2 och 6till skatteutskottet iövrigt till näringsutskottet /82:2301-2303 till näringsutskottet1981/82:2304 och 2305 till skatteutskottet /82:2306-2308 tillnäringsutskottet /82:2309 yrkande 16 till arbetsmarknadsutskottet iövrigt till näringsutskottet /82:2310-2312 till näringsutskottet1981/82:2313-2315 till jordbruksutskottet /82:2316 yrkande 2 tillskatteutskottet iövrigt till civilutskottet /82:2317-2319 till kulturutskottet /82:2320 till trafikutskottet /82:2321 och 2322 till justitieutskottet /82:2323 till socialförsäkringsutskottet /82:2324 och 2325 till näringsutskottet /82:2326 yrkandena 1-3 till arbetsmarknadsutskottet 25 yrkandena 4-7 till näringsutskottet /82:2327-2329 tillnäringsutskottet /82:2330 till lagutskottet /82:2331-2333 tillkulturutskottet 11 § Anslag inom verksamhetsområde Föredrogs jordbruksutskottets betänkande1981/82:21 om statsbudgeten för /83 såvitt avserjordbruksdepartementets verksamhetsområde (prop, 1981/82:100), I fråga om detta betänkande hållsgemensam överläggning för samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningenfår yrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. AnL 47SVANTE (): När vi nu går att behandlajordbruksutskottets betänkande om den del av statsbudgeten för budgetåret1982/83 som avser verksamhetsområde, kan det välinledningsvis vara anledning att konstatera att också jordbruksministernsfögderi råkat illa ut under den politik som förts av de borgerligaregeringarna. Det är sålunda snart bara jordbruksministern och centerpartietsom inte tycks inse att grunden för den jordbrukspolitik som uttaladesig för beslut i långa stycken raserats av den ekonomiska politikjordbruksministern själv varit med om att utforma. I budgeten avspeglar sig denna politik bl. a. genom sänktalivsmedelssubventioner, vilket i sin tur medverkat till att matpriserna rusati höjden. Konsumenterna tvingas dra åt svångremmen, och jordbruket får bekymmermed överskottsproduktionen. Vi socialdemokrater anser att det är angeläget att vi nuså snart som möjligt försöker skapa oss en bild av vilka konsekvenser för såväljordbrukare som konsumenter den här utvecklingen haft och kan få. Det finnsmånga frågetecken när det gäller jordbrukspolitik och livsmedelsförsörjning sommåste rätas ut efter de borgerliga regeringsåren. Det motiverar enligt vårmening en ny jordbruksutredning, som också bör vidgas till att omfattalivsmedelspolitiken i stort, vilket innebär att också förädlings- och distributionsledetmåste tas med i bilden. Till dessa viktiga frågor får vi emellertid möjlighetatt återkomma, när vårt motionskrav om en ny jordbruksutredning skall behandlashär i . När det gäller jordbruket är det egentligen bara anslagettill skördeskadefonden som förorsakat några reservationer tillutskottsbetänkandet. Då det finns en behållning i fonden på 425 miljoner, enränteinkomst på 60 miljoner och en sammantagen utbetalning under desenaste fem åren på 242 miljoner, har vi socialdemokrater inte funnit anledningatt i nuvarande ekonomiskaläge anslå ytterligare medel till fonden. Den ståndpunkten har fått majoritet iutskottet. och har reserverat sig för ett plus på 15miljoner och för plus 3 miljoner till redan befintliga 425miljoner. Man torde kunna säga att , trots sin dokumenteradesparvilja, inte nått ända fram på den här punkten, även om det var skrattretandenära. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Skogsnäringen väger tungt i värt lands ekonomi och spelari stora delar av landet en avgörande roll för sysselsättning ochregionalpolitik. Många orter och kommuner står och faller med skogsnäringen.Där kan nedläggningar, driftsinskränkningar och andra personalminskningar iskogsindustri och skogsbruk få förödande konsekvenser. Där upplevs den brist påskogsråvara som vi redan nu har känning av som ett allvarligt hot motsysselsättning och ttygghet. Ett av de kännbaraste bakslagen som drabbat svensk ekonomiunder de borgerliga regeringsåren är utan tvivel att svensk skogsindustri trotsgoda konjunkturer inte kunnat utnyttja sin produktionskapacitet