prot · G509160 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:160 1 § Justerades protokollet förden 19 innevarande månad. 2 § Förlängning avriksmötet Riksmöteskall om inte annat beslutas avslutas . I1 kap. 4 § RO stadgas att om synnerliga skäl föreligger kan förlängariksmötet, dock längst t. o. m. . Vidsammanträde har talmanskonferensen med hänsyn till lämnadeupplysningar om den väntade arbetsbelastningen i slutskede ansettatt synnerliga skäl föreligger att förlänga /82 och tillstyrktatt det får pågå längst t.o.m. . Kammaren beslöt att skulle pågå längst t.o. 3 §Föredrogs och hänvisades Motion 1981/82:2571 tillkonstitutionsutskottet 4 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /82:29 och 31 betänkande 1981/82:41 betänkande 1981/82:29 Föredrogs näringsutskottets betänkande 1981/82:30om energipolitik (prop. 1981/82:100). 2NILS (): Def har gått sedan vi hade vårfolkomröstning i energifrågan, och vi har fått perspektiv på den. Det villsynas som om den tekniska livslängden hos ånggeneratorer kommeratt medföra en avveckling av enheter ur kärnkraften tidigare änfolkomröstningen förutsatt. I övrigt kan vi nu planera efter folkomröstningensresultat. Vi har atf rätta oss därefter, oavsett vad vi tycker om det. Ettannat avgörande förhållande för energipohtiken är det nödvändiga i aft svenskindustri genom förnuftiga åtgärder sfimuleras att komma i gång igen.Situationen tål alltså infe att energin bhr för dyr. som gått sedan folkomröstningen har detvisat sig att def blir svårare än man trott att ersätta oljan med något annatenergislag än el. Den internationella situationen inom oljehandeln pekar motatt oljan inte längre stiger i pris. En fred mellan och kan medföramotsatsen. Kolet som ersättning för olja blir dyrare än man trott på grund avhandels- och leveransförhållanden men främst på grund av skärpta miljökrav. Mankan utgå från att de kommunala fjärrvärmeverken kommer aft tveka länge i frågaom kolet. Naturgasen bhr också den dyrare än man trott, och den ärnu intressant i första hand för vissa industrier. Endast i mycket tätakonsumtionsområden bhr naturgasen lönsam. Naturgasledningen från norr tillsöder är än så länge insvept i tveksamhet. Blir den norska fyndighetentillräckligt stor? Är man inte i större behov av resursen där uppe i norr fört. ex. ett järnsvampverk? Är inte järnvägstransport möjlig? Vindenergi, torv, energiskogar, geotermisk energi,solvärme - hitfills är alltsammans för dyrt för i varje fall de kommunalaenergiplanerarna. Dessutom har torven och energiskogen samma typ avmiljöeffekter som kolet. Fliseldning måste vi vara försiktiga med. Energipriset är mycket viktigt för vår industrismöjligheter . När man ondgör sig över det svenska kostnadsläget,måste man minnas att vid ett malmbaserat stålverk är energikostnaden lika storsom kostnaden för arbetslönerna. Det betänkande från näringsutskottet som vi skallbehandla kännetecknas, trots 17 reservationer, av enighet på många viktiga punkter. De socialdemokratiska reservationer som är fogade vidutskottets betänkande bygger på omsorg om försörjningstryggheten och omprisutveck-hngen. Den kommunala energiplaneringen, som beslutat,leder till stora och långsiktiga investeringar. Det är viktigt att man rätt kanbedöma lönsamheten i dem. För att energiplaneringen skall kunna fullföljas ärdet därför nödvändigt atf samhället garanterar fasta priser mellan ohkaenergislag så långt det är möjligt, oberoende av konjunkturväxUngar. Vi begär ivår första reservation, reservation nr 7, en utredning om hur sådana fasta prisförhållanden skallkunna åstadkommas. Jag yrkar, herr talman, bifall fill reservation nr 7. Föraft åstadkomma försörjningstrygghef när det gäller oljeprodukter behöver, menarvi, samhället engagera sig i den katalytiska kracker som OK planerar. Jag yrkarbifall fill reservation 10. Omvi nu tryggar försörjningen med kol, blir det nödvändigt - med tanke på demiljökrav som reses - aft reglera importen av kol med importhcenser, så att desvavelfattiga kolsorferna