prot · G509100 · 1981-12-31 00:00:00 — Denna fråga harblivitaktuell nu men var inte aktuell då förköpslagen ändrades. Då varandra ting aktueUa. Då angav man såsom exempel gårdssanering. För att rensa upppå en gård och göra snyggt kunde kommunen få utnyttja sin förköpsrätt. Kommunenkunde begagna sin förköpsrätt för att riva ett dass på en gammal gård men inteför att rätta till en tokig lägenhetsindelning. Det är litet absurt att nubehålla en sådan antik regel. Vi borde bli eniga på den punkten. Kommunen bordeha rätt att även av detta skäl få förvärva en fastighet. Det är bara fråga omatt överta ett köp. Den som äger kåken vill sälja, och då skall kommunen kunnagå in och överta köpet för att iordningställa huset i det skick som samhälletanser vara angeläget. Med detta, herr talman,yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 97 (): För att det inte skall råda någon som helst tvekan om innebörden ireservation 1 vill jag framhålla att vi där följer upp den moderatapartimotionens krav. 98 (): Nr 100 När det gäller förköp för genomförande av detaljplaner har Onsdaeenden jag anfört de argument som vi anser vara viktiga. Dessutom skulle jagkunna --j niars 1982 säga att förköp i dettafall inte är det effektivaste systemet. att pröva enexpropriation, eftersom förköp ju, som namnet säger, inte kan utnyttjas förränfastigheten varit till salu och det har upprättats ett avtal med en köpare. Omdet sker en sådan försäljning, torde den som köper tomten också ha för avsiktatt bebygga den. Det måste vara det sistnämnda som är det kommunala intresset,alltså att marken inte blir liggande utan att användas. Närdet gäller förköp för ändrad lägenhetsindelning kan jag bara konstatera att detinte har förekommit några fall, där man har nekat en kommun, som velat förköpamed motiveringen att det gällde ändrad lägenhetsindelning. Det finns därförinte någon entydig praxis, som säger att regeringen i varje sådant ärendeskulle komma att avslå en framställan just på grund av att det enbart rör sigom ändrad lägenhetsindelning. Vi måste avvakta och se hur utvecklingen blir pådetta område, innan vi går vidare och förklarar att denna anledning allfidskall medge rätt till kommunalt förköp. Det kan också vara intressant att vetavilka avsikter den blivande ägaren har. Om han tänker genomföra en upprustningav fastigheten, kan det ju tänkas att även kommunens intresse av en ändradlägenhetsindelning kan bli tillgodosett utan att kommunen för den skull behöveröverta fastigheten. Överläggningen var härmedavslutad. Mom. 1 Utskottets hemställan bifölls. Mom.2 (inskränkningar i förköpsrätten till jord- och skogsbruksfastigheter) Utskottetshemställan bifölls med 242 röster mot 65 för reservation 1 av m.fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom.3 (förköp för genomförande av detaljplan) Reservation2 av m. fl. biföUs med 156 röster mot 153 för utskottetshemstäUan. Mom.4 (förköp för ändrad lägenhetsindelning) Reservation3 av m. fl. bifölls med 155 röster mot 154 för utskottetshemställan. Föredrogs civilutskottets betänkande 1981/82:15 omallmänna samlingslokaler (prop. 1981/82:100). Anf.99 (); Staten har under en lång följd av år stött tillkomsten avsamUngslokaler på oUka sätt. Man har givit särskilda lån och bidrag tiUbyggandet av lokaler, till upprustning av äldre lokaler och även till inredningav aUmänna samlingslokaler. Heltnaturligt har det här stödet varit ytterst värdefullt, och det har också gjortatt vi i vårt land har ett omfattande lokalbestånd som i huvudsak är avgod standard. Dessutom måste vi betänka vilka enorma volymer av stora lokalersom vi har byggt i våra olika skolor, lokaler som kan utnyttjas - och det skernaturligtvis - för föreningsmöten och sammankomster av olika slag. Idet ekonomiska läge som vi nu befinner oss i är det självfallet nödvändigt attse över de statliga utgifterna på alla områden. Vi i moderata samlingspartiethar dragit den slutsatsen, att det stöd som staten f. n. ger för samlingslokaleri