prot · G50918 · 1981-12-31 00:00:00 — har gjort en ganska ingående undersökningav hur olika samhällsorgan behandlar frågan om LD 5ll-lesiet och konstateraratt del pågår verksamhet i avsikt atl ersätta detta test med andra metoder iden mån sådana iir tillgängliga. Jag finner att socialulskoliel -efter vad jagkan bedöma - har gjort vad som kan göras i dagens läge och har därför intenågot annat yrkande än utskottets. Men jag vill med milt korta anförande ge enliten allmän påminnelse om de ofta plågade försöksdjurens onaturliga och grymmaöde. Alltför litet förståelse och handlande i djurskyddsfrågor har - enligt minmening - visals i den allmänna partipolitiska verksamheten. Medkänslamed djuren borde ges betydligt större utrymme i politiken än vad som hittillshar kommit till uttryck. Jag har också en annan motion all tala för.Det giiller nr 1980/81:715 som behandlar sått all tillämpaläkemedelsför- ordningen på den fria försiiljningen av näringsämnen somiir livsnödvändiga och som inte år klassade som läkemedel. Det rättsfall som har föranlett motionen iir del s. k.trypiofanmålel. dår en försäljare av den essenliella aminosyran iryplofan - somhelst bör ingå i den dagliga kosten - har anmälts till åtal av socialstyrelsen.Vad har då denna marknadsförare försyndat sig emot i förhållande till andraIryptofanleveran-törer vilka inte har anmälts? han har låtit sig intervjuasav veckotidningar och därvid uttalat att medlet är verksamt mot depressioner -vilket del enligt många utredningar också synes vara. Hur delta fungerar isamband med nervimpulsernas överföring via synapserna skall dock inte berörashär. Vad som i stället verkligen behöver genomlysas i det härfallet ar den princip som har tillämpats av . Alt säljatryptofan - som egentligen är ett livsmedel - är inte fel. Men alt tala om attdet har en viss välgörande verkan anses vara fel - ja t. o. m. kriminellt. Dånu högsta domstolen tydligen avslår prövningsrätt, blir del s. k.tryptofanmålet prejudicerande för vad som i fortsättningen får sågas lillallmänheten om ett ämnes kurativa eller t. o. m. näringsriktiga egenskaper. Det har faktiskt blivit ett myckel allvarligtprincipfall som berörs i den här motionen. 1 ärendets förlängning kan manskymta risken att näringsämne efter näringsämne kan förbjudas alt säljas fritt,om det informeras om att ämnet år nyttigt för hälsan. Alltefter det att vetenskapenklarlägger atl vissa aminosyror, vitaminer och mineralämnen har kuraliv verkanså skulle de - juridiskt sett - kunna förvandlas till läkemedel. Lagen bör vål åndå inte få förhindra öppet meningsutbyteom en varas egenskaper. Det bör väl inte få anses vara kriminellt att lämnaupplysningar om en varas hälsobringande egenskaper, även om den inte är klassadsom ett läkemedel. Med mitt agerande i den hår frågan avser jag inte attverka för en ohämmad marknadsföring av hälsoprodukter av olika slag. Men jaghar ett bestämt intryck av att - i allt sitt nit att värna ommänniskors hälsa -har varit alldeles extra kritisk och ogin mot många avhålsokosibranschens produkter i fall dår människorna och samhället sannolikthade haft bättre nytta av en generösare handläggning. I den mån den rättsliga prövningen har konstaterat att manfrån tjänstemannahåll vid har handlat rätt, så år del tydligendet berörda regelsystemet som bör korrigeras, så att inte informationen tillallmänheten om hälsobefränijande produkter riskerar att inskränkas. I det härfallet ligger faktiskt de mänskliga rättigheterna lill ett fritt meningsutbytei fara. Om varan - i del här fallet tryptofan - ansågs vara skadlig, skullelivsmedelslagen ge alla möjligheter atl angripa fallet utan alt man skullekomma i konflikt med yttrandefriheten. Och om varan ansågs motiveraläkemedelsplikt enligt läkemedelsförordningen, hade det härför regleradeförfaringssättet kunnat åläggas marknadsföraren. Men är det informa-tionssåitetsom har föranlett åtalet. Del är härigenon som frågan om förhindrande av öppetmeningsutbyte aktualiseras. Enligt uppgift kommer fallet nu atlanmälas till för de mänskliga rättigheterna. Som situationen nu är har jag inget annatyrkande än bifall till utskottets förslag. 