prot · G50918 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi får aldrig upphöra att påtala när sådana orättfärdigheter sker. 1 motion 1980/81:1594 har tillsammans med PerPetersson och aktualiserat fallet med den etiopiskekyrkoledaren och vill att hos regeringen begär snaraåtgärder i syfte att befria honom. har behandlat motionen i betänkande nr 5,som behandlas här i kammaren. har inte yrkat bifall lill motionen, men dåjag anser det viktigt att på allt sätt hålla frågan aktuell, vill jag geytterligare information i ärendet. Frågan har diskuterats i kammaren, dåman från regeringshåll också redovisat vad man från svensk sida gjort för atthjälpa Gudina Tomsa och andra personer i i liknande situation. Tyvärrhar man inte kunnat påvisa något positivt resultat av sina ansträngningar. Vissa frågor om äldreomsorger rn. framgår avsvar på frågor i kammaren ni. m., har regeringen fortsatt atl kräva besked frånde etiopiska myndigheterna om Gudina Tomsa ännu sa sent som för en månad sedan.Enligt uppgift från departementet tas fallet upp som manhar kontakt med personer på hög nivå från . Man har vid sådanatillfällen också framhållit att ju mer positiv den etiopiska ledningen ställersig till amnestier och ju bättre man behandlar sina fångar och flyktingar,desto mera förståelse skall den eliopiska regeringen möta för sina önskemål omhjälp för utvecklingen av sitt land. Tyvärr har det visat sig omöjligtatt få någon klarhet i fråga om vad som hänt den förre generalsekreteraren iMekane Yesus-kyrkan. Enligt en uppgift har han lämnat fängelset och förmodligenåtervänt till de sina, men den uppgiften bestrids av annan information somkommer från Gudina Tomsa närstående personer. Regeringen har alltså om och om igen tagit upp ärendet medde etiopiska makthavarna. Man har funnit det oroande att det ges olika beskedom vilket öde som drabbat Gudina Tomsa, och ser detta som en anledning alt inteförtröttas i sina strävanden att rädda liv undan förtryck och omänskligalidanden. Som vi alla vet är ju ansträngningarna för att öka respekten för demänskliga fri- och rättigheterna en grundläggande del av svensk utrikespolitik. Då regeringens agerande så nära sammanfallermed önskemålen i motionen har utskottet, mot denna bakgrund, ansett motionenbesvarad. Jag yrkar bifall till utrikesutskottets hemställan i betänkande nr 5. Överläggningen var härmed avslutad. 1981/82:6om kontakter med gammalsvenskbyborna Utskottels hemställan bifölls. 14 § Vissa frågor om äldreomsorger m. m. Föredrogs socialutskottets betänkande 1981/82:2 om vissafrågor om äldreomsorger m. m. 49KARIN (vpk); finns det väl ingen grupp i vårtsamhälle som drabbats så hårt av de borgerliga regeringarnas svångremspolitiksom de äldre. de förslag som finns i regeringens senaste sparpaketbetyder ca i ökade utgifter för den här gruppen. Alla som uppbär pension - del gäller inte baraålderspensionärer - är inte längre produktiva eller lönsamma ur profitsynpunkt.De skall då enligt regeringen sluta att ställa krav på samhället. Det är denslutsats de måste dra av den förda borgerliga ekonomiska politiken. Utskottet gör, i samband med att det nu avstyrker envpk-motion i alla delar, en lång redovisning av utvecklingen av olika former aväldreomsorger. Man börjar med att det redan tidigt fanns anstaltsvård för bl.a. orkeslösa åldringar. Vidare talar man om att det fattigvårdslagföreskrevs en skyldighet för kommunerna att ha anstalt, ålderdomshem,försörjningshem eller vårdhem för mottagande av understödslagare, vilka var ibehov av vård som ej lämpligen kunde understödjas i hemmet eller utackorderas.Jag vet inte om meningen med beskrivningen skall vara atl dagens pensionärerskall få en påminnelse från den tid vi ofta kallar den gamla goda. Utskottetfortsätter beskrivningen av utvecklingen fram till våra dagar. Självklart ärdet en omfattande utveckling som skett. Och dagens åldringsvård kan naturligtvisinte jämföras med sekelskiftets omhändertagande. Men det finns faktiskt kvar -nu som pensionärer - människor som har auktionerats bort till lägstbjudande isin barndom. Vi borde inte glömma bort att de äldre som det nu handlar om är degenerationer som under stor uppoffring och kamp grundlagt den ekonomiska ochsociala trygghet som i ökad takt håller på att raseras. Självfallet känner pensionärerna oro över den senasteutvecklingen, för vad som skall hända med pensionerna och utbyggnaden aväldreomsorgen. Dagens pensionärer vägrar att känna sig som understödslagare idel samhälle som de själva har skapat under sin produktiva tid. hade , ,kongress med ett stort antal deltagare: representanter för ca 400 000medlemmar. Socialministern var där och höll hälsningstal. Hon sade bl. a. atlpensionärerna borde hålla i minnet att har den tredje högstamedelinkomsten i världen och att svenskarna åker lyxklass vad gäller inkomsteroch konsumtion. Hon lovade atl pensionärerna även i fortsättningen skullekompenseras för prisökningar utom för energipris- och punktskattehöjningar ochatt regeringen arbetar för alt pensionstillskotten till dem med låg ATP skallöka . Dessa löften gav socialministern, som honförberedde en proposition som bl. a. innebär sämre kompensation förprisstegringar, genom att reglerna för uppräkning av indexanknutna förmåner ifortsättningen skall ske bara en gång , vilket berör pensionerna.Socialministerns "lyxklass" kan pensionärerna också glömma bort. Ivarje fall föreslås försämrade reserabatter för pensionärer och studerande. Pensionstillskotten, som löftet säger skall komma, har vihört talas om här i kammaren. Vi avvaktar naturligtvis vad dekommer att innebära. Pensionärernasade på kongressen att de var beredda atl ta sin del av Vissa frågor om äldreomsorger m. m. Vissa frågor om äldreomsorger m. m. ansvaretför samhällsekonomin - bära sin del av bördan. Men man menade att det för attkomma ur den ekonomiska krisen behövdes andra åtgärder än besparingar, främstsysselsättningsskapande åtgärder. Ett krav som PRO tryckte särskilt hårt på idetta sammanhang var rätten att fä vara med och bestämma i alla de frågor somberör pensionärernas förhållanden. Man ville ha möjlighet att påverka sinavillkor genom överläggningar med stat, landsting och kommuner. De ville varamed och prioritera vad de ansåg vara viktigast och var besparingarna kundegöras. Men där gav inte socialministern något löfte. Samma krav återfinns ivpk-molionen, ett yrkande som utskottet avstyrker. I utskottets betänkande hånvisas till den antagnasocialtjänstlagen, som skall träda i kraft och ersätta dennuvarande socialhjälpslagen och annan social vårdlagstiftning. Där finns ocksåmånga löften och vackra ord. insatser för de äldre skall enligtpropositionen utformas med utgångspunkt i principerna om självbestämmanderättför de äldre och om normalisering av deras tillvaro. Detta innebär konkret bl.a. att människorna skall kunna behålla sin bostad när de blir äldre, att deäldre så långt det är möjligt skall erbjudas bostäder i del vanligabostadsbeståndet och att de äldre skall erbjudas ett differentierat utbud avservice såsom social hemhjälp, färdtjänst, social jour och tekniska hjälpmedel. I fortsättningen talas om boende, som skall varieras medhänsyn till de boendes individuella behov, och att sjukvårdshuvudmännen börsvara för all hälso- och sjukvård för de äldre. Delta är ju i stort vad motionen handlar om, men vi serhur den ekonomiska åtstramningen och regeringens förslag mer och mer omöjliggörgenomförandet av de intentioner som förespeglas i den antagna lagen. Detta ärju en annan bild än den verklighet som pensionärerna möter i sitt dagliga liv,där regeringens förslag innebär att försämringar slår igenom på en mängdområden. Det blir sämre värdesäkring av pensionerna, fördubblade sjukvårdskostnader,ökade boendekostnader, mindre och dyrare hemhjälp, minskad färdtjänst, dyrareresor, högre avgifter för personliga tjänster och för det som vi anser hör tilllivets nödtorft, TV och radio, tidningar, telefon, för att nämna några exempel.Man kan väl lycka