på grund av förlåg avverkning i skogsbruket. Av samma skäl har de miljardsatsningar som gjortsav staten för att rekonstruera konkurshotade skogsägarindustriföretag och räddaangelägna arbetstillfällen avsevärt försvårats. I den proposition om industripolitikens inriktning somindustriminister levererade till redovisade han hurproblemen med virkesförsörjningen kvarstod trots skattelättnader och olikabidragsformer som genomförts till förmån för skogsägarna och trots högrevirkespriser. Enligt beräkningar som hade gjorts inom industridepartementetgick fill följd av virkesbristen miste om exportinkomsterpå totalt 4 ä . Industriministern konstaterade iproposifionen att statsmakterna måste vara beredda till kraftfulla ingripandenför att i ett längre perspektiv maximera de samhällsekonomiska intäkterna frånskogssektorn. Han fann emellertid anledning att avvaktavirkesförsörjningsutredningens förslag i dessa frågor, innan mera genomgripandeåtgärder skulle vidtas. Följden av råvarubristen har sålunda blivit att Sverigeårligen har gått miste om exportinkomster på åtskilliga miljarder. Till dettakommer att den svenska skogsindustrin tvingats till en kraftigt ökadvirkesimport. Import-värdet uppgick till 600 milj. kr. Förär 1981 väntasimportvärdet ha ökat till . Förutom den onödiga belastning på vår bytesbalans somdetta innebär, påverkar den dyra importen lönsamheten ochöverlevnadsmöjligheterna för många företag. Råvarubristen har dessutom medfört nedläggningar avföretag med ökad arbetslöshet som följd, ofta på orter utan alternativsysselsättning. Detta sker i den svåra ekonomiska situation som landet befinnersig i. Dess värre konstaterar regeringens egen långtidsutredningatt någon bättring inte är att vänta med den politik som förs. Enligt vad somerfarits har man under arbetet med långtidsutredningen beräknat förlusten under1981 på grund av råvarubristen till , dvs.hälften avunderskottet i bytesbalansen. Regeringens långtidsutredning konstaterar; "Dåskogsindustrins konkurrenskraft har stärkts kommerdetta tillsammans med en uppgång i den internationella konjunkturen att gemöjligheter till betydande exportökningar . Att inteutnyttja denna möjlighet skulle vara samhällsekonomiskt mycket kostsamt. Vårbedömning är emellertid att det är stor risk att de åtgärder som hitfillsvidtagits för att stimulera virkesutbudet kommer att visa sig otillräckliga föratt säkerställa skogsindustrins råvarubehov." Socialdemokratin och löntagarorganisationerna förutsåg dehär problemen. Vi arbetade för att få fram ett samlat handlingsprogram förhela skogsnäringen, för såväl skogsbruk som skogsindustri. Vi såg framför ossatt den väntade virkessvackan längre fram skulle komma att innebära risker fören planlös utslagning av skogsindustrin, på tvärs bl. a. mot våra regionalpolitiskaoch sysselsättningspolitiska mål. Vi krävde att regeringen skulle ta sitt ansvar för att isamverkan mellan staten, företagen och de fackliga organisationerna fullföljaarbetet på ett sådant handlingsprogram. De borgerliga regeringarna har avvisatvåra krav. Det här var frågor som branschen skulle sköta, ansåg man. Vi är av den uppfattningen att många av de kaotiska förhållandensom vi fått uppleva inom skogsnäringen under de borgerliga regeringsåren kundeha undvikits, om man hade följt värt råd. Stora förluster för folkhushållethade kunnat undvikas, marknadsandelar hade kunnat försvaras och kanske utökasoch värdefulla arbetstillfällen hade kunnat säkras, om inte regeringen såpassivt hade accepterat en orimligt låg avverkning från vissa skogsägares sida. Eftersom vi bedömer att virkesbristen kommer att varalatent och att många problem återstår att lösa för svensk skogsindustri, kommeren socialdemokratisk regering att genomföra sina förslag om ett handlingsprogramför skogsnäringen. I den situation som vi nu har vill vi socialdemokrater avnaturUga skäl medverka till att göra vad som över huvud taget är möjligt föratt motverka de problem som bristen på råvara fortlöpande kan skapa. Vi hartagit fasta på