prot · G509115 · 1981-12-31 00:00:00 — I andra länder förstår man att djupgående åtgärder ärnödvändiga, om man skall finna en varaktig lösning och inte skapa en situationdär människor går från det ena tillfälliga arbetet till det andra, därför inte från början analyserat situationen och funnit rätt plats iarbetslivet. Förutom den personliga tragedi som en sådan situation innebär ärdet samhällsekonomiskt synnerligen kostsamt. Dessa mycket allvarliga ochinsatskrävande problem tror AMS och socialdemokraterna att man skall kunna lösagenom fler arbetsförmedlare och arbetsvägledare med tio dagars orientering. Menkvaliteten på den service man erbjuder struntar man i. I ett sådant läge avskaffas alltså de yrkesgrupper som hargedigna kunskaper inom resp. områden. Instruktioner har gått ut om attyrkesvägle-dande och arbetsvårdande uppgifter skall läggas som "bevakningsuppdrag"på vissa handledare, och utskottet refererar till detta. I instruktionerna slårman också fast att det inte skall vara heltidsuppgifter. Med tanke på denmycket omfattande och snabba utvecklingen på yrkesvägledningens ocharbetsvärdens områden - jag har tidigare illustrerat det - säger det sigsjälvt, att den s. k. bevakaren endast kan ha mycket ytliga och fragmentariskakunskaper. Det finns ytterligare en aspekt i sammanhanget. Enligtriktlinjer för arbetsvägledarnas verksamhet skall dessa styra sin vägledningmot AMU-utbildning. Det innebär med andra ord att en förutsättningslösyrkesvägledning, som syftar till att kartlägga sökandens fallenhet, önskemåloch förutsättningar, är avskaffad i . Detta tillåts hända medan restenav världen satsar allt större resurser på att hitta rätt plats åt rätt person. Utbildningsutskottethar insett faran, och i utbildningsutskottets betän- kände1981/82:6 tillförsäkras ungdomsskolans elever rätten till en förutsättningslösvägledning. Som AMS egen information så tydligt åskådliggör kommer emellertidallt fler i vuxen ålder att behöva denna service. Vart skall då de vuxna tavägen? T. ex. den som måste byta arbete på grund av en yrkesskada? Den varsyrke är föråldrat och inte har någon plats på dagens arbetsmarknad? Alla dekvinnor som på grund av datorisering nu måste byta yrke? Skall alla dessaplaceras i första bästa tillgängliga AMU-utbildning utan att ges tillfälle genomgripande diskussion med en kvalificerad yrkesvägledare? Min motion, i vilken jag kräver att arbetsförmedlingarnaockså i fortsättningen skall ha yrkesvägledare och arbetsvårdare med kunskaperav kvalitet, avstyrks av utskottet. Man säger t. o, m.: "Den satsning somverket gör på utbildningen av personalen i samband med genomförandet av PLOG'sförslag är f. ö. mycket omfattande." Om man tycker att tio dagars orientering omyrkesvägledning och arbetsvärd är en mycket omfattande utbildning, har mansannerligen inte stora pretentioner på kvalitet! Jag yrkar bifall till motion 1068. 92ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Jag kommer i mitt anförande att helt kortbehandla vpk-motionerna 1086, 2127 och 1569. I motionen 1086 föreslår vi dels att anslaget försärskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning skall höjas till dennivå som har äskat, dels att lönebidrag skall kunnautgå i vissa fall. I vad gäller det första förslaget har AMS gjort enavvägning av vilka medel som behövs. Arbetsmarknaden för handikappade ärkatastrofal. Utvecklingen har visat påständigt större svårigheter att ge handikappade möjlighet till jobb på denöppna marknaden. Medlen för arbetsanpassningsåtgärder är ofta en förutsättningför att placering över huvud taget skall kunna ske. Den prutning som regeringen har gjort på området ibudgetpropositionen innebär en signal till arbetsmarknadsmyndigheterna attminska sina ansträngningar att placera handikappade i jobb. Det handlar om endirekt åtgärd som kommer att öka arbetslösheten bland hand-kappade. Detta måsteavvisas och anslaget skrivas upp på det sätt vi föreslår. Förslaget om att det bör kunna utgå hundraprocentigtlönebidrag till vissa