prot · G509151 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är alltså inte meningen att i ett sammanhang taställning till alla rekommendationerna på hela dataområdet. Detta är hellerinte föredragande statsrådets mening. Det har han framhållit i propositionenoch även här i debatten. I stället får man se detta som en viktig kartläggningav när och hur och inom vilka områden rekommendationerna skall sättas in.Riksdagen har därför beretts tillfälle att ta del av dessa rekommendationer. Iprincip har fidigare uttalat att man faktiskt vill ha ett sådant underlag- det framkom . Men eftersom det datapolitiska arbetet avsesfortsätta och flera av rekommendationernakommer att behöva preciseras , behöver inte nu taställning i sak. Emellertid utgör dessa rekommendafioner, som ocksåframhålls i finansutskottets betänkande, en mycket bra utgångspunkt för detfortsatta utredningsarbetet. Inte minst klargör rekommendationerna inom vilkaområden man bör prioritera i tiden. Vi inom finansutskottet är i huvudsaköverens om den inriktningen. Det har i utskottet blivit en bred uppslutningkring propositionen, vilket jag hälsar med tillfredsställelse. Det är avbetydelse att vi kan komma överens i en så stor och vital framtidsfråga. De moderata företrädarna i finansutskottet har reserveratsig för sin partimotion, där man vill anslå 2 miljoner för information omdatalagen och skyddet för den enskildes integritet. Som jag har framhållit är en huvudtanke ipropositionen att föra ut kunskapen inom dataområdet i vid bemärkelse. Därförär det viktigt att så många organisationer och enskilda som möjligt fårtillgång till denna kunskap. Av den anledningen bör det, som framhållits avutbildningsutskottet, anslås 10 milj. kr. för en betydligt bredare informationoch utbildning än den som i sin motion och reservation förespråkar. I propositionen föreslås inrättandet av ett organ förteknikupphandling inom dataområdet, knutet till . För hela femårsperioden fram t. o. m. /87beräknas det statliga stödet till teknikupphandling uppgå till ca 70 milj. kr.Moderaterna har också här yrkat avslag och har i en reservation vid utskottetsbetänkande utvecklat sin syn på teknikupphandlingen. , som har haft denna del för yttrande, hari princip godtagit förslaget och menar att teknikupphandlingen kan spela enbetydelsefull roll inom den statliga, kommunala och landstingskommunalaverksamheten. I likhet med näringsutskottet har finansutskottet ställtsig tveksamt till att inrätta ett permanent organ för enbart datateknikupphandling. utskottetfinner det ändå värdefullt att detta arbete kommer i gång, somutskottet är medvetet om att det fordras en viss långsiktighet för att uppnåeffekt och vinna erfarenhet i fråga om teknikupphandlingen inom dataområdet.Teknikupphandlingen är en framförhållning som ligger inom ramen för enfemårsperiod. Vad kommer att hända ? Vilken teknik och vilkasystem kan tänkas vara gångbara då? Detta är naturligtvis en mycket svår och grannlagauppgift. Det är därför angeläget att vi får möjligheter att inom dettaupphandlingsorgan få fram lösningar som är gångbara för både staten, kommunernaoch näringslivet. Inte minst för svensk data- och elektronikindustri bör detkunna bli ett värdefullt bidrag. Det går inte, som menar, att heltsläppa denna sektor fri. Då får vi utrustningar och system som ärhelt oanvändbara och sårbara. Avslutningsvisnågra ord om ADB i statsförvaltningen. I budgetdepartementets bilaga behandlas frågor omanvändningen av datateknik i den statliga förvaltningen. En samlad redovisninggörs av erfarenheterna från tillämpningen av de riktlinjer för användningen avADB i statsförvaltningen som fastställde . Uppdrag kommer attges till olika myndigbeter för att skapa ökad effektivitet. Där menar ocksåfinansutskottet att även rent kostnadsmässiga besparingar bör kunna registrerasnär man tar datahanteringen fill hjälp. Lika viktigt som att skapa ökadeffektivitet är det att skapa ökat användarinflytande samt förbättradinformation och service till allmänheten. Detta framgår bl. a. av de avdatadelegationen redovisade principerna och riktlinjerna. Med detta ber jag att få yrka bifall tillfinansutskottets hemställan på samtliga punkter. 