virkesförsörjningsutredningens förslag, vilket avspeglar sig ivåra reservationer när det gäller budgetens anslag till olika skogspolitiskaåtgärder. Vi ser i ett stöd- och avgiftssystem ekonomiska styrmedel som skullekunna etableras på ett sätt som ger stimulans till den akfive skogsbrukaren somavverkar i rimlig omfattning och gör det ekonomiskt ofördelaktigt att inteavverka. Jag är angelägen om att framhålla att många skogsägaresköter sin skog bra och avverkar i rimlig omfattning. Jag vet att dessaskogsägare inte längre vill klä skott för de försumliga. De förstår att folkinte skall behöva kastas ut i arbetslöshet för att vissa skogsägare, avprivatekonomiska skäl, inte tar sitt ansvar för vår råvaruförsörjning. Deförstår att denna misshushållning med våra möjUgheter ytterst drabbar oss alla. Vad jag inte kan begripa är att regeringen envisas med atthålla de passiva skogsägarna om ryggen. Det är osolidariskt mot de mångaskogsägare som Det är osolidariskt mot samhället. Enligt vad som framgick av endiskussion under skogsveckan avser regeringen uppenbarligen inte ens attgenomföra de måttliga krav på minimiavverkning som en nära nog enhälligvirkesförsörjningsutredning har uttalat sig för. I en situation när stora satsningar på skogsvård, byggandeav skogsbilvägar och andra åtgärder till skogsbrukets fromma är utomordentiigtangelägna, väljer regeringen dessutom att sänka skogsvårdsavgiften ochbegränsar därmed de resurser som kan ställas till förfogande för viktigaåtgärder på skogspolitikens område. Vi socialdemokrater har valt den motsatta vägen. kommer att närmare motivera våra reservationer, i vilka vi harredovisat våra förslag fill en aktiv skogspolitik. Det andra stora blocket i de socialdemokratiskareservationerna gäller miljövården. Att trygga alla människors rätt till en godlivsmiljö i arbetet, i bostaden och är ett övergripande mål försocialdemokrafisk miljöpolitik. Vi konstaterar hur dessa mål löper risken attpressas tillbaka, som en konsekvens av försämringarna i vårt lands ekonomi.Företag på företag använder arbetslöshet som ett hot för att komma undanangelägna miljövårdskrav. Kommunerna värjer sig för miljövårdskostnader medhänvisning till regeringens ingrepp i den kommunala ekonomin. Sambandet mellanen aktiv politik för sysselsättning och ekonomisk utveckling och möjligheternaatt driva en framgångsrik miljöpolitik framstår nu i öppen dager. Socialdemokratin anser att vi även i en bekymmersamekonomisk situation måste prioritera miljövården högt. Förutom att vi i vårstora partimotion om miljöfrågor redovisar ett omfattande åtgärdsprogram, har viockså i anslutning till budgetpropositionen sökt tillvarata varje möjlighet attskapa resurser för att tillgodose de mest angelägna miljöpolitiska kraven. MajBritt kommer i sitt anförande här senare att motivera vårareservationer i det sammanhanget. Sammanfattningsvis, herr talman! Knapphetens kalla stjärnalyser också över anslagen under jordbrukets huvudtitel. Jordbruksministernskulle emellertid genom att visa mera handlingskraft, inte minst påskogspolitikens område, kunna lämna ett väsentligt bidrag till att bättra påvår ekonomi. Därmed skulle ökat utrymme skapas för bl. a. angelägna insatser ivården av och omsorgen om vår livsmiljö, men också för konsumenterna attefterfråga de livsmedel som jordbruket med förlust för oss alla måsteavyttra på annat håll. Att jordbruket för sin ekonomi är starkt beroende av attlöntagarna har jobb och hygglig levnadsstandard utgår jag från att ingen villbestrida. Jag yrkar bifall till samtliga till dettautskottsbetänkande fogade socialdemokratiska reservationer. AnL 48Jordbruksministern : Herr talman! Efter att ha lyssnat på SvanteLundkvists anförande tvingas jag konstatera att det var den sedvanliga litanianom regeringens uselhet i allmänhetoch kanske min i synnerhet. Men låt mig bara i all vänlighet, när SvanteLundkvist nu bankruttförklarar jordbrukspolitiska beslut, erinra omatt regeringens ekonomiska politik - som naturligtvis hänger samman medjordbrukspolitiken - har varit så