samhället nu bör avvecklas. Fördet första vill jag då säga att det inte går att avveckla det här stödet frånett budgetår till ett annat. Stödets konstruktion är sådan att det kommer attfinnas kvar fiera år framåt även efter ett beslut om en avveckling. Detta, herrtalman, är förklaringen till att de ramar som vi anvisar fortfarande innehålleren hel del pengar till detta ändamål även i nästa års budget. Vidbedömningen, för det andra, av statens stöd till kommuner för byggande av samlingslokalerhar vi också vägt in det faktum att kommunerna har en bättre ekonomi änstaten. Detta förhållande avspeglades också i den debatt som fördes här ikammaren , då det visade sig att samtUga partier - men på olikasätt - ville dra in en del av de pengar som kommunerna har över. Vi anserdärför att det i dagens ekonomiska läge är motiverat att inskränka det statligastödet till samlingslokaler. Jagber, herr talman, att få yrka bifall till reservation 1, där vi just tar uppden principiella delen om avveckling av samlingslokalstödet, Ireservation 2 b följer vi upp frågan om det stöd tiU samlingslokaler som behövsför nästa budgetår med hänsyn till de ramar som ett avvecklingsbeslut innebär.Jag yrkar bifaU också till den reservationen. Reservation3 gäller anslaget till anordningsbidrag m, m. Vi föreslår att bidraget tillriksorganisationerna, som av regeringen beräknats till 2 milj, kr,, omedelbartkan sparas in. Med det ber jag att få yrka bifall till den reservationen. Slutligenyrkar jag bifall till reservation 4 b, som är en följdreservation till vårtmotionsyrkande om upprustningsbidrag för allmänna samlingslokaler budgetåret1982/83, 100 (); Vad som menas med allmän samlingslokal ärkanske inte klart för alla - ens i denna kammare, I första hand avses delokaler som våra folkrörelser har byggt och driver, exempelvis ordenshusen,bygdegårdar och Folkets hus. Vi har av tradition intagit en allmänt välvillig hållningtill de organisationer som har velat ta på sig ansvaret att med storauppoffringar uppföra och driva dessa lokaler. Detta manifesterades - förutomalla år som staten har givit anslag - främst 1973, då antog reglernaom det nuvarande stödet. Motivet var att lokalerna var i dåligt skick och attdet behövdes nya lokaler. Speciellt har det s. k. upprustningsbidraget visatsig vara mycket värdefullt. Med hjälp av det bidraget kunde lokaler som var i driftmen inte hade tidsenlig standard rustas upp. När nämnda beslut togs 1973 gick längre änförslaget i propositionen, som i och för sig var välvilligt. grundadesitt beslut på motioner från , , socialdemokraterna och - höroch häpna - . Den gången häpnade man inte, men gör man det,när det från samma parti föreslås att vi skall hugga av samlingslokalstödet såfort som möjligt. säger att det skall göras . Ja, det ärhelt nödvändigt att göra det , av de skäl som han själv har anfört. Meni ett avseende vill han verkUgen hugga rejält - han vill nämligen ta bortorganisationsbidraget på 2 miljoner helt och hållet. Jag vill påpeka att om såskulle ske, skulle de riksorganisationer som har betytt så mycket förlokalägarnas arbete helt raseras. De bygger sin verksamhet på dettabidrag, så det är av avgörande betydelse för dem. Ett annat skäl som anför är att vi tar avkommunernas skattepengar, och då skall vi själva också spara. Men vi skallhålla i minnet att i och med att vi drar in detta stöd så drar vi också inmöjligheten för kommunerna att frigöra de ideella resurser som finns hos dessafolkrörelseorganisationer. Det är nämligen så att bidraget utgår med maximalt50 % när det gäller upprustning. Resten får man genom att frigöra en ideellresurs, som föreningslivet tar på sig. Man kan översätta detta med att säga attkommunerna kan skapa och driva allmänna samlingslokaler för hälften avkostnaden, genom att organisationerna ställer upp. Vi skall vara på det klaramed att det förhållandet raseras, för den händelse att vi avvecklar det härstödet. Jag skulle vilja citera vad civilutskottet