organisationer som anställer handikappad arbetskraftgrundar sig dels på att dessa organisationer vanligtvis har mycket knappa medeltill sitt förfogande, dels på att dessa organisationer genom sin flexibilitet iorganisations- och arbetsformer ofta har unika möjligheter att anställahandikappade i stimulerande arbeten. Det är alltså fråga om att öppnaytterligare möjligheter för handikappade att få jobb. När det gäller utskottets behandling av motionen 2127 villjag först med tillfredställelse konstatera att utskottet har anslutit sig tillvårt förslag om en utvidgningav antalet tjänster inom arbetsmarknadsverket. Det återstår Nr 115 sedanbara att hoppas att huvuddelen av dessa resurser också avsätts för att stödjaarbetshandikappades möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, såsom föreslåsi motionen. Den tillfälliga eftergiften från utskottsmajoritetens sidatar emellertid slut Arbetsmarknadsmed detta. De övriga punkterna i motionenavstyrks. Det gäller att öka politiken bidraget till stiftelsen 300 milj. kr. Förslaget innebär dels att bidragsprocenten skulle kunnaupprätthållas på en högre nivå, dels att det skulle finnas utrymme för ensärskild satsning i syfte att skapa sysselsättning för gravt handikappade ochutvecklingsstörda. Det är just dessa grupper som får allt svårare atthävda sig även inom . Detta är sådant som är allmänt känt bland dem som arbetarinom Samhällsföretag och i handikapporganisationerna men som utskottet föredraratt inte låtsas om. Man understryker i en mening den sociala målsättningen förSamhällsföretags verksamhet, för att i nästa hylla rationaliseringsvinsterna iföretaget. En av de huvudsakliga rationaliseringarna har bestått just i attsålla bort dem bland de anställda som är mest i behov av samhällsåtgärder föratt över huvud taget få ett arbete. Det är detta som vi vänder oss mot i vårmotion och som vi inte heller anser vara förenligt med den inriktning somriksdagen från början gav åt Samhällsföretags verksamhet. 1 motionen 1569 pekar vi på det nödvändiga iatt i nuvarande arbetsmarknadssituation förbättra möjligheterna tillarbetsmarknadsutbildning. Vi föreslår därför en ökning av detta anslag med 222milj. i jämförelse med regeringens förslag. Med detta, herr talman, yrkar jagbifall till samtliga i betänkandet behandlade vpk-motioner. 93GÖTE (); Jag har begärt ordet i den här debatten medanledning av den moderata motionen 324, som behandlar frågeställningen omSamhällsföretags verksamhet och sysselsättningen för arbetshandikappade. Jag konstaterar med tillfredsställelse att utskottetpositivt har behandlat motionen och att, beträffande sysselsättning förhandikappade på den reguljära arbetsmarknaden, utskottet hemställer attriksdagen ger regeringen till känna vad som anförts på den här punkten. Det är tillfredsställande att utskottet vill göra dettatillkännagivande. a. är det viktigt utifrån målsättningen att man skallbereda arbete på den reguljära arbetsmarknaden åt människor med olika former avhandikapp. Det finns, med anledning av detta, skäl för utredningen att verkligtnoga penetrera formerna för hur just det målet skall kunna förverkligas. Den relativt nya Samhällsföretagsgruppen har snabbt bliviten storkoncern med många anställda och med varierande produktion. Kostnadernaför samhället har också blivit mycket höga. Utslussningenpå den reguljära arbetsmarknaden har egentligen misslyck- ats, ochdet är nödvändigt att komma till rätta med problemen. Utredningen får en viktiguppgift när det gäller att söka alternativa möjligheter på den här punkten. Som alternativ till den nuvarande ordningen med en ensidigsatsning på Samhällsföretag kan redovisas en i befintliga företag inbyggdverksamhet. Det finns f. n. en sådan verksamhet vid , och den fungerarbra. Utslussningen är hög, och kostnaderna för samhället är lägre än imotsvarande Samhällsföretagsanläggningar. I pågår försök med en arbetsuppläggning, därstiftelsen och ett lokalt företag, , organiseratett samarbete för att bereda arbetshandikappade sysselsättning