63KERSTIN (): Jag vill i denna datadebatt säga några ord omden part som alltid blir bortglömd, nämligen tredje man, dvs. allmänheten -alla de människor som varken tillverkar datorer, köper datorer eller arbetarvid datorer men som blir utsatta för de mer eller mindre begripliga meddelandenaoch orderna från dessa datorer. De har ingen organisation som kan föra framderas intressen. I dataprogram står det att hänsynen tillallmänheten måste vara inbyggd i de offentliga datasystemen. Finansutskottethar faktiskt med anledning av min motion 179 sagt att den vanlige medborgarenskontakter med myndigheterna inte bör ytterligare kompliceras, när han skallkontakta dem via data. säger också att medborgarna bör upplevamyndighetskontakten som meningsfull. Det är verkligen det minsta man kan säga!Finansutskottet talar härvid också om medborgarnas berättigade krav på servicefrån myndighetens sida. Jag vill understryka att det här med service icke är någonliten ytlig krumelur på myndigheternas uppförande, utan en inställning sommåste vara inbyggd från början, både i de administrativa rutinerna och i självade tekniska datasystemen. Nr 151 Jag menar t. ex. att möjlighetenatt rätta fel måste ses från kundernas Tisdaeenden synpunkt, inte enbart frånmyndighetens. För myndigheten kan det vara 18 mai1982 likgiltigt om en datalista rättasvar tredje månad, eller eventuellt kan kollas . Men för den som får ett brev, ställt tillsin Datanolitik avlidna maka, om att hon skallinställa sig för cancerundersökning, är det inte likgiltigt.Inte heller är det oväsentligt för en människa om hennes namn är korrektstavat, och det får inte läggas tekniska hinder i vägen för detta. Allt sådant måste emellertid inarbetas i systemet när detläggs upp. Man kan inte komma med jästen efter degen och ändra i efterhand, fördå kan myndigheten alltid skylla på att det blir för dyrt. Jag upprepar därför mitt krav på att dessa kundernas ochallmänhetens intressen måste bevakas, representeras och tillgodoses på ettmycket tidigt stadium i själva systemarbetet. Det finns vetenskapligadataexperter vid som är övertygade om att man kan få fram system som tarbättre hänsyn till de administrerades önskemål, utan att det blir onåbart dyrt.Vad som fattas är den goda viljan och insikten om hur nödvändigt detta är. Jag tillåter mig hysa en viss, om ock svag,förhoppning att de som har ansvar för statens datasystem hädanefter kommer attuppmärksamma dessa utomordentligt berättigade krav. Det är viktigt att sådana här synpunkter kommer in just ifinansutskottets utlåtanden, och inte bara när det gäller exempelvis socialafrågor eller juridiska frågor. Om vi inte tillgodoser medborgarnas rätt tillmänskligt bemötande från de statliga datorerna - jag menar naturligtvis fråndem som sätter upp och hanterar datorerna - när dessa system budgeteras,beräknas och rationaliseras, då blir den rätten för alltid försummad. Det ärjust när vi börjar diskutera datateknikens ekonomiska och administrativaeffekter och förutsättningar som dessa sociala och psykologiska synpunktermåste få sin fulla tyngd. Sedan är det vanligen . Jag utgår alltså från att utskottets uttalande på dennapunkt kommer att bli verkningsfullt, trots att min motion 179 formellt föreslåsavslagen. Beträffande min motion 2395, som inte heller föreslås blibifallen, vill jag bara säga att den sammanfattning av datapolitiksom jag där gjort visserligen, som utskottet säger, kan sägas vara i samklangmed propositionens utgångspunkter och mål och därför inte behöva särskiltåtgärdas. Jag vill emellertid understryka att jag anser att en datapolitik intefår bli alltför allmän och allomfattande i sina uttryckssätt utan börkoncentreras till de punkter där den verkligen behövs och där problem verkligenkan uppstå. Jag anser alltså att samhällets insatser framför allt bör