skrev 1973:"Föreningslivets grundläggande insatser leder till atthuvudmannaskapet också i fortsättningen bör anförtros i första handföreningslivets organisationer." Det här skrev även under vid det tillfället.Moderaterna hade t. o. m. i motioner yrkat på de längre gående ändringar iförhållande till propositionen som sedermera blev beslut. Under de gångna nio budgetåren sedan man fattade dettabeslut har det inte varit någon debatt när detta anslag har godkänts avriksdagen. Vi har varit helt eniga. Det är nu första gången på de här åren somvi har en debatt i frågan. Det sker i när statsfinanserna är ansträngda,vilket möjligtvis kan vara en förklaring, men inte någon ursäkt. Vi skalldock tänka på att man i propositionen nu föreslår en liten höjning avupprustningsbidraget från 12 till 14 miljoner. vet vi att man hargjort mycket stora prutningar på andra områden, och jag menar därför att dennahöjning är mycket välmotiverad. Ändamålet är så angeläget att detta bidrag intei första hand bör bli föremål för prutningar. Vi vet att det finns ett mycket stort behov av de härpengarna. Det finns en aktningsvärd kö av sökande av detta bidrag. Manfår vänta åtskilliga år från det att man har väckt tanken ute i föreningarnatill dess att man får bidraget så att man kan sätta i gång. I och för sig vore det naturligtvis mycket önskvärt attjag här kunde yrka bifaU till utskottets förslag - som av ett missöde blevhuvudförslaget - som innebär att man skulle fördubbla ramen. Det vorenaturligtvis mycket välkommet för dem som går och väntar på bidragen. Men vivet hur statsfinanserna är i dagens läge och vilka krav som ställs på oss. Idet avseendet kan jag delvis instämma i motivering, även om jaginte vill gå med på hans slutsatser. Vi nödgas alltså stanna vid den siffra somjag har nämnt, och det innebär i stora drag en oförändrad tilldelning. Men det finns andra ljuspunkter i propositionen. Vi harhär i kammaren i olika sammanhang uttalat oss mycket varmt för att man skallhandikappan-passa såväl bostäder som offentliga lokaler. Vi har under en följdav år haft en särskild möjlighet att inom ramen för detta upprustningsbidragvidta handikappåtgärder och göra våra lokaler tillgängliga för handikappade. Ipropositionen föreslås , vilket både socialdemokrater och mittenpartiföreträdarei utskottet är eniga om, att bidraget till handikappanpassning bör läggasutanför den anslagsram som finns. Den anslagsramen är hårt ansträngd. Förslagetmöjliggör att angelägna handikappåtgärder kan komma till stånd utanrambegränsning. Det skulle ha varit mycket angenämt om jag här hade kunnatyrka bifall till utskottets förslag, men av de skäl som jag har anfört nödgasjag stanna för att yrka bifall till reservation 2 a. 101ROLF () replik: Hör och häpna! var med på att vi1973 införde det statliga stödet till samlingslokaler, säger . Det är inte alls något att häpna över. Vi har under alla år, ävenefter 1973, stött framställningar om lån och bidrag till samlingslokaler, då vihar ansett att stödet har varit värdefullt. Det verkar precis som om inte har enaning om att det har hänt någonting med statens finanser. Mittbesked att det är på grund av det statsfinansiella läget som vi vill sparadessa pengar kan enligt vara en förklaring men ingenursäkt. Vad är det för nonsens, ? Om vi inte har pengar utanmåste låna- över 80 miljarder i nästa års budget, varav 14-15 miljarderutomlands- måste vi ta tag även i sådana saker som inte är så roliga. Vid dethär laget borde ha lärt sig att vi redan har genomförtprutningar som inte har varit Ta t. ex. sjukförsäkringen! Där drabbar prutningarna direkt de enskildamänniskorna. Sådana beslut måste väl vara mycket svårare att fatta. Visst ärdet här fråga om ett vällovligt ändamål, men vi måste ha kurage att görabesparingar, om vi märker att det inte finns pengar. Jagskall kanske ursäkta litet grand. Han är delvis"jävig" i det här fallet. Han är den centerpartist här i riksdagensom har direkta kontakter med dem som