på den orten. Utöver det arbetssätt som tillämpas i dessa två fall bordemän också kunna arbeta utifrån en mer flexibel och personanpassad ordning, medde mindre och medelstora företagen som bas. De företag som är beredda attanställa handikappade borde få lönebidrag motsvarande den nedsatta arbetsförmågan,men utan den tidsbegränsning som gäller. Även ur rent social synpunkt är det positivt att pröva nyavägar. De arbetshandikappade kan på så vis få större variationsmöjligheter närdet gäller arbete, och flera kan komma in på den reguljära arbetsmarknaden iett skede än . Arbetet kan vidare kanske beredas närmareden egna bostaden eller i anslutning till den arbetsplats där redan en nära väneller anhörig arbetar. Jag vill också litet grand beröra den andradelen av motion 324, den del som tar upp problemen med konkurrens mellanSamhällsföretag och det övriga näringslivet. Utskottet har inte lika välvilligtbehandlat denna del av motionen, men utskottet understryker, liksom utskottetsordförande har gjort här , att den kommande utredningen bör behandla vissaav övriga frågeställningar. Jag tänker inte framställa något säryrkande medanledning av motionen, men jag vill ändå kommentera problemen. Viktiga frågor, där konflikt uppstår med detkonkurrensutsatta näringslivet, gäller produktval, produktionsinriktning,marknadsföring och prissättning. Det är nödvändigt att den skyddade verksamheten kanbedrivas i nära samarbete med det lokala näringslivet. Produktion som kräverhögautoma-tiserad utrustning och en liten insats av arbetskraft iövrigt kan inte vara lämplig för Samhällsföretag. Stiftelsen bör inte hellerinvestera i maskiner och utrustning, av vilka man har överkapacitet inomorten eller regionen. Och får givetvis inte plagiera produktersom redan tillverkas, då detta kan medföra problem för redan befintligaföretag. har lagt fast vissa grundläggande principer förSamhällsföretag, En sådan princip är marknadsmässig prissättning,Samhällsföretag får inte genom en osund prissättning konkurrera med andratillverkande företag -och man utgår då från s. k, normalt marknadspris. är det så att det vid åtskilliga tillfällen framkommitklagomål och oro från framför allt mindre och medelstora företag beträffandeSamhällsföre- De upplever Samhällsföretag som enillojal konkurrent. Och man kan inte avvisa denna oro och denna kritik somvarande obefogad. Det faktum att Samhällsföretag har ett mycket högtdriftsbidrag innebär att normala konkurrensprinciper satts ur spel, även om manhar andra målsättningar på denna punkt. Jag vill peka på ett företag hemma i , ABBröderna i , som drabbats av konkurrensfrån skyddade verkstäders sida. har också det samrådsorgansom utskottet i detta sammanhang hänvisar till på tal om att problem uppstår, givitett företag inom en reprimand för plagiat av enSjöbergprodukt. vid Bröderna har tillsammans medföretagsledningen reagerat kraftigt med anledning av intressekonflikterna medSamhällsföretag. Detta är naturligt, eftersom man vid företaget känner sintrygghet hotad med anledning av konkurrenssituationen. Vi motionärer anser att det är angeläget attSamhällsföretag vid produktval noga prövar, huruvida tillverkning av en nyprodukt - med tanke på en hård konkurrenssituation och en begränsad marknad -kan skapa arbetslöshet vid ett annat företag, som redan är introducerat påmarknaden. I annat fall kan den situationen uppkomma att Samhällsföretag bidrartill att skapa arbetslöshet vid ett annat företag. Under sådana förhållandenmenar vi att Samhällsföretags övergripande sociala målsättningar inteuppfyllts. Ett bättre samarbete med befintliga företag och en noggrannaremarknadsanalys är nödvändiga för att undvika nämnda intressekonflikter. Begreppet marknadsmäs.sig prissättning är också behäftatmed brister i övrigt. a. kan detta faktiskt innebära attrationaliseringsintresset minskar vid företag som konkurrerar medSamhällsföretag, eftersom Samhällsföretag vid bedömning av marknadsmässigprissättning förmodligen utgår ifrån de mest rationella