sättas inunder de fyra rubrikerna: att statens datorer skall vara till hjälp och inte tillonödigt obehag för medborgarna - integritetsfrågan kommer naturligtvis in där-; att datorer på arbetsplatserna skall göra livet lättareoch inte svårare för de arbetande; att datatekniken skall användas så att den ger mer, intemindre, sysselsättning, vilket ofta måste förutsätta att den ger arbete av nyttslag; attdatakommunikationerna inte får monopoliseras. Slutligen finner jag det självklart att det nya organ som Nr 151 försöksvisskall inrättas för statens teknikupphandling inte får styras så att det den blirgränskonfliktermot de myndigheter som redan håller på med saken. noterarmed tillfredsställelse att finansutskottet delar denna syn, som jag har uttalati motion 2395. Jag yrkarbifall till finansutskottets hemställan på alla punkter. 64 (): Vi behöver fler robotar i vårt land, men vibehöver också förhindra att vi människor blir som robotar. Vi behöver investeringar för att trygga jobben. Alltförmånga arbetare och tjänstemän har fått lära sig att känna igende första tecknen på ett nedläggningshot - de som har den ekonomiska maktenslutar att investera på arbetsplatsen. Den svenska industrin håller på att avlövas. Verktyg ochmaskiner förnyas inte längre. Investeringarna ligger lägre än 1976.Tidvis har investeringarna varit så låga att de inte ens räckt till för attersätta förslitningen. För att trygga jobben och dagens välfärd och givnautfästelser krävs investeringar. Och skall vi inte satsa på fotogenlampor,utan vi måste investera i den nya tekniken. Vi behöver bättre verktyg ochrobotar i verkstäderna, kantautomater i sågverken, styrsystem i pappersbrukenoch ord- och textbehandlingsutrustning på kontoren. Dagens onda spiral med sparprogram och minskad efterfråganoch nya sparprogram tillsammans med villkorslösa överföringar av kapital tillde redan rika måste brytas. Vi behöver aktiva investeringsprogram för sådant viverkligen har behov av: bostäder, bättre kollektivtrafik, bättre energihushållningosv. Då kommer företagen åter att investera och anställa mer personal ochutvecklas. Det finns som har hög teknologi ochmassarbetslöshet och fattigdom på grund av en osolidarisk diktatorisk regim.Det finns självfallet ännu fler som har en låg teknologi ochmassarbetslöshet och fattigdom. Stödet till dem är inte att undanhålla demteknologi utan att hjälpa dem att finna en teknologi som de kan använda ochutveckla utifrån sin situation och sina behov. Det är således vi politiker snarare än tekniken - och iännu mindre grad teknikerna - som avgör ett lands sysselsättningsgrad ochfördelning av resurser. Det finns från vissa håll en tendens att försökaförvilla bort detta samband. När det gäller den nya tekniken - kunskapsteknikenavseende datorer och elektronik och den moderna kommunikationstekniken- räckerdet inte att vi för en politik som främjar investeringar snarare änspekulationer. Vi måste också ta ansvar för att vi får en användning avtekniken som är i linje med våra kultur- och utbildningspolitiskamålsättningar. Det är råvarorna och tekniken som skapat välfärden, hördejag en forskare säga vid en konferens . Jag skulle vilja tillägga attkunniga och engageradearbetare och tjänstemän är vår viktigaste resurs och vårt viktigastekonkurrensmedel. görs de nya datasystemen utifrån de storavärldsomspännande koncernernas behov. Unilever, , General Motorsbehöver använda samma system på sina olika arbetsplatser världen över. Derasdatasystem, deras sätt att använda den nya kunskapskälla som datatekniken är,innebär ett hot mot svenska arbetares och tjänstemäns yrkeskunskaper, mot våraföretags möjligheter att utvecklas självständigt, mot vårt lands framtidasjälvständighet och oberoende. Vi behöver utveckla ett eget sätt att användadatatekniken. Systemen skall förmedla underlag, information ochsammanställningar till många anställda så att de kan utföra ett allt bättrearbete, ta mer och mer ansvar i arbetet, garantera allt bättre kvalitet påvarorna eller