prot · G50930 · 1981-12-31 00:00:00 — IXnovember I9S1 domslolsverksamheten och för att den enskilde skall kunna hävda sin rätt. Gör man avkall på denna princip, kan det medföra att förtroendet för Förenkladdom- domstolarnas verksamhet minskar. Upprätthållandet av denna principför de skrivning allmänna domstolarnas del harockså, herr talman, en betydelsefull effekt beträffanderättsskipning och rättstillämpning inom andra domstolar och övrigasamhällsorgan med sådana uppgifter. har det givits avkall på denna princip. Vi har fått enproposition från , som vill att domstolarna - närgärningen är erkänd -inte skall behöva motivera sina avgöranden bl. a. närpåföljden bestäms till fängelse , överlämnande till särskildvård, skyddstillsyn och villkorlig dom. Man har i propositionen motiverat delta inte bara medeffektiviteten hos domstolarna. Man säger också - och det tycker vi reservanteri utskottet är ganska uppseendeväckande - att alla tillfällen till besparingarinom domstolsväsendet måste tas till vara. Vi blev rätt förbluffade när vi läste det. Vi är kanskeinte lika förbluffade , och vi kommer kanske att kunna demonstrera vårinställning längre fram, när betänkandet om minskning av rättshjälpen kommeratt behandlas i denna kammare. Från regeringens sida har man alltså motiverat förslagetmed besparings-synpunkter. Det är synpunkter som faktiskt en lång radremissinstanser inte delar. Några remissinstanser har kunnat tillstyrka justitiedepartementetstankegångar, men de delar inte alls uppfattningen att förenklad domskrivningskulle medföra betydande effektivitetsvinster - den skulle bara innebära enliten, marginell lättnad. När vi från socialdemokratiskt håll har lagt fram vår reservation,har vi slött oss på främst två motioner, en från vårt håll och en från vpk, somyrkar avslag på propositionens tankegångar. Vi befinner oss därvid i ganskagott sällskap. Lagrådet är inte enigt. Hovrätten för avstyrker urbåde principiella och praktiska synpunkter och framhåller speciellt den hänsynman måste ta till rättssäkerheten. Vi reservanter pekar för vår del på att även om en erkändgärning enligt förslaget icke behöver motiveras när påföljden bestäms tillfängelse , så är ändå fängelse den mest ingripande påföljdeni värt rättssystem. Det kan inte hävdas att en fängelsedom någonsin är såsjälvklar eller odiskutabel alt domskälen kan undvaras. Överlämnande till särskild vård är en samlande beteckningför påföljderna vård enligt barnavårdslagen, vård enligt lagen omnykterhetsvård, sluten psykiatrisk vård, vård i specialsjukhus för psykisktutvecklingsstörda och öppen psykiatrisk vård. Det är föross reservanter uppenbart att del åren utomordentligt grann laga uppgiftalt avgöra om en person skall bli föremål för någon av dessa De kan också vara synnerligen ingripande för den enskilde '+8 individen. De motiv som bär uppvårt krav pä alt domstolarna skall motivera sinaavgöranden gör sig myckel starkt gällande i fråga om dessa påfölj- Nr 30 o''- den Medhänsyntill rättssäkerheten och de principersom säger att man skall ha |g möjlighetatt läsa anledningen till den dom en rätt kommer fram till yrkar vi avslag på propositionen. Förenklad dom- Jag ber att få yrka bifall till den vid betänkandet fogade reservationen. 139 (vpk): bedrar snålheten visheten. Någon gångardel t. o. m. fråga om kvalificerat bedrägeri från snålhetens sida. Ett sådantkvalificerat fall torde nog föreligga här. Den eventuella och enligt flera remissinstanser mycketosäkra besparing som man här tror sig kunna uppnå har man redan för länge sedanomintetgjort genom de kostnader som statsverket åsamkats genom förberedandetoch skrivandet av propositionen och genom behandlingen här i - tid, allt del besvär och alla trycksaker som gått ål. Detta föranleder egentligen bara den logiska slutsatsenall frågan inte hade bort väckas från sida. finns denemellertid här. Den huvudsakliga innebörden av förslaget är att man skallkunna ha lägre krav på domstolarnas motiveringar av sina domar, en förenkladdomskrivning, även i fall av mera kvalificerad natur, där sådan förenkladdomskrivning tidigare inte kunnat förekomma. Även för en del brott på vilkafängelsestraff kan följa vill man medge sådan förenklad domskrivning. Vi kan från vpk:s sida se framför allt fyra skäl till inte bör godta en sådan utvidgning av möjligheterna till förenkladdomskrivning. För det första: När det är fråga om brott som ändå är såpass allvarliga att fängelse kan följa kan man enligt vår meningöver huvud taget inte generellt förutsätta att de är så enkla och okompliceradeatt man in skall ge domstolarna fullmakt att slippa motivera sinabeslut. För det andra blir det oundvikligen så - detta är intenågon anmärkning mot domarkåren utan bara ett påpekande vi gör med