56 INGA (vpk); Herr'talman! kommunisterna har i riksdagenunder och vid flera olika tillfållen fört fram kravet atlläkemedelsindustrin skall förstatligas. Vi har anfört olika, tungt vägande skällill all vi tycker atl detta år nödvändigt. Dessa skäl har varit av bådeekonomiskt, medicinskt och socialt slag. Vi anser till att börja med alt det är otillständigt atlenskilda företag och enskilda människor skall kunna göra profil på sjukdom ochohälsa när det gäller såväl tillverkning som marknadsföring och annan hanteringav läkemedel. Dessutom anser vi att detta ägandeförhållande påverkar forskning,tillverkning och marknadsföring av olika läkemedel på ett sätt som inverkarnegativt på patienterna och på sjukvården i dess helhet. Det satsas mycket forskningsarbete på tillverkning avredan registrerade läkemedel. Då ett enskilt läkemedelsförelag vill komma in påen lönsam marknad genom att tillverka ett likvärdigt preparat på ettpatentskyddat sätt satsas stora resurser. Det lar i bästa fall hela fråntanke till försäljning när det gäller att få fram nya preparat, och det kostarmellan 250 och 500 milj. kr. Detta år ju otroligt långalidsperioder. Man räknar egentligen inte . man räknar väl i niansår. som ivissa andra sammanhang. Produktutveckling tar alltså och år oerhörtkostsam. Och ändå är produktutveckling av läkemedel en myckel, mycket lönsamverksamhet. Innan ett läkemedel kan saluföras måste det genomgå olikaprövningar. Dessa prövningar gör läkemedelsföretagen själva, och de skall sedangranskas av . Granskningen är helt otillräcklig, ochdet finns risk för att resurserna för denna granskning kommer att ytterligareminskas. På såger man: Vi klarar inte av kontrollen avläkemedel. Jag ber att få citera: "resurser för kontrollav läkemedel som redan finns på marknaden är nu så små att det finns risk föralt allvarliga biverkningar uppmärksammas för sent eller inte alls. Situationensallvar understryks av att ett 40-lal misstänkta dödsfall p g a läkemedelsbiverkningaranmäldes 1979." Detta säger alltså isin framställning om nya anslag inför nästa budgetår. Från folkhälsosynpunkt årdet mest angelägna atl öka efterkontrollen av redan befintliga läkemedel, sägersocialstyrelsen. Den kliniska prövningen av ett läkemedels användbarhetsköts helt av det privata läkemedelsföretaget, och det finns många exempel påmedvetet undanhållna uppgifter om t. ex. biverkningar av och överkänslighet förolika läkemedel. Ett läkemedels effekt och biverkningar kan ju fastställasförst efter en längre tids användning inom sjukvården. Som ett hårresandeexempel kan man nämna . som teg om biverkningarna när det gälldeläkemedlet Entero-Vioform. Det lär finnas 50 000 offer för deltaläkemedel, de flesta i . Vpk menar att samhållet måste få en bättre insyn i hur denkliniska prövningen av nya läkemedel går till. Vi måste också få offentlighetkring de olika läkemedlens försäljningssiffror för att kunna veta vilkapreparat det är som ökar och kunna ta reda på varför. är dessa siffrorhemliga och kan inte utnyttjas i socialmedicinskt forskningsarbete. För atl öka kontrollen och för atl kunna få bukt medfarliga eller verkningslösa läkemedel menar vi från vpk:s sida att allaläkemedel borde omprövas och den kommersiella läkemedelsreklamenhelt förbjudas. Det är inte småsummor det här handlar om. Reklam ochmarknadsföring når det gäller läkemedel kostar 400 miljoner . Somjämförelse kan nämnas att hela den svenska läkarutbildningen kostar staten 300miljoner . Del svenska folket köper mediciner för 3.5 miljarder kronorvarje är. Del är också en hög siffra. Och läkemedlen svarar för inte mindre ån10 % av sjukvårdskostnaderna. Det absurda när man talar om läkemedel är atlläkemedelsindustrin förslås är intresserad av atl öka omsättningen och därmedprofiten. Del finns exempel på hur onödiga läkemedel hålls kvar på marknaden.Når vissa delar av läkarkåren kritiserar ett