tjänsterna. Låt mig tatvå exempel: Låt reparatören på bilverkstaden få information om en bilstidigare fel och dess färdsträcka samt statistik på fel på en viss årgångsnarare än att datasystemet ger honom order om att byta vissa av bilens delar,med hjälp av de verktyg som systemet bestämmer. Låt ingenjören på hälsovårdsnämnden få larmrapporten fråndatasystemet om utsläppet, med information om vilka mängder och vilkakemikalier det handlar om snarare än att låta systemet dirigera ut ett antalbrandbilar och brandmän med viss utrustning. Låt ingenjören få använda helasitt kunnande. Han kanske vet att ett demonstrationståg är på väg tillkatastrofplatsen med många människor, eller att hällregnet som strilar ner snabbtkommer att späda ut gifterna i utsläppet. En sådan användning är förståndig både för den enskildamänniskans utveckling och för svenska företag och för samladeresurser. har här själv betygsatt sinproposition. Han sade bl. a. så här: Det finns begränsningar och brister iförhållande till en idealbild, och mycket återstår att göra. Jag vill instämmai det. Den datapolitiska proposition som vi behandlar ärett kraftlöst aktstycke i förhållande till behoven av åtgärder från samhälletssida för att stimulera kunnande och investeringar i den nya tekniken ochdessutom understödja att vi får en användning som är förenlig med våralångsiktiga målsättningar. Arbetsmarknadens parter är beredda att ta sin del avarbetet och ansvaret. I det utvecklingsavtal som slöts före påsk mellan LO-PTKoch SAF är den tekniska utvecklingen ett av de tre viktiga områdena. I avtaletanges att vid tekniska förändringar skall de anställdas möjligheter till ökadkompetens och till att ta ansvar i arbetet eftersträvas. Vi måste även som politiker vara beredda att stödja ensådan utveckling. Datapropositionen borde ha innehållit väsentligt mycketmer av resurser och konkreta förslag för att vara den framtidssatsning som vihar behov av. En avstannande industriell utveckling orsakad av föråldradteknik och sjunkande investeringar utgör ett hot mot socialdemokratinsgrundläggande mål: arbete åt alla, ökad välfärd, demokrafi i samhälle och arbetsliv,god arbetsmiljö och rättvis fördelning. Vi kan inte säga nej till ny teknik,men genom ökad medvetenhet och bättre kunskaper kan vi styra tekniken och tavara på de möjligheter som den ger. Förslagen i den socialdemokratiska partimotionen ger engod start för en aktiv datapolitik. En sådan är nödvändig - inte minst omSverige skall kunna överleva som industrination. 65LENNART (): När man tidigare under debatten lyssnade tillherr Gadd, kunde man få uppfattningen att ett åsiktssvalg är befäst mellanregeringen och socialdemokraterna å ena sidan och å den andra. Detär kanske en aning förvånande, t. ex. mot bakgrund av att socialdemokraternahar lagt fram ett tiotal reservationer i ärendet, som så många utskott hararbetat med, medan det för del rör sig om ett par tre som delvistäcker varandra. gjorde också ett par anmärkningsvärda uttalanden.Han ville göra gällande att hade valt konfrontationen. Dessutomkostade han på sig att säga att den trearmade dvärgen skulle vara moderaternasideal, och han följde upp en socialdemokratisk linje på arbetslöshetsområdetgenom att säga att vår inställning i fråga om datapolitiken uppenbarligeninnebär att vi är ointresserade av detta allvarliga samhällsproblem. Vidaresade han att vi av ideologiska skäl är angelägna att se till att den offentligasektorn hålls på sparlåga även på dataområdet och att den därför inte fungerar. Med tanke på denna gruvliga salva kan man naturligtvisfråga sig vad det egentligen är som skiljer i de i debatten aktuella frågorna.Jag vill, herr talman, helt kort erinra om att de moderata reservationerna delsinnebär ett nej till betydande anslag till bred utbildning, motiven härförkommer att utvecklas senare, däremot ett ja till speciellainformationsinsatser, vilket verkligen är angeläget och säkerligen skulle spelaen betydligt större roll för att öka både förståelse och