kännedom om hur det mänskliga psyket fungerar i allmänhet - att om man sänker kravet på / motiveringfrån en myndighet innebär det på en smula sikt all man också ,' sänkerbeviskraven, Orn man inte är tvungen att utåt offentligt klargöra vad som lettfram till ett beslut, blir man nästan oundvikligen slarvigare när det gälleratt förbereda och grunda beslutet i sak. För del tredje är erkännanden - som är en avförutsättningarna för alt förenklad domskrivning skall förekomma - i sådanabrott på vilka fängelse kan följa inte vilka erkännanden somhelst. Sådana erkännanden skall man inte hur som helst ta för gott. Snarareborde man vara mer noga än vad man f. n. är med erkännande i brottmål, medtanke på alla de faktorer som kan påverka en människas situation när han ellerhon erkänner. Slutligen och för del fjärde finns det ett motiv föravslag som jag skulle vilja kalla det pedagogiska motivet. När man börjar sittating, börjar utöva ansvar som domare, är man som på alla andra yrkesbanor barni början. Är del inte då ganska nyttigt och bra att man får börja med de enklaoch relativt Nr 30 okomplicerade fallen och får tränasig i all ge en logisk och rättslig motivering Onsdagenden '' ' beslut man i sådana fallfattar? Är det inte bra att en sådan träning får 18november 1981 ' 'e enklare fallen? Kommer inte den synnerligen väl tillpass när den unge domaren får ta tag i de mer komplicerade och Förenklad dom- svårbedömbara fallen' skrivnins Herr talman! Dessa påpekanden leder oss från vpk:s sida till den Oundvikliga slutsatsen alt vi måste yrka bifiill tillreservationen - detta i enlighet med den motion vi också avgivit i frågan. 140BERTIL (): I åtskilliga årtionden har vi i den svenskarättegångsordningen haft regler om förenklad domskrivning när det gäller bådecivilmål och brottmål. Del är med andra ord inga principiella nyheter vibehandlar i jusiitieutskottets betänkande nr 6, Del nya är au möjligheten altanvända sig av förenklad domskrivning vidgas i brottmål. Syftet med den föreslagna förändringen är naturligtvis skall göra vissa rationaliseringsvinster. Det skall ta mindre tid attformulera domarna när man slipper motivera dem i detalj, och det skall bli mertid över för domarna till egentlig dömande verksamhet. Naturligtvis kommer manockså att göra en del vinster på utskriftssidan, liksom arkiveringsproblemen i någonmån kan minskas. tycker jag inte att vi skall överbetona de rationaliseringsvinsterman kan göra. Det skall väl sågas alt det gäller för domstolsväsendet som förall annan offentlig verksamhet alt man måste ta till vara de möjligheter somfinns till rationalisering och se till att man inte gör något onödigt arbete. Beträffande det sade om de besparingar manskall göra vill jag peka på att utskottet är väldigt försiktigt imajoriletsullalandel då man berör besparingar. Man säger alt utskottet vill slåfast att besparingsslrävan-dena inte får gå ut över intresset av alträttssäkerheten upprätthålls. Del är ett viktigt uttalande som utskottet gör.Del aren prioritering soin \i har slagit fast. Det är självklart att man. då man bedömer frågan om ivilken tilsiräckning domskrivandet kan förenklas, måste ha klart för sig attskriftlig dokumentation av vad som förekommer i rättsliga sammanhang är avmyckel stor betydelse både för den enskilda parlens rättssäkerhet och församhiillets möjligheter att följa utvecklingen av rättstillämpningen. Del ärför alt understryka detta som utskottet i sill belänkande klart har uttalat attäven om man vidgar möjligheterna till förenklad domskrivning är huvudregeln denskriftligt motiverade domen. Endast när parter och andra inte har något befogatintresse av att få en fullständig dom kan domstolen överväga om del aktuellamålet är av sådan beskaffenhet att det uppfyller de andra förutsättningarna förförenklad dom. dvs, om gärningen är erkänd, om eventuella skadeståndskrav ärmedgivna och om brottspåföljden kan bestämmas . Det skall sägas att valet av förenklad domskrivning aldrigkan göras slentrianmässigt av domstolarna. Avgörande för bedömningen måste vara omständigheteni del enskilda målet. Kanske kan del ibland vara tveksamt Nr 30 vad etterkännande omfattar. Jag delar åsikter då del gäller den den saken.När en åtalad inte har rättegångsbiträde är det kanske särskilt Jg viktigtatt fä fram de rätta orden och den rätta valören på ett erkännande.