indikationsområde, försökerläkemedelsindustrin genast finna ett nytt och satsar på omfattande, dyr ochofta missledande marknadsföring för att åter få upp de försäljningssiffror somhar rasat i botten. Många helt verkningslösa preparat saluförs, och läkareordinerar många läkemedel "av gammal vana". Den information - ellerstörlsjö av reklam -som läkaren en gång utsatts för sitter ofta kvar. och varjeläkare skaffar sig en grupp läkemedel som han eller hon blir ganskatrogen, trots all uppgifter kan tyda på att ett läkemedel är dåligt ellerverkningslöst. Det finns förstås en molinformalion om biverkningar ocheffekter av läkemedel, men denna molinformalion kommer dåligt fram iförhållande till den störlsjö av reklam och marknadsföringsinsatser som läkarnautsätts för. Läkemedelsindustrin satsar, som jag sade tidigare, många hundramiljoner på information, marknadsföring och reklam, medan statensmolinformalion bara belöper sig på en miljon. Genom ett statligt ägande avläkemedelsindustrin samt statlig kontroll av och ansvar för informationenskulle många missförhållanden kunna undanröjas. Man kan också, med tanke på mångfalden i utbudet avläkemedelsprodukter, fråga sig om vården blir bättre för att del finns 18olika märken på förbandsmaterial, 56 typer av kanyler och 29 olika företag somgör liknande -typer av operationsutrustning. För min del tror jag inte del. 2500 företag slåss om atl sälja sjukvårdsutrustning lill de svenska sjukhusen.Denna marknad ökar , och det rör sig inte om småsummor ikostnader här heller. Läkemedelsindustrin satsar mycket forskningsresurser påpsykofarmakaforskning och medicinsk psykiatri. Detta leder till atl man fårfarmakologiska den 4 noveniber 1981 lösningar,eller rättare sagt försök till lösningar, på sociala och psykologiska problem,vilket i sin lur kan förhindra nödvändiga politiska förändringar för atl fåbort orsaker lill ohälsa och sjukdom. Liikemedelsindustrin gör profit påstress, isolering och människors maktlöshet, och läkemedlen passiviserar ochkonserverar missförhållanden. Tillsammans med den medicinsk-lekniska industrin driverläkemedelsindustrin sjukvården mot en allt större slagsida åt delkemisk-tekniska hållet, och åtgårder i motsatt riktning, som vi menar måstefinnas i myckel högre grad, ges allt mindre resurser. Med ett förstatligande av läkemedelsindustrinoch den medicinsk-lekniska industrin skulle det, menar vi från vänsterpartietkommunisternas sida, kunna skapas förutsättningar för enlåkemedelstill-verkning och en sjukvård som styrdes av samhällsekonomiskahänsyn och enskilda människors behov av vård och hjälp. Med delta, herr talman, yrkar jag bifall lill motion1980/81:639, som behandlas i socialutskottels betänkande. 57RUNE (): I de svenska hemmen lagras ståndigt mängderav läkemedel som har receptförskrivits av läkare men av olika skäl intekonsumerats av patienterna. och jag har observerat detta,och i en motion har vi begärl all skulle undersökamöjligheterna atl återanvända de läkemedel som lämnas tillbaka till apoteken -främsl de läkemedel där förpackningarna inte är brutna-och atl man dessutomskall gå ut med propaganda om att återlämna läkemedel i större utsträckning änvad som görs . Denna upplagring av läkemedel som inte förbrukas avpatienterna har t. ex. som bakgrund att patienterna tillfrisknat och självaavbrutit niedici-neringen, atl medicinerna haft oväntade biverkningar ochdärför inte kunnat användas eller att patienterna har avlidit. Vad än skälettill den bristande samstämmigheten mellan de inköpta kvantiteternareceptbelagda mediciner och konsumtionens storlek kan vara, så innebär deltaett stort slöseri med sjukvårdsresurser. Under utskottsbehandlingen har det upplysts altsocialstyrelsen har för avsikt att starta ett projekt som syftar till att fåläkarna att bli mera återhållsamma med förskrivning av större mängder läkemedeloch i övrigt begränsa mängden av läkemedel som inte kommer lill anvåndning. Denåtgärden kan kanske minska upplagringen av läkemedel i hemmen, menunder överskådlig