prot · G509157 · 1981-12-31 00:00:00 — Därför kan jag inte acceptera vad sade, aftdef är de stora producenterna som avgör vad konsumenterna skall köpa. Mittexempel är ett av många som motbevisar det påståendet. Närdet gäller vilket system som är att föredra vill jag bara helt kort konstateraatt marknadsekonomin trots allt är det enda ekonomiska system i världen som harkunnat ge människorna en synnerligen god levnadsstandard. Motsatsen ser vi i deländer som tillämpar planhushållning- det system som föredrar. Såhelt kort om löntagarfonderna, eller de kollektiva fackföreningsfonderna somjag i går kallade dem. Från näringslivets och småföretagarnas sida är vimotståndare till den koncentration av polifisk och facklig ägarmakt till enhand som kommer att ske. Vad blir det sedan kvar av marknadsekonomin? Vilkenvalfrihet blir det eller vilken frihet blir det över huvud taget förnäringsliv och enskilda människor? Det är den fråga som vi ställer ochsom många svenska medborgare med all rätt ställer. Anf.80 (vpk) replik: är väl lycklig i sin värld, och vare det mig fjärran attta denna lycka ifrån honom. Men om vi skall diskutera svensk industrialisering,dess framtida inriktning.och frågan huruvida strukturella marknadspolitiskaförändringar är nödvändiga i för aft ge industrin den inriktning som äri flertalets intresse - det är den frågan som ärendet egentligen gäller- är detväl litet luftigt att grunda diskussionen på ett allmänt påstående attmetallarbetare minsann är den som bestämmer hur bilarna i det härlandet skall se ut. Har metallarbetare fått diskutera hur mycketdrivmedel bilen skall dra? Har han fått diskutera hur säker den skall vara? Harhan över huvud taget fått diskutera i hur hög grad det svenska samhället skallpräglas av privatbilism eller av andra transport-sysfem? Nej, den frågan haraldrig ställts till honom. Han har aldrig fått uttala sig om det. Och som denlilla människa han är har han ingen som helst makt Nr 157 attsätta bakom en eventuell vilja i det avseendet. Han kanske skulle vilja ha den_ alltsammans heh annorlunda. Han skulle kanske viljaha andra typer av bilar, "' färre bilar och bättre kollekfivtrafik medmindre olyckor. 1 synnerhet om han har ett par barn tror jag aft den senaresynpunkten är viktig för Detär inte han som styr. Det är inte metallarbetaren och de andra arbetarna ochlöntagarna som har bestämt hur bilsamhället skall se ut. Och de styrnaturligtvis infe heller annan produkfion. Defta görs upp på mycket högre nivå. Detär t. o. m. så aft def inte finns någon personlig vilja i denna process. Den ärdelvis tvångsmässig, eftersom kapitalismen inte rikfigt kontrollerar sig själv.Den föder utvecklingstendenser som den inte själv kan komma ifrån, som den påett tvångsmässigt sätt är bunden av. Vore det inte så, skulle den inte hagenomgått 17 kriser . Och den skulle inte vara i krisnu - något som vi i och för sig inte kan önska. Dettavisar bara att vi måste utgå från en realistisk analys av hur det ligger till,att man har nått en koncentrafionsgrad och en grad av multinationali-sering somskapar problem för en relativt gammal industrination som . Vi har varkenden kvalitativa typ eller kvantitativa omfattning av industriinvesteringar somvore nödvändig ur nationell och folklig synpunkt. Därför måste någon annan ändet privata kapitalet träda in. Def är nödvändigt att diskutera den frågan.Sedan kan man ha olika åsikter om hur dessa strukturella reformer skall se utoch genomföras. Anf.81 () rephk: Man brukar ibland tala om valfrihetens samhälle, och det med all rätt.Jag hävdar fortfarande att marknadsekonomin innebär valfrihet för den enskildekonsumenten. Metallarbetare , som tog som exempel, harmöjlighet att - om han så vill - köpa exempelvis en Volvobil. Han kanske tyckeratt det är en bra bil som passar hans smak, hans ekonomi osv. Vill han köpa enprisbilligare bil har han också många att välja bland. Det viktiga är alltsåaft han har frihet att välja. Jag upprepar därför att