att varje ökad utgift för sig inte innebär så storaekonomiska påfrestningar, utan att pensionärerna kanske kan bära den. Mensammantaget blir den ekonomiska belastningen så stor att den inte längre rymsinom den ekonomiska ram som gäller för en stor del av pensionärerna. Detta fårverkningar som strider mot vad som står i socialtjänstlagen. Jag skall, herr talman, inte gå in pä närmare detaljer somgäller pensionärernas livssituation. Pensionärerna har allt oftare varitföremål för debatter i den här kammaren, och den borgerliga regeringen tycks setill att vi får fortsätta föra de debatterna. Jag hänvisar lill vår motion, därvi tar upp en del av de brister som finns och skissar på åtgärder tillförbättringar. Vi delar pensionärernas oro för utveckling, som inte bara gällerdagens pensionärer utan även de framtida. Vi kommer även fortsättningsvis att iriksdagen bevaka pensionärernas intressen och stödja dem i derasdagliga kamp för bibehållen levnadsstandard - en levnadsstandard som de faktisktgjort rätt för. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till vpk-motion946, som behandlas i detta betänkande. 50 (): har i sitt betänkande1981/82:2 behandlat motioner som i sina yrkanden berör åldringsvård ochäldreomsorg. Jag vill säga till att det inte enbart ärde ekonomiska insatserna som ger en godtagbar åldringsvård. Ensamhet ochbristande gemenskap är i många fall de stora problem som äldre möter.Samhällets ansvar har i alltför stor utsträckning tagits via skattsedeln.Äldreomsorgen tillhör dock ett prioriterat område även , när det ärbesparingstider. Utbyggnaden och utvecklingen av vår välfärd har äveninneburit att särskilda insatser för de äldre efter hand har gjorts. I mångafall har äldreomsorgsformer tillkommit genom privata initiativ, och sedan harkommuner och stat övertagit ansvaret. Denna utveckling pågår fortfarande ute ikommunerna och nya former av äldreomsorg tillkommer, allt till fördel för kommunernaspensionärer. I utskoltsbetänkandel finns en sammanfattande historiköver den utbyggnad som skett med beslut från staten. Den nyasocialtjänstlagen, som skall träda i kraft , utmärks bl. a.av att individens totala situation skall ses i ett vidare socialt sammanhang.Goda miljöer skall främjas, olika gruppers behov skall tillgodoses genomindividuellt inriktade åtgärder. I socialtjänstlagens 19 och 20 §§ finnssärskilda bestämmelser om äldreomsorger. Där slås fast att socialnämnden skallverka för att äldre människor skall få möjlighet till ett självständigt boendeoch få en aktiv och meningsfylld tillvaro i gemenskap med andra. Inte minstgenom att vår tidigare samhällsplanering har verkat för att olika generationerinte ges möjlighet lill samvaro, har möjligheterna till naturliga mötenförsvunnit, och det är ett stort problem att komma till rätta med. Att de äldre har livserfarenhet och gott om tid bör i alltstörre omfattning kunna tillvaratas för att skapa kontakter generationer emellan.I den nya lagen ger man uttryck för att detta skall verkställas. Dessa insatserfrån de äldres sida kommer också att gynna de yngre generationerna. Denna typav verksamhet prövas i , inte minst genom Röda korsets försorg,och även med vissa kommuner som initiativtagare. Den service och vård som erbjuds de äldre utgår frånatt önskemål att bo kvar i sin invanda miljö skalltillgodoses. Detta ställer helt naturligt krav på att kommuner och landstingställer upp med de resurser som är nödvändiga för att tillgodose detta behov.Bostadsanpassningsbidrag gör det möjligt att utforma bostaden sä att den kannyttjas även när olika former av handikapp inträffar. Färdtjänst, matserviceoch inte minst hemsamaritverksamheten ger den äldre förutsättningar atl sålänge som Vissa frågor om äldreomsorger m. m. Vissa frågor om äldreomsorger m. m. möjligt bokvar i sitt hem. För många gamla kommer dock när dessa åtgårder ejlängre kan tillfredsställa de behov han eller hon har fått. ochålderdomshem är då ett alternativ. Servicehusboendet har kraftigt ökat