företagen inom resp,bransch. Det innebär att Samhällsföretag, om ett konkurrerande företag genomrationalisering får fram en billigare tillverkning, kan sänka sina priser medhänvisning till att detta är en marknadsmässig prissättning. Ett problem som man också måste observera ärmarknadsandelen beträffande vissa sortiment, t. ex. inom träsko- ochmöbelbranschen, där Samhällsföretag har av marknadsandelen inomkrympande tillverkningssektorer. får Samhällsföretag inte i sambandmed konjunktursvängningar företa förändringar i form av minskad produktion,vilket innebär att de andra företagen får göra så mycket större inskränkningar,med ökade sysselsättningsproblem vid dessa företag som följd. vill jag understryka att principen ommarknadsmässiga priser givetvis också måste gälla marknadsföringen. Deuppgifter som kommit fram beträffande marknadsföringen av träskor i är idet här sammanhanget anmärkningsvärda. Jag ser det som mycket viktigt att man intenonchalerar de här konkurrensfrågorna utan verkligen tar upp dessa storaproblem. Det är angeläget att de undanröjs och att frågetecknen när det gällerkontakten mellan Samhällsföretag och det övriga näringslivet rätas ut. 8 protokoll 1981/82:114-117 kan vi -det är min bestämda uppfattning - uppfylla målsättningen att i ökadutsträckning bereda de arbetshandikappade arbete. Jag har,herr talman, inget annat yrkande än utskottets. 94 (); Den fråga som aktualiseras i motion 1976, somväcktes under den allmänna motionstiden , kan synas vara perifer. Det ägersin riktighet, som utskottet skriver, att arbetsmarknadspolitiken ochutbildningspolitiken på väsentliga punkter har förändrats sedanriksyrkesskolornas tillkomst. Det är också riktigt att kommunerna har ålagtsett övergripande uppföljningsansvar för ungdom . Men det torde inte vara utskottet obekant att små ochmindre kommuner i avsaknad av gymnasieskola inte kan, hur gärna de än vill,leva upp till detta ansvar. Det beror på de små kommunernas bristande resurser,ett ensidigt näringsliv och mycket mer. De stora kommunerna klarar i många fallav uppföljningsansvaret för ungdom . De rika kommunerna kan göra det, medan de fattigakommunerna står där med skammen över att inte kunna ge sina ungdomar sammamöjligheter. På så vis är det en jämställdhetsfråga. Ungdomar i tätort ochglesbygd får olika chanser. Riksyrkesskolan i ger glesbygdsungdommöjligheter till en utbildning som upplevs som meningsfull och riktig. Detmedger också utskottet. Riksyrkesskolan har också en viktig social funktion.Sedan återgår emellertid utskottet till sin tidigare uppfattning att det är AMSsom skall besluta. Utskottets beslut bör inte ha kunnat fattas med någonstörre entusiasm. I det här läget med tusentalet arbetslösa 16-17-åringar barai bör riksyrkesskolan få tid för överlevnad, i varje fall underungdomspuckelns år. AMU-utbildning avser som bekant ungdom , ja,egentligen . Frågan om riksyrkesskolornas bibehållande i allmänhet ochden i Hietaniemi i synnerhet är emellertid inte enbart en fråga för småglesbygdskommuner. Det framgår av ett uttalande av bl. a. socialförvaltningeni kommun samt fältassistenter och socialarbetare i kommun, somunder har använt sig av möjligheten att förmedla ungdomar till skolani . Uttalandet är rubricerat "Behåll den nuvarande organisationenvid riksyrkesskolan i ". I uttalandet sägs: "Riksyrkesskolan har visat oss och främstdem vi hjälpt att söka dit, hur väsentligt det är att satsa på en rejäl ochetablerad yrkesutbildning. Utan denna möjlighet får många av dessa ungdomar medotillräckliga betyg finna sig i att inte kunna konkurrera om de få jobb somfinns. Detta medför i sin tur att riskerna ökar för sociala problem i form avmissbruk och kriminalitet. Riksyrkesskolan innebär dessutom en möjlighet tillfrigörelse och egen mognad. Det handlar ytterst om att ge adekvat hjälp -bistånd enligt socialtjänstlagens intentioner- till en ålderskategori ungdomarsom annars utgör en klar social riskgrupp. Behåll riksyrkesskolan iHedenäset." Det är dokumenterat att vid