konsumenten har valfriheti marknadsekonomin. Det är en ståndpunkt där jag inte ryggar tillbaka. Motsatsenär planekonomin och planhushållningen, där det inte finns så mycket att väljabland. Ett system med löntagarfonder innebär också att ett fåtal stora företagstyr marknaden, vilket betyder mindre möjligheter för konsumenten att välja.Det är en av de frågor som vi kommer att föra fram i valrörelsen. Ettfondsocialisfiskt innebär mindre valfrihet för konsumenten. Anf.82 (vpk) replik: Första gången jag hörde talas om valfrihetens samhälle var när drev def som en slogan. Det är roligt att se hur den polifiska scenen skiftar . l' Det är klart att man kan definiera frihet som attha möjlighet att välja mellan attköpa en , en eller en . Om är nöjd med dendefinitionen, så får han väl vara det. Men man kan också uppställafrihetsproblemet på ett annat och för dagens diskussion mer relevant sätt. Vem är det bland de s. k. konsumenterna, de vanligamänniskorna i landet, som har valt att investeringarna i ufiandet av svenskföretagsamhet skall vara så mycket större än investeringarna i ? Vemsvalfrihet är det som har skapat situationen att vi har en reservarmé på flerahundra tusen människor? Vems valfrihet är def som far sig uttryck i aft detkapifalisfiska samhället en gång är i kris och gör enormaförluster i kapacitet samt mänskliga och sociala förluster? Vems valfrihet ärdet som har skapat den situationen? Jag tvivlar på att det är ett uttryck förmetallarbetare valfrihet eller valfriheten för andra människor somlever ungefär som han, när systemet börjar visa den typen av drag. Om det verkligen är så att man upplevermultinationaliseringen som ett problem, att man upplever att den teknologiskaprocessen har börjat få drag som är allvarligt destruktiva från mänsklig ochbiologisk synpunkt, och om man har klart för sig att någon form av kvalitativtbrott i utvecklingen är nödvändig, då inser man också att en förnyelse inte kanuppnås med mindre än att någon annan träder in - någon annan än dem som villfortsätta på den inslagna vägen. Jag tycker ändå att det är en raffinerad verklighetsflyktav , när han inte vill ta ställning till dessa problem. Det ärprecis som om det i hans värld infe förekommer någon mulfinafionalisering,ingen koncentration, inga karteller och ingen miljöförstöring. Där förekommerbara en form av teknologisk process, nämligen den som pågår. Den ärobönhörlig och den kan vi aldrig ifrågasätta. Def verkar inte vara någon störrefrihet i den samhällsvisionen. Def måste jag säga, vad den nu i övrigt präglasav. Jag hävdar att detta problem är def grundläggande och dem vi måstediskutera. Jag är också litet besviken över att man frånsocialdemokratiskt håll, där man ändå borde se dessa problem på ett annat sätt,infe för den diskussionen utan i alltför hög grad böjer sig förmarknadsresonemangen och de idealistiska illusionerna. Talmannen anmälde aft anhållit aft fillprotokollet få antecknat aft han inte ägde rätt fill ytterligare replik. 83JOHAN (): I näringsufskottets betänkanden 33 och 34behandlas dels anslagsfrågor i regeringens budgetproposifion, dels ett ganskastort antal motioner om näringspolitiken. Att så många motioner har väckts idefta fall beror väl på att det är valår . Jag vill erinra om att antog riktlinjerför närings- och industripolitiken enligt förslag i regeringens proposition1980/81:130. Det kan finnas anledning aft påminna om vad den centerpartisfiskeindustrimi- nisternframhöll i denna proposition. Han sade då: "Industripolitiken bör främja ett decentraliseratekonomiskt system byggt på marknadshushållningens principer och präglat avsocialt ansvar och god resurshushållning.