iSverige. Det kan jämställas med eget boende men med ökade möjligheter till attdygnet runt erhålla de tjänster som krävs för att den boende skall kunna klarasin tillvaro och känna sig trygg. För planeras ute ikommunerna ett nytillskott av ca 16 600 servicelägenheter. Servicehusboendetskall ge möjligheter till ett självständigt liv. Tillgång till personal som kanbedöma om det behövs social eller medicinsk vård skall även finnas vid dennaboendeform. Ålderdomshemmen utgör en boendeform med förstärktserviceutbud. Denna mellanform mellan eget boende och långvård kommer inomöverskådlig framtid att behövas. Vi vet också attservicehusboende i vissa fallmåste ge den förstärkta service som ålderdomshemmen ger, och det innebäratt en äldre person i många fall kommer att flyttas från egen bostad tillålderdomshem, eftersom möjligheterna att bo kvar hemma har förbättrats. Ävenvid sjukdom vårdas ett antal äldre i sina hem. Hemsjukvård och insatserfrän de anhöriga ger den möjligheten. Den stimulans och den förstärkning avsjälvkänslan det ger alt kunna bo kvar hemma bidrar i många fall till att densjukes tillstånd inte försämras, utan tvärtom ger en impuls till förbättringar.Här bör det flnnas möjligheter för anhöriga till avlösning i vårdarbetet.Utskottet anser att det inte flnns någon anledning att bygga ut enmellanform för äldreomsorgen. I landstingen pågår f. n. en intensiv planering när detgäller äldreomsorgen. Samordningen mellan landstingen och kommunernai;huvudmannaskap håller på att lösas. Inte i något fall finns det härförutsättningar för ett gemensamt huvudmannaskap för äldreomsorgen. Landstingenhar att svara för den medicinska insatsen, och kommunen har att svara för densociala. Dessa uppgifter måste ligga på dessa två huvudmän. Vad man böråstadkomma är i stället ett bättre samarbete dessa huvudmän emellan, inte minstpå lokal nivå. De stora enheterna inom socialvården med anonymabefattningshavare har skapat problem. Gemensamma distrikt för socialarbetare ochdistriktssköterskor gör att samarbetet på den nivån förenklas och förbättras.Kompetens och ansvarsfördelning måste man som huvudmän komma överens om,likaså om den grundsyn som skall gälla för utformningen av vården och servicentill de äldre. Äldrevårdsplanering förekommer i ett stort antal kommuner.Utskottet finner därför ingen anledning att bifalla motionskravet på enhuvudman för äldreomsorg. Äldres möjligheter att delta i arbetslivet kartläggs f. n.av äldrearbetskom-mittén. Ett delbetänkande avlämnades , därdel föreslås att lagen om anställningsskydd skall ändras så alt personer somuppnått pensionsåldern skall kunna träffa avtal med arbetsgivaren omanställning . I olika pensionärsråd och förtroenderåd har i dagpensionärerna möjligheter att påverka sin situation. Även inom äldreberedningenfinns det Utskottet anser därför att ytterligare åtgärderinte bör vidtas i anledning av motionsyrkandet. I de övriga till betänkandet hänförda motionerna behandlasbl. a. personalsituationen vid ålderdomshemmen, arbetsmiljöfrågor inomhem-sjukvårdssektorn samt ekonomiskt stöd till ålderdomshem. Vi har i Sverigeålderdomshem av olika karaktär. finns det hem som har ett litetantal gäster, varvid kostnaden för dubbelbemanning blir myckethög. Olika sätt atl lösa detta prövas. Jourbiträden kan vara ett sätt atl lösaproblemet. Finns det äldre som av sjukdomsskäl får hemsjukvårdsbidragpå dessa hem, borde detta kunna ersätta den kostnad som extravak innebär. Vidökad vårdtyngd bör även möjlighet till anhörighjälp beaktas. Trygghet för bådepersonal och patienter bör vara del vägledande. finns det alltsåmöjlighet att beakta detta för de olika kommunala huvudmännen. Arbetarskyddsstyrelsenoch utarbetar f. n. föreskrifter inom detta område till stödoch ledning för kommunerna när det gäller bemanningssituationen. Utskottetanser därför att motionsyrkandet är tillgodosett. När det gäller de skilda statsbidragsformerna förservicehus- och ålderdomshem sker f. n. överväganden inom regeringskansliet.Detta