tid kommer denna företeelse att vara kvar och innebära ettstort slöseri med samhållets resurser. Av gjorda undersökningar framgår att den här frågan år avden storleksordningen att ungefär två av tre läkemedel som finns i hemmen inteanvänds ulan förr eller senare förstörs. Enligt utsago från berörd medicinsk expertis, läkare och apotekspersonalskulle en stor del av den medicin som allmänheten återlämnar till apoteken ochsom sedan förstörs i destruklionsanlåggningar ha kunnat användas om klara regler för detta hade varit utformade. Det gällersårskilt de mediciner som återlämnas i obrutna förpackningar och som årrelativt okänsliga för tidspåverkan då det gäller fcirvaringen. Den stora frågan i det här sammanhanget år om man kan fåen sådan kontroll av återlåmnad medicin alt den kan återanvändas med bibehållnakrav på verkningsgrad och hygien. Man har gjort stickprovsniåssiga studier av returlåkemedeltill apoteken, och man har funnit att det ekonomiskt ligger i storleksordningenungefår 30 milj. kr. Detta skall ses mot den bakgrunden all inlämningenav returlåkemedel till apoteken f. n. görs endast av miljöskål och att det harvarit en mycket blygsam propaganda för inlämningen hos allmänheten. Det ansesklart att del med den intensifierade propaganda som vi motionärer har begärtrent allmänt och genom meddelanden 1. ex. på läkemedelsförpackningarna skullevara ganska lätt all uppnå en fördubbling av mängden returlåkemedel somåterlämnas lill apoteken. Utskottet har uttryckt sig vålvilligt om syftet med dennamotion, men man har inte velat gå vidare med en begäran till socialstyrelsen.Jag tycker att det iir en kraftlös behandling från utskottels sida. Jag kommer inte att ställa något sårskilt yrkande i deltasammanhang. Jag avvaktar väl , fram till den allmännamotionstiden, för att se vad som sker i ärendet och kommer då eventuellt med enförnyad motion. Det som jag tycker år sårskilt märkligt då det gällerutskottsbehandlingen är atl utskottet inte ens har tagit upp frågan om alt manpå låkemedelsför-packningarna skulle ha en uppmaning till allmänheten att tillapoteken återlämna den medicin som inte används. Del år ju en mycket enkelåtgärd som jag tycker är ganska självklar. All sätta fast en sådan trycktetikett kan inte vara någon större vare sig organisatorisk eller ekonomiskhistoria. Jag har inget yrkande, men jag avser attåterkomma i ärendet. 58ANITA BRÅKENHIELM (m): betänkande nr 6 behandlarett stort antal frågor på läkemedelsområdet av ganska vill skilda slag. Jagtänker bara gå in på dem som föregående debattörer har tagit upp. talar om problemet med svinn av läkemedel,det problemet alt läkemedel som köps ut inte kommer till användning och desamhällsekonomiska konsekvenserna av delta. Samma problem har tagits upp iflera motioner utifrån delvis andra utgångspunkter. t. ex. harföreslagit en prisdeklaration på läkemedlen för all göra allmänheten medvetenom vad läkemedlen verkligen kostar. har redogjort för vad man harfunnit i den s. k. Uppsalaundersökningen, nämligen den myckel stora procentsatsutköpta läkemedel som aldrig kommer till användning. Utskottet redovisar de olika aktiviteter som är på gångför att man skall kunna minska detta problem. a. har för information och statistik, , tagit uppUppsalaundersökningen och kommer att följa upp den och försöka få framorsakerna lill att utköpta läkemedel inte används. Jag tror att detta är viktigt. Först när man vet orsakernatill atl inte preparaten används kan man komma ål problemet och försöka minskasvinnet. En prismärkning har utskottet uttalat sig välvilligt om och flnner attdet kan vara en metod att öka allmänhetens medvetande om värdet av den medicinsom har ordinerats. I Uppsalaundersökningen visar man bl. a. alt mer än entredjedel av de återlämnade läkemedlen härrör från mindre än en tiondel avpatienterna. Detta pekar mot alt problemet till stor del kan bero på bristandekontinuitet i kontakten patient-läkare, bristande information och bristandekunskap hos patienten om vad läkemedlet egentligen