förbehålls de mest miljökänsiiga anläggningarna. Föraft vi skall få till stånd något väsentiigt kolutnyttjande måste, enligt vårmening, regeringen kraftfullt gripa in och bygga upp en kompetens inom denstatliga sektorn. Om regeringen vill verka för att avveckla kärnkraften, måsteden också fa itu med frågan om en central kolhamn. Jag yrkar således bifalltill reservationerna 12, 13, 14 och 15. Närdet gäller industriinsatser inom energiområdet vill vi ha en plan förutveckling av den petrokemiska industrin och ett handlingsprogram församhällets utvecklings- och upphandlingsverksamhet inom nya försörjningsområden.Därmed yrkar jag också bifall fill reservafionen 17. reservafion varnade vi för faran för skogsindustrin av hejdlösasatsningar på fliseldning. Kokflisen, för vilken priset beror av utlandsmarknadenför papper, kan komma i ett omöjligt konkurrensläge gentemot eldningsflisen,där prissättningen går ut över en i stort sett värnlös värmekonsuménf. harvi enats i utskottet om en gemensam beskrivning av faran för skogsindustrinsråvaruförsörjning. Anf.3 PER (): Det svenska industrisamhället har byggts upp av skicklig arbetskraftoch framåtsträvande företag. Inom ramen för ett ekonomiskt system som premieratkonkurrens och effektivitet skapades i vårt land ett välfärdssamhälle som längeförmådde uppfylla människors krav på materiell trygghet. På denna trygghetkunde den mänskliga frigörelsen byggas. Vårtlands utveckling till ett rikt industrisamhälle har haft den billiga energinsom yttersta förutsättning. Inte minst den rikliga tillgången på inhemskvattenkraft skapade länge konkurrensförutsättningar för svensk industri som varav avgörande betydelse för välfärdsbygget. Mennu vacklar ekonomin. De förutsättningar som en gång skapade välfärdssamhälletfinns . Den fria ekonomin har blivit en reglerad ekonomi. Konkurrensoch effektivitet har förbytts i byråkrati och ändlösa förhandlingar. Relationermed statsmakterna har för alltför många företag blivit viktigare än att sökatillgodose konsumenternas krav och önskemål. Somom infe detta vore nog, har vattenkraften dessutom tillåtits förlora sinledande roll till oljan, och oljan har förvisso inte blivit bilhgare. Prisetbetalas nu för det oljeberoende som sedan successivtkommit aft försättas i. Oljeprisstegringarna 1973 och 1979 har drabbat vårtland hårdare än merparten industriländer. Enighet förefaller råda mellanparfierna om aft vi nu måste vända trenden. Vi måste bort från oljan. Men oljan, herr talman, får inte ersättas hur som helst.Oljan måste ersättas med någonting som är billigare. Om det billigare dessutomär inhemskt, vinner det svenska samhället dubbelt upp. Men det är billigare energi som vi måste ersätta oljan medom balansen i ekonomin skall kunna återställas. Skulle oljan komma att bytasmot energiförsörjningsalternativ som är ännu dyrare än vad oljan är kommerekonomin snabbt att kollapsa. Den svenska energipohfiken saknar infe inslag somförefaller aft förbise detta skäligen enkla faktum. Entusiastiska förhoppningarom kommande tekniska genombrott får alltför ofta ersätta den hårdhäntavärdering av nya energikällors verkliga förutsättningar som til syvende ogsidst ändå är ofrånkomlig, om man menar allvar med ambitionerna attåterupprätta förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. Man kan spekulera över varför det har blivitså. Statsmakternas försök atf också på områden där kunskaperna har varit ringaeller obefintliga ersätta marknadens egen bedömning är ett uppenbart skäl. Ettspritt beslutsfattande med omedelbar tillgång fill nödvändig kompetens har pååtskilliga, alldeles omotiverade, områden ersatts med centraliserade beslututan denna essentiella fillgång. Ett annat skäl till att det inte saknas anledning till oroför hur vårt energisystem utvecklas är den exempellösa förstärkning av subvenfionsin-slagen,inte bara i ekonomin i stort utan också inom energisektorn, som bär så tydligt vittnesbörd om. Med skatter och avgifter, bidrag och stödhåller konkurrensförutsättningarna så