framgångsrik att ersättningen enligtjordbruksavtalet nu ser ut att stanna vid drygt 700 milj. kr. mot över 1 200milj. Jag tvingas också konstatera att största delen av SvanteLundkvists anförande rörde frågor som skall behandlas i samband mednäringsutskottets betänkande 27 . Jag tillåter mig därför, herrtalman, att uppehålla mig vid det betänkande som just nu skall behandlas ikammaren. Låt mig då säga att jordbrukshuvudtiteln präglas - som budgeteni övrigt -av stor återhållsamhet. Myndigheterna har över lag fått sina anslagberäknade med utgångspunkt i det s. k. huvudförslaget. Jag tror också att våramyndigheter kommer att klara påfrestningarna bra. Vid mina kontakter medverkscheferna har jag mött en stark beredvillighet att medverka för attuppfylla besparingskraven, för att de inte skall inverka negafivt påverksamheten, även om nya prioriteringar naturligtvis måste göras. Trots restriktiviteten har det varit möjligt att göraextra satsningar på vissa områden. Ett sådant område är skogsbruket, där vifullföljer det program om förnyelse av glesa skogar som sattes i gång förrahösten. Vi satsar också betydande statliga medel på annan skogsvård och påskogsvägar. Inom ramen för regeringens forskningsprogram har detblivit möjligt att åstadkomma betydande reella ökningar av anslagen tilllantbruksuniversitetet och forskningsrådet. Jag har med tillfredsställelsenoterat att dessa förslag tillstyrkts av ett enigt utskott. Också inom miljöområdet görs betydanderesursförstärkningar, och jag återkommer till med ettförslag om ett treårigt program för sjökalkning för att motverka försurningen. Socialdemokraterna har reserverat sig beträffande enskildapunkter i utskottets betänkande. När det gäller punkten 19 vill jag peka på attregeringens förslag innebär en uppräkning med , vilket är en nästantre gånger så stor ökning som andra myndigheter har fått. Den storauppräkningen motiveras givetvis av regeringens positiva syn på skogsvårdsstyrelsernasverksamhet och den satsning som sker i skogsbruket. Jag vill betona att behovetav medel för arbetet med förnyelsen av 5;3-skogarna har tillgodosetts, även omdet inte har uttryckts i termen tjänstgöringsdagar. Socialdemokraterna har räknat med att anslagsökningenskall täckas med skogsvårdsavgiftsmedel. Låt mig om detta säga att det är enmycket tvivelaktig väg. Vi borde kunna vara överens om att skogsvårdsavgifterinte skall användas för att finansiera en ren myndighetsutövning, vilket dåskulle bli fallet. Jag menar att därmed gränsen mellan skogsvårdsavgifter ochrena skattemedel helt skulle suddas ut. Det är heller inte förenligt med vadriksdagen har sagt om hur skogsvårdsavgifterna skall användas. När det gäller punkten 22 Bidrag till skogsvård m.m.tycker jag att reservationen i sig är något avslöjande. Som vanligt är detfråga om överbud som ger ökade kostnader för staten. Men det mest intressantaär enligt min mening hurman vill att pengarna skall användas. Av reservationen framgår det attsocialdemokraterna vill kraftigt höja ambitionsnivån när det gäller utdikningav våtmarker. I andra sammanhang brukar man från det hållet gärna tala om sinanatur- och miljöintressen, men här har dessa tydligen fått ge vika. Kravet pä ändrade regler för bidrag tillskogsvårdsåtgärder och till förnyelse av 5;3-skogar innebär att man villjämställa bolagen, kyrkan och domänverket med privata skogsägare. De som främstfär del av socialdemokraternas välvilja är storskogsbruket, som har skog i deinnersta delarna av inland. Dessa stora skogsägare har marker även ibättre belägna områden och bör därför, menar jag, kunna bära något störrekostnader än skogsägare vars marker är koncentrerade enbart till inlandet. Dennuvarande ordningen med olika bidragsprocent är därför sakligt motiverad. Tillsaken hör dessutom att socialdemokraternas förslag beträffande bidrag tillskogsvårdsåtgärder i det inre stödområdet skulle kosta långt mer än de 10miljoner som har angetts. Storskogsbruket skulle få mycket större bidrag än detsom anförts i reservationen. I reservationen sägs