-- Marknadssystemet bygger på att de enskilda företagenfattar beslut om vilka produkter som skall tillverkas, hur de skall framställasoch på vilka marknader de skall avsättas. Förändringar i priser ochavsättningsmöjligheter ger företaget anledning att anpassa produktionsvolymenoch ompröva marknadsinriktning, produktval och produktionsteknik.Marknadsekonomins styrka ligger bl. a. i en smidig anpassning fill lägen mednya förutsättningar. Investeringsbesluten fatfas på grundval avförväntningar om mera långsiktiga förändringar i efterfrågan, produktionsteknik,konkurrensförhållanden, löner etc. Även för denna typ av mera framfidsinriktadebeslut är emellerfid marknadssystemet normalt överlägset andrahushållningssystem." Detta gäller trofs allt vad framhöllhär. Konsumenten kan vara ett företag som köper insatsdelar till sinprodukfion, vilket i sin tur ger den slutlige konsumenten en billigare ochbättre vara. "Samhället bör emellertid ange ramar ochförutsättningar för marknadsekonomin. Därigenom styrs näringslivet atttillgodose angelägna krav i samhällsutvecklingen bl. a. regional ochsysselsättningspolifiska samt miljöpolitiska krav. Näringslivet skall genomsamhällets insatser stimuleras till att medverka till en balanserad regionalutveckling samt en teknisk och industriell utvecklig som främjar en ekologisktbalanserad utveckling och en human livsmiljö. Näringspolitiken bör inriktas på mångfald ochdecentraliserat inflytande. Ekonomisk maktkoncentration och skadlig kartell-och monopolbildning bör motarbetas. Vittförgrenat ägande och personligainitiafiv samt nyföretagande och utveckling av småföretag bör främjas. Dekooperafiva ägandeformernas möjligheter fill personligt engagemang ochinflytande måste tas till vara." Det är alltså fråga om en marknadsekonomi under ansvar medstor frihet för företagen att konkurrera om att göra de bästa produkterna ochtillfredsställa konsumenternas önskemål inom de ramar som politikerna isamhället ställer upp. Vi brukar inom betrakta denna inriktning avnäringspolifiken som den tredje vägen. Vi säger där å ena sidan nej tillplanhushållning och socialism, som är en tung, byråkratisk och ineffektivmetod, och å andra sidan också till en ohämmad spekulationsekonomi. Vi kan inteminst på den ort som vi nu befinner oss på hämta många exempel på nackdelarnamed en sådan. , folkparfiet och har inäringsufskottets betänkande nr 34 skrivit sig samman i en riktning som i stortbygger på den industripolifiska proposifion som antogs . Synpunkter i defrån de andra partierna avlämnade mofionerna har därvid beaktats. Jag villgärna säga att det har varit ett bra samarbete mellan oss på denicke-socialistiska sidan i Inte minst och . men även andra harbedrivit ett långvarigt samarbete i dessa frågor. Jag tror aft vi har ett bättre samarbete på detta områdeän på många andra på def politiska fältet. Vi har också eftersträvat ett störresådant samarbete med socialdemokraterna, och vi har även kunnat avstyra en delreservationer bland de många som varit aktuella i samband med våra betänkanden.Om man ser till den praktiska verkligheten finner man att en del av reservationernasaknar relevans. Vi har ibland lyckats avstyra sådana, ibland inte. Vi får välfortsätta på den vägen. Jag är litet förvånad över , som i sittförsta anförande i går betecknade den inledande programförklaringen från deicke-socialistiska partierna som tre oförenliga linjer. På vilket sättrepresenterar den skrivning som presenteras i näringsutskotfet betänkande nr 34oförenliga linjer? I den socialdemokratiska motion som ligger till grund förreservationen, liksom i utskotfsordförandens plädering i går vill jag kritiseranärmast två punkter. För det första försöker socialdemokraterna ständigt läggaskulden på regeringen för den utveckling som vi har drabbats av under senare åroch som helt är betingad av omständigheter över vilka inte har kunnat råda ivårt land. Detta bevisas av att en mindre framgångsrik utveckling än vad manupplevde under 1960-falet har drabbat hela västvärlden, för att infe säga deallra flesta länder. Socialdemokraterna talar om en illa skött politik, omnedslaktning av industriverket och om förfall i industriplaneringen. Jag tyckerinte att en sådan vokabulär hör hemma i denna debatt. Verkligheten är faktisktsvårare än vad