finns uttalat i socialtjänstpropositionen. Utskottet vill här framhållaall möjligheterna till ekonomiskt stöd ej skall vara styrande för kommunerna,när de skall bygga anläggningar för äldreomsorgen. Utskottet framhåller medskärpa att dessa överväganden bör ske . Med detta vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan i dess betänkande nr 2. Vissa frågor om äldreomsorger m. m. 51KARIN (vpk); sade att pensionärerna varen privilegierad grupp i samhället. Det stämmer inte med verkligheten.Pensionärerna är inte en homogen grupp. En stor del av dem har fortfarandeenbart folkpension och pensionstillskott, och dessa människor anser jag intevara en privilegierad grupp i samhället. Sedan talar ganska mycket ombostadsfrågan, och den är naturligtvis viktig för pensionärerna. Men här vet vinu att det föreligger förslag om minskade bidrag till kommunerna. Del kommeratt innebära att kommunerna stryper bostadstilläggen. Alla förslag som regeringenlägger fram innebär ökade utgifter för kommuner och landsting. Det gör dem intemer benägna att satsa på just dessa områden. Bostadshotellen åren bra boendeform, och om de fungeradesom de skulle behövde man inte ha någon sådan mellanform för serviceboende föräldre som vi har föreslagit. är det emellertid till övervägande delenvårdbehövande pensionärer som finns på bostadshotellen, och det var intemeningen från början. Äldreberedningen, som nämndes här, ärpensionärsorganisationerna inte nöjda med. De vill ha en överläggning så näraförhandling som möjligt, där man i varje situation skall kunna påverka sinaegna förhållanden. Vissa frågor om äldreomsorger m. m. Där måste det till något annat. De har själva sagt att de ärberedda att diskutera eventuella sparplaner, men de vill vara med och bestämmavar man skall lägga besparingarna och vad som skall prioriteras med de resursersom finns. Att pensionärernas oro är berättigad är helt klart. Ettmoderat landstingsråd i har sagt att om man höjersjukvårdsavgifterna kanske folk tänker sig för innan de söker en läkare. Och nuvisar det sig atl så har skett. I har besöken inomprimärsjukvården minskat med en halv miljon besök. Det tas då som intäkt föratt inte behöver bygga ut primärsjukvården i samma utsträckning somvar meningen. Man menar att om denna utveckling fortsätter innebär den att 25vårdcentraler inte behöver byggas. höjs sjukvårdsavgifterna ytterligare frånden , och fortsätter man på den vägen behöver man naturligtvis intebygga ut sjukvården därför att då blir det omöjligt för dem som inte har pengaratt utnyttja den sjukvård som vi har . 52KARIN (): Jag sade inte att pensionärerna var enprivilegierad grupp utan att de var en prioriterad grupp både inomlandstingens, kommunernas och statens verksamhetsområden. Pensionärerna harhaft en större standardökning än den allmänne medborgaren. De förslag som nuligger kommer att jämställa pensionärernas standardökning med denstandardökning som vi andra får. Anledningen till att man har bekymmer medservicehusen är den beläggning som man har fått med pensionärer som ärbetydligt mer vårdkrävande än som var tänkt. Detta beror väl på att man harlåtit byggandet inom äldreomsorgen styras av ett statsbidragssystem, där detvar mer fördelaktigt för kommunerna att bygga än att byggaålderdomshem, som skulle ha varit bättre lämpade för denna grupp vårdkrävandepensionärer. Det är detta som vi från utskottets sida vill skall ses över. Att kostnadsökningen för sjukbesök skulle ha inneburit inte söker sjukvård är nog en sanning med modifikation. Sättet att bedrivasjukvård har också ändrats, och sjukvården har kommit närmare den sjuke. Vi kanockså i större utsträckning förebygga sjukdom. Det är inte säkert att man fården bästa hjälpen vid ett läkarbesök. En god sjukvård kan också meddelas avandra vårdgrupper än just den som läkaren representerar. Man har alltså på ett annat sätt prioriterat undergrupper,distriktssköter-skorosv. som kan klara av rätt stora problem, och det gör kan avlasta vårdcentralerna. Det