också att områden med ökadvirkesbrist bör prioriteras när det gäller avvecklingen av 5;3-skogarna, ochdet är för mig ett svårtolkat uttalande. För det första är ju det utmärkandeför 5:3-skogarna att de vid a-werkningen ger liten virkesfångst. För det andramenar jag att bristen på virke knappast kan delas upp geografiskt. För min delanser jag att förnyelsearbetet i första hand bör inriktas på glesabarrträdsbestånd. Det är också klart att huvuddelen av dessa skogar finns iNorrland. Det är där som det långsiktiga programmet kommer att få störstabetydelsen. Den debatt som brutit ut i en kvällstidning och som utgår ifrån attmålet är att plantera igen sydsvenska hagmarker bygger pä mångamissuppfattningar. Ni säger också i reservationen att ni vill anvisa 20 milj.kr. utöver vad regeringen föreslagit till byggande av skogsvägar. Låt mig sägaatt i realiteten skiljer sig förslagen inte åt annat än när det gällerfinansieringen. För innevarande budgetår har medgivit bidrag på 50milj. Därtill kommer 20 milj. kr., som regeringen med stöd avfinansfullmakten har anvisat i sysselsättningsfrämjande syfte.Skogsvägbyggandet anses ju som en lämplig verksamhet för att skapasysselsättning både kortsiktigt och långsiktigt. Regeringens förslag innebäratt vägbyggnadsverksamhet motsvarande ett bidrag på 20 milj. kr. skall hållas ireserv för att kunna startas när sysselsättningen behöver stimuleras. Att, som ni föreslår, finansiera sådana här åtgärder medskogsvårdsavgifter anser jag inte vara acceptabelt. Den totala verksamhetenmed skogsvägbyggande blir inte större om er reservation! detta fall vinnergehör. Även om man skulle täcka in alla de avgiftshöjningar ochanslagshöjningar som ni föreslår, innebär det att det med den föreslagnahöjningen av skogsvårdsavgiften skulle uppstå ett överskott på i detnärmaste 200 milj. kr. Det vore väldigt intressant om iriksdagen ville tala om vad den här överfinansieringen skall användas till. Omden enligt er mening skall användas som en ren budgetförstärkning, är det etthelt nytt skatteuttag som man gör på enskilda kategorier människor. AnL 49SVANTE () replik: Jag fick närmast det intrycket avjordbruksministern att han var nöjd med de förhållanden som råder inomjordbruksnäringen f. n. och att denna förnöjsamma inställning var ett resultatav den politik som den borgerliga regeringen fört. I bilaga till budgetpropositionensäger jordbruksministern emellertid: "Diskontohöjningarna under första delen av budgetåret1979/80 och har fört upp låneräntorna till en nivå som medförtlikviditetssvårigheter för högt skuldsatta jordbrukare och starkt försämradlönsamhet för planerade nyinvesteringar, vilka därför i många fall fått skjutaspå framtiden." Det var därför som jag frågade om inte jordbruksministernbörjar komma till insikt om att detta och många andra skäl ger oss anledningatt fråga vilka konsekvenser detta får för näringen . Finns det inte då anledning att nu snart börja fundera över atttillsätta den jordbruksutredning som vi tveklöst behöver för att se översituationen inom näringen? Den Hjelmska utredningen exempelvis redovisade ocksåfrågeställningar när det gäller överskottsproblematiken, som man måste tittanärmare på. Likaså kan man väl säga att inkomstutvecklingen mellan olikajordbrukare beroende på den tunga roll kapitalkostnaderna numera spelar för denyetablerades situation gör en översyn nödvändig. konstruktion kommer i det härsammanhanget in i bilden, osv. Jag skulle kunna räkna upp en rad motiv för jordbruksutredningen.Men om detta hade jordbruksministern icke något annat än allmän förnöjsamhetatt uttala. När det sedan gäller skogsbruket konstaterar jag på sammasätt att jordbruksministern här i budgetpropositionen säger att avverkningenfortfarande ligger på en för låg nivå. Vi väntar då på resultatet avregeringens bedömning av virkesförsörjningsutredningen. Här menar jag att jordbruksministern har en speciellmöjlighet och ett speciellt ansvar. Det går liksom inte att bara vifta bortdetta med hänvisning till näringsutskottets behandling.