den ger uttryck för. Vi har haft en oljekris, enkonjunkturnedgång och en snabb strukturomvandling i andra länder, vilken viinfe rikfigt kunnat följa med i. Det är orsaken till att vi infe kandriva fram standardutvecklingen i samma höga tempo som . Den kanskevikfigaste faktorn var att socialdemokratin första hälft ladegrunden till en kostnadsutveckling för industrin i som gjorde att viförlorade marknadsandelar. Den är fortfarande, efteråt, en avgörandefråga för oss i konkurrensen med andra länder, både när det gäller exporten ochnär det gäller importen. Jag tycker att socialdemokraternas tal saknar fog, och jagvill efterlysa en mer realistisk diskussion. Vad jag för def andra vill rikta kritik mot är att man,trots att man på en del ställen i skrivningarna erkänner att industrin har enavgörande betydelse för sysselsättning och ekonomi, ändå inte lägger framförslag som på något avgörande sätt skulle hjälpa oss att komma ur den härkrisen. Man talar om att vi måste ha ett brett handlingsprogram. Men hur långtkommer man med ett brett handlingsprogram, om man inte sätter in någrarealistiska åtgärder i det? Man talar vidare om aft öka bostadsbyggandet. Ja, varförskall man öka bostadsbyggandet? De som lyssnade på dagens Morgoneko kunde juhöra chef säga att vi har över 25 000 tomma lägenheter.Svårigheterna är nu aft finansiera dessa tomma lägenheter. Nr 157 flera bostäder- alltså utöver deprogram som finns- skulle def innebära att vi Onsdaeenden finge bygga i , ,och . Skulle det vara en politik 26 maj1982 *' eftersträva, att ökabostadsbyggandet på de orter som redan lider av en Eller också skall def vara riktade insatser och åtgärder Näringspolitiken ' direkt påverkanav enskilda företag och projekt. Det är ju någonting som säkerligen skulle varamera till skada än fill nytta i näringslivet. Vidare talar man om organiserade former för överläggningarmed näringslivet. Men vi har verkligen redan många former för överläggningar,mellan politikerna och företrädare för näringslivet, mellan regeringen ochnäringslivet osv. Jag kan räkna upp en hel del. De förslag som presenterats räcker infe långt iverkligheten. Jag frågar mig om utskottets ordförande självverkligen tror på att de förslag som har presenterats i skrivningarna och ireservafionen skulle lösa de stora problem som vi har- vi har en industri somär för liten för att uppfylla de ekonomiska krav som vi människor ställer -eller skapa balans i ekonomin eller generera det underlag som erfordras för denhöga konsumtionsnivå som vi har. Det fordras nog något annat. Då tror jag attdet i hög grad måste till generella åtgärder som syftar till att skapa enbättre lönsamhet för industrin. Vad jag är förvånad över är att socialdemokratin inte hartagit upp det man i andra sammanhang säger skulle vara avgörande för aft lösade här frågorna, nämligen kollektiva fonder. När man är ute och reser hör manofta falas om kriser här och där. Det ena företaget efter det andra drabbas juav svårigheter på grund av bristande lönsamhet. Men då säger man frånsocialdemokratiskt håll på de berörda orterna aft hade vi haft löntagarfonder,skulle det och det inte ha hänt. Jag undrar hur def är med den saken. Detresonemanget visar ju vad löntagarfonderna skulle användas fill. Skulle mananvända löntagarfonderna till att gå in i de företag som infe lönar sig, ja,då förstår vi också vilken effektivitet och vilken ekonomi det skulle bli medett sådant system. Varför har man inte tagit upp det i den här viktigaindustripolifiska motionen och i reservationen? Med defta yrkar jag bifall fill utskottets hemsfällan ibetänkande 34, den inledande delen. Så några kommentarer om ett par reservationer i betänkande33. . kommer att beröra en del annat. I en reserv;ition kritiserar socialdemokraterna regeringenför att ha en negativ inställning fill industriverket. sade : Slakta industriverket! Jag tror aft en sådan uppmaning inte passar i denhär debatten. Def är infe fråga om en nedrustning av de olika