skolan ges en god socialfostran av en ambitiös lärarkår och en fullödig yrkesundervisning, som gör attså gott som samtliga elever får anställning på riksyrkesskolan. Istället för att gå arbetslösa med arbetslöshetsbidrag får ungdomarna i den härkänsliga åldern utbildning som leder till jobb. Det torde inte råda någradelade meningi r om att det socialt och nationalekonomiskt är riktigt. En annan arbetsmarknadsaspekt som är viktig i det härsammanhanget är skolaiis betydelse i sig för samhälle. Skolan svararför av samtliga arbetstillfällen i samhälle, i en bygd somredan tidigare är så hårt ansträngd av arbetslöshet, avflyttning ochbefolkningsminskning. I relativa tal är arbetslösheten . Därtill harnyligen aviserats indragningar i offentlig verksamhet såsom avgränstullsposteringar i bl. a. samt permittering av halvaarbetsstyrkan vid en husbyggnadsfabrik. Situationen är enahanda i övriga Tornedalskommuner. Kampenför bibehållande av riksyrkesskolan i är därför en del i kampen föratt en hel gränsbygd skall överleva. Och många instämmer i den fråga somuppgivet ställdes i en tidningsrubrik; "Har någonframtid?" Mot ett enigt utskott har jag inget särskilt yrkande. 95 i (); I det stora utskottsbetänkande som ärföremål för behandling är den fråga jag aktualiserat med min motion,nämligen AMS beredskapsarbeten för specialanvisade, en liten del. Att enmotionär återkommer i samma fråga i sträck är här i inte såovanligt. Mera ovanligt torde det däremot vara att en motionär såsom i mittfall återkommer trots att motionen gav anledning tilltillkännagivande till regeringen. Motivet för att återkomma den här gången äratt det pä goda grunder har kunnat ifrågasättas huruvida AMS varit berett atträtta sig efter gjorde uttalande. I cirkulär till berörda parter har det nämligenklart framgått att AMS avser fortsätta nedläggningen av sina nu 22 kvarvarandearbetsplatser för specialanvisad arbetskraft trots riksdagsuttalandet i fjol.AMS motiverar sin nedläggning med att de specialanvisades anpassning dels tillnormala arbeten, dels till boende i det vanliga bostadsbeståndet, integreratboende, skulle vara att föredra. konstaterade utskottet attintegrerat boende medförde så pass många påfrestningar för de specialanvisadeatt det fanns exempel på anvisade som sökt sig tillbaka till förläggningsboendevid de kvarvarande arbetsplatserna. Detta tog utskottet då som intäkt för atten ytterligare nedläggning i princip inte borde äga rum, innan en redanbeslutad utredning om AMS egenregiverksamhet hade kunnat ge ytterligare belysningåt också denna del av verksamheten. Man kan följaktligen konstatera att det varav .socialt betingade skäl som utskottet inte var berett att gå vidare medavveckhngen, innan denna översyn hade gjorts. har antalet förläggningar för dennaverksamhet i stort sett halverats. Det torde för den skull med visst fog kunnasägas att om utredningen skall ha betydelse beträffande effekterna avnedläggningen för de specialanvisade torde ytterligare nedläggningar inte kunnagöras. Skulle utredningen till äventyrs visa att påfrestningarna för despecialanvisade med integrerat boende varit för stora, har ju redan tillräckligtmånga kastats ut i en alltför oviss levnadssituation. Jag finner det tillfredsställande attutskottet nu uttalar att "verkets planer på en avveckling av ytterligareett tiotal förläggningar kan enligt utskottets uppfattning inte sägasöverensstämma med utskottets uttalande ". Jag fäster kammarensuppmärksamhet på denna skärpning av utskottets uttalande beträffande vad somgällde . Detta måste enligt min mening betyda att nedläggningarunder utredningsarbetets gång inte skall äga rum, om inte alldeles speciellaskäl härför föreligger. Att detta också ges regeringen till känna är enligtmin mening bra. Däremot är jag förvånad över att det skall behöva göras två åri rad, innan AMS finner skäl att rätta sig efter uttalande. Ellerkan det vara på det sättet, herr talman, att utskottets skrivning var såmångtydig att den gav möjlighet till den tolkning som AMS tydligen har gjort? Iså fall torde det upprepande som sker undanröja misstolkningen. , herr talman, är bara att önska att denparlamentariska utredning som också skall se över denna del av AMS-verksamhetenkommer i gång med sitt arbete. Den ovisshet som uppstår i väntan på utredningenskapar bara ytterligare problem. Genom att utredningsarbetet nu så småningomkommer i gång kan de emellertid undanröjas. Jag haringet annat yrkande än om bifall till utskottets hemställan. 