tycker jag är ett alldeles riktigt sättatt arbeta på. 53 (vpk); Det sista talade om idetsenaste inlägget var väl också en sanning med modifikation. Det är ju väldigtsvårt att få bekräftat hur det ligger till. Däremotvet vi att antalet sjukhusbesök har minskat och atl man därför menaratt man inte behöver bygga ut primärvården. Det ärjust primärvården som är den vikliga. Hur hemsjukvården fungerar vet viju. Vad beträffar talet om all pensionärerna har fåll enstandardförbättring vill jag framhålla att del är helt klart att nivån ärprecis densamma nu som när pensionssystemet infördes - pensionerna ligger kvarpå av industriarbetarlönen. Då fanns det en gemensam målsättning församtliga partier att pensionerna successivt skulle öka till . De har varitnere i , men eftersom löntagarna nu också har fått vidkännas enstandardsänkning har man kommit upp i samma nivå som när systemet infördes. Jagtycker inte att det är en standardförbättring. Det finns alltså fortfarande mycket kvar att göra på dethär området. Jag förstår helt oron hos pensionärerna över den borgerligaekonomiska politiken, som vi återkommer till om . Vissa frågor om äldreomsorger m. m. 54KARIN (); Jag kan förstå oron hos de pensionärer somlyssnar till bara en bit av det budskap som man kan komma med. Det finns enannan sida också i den ekonomiska politiken som man nogsamt förtiger. Jag vidhåller att äldreomsorgen är ettprioriterat område. Primärvården avlastar sjukvården väldigt mycket, och iprimärvården ingår också hemsjukvårdsinsatserna. Det här är något som utvecklasmycket intensivt i de allra flesta landsting, och på det sättet avlastassjukhusen en stor mängd läkarbesök. Det är ett riktigt sätt att omprioritera deresurser som vi avsätter till sjukvården. Jag skulle nog vilja lugna pensionärerna med alt säga altde bör avvakta och se vad som egentligen kommer att hända. Den oro som mångasprider i pensionärsleden är inte berättigad. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. I, 3. 5, 8 och 9 Utskottets hemställan bifölls med 301 röster mot 17 förmotion 1980/81:946 av m. fl. Utskottets hemställan bifölls. 1981/82:4om tillsyn över utrustningen på lekplatser Utskottets hemställan bifölls. fl protokoll 1981/82:17-19 16 § Vissa läkemedelsfrågor Föredrogs socialutskottetsbetänkande /82:6 om vissa kikemedelsfrå-gor. 55 ANDERSGERNANDT(c); Det finns ett antal skeenden i vårt samhällesom är undandragna från allmänhetens insyn och som därför inte engagerarmänniskornas tankar och kiinslor för dithörande problem. Men för all värna omvåra rättsbegrepp och vår moraliska standard bör vi uppmärksamma och varaverksamma även inom dessa undanskymda delar av samhiillsverksam-heten. Ettsådant förhållandevis okänt oniråde år de plågsamma djurförsöken vid olikalaboratorier. De djurförsök som utförs inom läkemedelsindustrin brukarförsvaras med all del år nödviindigt alt utföra prov på djur innan medlen kanges lill människor. Delta kan t. v. godtas i avvaktan på att de alternativametoderna med prov på avgränsade cell- och organkulturer färdigulvecklas ochkommer till användning. Men del utförs så många oberättigade djurförsiik för,atlutprova bl. a. uppenbart onödiga och t. o. m. skadliga kemiska lyxartiklar somsamhållet absolut inte har behov av. Jag brukar i del sammanhanget framhålladel stora utbudet av kosmetika, blekningsmedel, skumbadspulver. Vid undersökning av akut toxicitel hos sådana produkter används del s. k.LD 5()-lestet. Detta test innebår all man undersöker vid vilken doserig som av de använda försöksdjuren avlider för varje enskild produkt. Del medel som skall provas sprutas i ögon och svalg påförsöksdjuren. Det penslas på rakad hud och på könsdelar. Då halva antalet djuravlider -vanligtvis i plågor - är provet kirdigl. Då vet man hur pass farligtmedlet år. Hur det sedan går för de djur som inte dör. men som givelvis fårmycket stora skador, är ganska lått att länka sig. Det år denna form av test som jag har vänt mig emot medmotionen 1980/81:928.