instanserna föratt främja industrins utveckling. Det är i stället fråga om aft hitta bättrevägar, att rationalisera och effektivisera så att man med en mindre andelstatliga medel kan få ett effektivt arbete. Det har ju gjorts någraförändringar i det här sammanhanget. Man har t. ex. gjort SIFU fill ettsjälvständigt organ som, fortfarande i samarbete med industriverket, kan drivafrågorna intensivare och nå bättre kontakt med näringslivet. Hit hör ocksåfrågan om en särskild mineralpolifisk organisation samt frågan om ett särskiltenergiverk, som ju tyvärrblivit fördröjt genom aft en s-reservafion vann vid omröstningen i kammaren. Man har alltså tillsatt en utredning som skall försökahitta de effekfiva vägarna. Det är bakgrunden, jämte det faktum att vi hur somhelst inte har pengar i budgetarbetet. Därför måste man eftersträva eneffektivisering. Självfallet är det besvärande att nödgas dra ned på anslagentill olika organ. Men skulle det nu vara så att t. ex. den kommunalaenergiplaneringen erfordrar ytterligare medel och det inte kan förverkligas pågrund av fördröjningen i fråga om , kan det vara rimligt med enomfördelning av medel till verket så aft arbetet åtminstone kan komma i gångoch bli effekfivt. Jag tror att den möjligheten finns. I reservation 2 vid näringsutskottets betänkande 33 talarman om . Man vill ha 5 milj. kr. Ett grundkapital har ju skjutits till från stiftarna -handelskammaren, utvecklingsfonden, och - ochrådet bildades . Detta är alltså ganska startat. Dethar tillförts medel - ungefär 20 milj. kr. för - som vissa avstiftarna fått del av. Man har möjlighet att sätta i gång ett riktigt arbete -det vill jag understryka. Vi har från majoritetens sida ansett att om detskulle finnas realistiska projekt som förs fram i ett utvecklingsbart skede, såfinns def ju möjligheter att på nytt pröva anslag från olika organ fill sådanainsatser. Reservation 3 gäller bidrag tillbranschforskningsinstitut. Reservanterna vill ställa ett villkor, aftstatsbidrag inte skall kunna lämnas ut om det inte finns styrelserepresentanterfrån de fackliga organisationerna. Detta tycker vi är att gå väl långt. Vi harju fidigare i riksdagsbeslut uttalat vår förståelse för att de anställda skallha inflytande och insyn i branschforskningsråden, och det sker kontinuerligt enförändring i den riktningen. Man har arbetstagarrepresentanter i åtta av debranschinriktade kollekfiva forskningsorganens styrelser. Utskottets majoritet utgår från att arbefsmiljöaspekternai erforderlig grad kommer att fillgodoses i dessa organs styrelser och attarbetet kan gå vidare och problemen lösas från fall fill fall. Till slut gäller def det internafionella samarbetet. Härpågår ett unikt arbete på många olika fronter. Jag kan erinra om det avtal somträffats med om ekonomiskt samarbete. anslår 37 milj. kr. varjeår för att stödja detta ekonomiska samarbete på indusfri- ochenergiområdena. Defta stöd bör utgå fill etablerade organ. Skulle det uppkommanya realisfiska projekt, så kan man givetvis även på detta område komma igenfill regeringen och i särskild ordning pröva frågan om extra medel. Jag vill med detta yrka bifall tillutskottets förslag och avslag på reservationerna i de båda betänkandena. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Nr 157 Anf. 84 () replik: Onsdagenden Herr talman! Det är ganskaenastående att höra tala om hur 26 maj1982 bra allting är i denna den bästa avvärldar han kan tänka sig och med den --------------------- underbara regering vi har just . Näringspolitiken Jg satt och gjorde en litenjämförelse. Vi hade uppe i talarstolen.Han gjorde som vanligt en alldeles briljant analys av problemen. Det är hanoerhört skicklig på. Han höll en mycket skicklig akademisk föreläsning ochanalyserade problemen helt riktigt. Man frågar sig bara hur han skall fa nerdenna vackra bild till verklighetens där vi är -det är den endareflexion jag gör. har inte de problemen. Han behöver infe göranågon analys. Han har en barnatro