är ordinerat för. Som ett led i upplysningsverksamheten på detta område harApoteksbolaget bl. a. givit ut en allmänhetens läkemedelsbok, som skall prövasi något län. Behandlingsanvisningar, bipacksedlar och andra försök med ökadupplysning till allmänheten pågår också. Att däremot återanvända återlämnade läkemedel berederalltför stora problem, framför allt på grund av de oerhört höga krav på kontrollvad det gäller hygien, hållbarhet och användbarhet som man måste ställa päläkemedel. Apoteken anser sig inte kunna garantera för kvaliteten hosläkemedel som förvarats i hemmen, framför allt därför alt man inte vet undervilka förhållanden de har förvarats. Om de förvarats i fel temperatur, felfuktighet eller på annat sätt felaktigt kan man inte längre garanterasäkerheten. Givetvis borde det kunna gå-jag håller med om detta -när det gäller obrutna läkemedelsförpackningar som återlämnas inom en vecka.Men i så fall skulle man få överlämna avgörandet lill den lokalaapotekspersonalen, vilken skulle få ett oerhört stort ansvar. Vi får i ställethoppas alt alla de åtgärder som vidtas för att öka information och kunskap samtkontakt mellan läkare och patienter, kontinuitet i vården osv. skall få dettaproblem att minska. har uttalat sig uppskattande om utskottetsredovisning av de olika aktiviteter som pågar för att minska problemet medplågsamma djurförsök. Utskottet instämmer också i vad motionären har sagt.nämligen att man till varje pris måste försöka finna alternativ till någontingsom är motbjudande, dvs. plågsamt utnyttjande av oskyldiga djur. Så länge somdel inte finns något alternativ till djurförsök framför allt när del gäller attutreda hur pass giftigt ett ämne är för levande organismer, måste vi kanske inågon mån ha dem kvar. Men vi hoppas att man bl. a. genom andra biologiskametoder - vävnadsodlingar osv. - skall kunna eliminera detta. Från läkemedelsindustrins sida är det heller inte någotkrav atl fortsätta med LD 50-test. Men f. n. gäller sådana förordningar i frågaom prövning av läkemedel att det i praktiken är nödvändigt att ha dem kvarinnan man ansöker om registrering av läkemedel. Men vi hoppas alltså alla på enförbättring på detta område. Vad detsedan gäller motion angående sätt alt ingripa mot spridning av nåringslårans senastelandvinningar, får man väl bara säga att så länge det inte sprids villolärorfinns del ju ingen anledning att ingripa, och då ingriper inte hellersocialstyrelsen. Att sprida villoläror är ju tillåtet i landet, åtminstone pådet religiösa området, men inte om man kommer i konflikt med låkemedelsförordningen.Vad som skett i detta enskilda fall var ju atl hade försökt meddirektkontakter med företaget ifråga för att vinna rättelse men inte uppnåttdelta. Både JK och JO har granskat handläggning av frågan ochinte funnit anledning att vidta några åtgärder eller all göra någraanmärkningar. Givetvis kommer ingen atl ingripa om någon påslår att ettläkemedel är nyttigt för hälsan. Men del år en annan sak alt påslå alt någotlivsmedel eller vad det kan vara för någonting hjälper mot en speciell sjukdomutan att delta har kunnat visas. Vad del slutligen gäller vpk-motionen tycker jag kanskeatt inte riktigt talade om motionen, åtminstone inte om de yrkandensom socialutskottet har behandlat. Del handlar nämligen inte om förstatligandeav läkemedelsindustrin ulan snarare om samhällets kontroll avlåkemedelsin-forinationen, låkemedelsreklamen och hithörande frågor samt dåockså frågan om kontroll av läkemedel. 