effektivitet isamhället än vad de övriga partierna har varit benägna att hålla med om. har dessutom sagt nej till ett särskilt organför samordnad teknikupphandling, vilket är någonting helt annat än att säga nejtill teknikupphandling, något som vi naturligtvis inte har gjort. Jag har 10-15års erfarenhet som kommunalman och kan kanske nämna att på den kommunalaoffentliga sektorn förekommer verkligen en samordnad och väl fungerandeteknikupphandling inom skilda tekniska branscher. Det går att genomföra det härutan att man inrättar ett nytt statligt organ som skall styra och ställa. Vibetraktar inrättandet av ett särskilt organ, som huvudsakligen skall hålla ihopteknikupphandlingen på den offentliga sidan, som någonting helt onödigt. Detfinns inte heller på något sätt styrkt att ett sådant organ skulle göra dethela mera lätthanterligt. Vi har också utfärdat en varning för detaljstyrning. Ireservation nr 8 i näringsutskottets betänkande 41 fäster vi uppmärksamheten påde risker som uppstår, om statsmakterna försöker ställa upp mål för dentekniska utvecklingen och i förväg ange ramar för hur den skall gestalta sig.Dessutom görs det i denna reservation ett påpekande som inte har tagits upp.Debatt har tydligen inte ansetts nödvändig från deras sida som kunde ha käntsig utpekade. Vi har nämligen mycket bestämt tagit avstånd från varje tanke påbeskattning av ny teknik, t. ex. i form av datorskatt. Skall man över huvudtaget använda skattemedlet i detta sammanhang, bör det givetvis vara för attfrämja en utveckling som är utomordentligt värdefull. Jag tror att motsättningarna egentligen ligger i deallmänna atfityderna och ingalunda i några långtgående konkretaställningstaganden. Mot den bakgrunden kan det verkligen vara motiverat attfråga, om långtgående påståenden är väl grundade. Jag skallemellertid avstå från vidare polemik mot . F. ö. befinner han sig intei kammaren för fillfället. Statsrådet var allmänt nöjd och belåten, och detkan man möjligen förstå. På många sätt rör det sig om ett magert dokument, ävenom det är ett ordsvall av sällan skådat slag. Vill man vara vänlig i sinaomdömen, ger det trots allt en startpunkt för en utveckling som kanske kan blinågonting . Men jag delar i princip den kritik som har framförtsfrån socialdemokratiskt håll, nämligen att det är en väl mager början. Dettainnebär emellertid inte att vi på moderat håll pä något sätt delarsocialdemokraternas uppfattning om hur datapolitiken egentligen bör utformas.Det sedvanliga socialdemokratiska receptet, dvs. utpräglad statsstyrning, ärraka motsatsen till vad vi vill ha. När det gäller mera konkreta synpunkter -de var inte många - på innehållet i propositionen finns där ett förord för enutveckling som skulle kunna verka befordrande för det omhuldade lokalsamhället.Det är förmodligen i sak riktigt att datautvecklingen kommer att ge sådanamöjligheter. Det är sannolikt på gott. Det behöver naturligtvis inte innebäraatt lokalsamhällestanken därmed skulle framstå som mera attraktiv änden eljest skulle göra. Jag vill, herr talman, bidra till debattens avkortninggenom att nu övergå till att framställa de yrkanden som är relevanta. Först ber jag att för finansutskottets räkning få yrkabifall till reservationerna 1 och 2 samt till den villkorade reservationen 3,som avgetts från moderat håll. För näringsutskottets del ber jag att få yrka bifall tillreservation 8, med det innehåll som tidigare kortfattat har berörts. För civilutskottets del - betänkande 37 - ber jag att fåyrka bifall till reservation 1, där det från moderat håll påpekas att endecentralisering som ger länsstyrelsernas dataenheter möjligheter att fullgöranya uppgifter som regionala datacentraler bör eftersträvas. En fortsattutbyggnad av det nuvarande centraliserade systemet ger sådana låsningar att enövergång till den avsedda framtida strukturen starkt försvåras. 