till den grad på att skyfflas runt att dentotala och slutgiltiga effekten av insatta åtgärder kanöverblickas. Att det kan gå alldeles galet, herr talman, visarskogsindustrins upprepade varningar för att skogsråvaran kan komma aft eldasupp. En skogsbrasa skulle visserligen snabbt sänka oljeberoendet, men till ettpris som sätter en hel branschs framtid på spel. Skogsprodukter skall infeeldas upp, om def finns en alternativ användning inom svensk skogsindustri. I de moderata reservationerna fogade tillnäringsufskottets betänkande 30, som vi nu diskuterar, ges några exempel på huren statlig intervenfionspolifik har slagit i prakfiken.Reservafion 8 handlar om den herostratiska felbedömning på oljeområdef somfolkpartiregeringen begick 1979. Alldeles utan skäl var plötsligt påväg att bli avskuret från det internationella oljeförsörjningsnätet. Av läxanlär man sig att staten inte kan förhindra aft också svenska konsumenter - omman vill ha någon olja - nog ändå tvingas atf betala vad oljan kostar. Det är "wishfulthinking" aft tro atf prisökningar kan regleras bort. Hur det kan komma sig atf utskottsrnajorifefen inte insettdetta undandrar sig min bedömning. Åskådningsexemplen kan inte gärna görastydligare. I reservation 9 diskuteras ett annat exempel på överdrivnastatliga förhoppningar på oljeområdet. Svenska bildades i mittenav - trots enträgna varningar - därför aft någon hadefått för sig att det skulle stärka den svenska oljeförsörjningstryggheten om det var staten som stodför oljehandeln. Direkta kontrakt i stället för köp via Nr 160 internafionella oljebolag var den nya melodin. harblivit en dyr affär för skattebetalarna. oljepriser har överskattsedeln kryddats med ett ansenligt antal hundra _ . miljoner för atf täckaSvenska Pefroleurns förluster. Direktakontrakt var alltså ingen strålande idé. har flertalet av kontraktenavvecklats och med dessa hela mofivet för att staten skall driva ett egetoljebolag. Om mofivet för bolaget bortfallit, finns det rimligen heller ingenanledning att ha bolaget kvar. Bibehålls det, finns det en latent risk för attskattebetalarna åter tvingas att rycka in för att täcka uppkomna förluster. Reservafionnr 11 behandlar ett område som också det kan komma att bh ett exempel påöverdrivna statliga förhoppningar. Def är svårt aft veta riktigt vilkakostnaderna blir när def gäller naturgasen i . Har emellertid debedömare rätt som varnat för att kostnaderna kan bli åtskilligt större än vadvi ursprungligen har gjort oss föreställningar om, kan naturgasintroduktioneni södra och västra komma att stå svenska folket dyrt. Denmisstänksamhet vi moderater har i def här hänseendet stillas inte, närutskottsmajorifeten inte ens vill gå med på att vi utvärderar erfarenheterna avden första etappen innan vi går vidare. Höljt över allt tvivel är i vart fallatt ett byte från olja till gas infe innebär aft vare sig kostnader ellerimportberoende minskar. Det förefaller mot den bakgrunden rimligt att anta attvi i bästa fall kan hoppas på att nafurgasintroduktionen inte skall göra ontvärre. Frågan är om en sådan ambitionsnivå är tillräckhg. Dessabekymmer, herr falman, är emellertid inte de enda som följer i en överregleradenergipolitiks spår. Också trögheterna fillhör en sådan energipolitiks allramest allvarliga effekter. Det blir svårt att fatta beslut. Politiskamotsättningar riskerar aft förlama och fördröja, och polifiska förändringarskapar osäkerhet som i sin tur fördröjer investeringar. Defär infe nödvändigt att gå tillbaka till 1970-talets andra hälft för att finnaexempel på dessa tesers riktighet. Också fullföljandet av de energipolitiskariktlinjer som lade fast så sent som förefaller attvara i fara. Välmotiverade ansökningar om koncession för att få bryta torvfastnar i kanslihuset, när företag står beredda att utnyttja sin kunskap föratt fullfölja ambitioner, och kolintrodukfionen ligger under de ändåblygsamma ambifioner som statsmakterna angav . Varför,herr talman? Intresset för kol finns nog. Men vem kan begära att någon