1979 beslutades i en förändring i låkemedelsförordningen,som ger möjligheter alt be enregislerhava-re av ett tidigare registrerat läkemedel om förnyad dokumentationför att visa att medlet är användbart, att det har någon effekt och att delförsvarar sin plats bland läkemedlen. Sedan denna bestämmelse tillkom har fleraäldre läkemedel, åven sådana som varit i myckel utbredd anvåndning. försvunnitur låkemedelsarsenalen därför att man inte ansett del motiverat att lägga nedde resurser som behövs för att visa att resp. medel är användbart. En saneringav läkemedelsmarknaden sker på detta sätt. och möjligheten till kontinuerligkontroll menar jag är betydligt effektivare an. vilket vpk-motionärernaföreslår, en automatisk kontroll - en sådan skulle kräva enormaresurser, och de flesta gånger ske alldeles i onödan. Vad gäller ett lösryckt citat ur socialstyrelsenspetitaansökan. som skulle kunna låta som en inkompetensförklaring avsocialstyrelsens låkemedelsav-delning, tycker jag atl får slå förden tolkningen själv. De kliniska prövningarna av icke registrerade läkemedelgörs. av industrin själv. Men industrin förfogar inte översjukhus och sjukhusavdelningar. Kliniska prövningar görs alllid i samarbete meduniversitet och sjukhus och därmed också med sjukvårdshuvudmän. Mellanhavandenaregleras' numera i avtal mellan , berörda industrier ochberörda läkare. godkänner alla planer för klinisk prövning ochkontrollerar alla kliniska prövningar. Apoteksbolaget har monopol på handeln med läkemedel ilandet. Delta utgör en mvcket effektiv kontroll och spiirr i fråga ommarknadsföringen. Jag föreställer mig alt motionärerna inte vill ompröva deltamonopolförhållande och återgå till det gamla privata systemet atl säljakikemedel. Inga Lantztalar också om läkemedelsinformationen, den kommersiella Nr 18 informationen, och statens"motinforniation" och resurserna för denna. Jag Ons 1- (T 1 rl Ml 4 '''' '"'' ""'''"' '''" ''PP''''' statens information p;i kikemedelsområdet som n-iveniher 19S1_ '' motinformation. Tvårtom skerlåkemedelsinformationen - frainfiir allt _ efter tillkomsten avkikeniedelsinformationsrådel - i ett väl utvecklat och vål w- ;.., ,j,/ fungerande samarbete mellan detstallisia oruanet. ,-.o . Apoteksbolaget, berörda forskare,industrier, universitet, högskolor och farmakologer- alltså de människor hos vilka kunskapen finns. Det är naturligtvis genom ettutvecklat samarbete mellan alla de olika myndigheter och instanser som sitterinne med kunskaper som vi får en effektiv information. 1 del sammanhanget finns det anledning atl peka på destora informa tionsinsatser som har gjorts gentemot allmänheten och som sköts framför allt av Apoteksbolaget, liksom de informationsinsatser på det lokala planet som görs genom de i varje landstingsområde förekomman de låkemedelsinformalionsråden. dår lillgiinglig expertis och kunskap år företrädd och dår man bl. a. bevakar alt läkemedelshanteringen inom ' landstingsområdet blir så effektivoch ekonomisk som möjligt - i valet mellan likvärdigaliikemedel spelar åven prisjämförelser in. frågar om del blir biittre diirför alt detfinns flera olika läkemedel, flera olika kanyler, flera olika sorlerssjukvårdsmaleriel all välja på. Jag kan i alla fall försäkra om altdet säkert blir billigare. Ett samhälle med öppen och fri konkurrens tvingarnämligen fram effektivitet och billigare produkter. herr talman, att få yrka bifall tillsocialutskottets hemställan i alla delar. 59 (): Jag vill ge utskottets talesman en eloge för en bred och bra redogörelse för vad utskottet harbehandlat och tagit ställning till. Det betyder inte att jag iir nöjd medsvaret, utan jag vill ån en gång kommentera ett par frågeställningar. Den första frågan gäller eventuell återanvändningavläkemedel som finns i obrutna förpackningar. Jag tror all om man skiljer utjust den typen av läkemedel, skall det inte vara någon större svårighet förapoteken att återanvända en stor mängd av de kikemedel som allmänhetenåterlämnar. Del finns mediciner som inte år kiinsliga då del gäller hygien ochhållbarhet. De förekommer ofta i sådana förpackningar all känsligheten i detnärmaste elimineras. Det gäller här en ekonomisk fråga. Den andra delen ar en miljöfråga. Del gäller de läkemedelsom finns i hemmen, och som används av andra ån de år utskrivna lill. Delta år egentligen en stor fara. Det år inte säkert alt de läkemedlen år lämpliga atl använda mot åkommor dessa andra sjuka har. Man borde på alla sått få allnkinheten atl bli mera motiverad att åierhimna liikemedlen lill apoteken.