förvaltar dessa medel. Han har ettutomordentligt stort intresse för detta stöd - det vill jag gärna erkänna. Detgäller f. ö. samtliga talare som kommer efter mig. De kommer säkert att härtala om hur oerhört värdefulla dessa bidrag är för att vi skall kunna geföreningslivet bra och ändamålsenliga lokaler. Men jag återkommer till vårthuvudmotiv, egentligen det enda motivet: statens finanser. Vi är tvungna att gåin och pröva varje budgetpost. I den avvägning som vi har måst göra har vifunnit att det här trots allt finns möjligheter att göra besparingar utan attnågonting exceptionellt händer. Vi har nämligen byggt upp ett mycket gottbestånd av samlingslokaler. Anf.102 () replik: Den häpenhet som jag uttryckte gällde ställningstagande iförhållande till deras tidigare inställning i denna fråga. Jag häpnade över attde nu har gått så långt. Den häpenheten kvarstår, även om jag ser förändringeni relation till den finansiella situationen. Jagär också medveten om att vi måste fatta beslut som inte är särskilt roliga. Detär inte ens roligt att yrka bifall till förslag om oförändrade anslag när detgäller angelägna ändamål. Detgläder mig att i sitt senaste inlägg deklarerade att det bara ärden finansiella situationen som vägleder honom. Vi tycks åtminstone vara enseom att ändamålet är värt att stödja. Det är bara det att jag tycker att det ärmera värt att stödja än vad gör. Jagförstår ungefär vad syftade på, när han sade att jag var"jävig" i frågan. Men skulle vi tillämpa den maximen, skuUe alla somarbetar inom Folkrörelsesverige vara jäviga när vi debatterar folkrörelsernasvillkor. Det kan väl ändå inte vara mening. Utöver mitt tidigare yrkande om bifall till reservation 2 a ber jag att få yrka bifall fill reservation 4 a. 103 (): Den borgerliga enigheten tonades fram i den dialog som detta betänkandehar framkallat. Jag tycker att det finns anledning för mig, med hänvisning tillRolf inlägg, att säga något om de allmänna samlingslokalerna. Deallmänna samlingslokalerna bör naturligtvis ägas och förvaltas av föreningslivetsjälvt. Det finns praktiska, ekonomiska och demokratiska motiv för denuppfattningen. Därför är det rimligt att samhället ekonomiskt stöderverksamheten. Med föreningslivets huvudmannaskap syftar man till delsägandet, dels förvaltning och dels verksamhetsansvar. synes det vara få som inte har förståelse förföreningslivets eget huvudmannaskap. frigör nämligenideella arbetsinsatser som kommer hela samhället till godo. Det har redan betonat. Folkrörelsernas historia i vårt land visar ett klartsamband mellan lokalägande och god föreningsverksamhet. De tre storafolkrörelsegrenarna - frikyrkan, och arbetarrörelsen - harvar för sig frän början satsat på egna lokaler. Dessa har medverkat till att gedessa folkrörelser kontinuitet och livskraft. Alltjämt är föreningsägdasamlingslokaler en garanti för en reell föreningsfrihet. Där har ordet alltidvarit fritt. Folkrörelsesamhället förutsätter en mångfald, och där finns ocksåplats för alla meningsriktningar. har kravet på bättre och modernare lokaliteterkommit att öka, i regel från föreningslivet självt. De nuvarande statsbidragen- ofta kompletterade med kommunala bidragsformer - är ett bevis för en positivsyn på folkrörelsearbetets stora fördelar - en hemort för den folkligakulturaktiviteten. Genom tillkomsten av statens ochdet stadiga stödet till samlingslokalbyggandet markerade samhälletsitt ansvarstagande för föreningslivets och kulturlivets lokalbehov. Det bör vidare noteras att tack vare detupprustningsbidrag som infördes har ett betydande antal lokaliteter kunnatupprustas och få en tillfredsställande standard. Detta bidrag permanentades1978. Vi som i våra riksorganisationer- Folkets hus. Folkparkerna,Bygdegårdarna och Våra gårdar - sysslar med dessa frågor -det är riktigt som säger, att vi är väl representerade i den härdebatten- har kunnat konstatera att behoven av dessa bidrag är stora och attsamhällets ekonomiska ramar har varit otillräckliga. Sålunda