96INGA (vpk): I motsats till föregående talare har jag ettyrkande. Jag ber så här i början att få yrka bifall till vpk-motionen 455. Jagskall tala om det som den handlar om, nämligen riksyrkesskolorna. Det finns fyra sådana skolor, belägna i ,, vid och i , har beslut fattatsom att dessa skolor skall övergå till att bli AMU-filialer, Det betyder attungdomar i åldern kommer att utestängas från möjligheter att fåyrkesutbildning vid dessa skolor. Ett skäl till detta beslut sägs vara att detnu åligger kommunerna att ge ungdomar yrkesutbildning. Just dessa internatskolor, med sin speciella inriktning påbåde social fostran och yrkesutbildning, har en mycket viktig funktion attfylla i dagens läge med stor ungdomsarbetslöshet och annan utslagning. Många avde ungdomar som vistas på dessa skolor befinner sig i en ganska svårsocial situation. Till är det ungdomar i åldern . På t. ex. Hedenäsetsskola är medelbetyget 1,5 och man räknar där med att så mycket som upp till entredjedel av eleverna har sociala problem av något slag. Det må vara att man organisatoriskt förändrar riksyrkesskolornas verksamhet,men jag tycker att det måste vara mycket olyckligt att i dagens läge utestängaungdomsgruppen . Ungdomar i denna ålder borde även i fortsättningen gesmöjlighet till utbildning vid riksyrkesskolorna. Jag menar alltså att riksdagenborde besluta om ett dispensförfarande, så att rekryteringen till dessa skolorockså skall kunna omfatta elever i åldern . Fältassistenterna i kommun har gjort ett uttalande,som jag skall be att få saxa litet ur - det gjorde också, hördejag: "Behåll ett fullgott utbildningsalternativ förungdomar i åldern , som annars riskerar att bli arbetslösa. Utifrån vår utgångspunkt i ett socialdistrikt är detalldeles uppenbart att många ungdomar ständigt blir utestängda från det som äravgörande för dem - nämligen en bra yrkesutbildning och därigenom ökademöjligheter till arbete. På hemorten saknas alternativ för dem som i hög gradär beroende av att återvinna ett förtroende inför vad framtiden kan erbjuda.Det tål att upprepas hur som helst att det är katastrofalt attlåta människor inför sitt inträde i vuxenlivet gå arbetslösa. Det kan inte varanågot annat än ett svek från samhällets sida. Riksyrkesskolan har visat oss och främst dem vihjälpt att söka dit, hur väsentligt det är att satsa på en rejäl och etableradyrkesutbildning. Utan denna möjlighet får många av dessa ungdomar medotillräckliga betyg finna sig i att inte kunna konkurrera om de få jobb somfinns. Detta medför i sin tur att riskerna ökar för sociala problem i form avmissbruk och kriminalitet. Riksyrkesskolan innebär dessutom en möjlighet tillfrigörelse och egen mognad i förhållande till hem och föräldrar. Det handlarytterst om att ge en adekvat hjälp - bistånd enligt socialtjänstlagensintentioner - till en ålderskategori ungdomar som annars utgör en klar socialriskgrupp." Regeringen har uppfattningen att yrkesutbildningen vidriksyrkesskolorna är en form av arbetsmarknadsutbildning och att den därför iprincip inte bör beviljas ungdomar . Det sades i ett frågesvar somjag fick från regeringens företrädare och det står också attläsa i utskottets betänkande, att motiven för skolornas bevarande inte ärdesamma som när de startade och att eleverna nu inte längre kommer från helariket, men jag vågar påstå att detta är en felaktig beskrivning. AMS har vid ett enda tillfälle gjort en utredning av hureleverna vid dessa skolor fördelar sig länsvis. De uppgifter man då fick framstämmer ganska dåligt med hur det ser ut .