skallvåga investera, när en gång diskuterar åtgärder somundanröjer varje grund för en stabil kalkyl för investeringarna och närriksdagen som final beslutar sig för aft rnan nog ändå inte skall besluta sig,utan vänta och se fiden an? En riksdag som ställer så inexakta villkor för energiförsörjningenfår nog inte bli förvånad, om de s. k. marknadskrafterna inte svarar påsignalerna. Stabilitet och förutsebarhet är centralt, om den svenskaenergipolitiken skall lyckas ge sitt bidrag fill den återuppbyggnad av detsvenska industrisamhället som är vår allt överskuggande uppgift. Skall vi förmå att starka möta framtiden måste de svenskaenergikostnaderna pressas. Det finns inhemska energiresurser som utan minsta spår avtvivel är konkurrenskraftiga . Somliga av dessa möter starka motståendeintressen, som det finns skäl att fa hänsyn till. Men dessa intressen skallvägas mot intresset att så snabbt som möjligt få ekonomin på fötter igen. Vikan inte både ha och äta kakan. Det är ingen konst att ange vilkaenergiförsörjningsalternativ man infe gillar. Den energikälla finns infe sominte är behäftad med några bekymmer. Men en energipolitik som sorterar bort såmycket att det inte blir någonting kvar förslår inte. De som skall investeratröttnar. Kompetensen går förlorad. Det ekonomiska saneringsarbefet fördröjs. Energipolifiken måste bedrivas i samklang med denekonomiska politiken. Endast därigenom kan trygghet och sysselsättning värnas.Det är vår övertygelse att detta görs bäst, om den kunskap och den erfarenhetsom finns i företag och kommuner får svängrum för den kreativitet som en gångvarit en så stark drivfjäder för utbyggnaden av det svenska välståndet. Det känns kanske svårt att medge det, men samhället blirnog bättre om riksdag och regering bestämmer något mindre. Jag ber,herr talman, atf få yrka bifall fill reservafionerna 8, 9 och 11. 4 (): fattade en rad vikfigabeslut angående riktlinjerna för energipolitiken under 1980-falet. Ett kraftigtminskat oljeberoende var ett viktigt mål. Det gällde också aft säkerställaavvecklingen av kärnkraften enligt utslaget i folkomröstningen . Denövergripande målsättningen blev aft successivt utveckla ett energisystem ihuvudsak baserat på varaktiga, helst förnybara och inhemska, energikällor medminsta möjliga miljöpåverkan. I ett omfattande program för energihushållning under1980-talet lades tyngdpunkten på åtgärder för atf spara olja. Parallellt meddetta skulle ett program för oljeersätf ning genomföras. I fråga om kärnkraftenfattades beslut om åtgärder för att minska riskerna och om en lag som reglerarfinansieringen av framtida kostnader för hantering av använt bränsle ochavveckling av kärnkraftverken. Omfattningen och inriktningen av ett nytt,mycket stort treårigt energiforskningsprogram fastlades. Dessa beslut är den gemensamma grunden när vi i dagbehandlar en rad vikfiga energifrågor. En framgångsrik energipolitik har avgörande betydelse förSveriges ekonomi och för ökad sysselsättning. Energisektorn är tveklöst denmest expansiva delen av vårt näringsliv. Aft på rätt sätt fa till vara dessaexpansionsmöjligheter är av största betydelse. Def är en huvuduppgift förenergipolitiken aft verka för detta. Jag vill inledningsvis ta upp några vikfiga riktlinjer föratt åstadkomma detta. Det är framför allt ökad satsning på effekfivare energi-och effektanvändning samt ökad användning av inhemska bränslen som kan ge ökad sysselsättningoch stärka ekonomi. Både Per och var på dettaområde alltför pessimistiska. De tycktes på något sätt ha avskärmat sig frånden oerhört viktiga utveckling som ändå sker på defta område, där justhushållning med energikvalitet har blivit ett centralt begrepp när det gälleratf använda energin rätt. Defta är kanske den viktigaste expansionsmöjligheteninom svensk industri . har i en rad motioner poängterat dettaförhållande. Utskottet har på väsentliga punkter biträtt denna uppfattning, ochdef är värdefullt aft det i stort sett är ett enigt utskott som står bakom degrundläggande riktlinjerna