kunde vi till regeringen i årredovisa att det finns färdigprojekterade upprustningar och tillbyggnader somkan påbörjas omgående och som för hela landet uppgår till en byggnadskostnad avnärmare 250 milj. kr., alltså ett viktigt objekt för byggnadssysselsättningen. När säger att de flesta lokaler under årenslopp har kunnat nyrenoveras eller nybyggas är det naturligtvis fullständigtfel. För dessa projekt gäller att man omgående skulle kunna "sätta spadeni jorden", dvs. alla byggnadshandlingar är klara, kommunala beslutföreligger och ansökan ligger i kö i bostadsstyrelsenssamlingslokalsdelegation. Det som saknas är de ekonomiska resurserna, vilketgör att vi har en köbildning vad gäller stadiga bidrag. har givit regeringen möjligheter att anslå extrapengar för den här verksamheten. Tyvärr kan vi bara konstatera att regeringenännu inte vidtagit sådana åtgärder. Det visar också att det finns ett stortbehov. Om vi skall arbeta oss ur krisen och avhjälpa den arbetslöshet som i dagråder bland byggnadsarbetarna är det här ett bra projekt. Samlingslokalorganisafionernas redovisning visar att detfinns ett stort behov av samlingslokaler i vårt land. Den visar ocksåosakligheten i den moderata motionen 1544. Man tycks där tro att det ekonomiskastödet fill samlingslokaler kan avvecklas och att stödåtgärden har fyllt sittändamål. Den formen av skrivbordsekonomisk spariver visar att man har tappatkontakten med folkrörelserna och inte förstår samhällets behov av allmännasamlingslokaler. motiverade reservation 1 med att kommunernahar bättre ekonomi än staten. På det här sättet kan man kompensera denkonfiskafion av skatteunderlag från kommunerna som har medverkat tilloch som debatterades i förra veckans ekonomiska debatt. Men som framgår av bostadsministerns skrivning i bil. 16till årets budgetproposition har en parlamentarisk kommitté haft till uppgiftatt utreda principerna för det statliga stödet till samlingslokaler. Ettbetänkande överlämnades till bostadsministern. Man kräverdär bl. a. förhöjda anslag från statens sida. I de socialdemokrafiska partimotionerna 1994 och 2133 harmed hänvisning till dels äskanden, dels de synpunkter somsamlingslokalutredningen anfört och så väl motiverat - man har också bedömtvärdet av åtgärdernas sysselsättningseffekt inom byggnadssektorn - föreslagitsförhöjda ekonomiska ramar. I motionerna motiveras också samlingslokalsbehoveti de större städerna, där objekten blir förhållandevis dyra. Med hänvisning till utskottets motivering yrkar jag bifalltill utskottets hemställan i alla dess tio punkter. 104ÅKE WICTORSSON (s): Med hänsyn till att samUngslokalkommitténnyligen avslutat sitt arbete och att remissarbetet när det gäller dessbetänkande ännu inte är färdigt skulle det i och för sig inte ha varitnödvändigt att vid det här tillfället dra i gång en stor debatt om stödet tillallmänna samlingslokaler. Vi skulle ha kunnat avvakta till dess att vi här iriksdagen hade fått tillfälle att i ett sammanhang ta ställning till kommitténsarbete. Det är framför allt av två skäl som detta inte är möjligt.Det ena är att den nuvarande regeringen inte har givit något som helst beskedom, huruvida den över huvud taget har för avsikt att framlägga resultatet avkommitténs arbete för . Det andra och kanske viktigaste är attmoderaterna nu har kastat masken och går till angrepp på det statliga stödettill byggande av samlingslokaler i dess helhet och kräver att det avvecklas. Jag vill gärna ta det här tillfället i aktatt från kammarens talarstol ge mitt erkännande till för deinsatser som han i utfört för samlingslokalsarbetet, bl. a. somföreträdare för bonderörelsens samlingslokaler bygdegårdarna, eftersom det härsannolikt är sista tillfället som den möjligheten står mig till buds i en sådanhär debatt. I ett lägedå högerkrafterna går till storms mot Folkrörelsesverige känns det riktigt att betona att de är isolerade även på denborgerliga kanten. Detta garanteras av folkrörelseintressena inom