66JÖRN (vpk): Tre skrämmande drag präglar regeringensdataproposition. För det första är sättet att närma sig datapolitikenutpräglat teknokratiskt-det saknar samhälleliga djupperspektiv. Man serdatapolitiken bara i ljuset av människorna som produktionens tjänare, till nödsockså som konsumenter av s. k. välfärd. Man ger sken av att teknik är någotneutralt. För det andra talar man om en övergripande datapohfik, somom eller staten över huvud taget med rådande maktstruktur besitternågon ledning på dataområdet. Detta är illusioner. För det tredje döljer man att det finns helt olikaintressen och helt olika följder, beroende på vilken klass i samhället man fillhör.När det sägs att datatekniken bör garantera fortsatt social och ekonomiskutveckling, är det nästan snudd på Salig Dumboms allra mest sublima höjder. Attutvecklingen är någonting som fortsätter behöver man faktiskt inga ministrarför att förstå. Dessa tre skrämmande drag för i sin tur med sig att femavgörande problemområden knappast ens berörs. Det första problemet är rättsligt. Det berör denoffentliga verksamheten, tryckfriheten och den medborgerliga insynen. Skyddetav dessa viktiga rättigheter är fill stor del av ren pappersnatur. Detfinns i frasens värld, men har ingen motsvarande nivå i den praktiskaverkligheten. De tekniker som lägger upp den offentliga sektornsdatasystem och program saknar oftast insikter och utbildning i offentlighetsrätt.Ett krav från vpk , att all professionell datautbildning skulleinnehålla undervisning i offentlighetsrätt, avstyrktes i fjor av ett enhälligtutbildningsutskott. Juristerna, som egentligen skall övervakaoffentlighetsrätten i förvaltningen, saknar i sin tur insikter i datateknikensspeciella värld, som kvalitativt skiljer sig från vad som gäller för uppgifteroch handhngar i tradifionell form. Följden är att förvaltningens datalagring bryter medvikfiga principer. Proveniens, sökmetod och ordning mellan uppgifter blir heltannorlunda. I många system råder en sådan röra att det är omöjligt att få framalla handlingar till ett ärende eller att läsa ett diarium. Uppgifterna liggerkors och tvärs ihop med uppgifter av helt olika proveniens och karaktär. Jagskall inte utveckla detta ämne i detalj. Jag har gjort det ,och jag har lärt mig att ingen här i lyssnar. Det andra stora problemområdet rör datoriseringenstekniska inriktning. Man talar som om tekniken var en enhetlig process, varsekonomiska och sociala verkningar visserligen kan mötas på skilda sätt, men därutvecklingens huvudströmning ändå är given. Detta är en underkastelse under den rådande speciellautvecklingen. Denna utveckling har styrts, och styrs, av ett fåtal storamultinationella företag, med bas främst i och . Datatekniken är en teknik med inneboende motsägelser ochspänningar. 5 protokoll 1981/82:151-153 Nr 151 Den kan också rent teknologiskt semycket olika ut och främja helt olika slag Tisdaeenden praktisk kapacitet. Men dessaolika möjligheter har inte tagits till 18 mai1982 vara. Och ingenting i regeringensproposition talar för att man ens förstått Datanolitik multinationella företagen gynnarkvantitativ kapacitet framför över- skådlighet.De gynnar därmed också experten framför medborgaren och arbetaren. De gynnarautomatisering på bekostnad av förfining. De gynnar oförståelighet framförförståelighet. De servar krig mer än fredliga näringar. Det skulle kunna vara annorlunda. Datoriseringensinneboende möjligheter medger detta. Men dessa möjligheter sluts. Ochregeringen offrar inte en rad på att diskutera frågan vilket samband detta harmed de multinationella maktgruppernas ställning. Det tredje stora problemområdet är arbetets situation,människans funktion, arbetarklassens ställning. Här väntar radikala konsekvenser av det som förbereds.Här väntar viktiga vägskäl, vilka knappt ens antytts i den hitfillsvarandediskussionen. Man kan lägga upp produktion med hjälp av datorer på igrunden olika sätt. Skillnaden i sociala följder blir utomordentligt stor.. Man kan låta programmet bilda förlaga för produktionen.Man kan göra ett enda slag av prototyper på automatiserad väg. Man kan anslutadetta till robotiserad massproduktion.