som hindrar honom från att se verkligheten.Han började med att citera de underbara ting industriminister hadeskrivit i proposifionen. Och det tror på - detta är ju någontingsom man måste lita på. En karikatyrtecknare gjorde en gång en verkligt roligteckning. Den föreställde de politiska ledarna. Ovanför fanns och ovanför deborgerliga ledarna deras förebilder. förebild, det var Hedlundi Rådom. förebild har blivit betydligt mindre ochbetydligt blygsammare - det är , och då behöver man inte förklaranågot. Det är fel att lägga någon skuld på regeringen, för den har ju ingetinflytande över någonting - o nej, det är ju den arga omvärlden som åstadkommitallt detta trots aft regeringen har gjort allt så bra. Och hur långt kommer manmed planering? Det är ju meningslöst att ha någon planering. - Ja, med den härregeringen tror jag aft det är så. Så talar om ökat bostadsbyggande. Jag tardetta som exempel på hans sätt aft resonera. Det skulle inte vara någon meningmed att få ett ökat bostadsbyggande, för då skulle man bygga i ochUmeå - av alla platser - där def redan är så överhettat. Ja - vilken plats iSverige är överhettad när det gäller sysselsättning ? Framför allt villjag protestera mot att skulle vara speciellt överhetfat. Sedan frågar om vi verkligen tror att våraförslag löser problemen. Visst gör de det - bitvis. Vi kommer i gång, byterinriktning. Den borgerliga inriktningen är att dra ned och skapamindre sysselsättning och mindre inkomster för folk, och så måste man dra nedännu mer och ännu mer. Vi vill börja satsa för att få folk i jobb, för att kunnafå en utveckling av industrin. Vi tror att def blir en lösning - inte över - menvi kommer att gå i en annan riktning. säger att def är förfärligt att tala om attslakta SIND, statens industriverk. Men varför ger ni då utredningsmannen iuppdrag också att utreda om inte industriverket kan läggas ned? Är def bara enbluff att den instruktionentill utredaren finns? Under deborgerliga regeringarna har man dragit ner anslaget till SIND,som fått minska antalet anställda. Men def gör man naturligtvis för aftutveckla SIND - inte för att dra ned! 85 (vpk) replik: . Jag skulle vilja fråga : Vad ärdet för mening med att läsa upp den typen av programmafiska deklarafioner, närden verklighet som man måste förhålla sig fill ser ut precis tvärtom? Här talar om ett decentraliserat ekonomisktsystem. Jag tror inte att det finns någon enda seriös studie, nationell ellerinternationell, som inte visar att den svenska industrin är en av de mestcentrahserade, en av de hårdast koncentrerade. Man skulle möjligen kunna fåfram jämförbara nivåer om man jämför med , där man har en alldelesspeciell, mycket starkt monopolisfisk typ av struktur, påbackad med ett starktinflytande från statliga institutioner. Det är inte alls ett decentraliserat ekonomiskt systemutan ett centraliserat ekonomiskt system som vi har aft förhålla oss fill. Detär också en av orsakerna bakom den tilltagande multinationaliseringen, som gårparallellt med att finansgrupperna och indusfriimperierna blir större ochstörre och allt mindre svenska, om jag får uttrycka det så. Det är detta vi skall diskutera ufifrån - inte ufifrånnågon sorts idealbild som inte finns! Förändringen i priser sörjer för en smidig anpassning avproduktionen -det är ytterligare en sådan fras som fullständigt saknar burskapi verkligheten. I den borgerliga nationalekonomin i är detnämligen ett allvarligt diskuterat problem att anpassningarna i priser infe pånågot sätt följer konjunkturerna och marknaderna, utan aft def görs en mängdolika försök att hålla priserna uppe och t. o. m. höja dem trots att def ärkris och nedgång. Det är inte som för två mansåldrar sedan, att svaret frånföretagsamheten på en depression är prissänkning för att uppnå störreomsättning, utan tvärtom. Och det är följden av den ekonomiska koncentrationen,som gör det möjligt att sätta de traditionella marknadsmekanismerna ur spel. Def ärdetta vi måste diskutera ufifrån.