centerpartietoch . har varit en trogen och framgångsrikvärnare av dessa här i , även om han i just de ärenden som äraktuella inte har nått ända fram. För arbetarrörelsen har frågan om tillgång tillsamlingslokaler alltid varit en fråga om demokratins reella möjligheter attfungera. Vi lärde oss detta, när högerkrafterna i den tidens samhälle och undergenombrottstiden stängde arbetarrörelsen ute från befintliga samlingslokaler.Jag hoppas att det skall vara en lärdom som vi inom arbetarrörelsen aldrigglömmer utan ständigt håller aktuell. I takt med organisationernas framväxt byggdes överallt ilandet samlingslokaler. För arbetarrörelsen byggdes Folkets hus. Fram till1940 blev det drygt 500 Folkets hus. Efter kom en andrautbyggnadsperiod, när det statliga stödet till allmänna samlingslokalerinfördes. härmed skedde en utveckUng av lokalerna, så att vi fickstörre, integrerade anläggningar. En tredje stor byggnadsperiod har infallitunder . Trots det omfattande byggandet har vi fortfarande en storbrist på samlingslokaler, särskilt i de stora bostadsområden som växte framunder . Bristen på samlingslokaler är framför allt ett storstadsproblem. Undersökningar visar att var fjärde lokal iStockholmsområdet är helt olämplig för den verksamhet som bedrivs där. Nära tvåtredjedelar av alla lokaler är helt olämpliga för barnverksamhet. Varannanlokal är inte tillgänglig för handikappade. Var femte lokal saknar möjlighetatt koka kaffe, drivkraften i svenskt föreningsarbete. Detta gäller alltså delokaler som finns. Jag har då inte nämnt de områden där det över huvud tagetinte finns några samlingslokaler, och det är stora och betydande områden. Runt om i våra storstadsområden finns en växandemedvetenhet om behovet av att bygga samlingslokaler för att få ett fungerandegemenskapsliv, där inte minst föreningsarbetet är av utomordentUgt stor vikt.Allt fler projekt har börjat växa fram, burna av lokala initiativ. Beräkningarvisar att vi bara i har behov av att bygga ett tiotalstörre anläggningar för att något så när tillgodose behoven. Detta ger ensammanlagd produktionskostnad i storleksordningen en halv miljard och ettStatUgt stöd i form av lån och bidrag enligt nuvarande regler på uppemot 250milj. För med deras inriktning på den individuellaegoismen är det kanske naturligt att säga att de inte bryr sig om detta. Degrupper företräder återfinns sannolikt inte i föreningslivet. Deklarar sitt gemenskapsliv i klubbar och sällskapsliv. För oss andra är detdäremot viktigt att slå fast; Menar vi något med att våra folkrörelser skallvara de bärande elementen i vårt gemenskapsliv, fostra de nya generationerna avbåde beslutsfattare och granskare av makthavarna, skapa nya förutsättningar förett socialt gemenskapsliv - det som förlorades i marschen från arbetarsmåbruk och egnahem till treorna och fyrorna itillväxtens boningar-då måste vi också ställa upp på ett helt annat sätt föratt lösa problemen i de nya bostadsområdena i våra större tätorter. Vi måsteplocka fram de ekonomiska resurser som behövs för samlingslokalerna, så attföreningslivet kan utvecklas också i dagens och morgondagens samhälle. Är viinte beredda till detta, vill vi inte ställa pengarna till förfogande, kommervi dyrt att få betala detta i form av minskad medborgerlig aktivitet, socialoro och disharmoni. Vi kommer då att få betala med mångdubbelt större anslag påkontona för polisverksamhet, socialvård, sönderslagning och förstörelse -föratt inte tala om de många förstörda människoliven. Detta har vi inte råd med. Därför måste vi skaffa fram deekonomiska resurser som behövs. Det bör vara så mycket enklare som vi i dagupplever att vi har ett outnyttjat samhällsekonomiskt utrymme genom denminskning av bostadsbyggandet som har skett. Det är därför ur ekonomisksynpunkt riktigt att öka samlingslokalbyggandet i nuvarande ekonomiskasituation. Mot den här bakgrunden hälsar jag med tillfredsställelsedet ställningstagande som majoriteten i civilutskottet kommit fram till.