för den svenska energipolitiken. Detta förhindrar inte att det finns klara nyanseringarmellan partiernas inställning, och vi i har i fre särskilda yttrandenunderstrukit några av våra synpunkter. Vi är från sida allvarligt bekymrade över denmisshushållning med elkapacitet som sker genom en omfattande övergång tillenbart elvärme. Det strider också klart mot beslut "att tillgänglig elkapacitet bör användas för atf på effektivast möjligasätt ersätta olja vid uppvärmning". Resultatet blir - om nuvarande ensidiga övergång fillenbart elvärme får fortsätta - ett enormt köldkänsligf elsystem. En stor del avden mycket värdefulla elkapaciteten låses upp utan aft ge någon nämnvärdoljeersäft-ning. Ännu allvarligare är de negafiva effekter detta ger påsysselsättning och ekonomi. har också i ett särskilt yttrande poängterat attstörre resurser till oljeersätfningsfonden ökar möjligheterna fill ytterligareangelägna satsningar på energiområdet. Den resurstilldelning som omtalas ibetänkandet innebär bara bibehållande av fidigare beslutad nivå och motsvararalltså på intet sätt den fördubbling - eller mer - av resurserna som föreslås icenterns mofion. Då finansieringsfrågan har behandlats av annat utskott, har vii def här sammanhanget inte kunnat göra annat än att på defta sätt markeravikten av ökade satsningar på effekfivare energianvändning. Utskottet avstyrker centermofionen 1981/82:1934 angåendesamhällsekonomisk analys avseende kärnkraftsprogrammet. Energiministern konstaterade i ett frågesvar iår att sedan reaktorerna väl är byggda - sedan alla kapitalkostnader är fastakostnader -är det billigare att ta dem i drift än atf inte göra def. Sannolikthar energiministern rätt, även om def infe är möjligt att förutsäga allade följdkostnader som drift av kärnreakforer innebär. Vi i anser det vikfigt :aft poängtera atfkostnaderna för kärnkraftsreaktorerna 11 och 12 blir|myckef höga - totalt 21-23miljarder kronor - innan reaktorerna är klara att fas i drift 1985/86. Det är inte svårt att konstatera aft om arbetena påreaktorerna 11 och 12 avbrutits efter folkomröstningen och om allaresurser som då kunde ha frigjorts hade satsat på energihushållning ochalternativ energi, skulle oljeersätfningen ha blivit betydligt större,bindningen till kärnkraften mindre och samhällsekonomin förstärkt. Folkomröstningen gav besked om att högst tolvkärnkraffsreaktorer skulle byggas och tas i drift. Detta "högst tolv"har av majoriteten tolkats som lika med tolv. I har vi aldrig delat denuppfattningen, men genom att vi förbundit oss aft respekterafolkomröstningsresultatet har vi också tvingats att acceptera majoritetenstolkning av detsamma. Detta innebär självfallet inte att vi avhänt ossmöjligheten atf fala om vår åsikt och att verka för en bredare anslutning tilldenna. Utskottsmajorifeten har reagerat på ett ganskaoförståeligt sätt inför yrkandet i partimotion atf "upparbetningav svenskt kärnkraftsavfall inte bör komma i fråga". uttalande bör ses mot bakgrund av dels def imotionen påpekade, alltmer påtagliga sambandet mellan kärnvapen och kärnkraft,dels def uttalande som regeringen gjorde i proposifion 1980/81:90 beträffandeavfallshanteringen och i vilket har instämt. "Enligt min mening är def viktigt att de insatser somgörs av kärnkraftföretagen på avfallsområdet är av sådan art afthandlingsfriheten bevaras ytterligare inför val av metod för attomhänderta använt kärnbränsle eller radioaktivt avfall från detta. Sålundaanser jag att även andra lösningar än de i ansökningarna enligt villkorslagenseriöst bör studeras. Detta för att bl. a. vidga den kunskap som erfordras föraft göra def möjligt atf fatta ett definifivt beslut om val av hanterings- ochförvaringsmetoder. Sådana metoder kan avse t. ex. förvaring i kristallinabergarter, torrförvaring osv." Enligt mening är det - såsom jag kommer atfutveckla ytterligare - av största vikt att forskningsarbetet kring metodernaför den slutliga hanteringen av det utbrända kärnbränslet med kraft drivsvidare i syfte att man skall finna helt säkra lösningar. Detta är ennödvändighet eftersom i enlighet med folkomröstningens resultatbeslutat att högst tolv reaktorer får utnyttjas under sin tekniska livslängd.Det alltmer uppenbara sambandet mellan civilt och militärt utnyttjande avkärnkraften genom bl. a. de ökade möjligheterna atf med laserteknik tillminskade kostnader framställa vapenplutonium för kärnvapentillverkning avreakforplufonium innebär enligt mening att metoder som bygger påförvaring av kärnkraftsavfall efter upparbetning ej bör förekomma. Mot den redovisade bakgrunden finner det vararimligt aft man i det fortsatta arbetet beträffande avfallshanteringen sökerandra metoder än dem som bygger på upparbetning. Detta gäller såvälforskningsarbetets inriktning på defta område som det fortsatta arbetet iatomlagstiffningskom-mittén. Att genom en sådan viljeyttring fillregeringen klargör aft upparbetning av svenskt kärnkraffsavfall inte bör kommai fråga förändrar infe de rättsliga regler genom vilka kärnkraftens drift f. n.regleras. Det innebär infe heller förändringar av de beslut ochställningstaganden som har kommit fill stånd med anledning av folkomröstningen. har reserverat sig, och jag är mycket överraskadöver atf socialdemokraterna inte delar vår uppfattning, då de tidigare så klart deklareratatt upparbetning inte borde fillåtas så länge riskerna förkärnvapenframställning av def högaktiva avfallet finns. Riskerna har, som jagfidigare sagt, ökat markant . Detta är också huvudargumentet förcentern när vi nu aktualiserar denna vikfiga fråga. har alltså den uppfattningen att slutförvaringutan upparbetning fortsättningsvis bör vara den mindre riskabla metoden för detdefinitiva omhändertagandet av använt kärnbränsle, och defta leder tillslutsatsen att forskningsinsatserna på defta område bör inriktas på dennametod. Staten bör genom använt kärnbränsle verka fördetta. Def är beklagligt atf def infe gått aft få enighet iriksdagen i denna mycket vikfiga fredsfråga. Det finns en uppenbar risk för aftplutonium från upparbetning av svenskt kärnbränsle används för fillverkning avt. ex. franska kärnvapen. Den risken är sannolikt betydligt större än förnågra år sedan. Även på ett annat område har utskottets majoritet visatsig ha en överraskande stark bindning till kärnkraften. Utskottet luckrar någotupp tidigare uttalanden mot Secureanläggningar. Detta är mycketolyckligt. konstaterar i sin reservation, atf det enligttidigare fattade beslut icke föreligger några förutsättningar för introduktionav Secureanläggningar i . Även om tillverkning av Secureanläggningar ärförenligt med gällande rätt, finner det olämpligt att värdefullautvecklingsresurser och produktionskapacitet satsas på en teknik som svenskafolket genom folkomröstning har sagt skall avvecklas. Av samma skäl ansercentern det olämpligt att exporterar kärnreaktorsfeknologi. Medhänvisning fill tidigare beslut i denna fråga och lämnadeinterpellationssvar konstaterar vi att regeringen beaktar de synpunkter som härhar anförts. Jag skulle vilja vädja till kammaren aft följa reservafionoch inte öppna en dörr på glänt för kärnvärmereaktorer. Det skulle innebäraolyckliga kärnkraftsbindningar och en grov misshushållning med resurser. Jag yrkar härmed bifall till rservationerna 1. har i motion 1981/82:1932 föreslagit någraförbättringar av stödreglerna för små vattenkraftverk. Åtgärderna anser vi varamycket väl motiverade. Lån bör beviljas av anläggnings- resp.upprustnings-kostnaderna i stället för . Vidare bör dispens för anläggningar med lägre effekt än 100 kW gesgeneröst. De små vattenkraftverken är en resurs, inte bara för den möjligaelproduktionen, utan också för atf de genom sin spridning ökarförsörjningstryggheten. Självklart måste en utbyggnad fa all rimlig hänsyn tillnatur och miljö. Jag yrkarbifall fill reservafion 5. I produceras mycket energi. Det bör vararimligt att en del av värdet på överskottsprodukfionen kan återföras fillregionen. anser därför att frågan om formerna för ettenergiföretag i skall utredas.