--------- Kanske kanen påföljd i något fall te sig alldeles naturlig för domare och Förenkladdom-åklagare men helt obegriplig, oförklarlig och oväntad för den tilltalade.I skrivning sådana fall som jag talar om hår är del för mig och även förulskottet självklart - det framgår av vad utskottet anfört i betänkandet - allen fullständig dom är angelägen. Det aktuella lagförslaget är i propositionen omgärdat avuttalanden som syftar till att gardera rättssäkerheten från olika synpunkter,och i utskottet har vi sannerligen inte kunnat vara försiktiga nog när vi idelta sammanhang velat utforma vår syn på rättssäkerheten. Det gör att vi anseross kunna tillstyrka propositionen, och jag yrkar bifall till utskottetshemställan. En liten reflexion: Jag sade inledningsvis att vi har haftsådan hår förenklad domskrivning i åtskilliga årtionden. Jag har försökt altkomma underfund med om det som gått har förekommit något falldär man kunnat säga att en parts rättssäkerhet har riskerats, och jag har intefunnit något sådant. Såvitt jag förstår har inte heller de som i dettasammanhang är tveksamma hittat något graverande när det gäller denhittillsvarande lagstiftningen. Det tycker jag haren viss betydelse förbedömningen av detta ärende. 141 (): Jag vill påpeka alt även vi reservanter harbehandlat möjligheten att förenkla domskrivningen, men vi har gjort det inomramen för gällande rätt. Vi pekar i reservationen på möjligheten alt kanskeändra attityderna hos domarkåren och kanske också få fram ett kortareskriv-säft. Det som jag tror ändå måsteframhållas är att den här propositionen kommer all skapa en viss ojämlikhetinför lagen. I de fall där någon har erkänt behövs inte någon domskrivning. Meni de fall där någon icke har erkänt är domskrivning nödvändig. Om man gårvidare finner man att den som icke har erkänt kan ha mycket större möjligheteratt visa hur domstolen har resonerat än den som har erkänt. I hans fall finnsju inte någon motivering alls. Det gäller också domar om skyddslillsyn och ifråga om villkorlig dom. Om någon som dömts till detta återfaller i brott kandet vara avgörande för påföljdsvalet hur domstolen har diskuterat vid dentidigare domen. 142JÖRN (vpk): Ett påpekande och en fråga till utskottets talesman. säger alt det som föreslås inte är någotprincipiellt nytt. Ja, det beror litet grand på hur man ser det. Om man i falldär det utdöms en speciell form av straff tidigare inte har haft förenkladdomskrivning men inför sådan, kan man faktiskt ur en viss aspekt säga attdel är något principiellt nytt. Sä till frågan. Om del är fråga om ett fall som är ytterstenkelt och okomplicerat, ger del naturligtvis under alla omständigheter ochoavsett den här lagstiftningen upphov till en enkel och okomplicerad, snabb ochbillig domskrivning. Del är väl ändå så, . att det för vissabrott, för vilka del stadgas fängelse upp , harfunnits en skyldighet alt komma med en ordentlig, logisk och rältsligmotivering. Denna skyldighet tar ni nu bort. Hur kan man påstå att delta intepåverkar rättssäkerheten? Möjligen är del så att den påverkas mycket litet, menonekligen påverkas den. Och har inte heller kommenterat vadeffekterna av detta blir på en smula sikt. Del giiller också i fråga om hur manresonerar och ställer krav på bevisning. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med154 röster mot 149 för reservationen av m. fl. 24 § Säkerhetskontroll vid domstolsförhandlingar Föredrogs justitieutskoltets betänkande 1981/82:7 omsäkerhetskontroll vid domstolsförhandlingar (prop. 1980/81:114). 143HANS i (s): Vi behandlar nu jusiitieutskottets belänkande nr 7. I proposition 1980/81:114 föreslår regeringen en lag omsäkerhetskontroll vid domstolsförhandlingar, syftande till alt förhindra brottsom innebår allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller föromfattande förstörelse av egendom. Förslaget omfattar alla slag av domstolsförhandlingar,vilket skulle innebära att del ger möjlighet till säkerhetskontroll inte bara isamtliga mål vid allmän domstol, inkl. tvistemål och ärenden, ulan också i allamål vid de allmänna förvaltningsdomstolarna, vid arbetsdomstolen,försäkringsdomstolen, , bosiadsdomstolen ochpaientbesvärsrätlen. Dessutom föreslås att även arrende- och hyresnämnderna ochstatens va-nämnd skall kunna förordna om allmän säkerhetskontroll för attförhindra skada på liv eller egendom. Vidare föreslås i propositionen att beslut omsäkerhetskontroll skall fattas av den lillämnade ordföranden vid förhandlingen. I propositionen föreslås också att vissa personer skallkunna undantas frän säkerhetskontroll om särskilda skäl föreligger samt attadvokater alltid skall slippa säkerhetskontroll. Det har väckts två motioner med anledning avpropositionen, en av , som föreslår att säkerhetskontrollenbegränsas till att gälla förhandling vid allmän domstol om ansvar för brott, påvilket kan följa fängelse , och en av m. fl. där manyrkar avslag på propositionen samt hemställer alt regeringen återkommermed ett nytt och mera preciserat förslag. Vi socialdemokrater i utskottet har stött vpk;s motion, nr2037, och i vår reservation har vi anfört följande skäl. Vi anser det felaktigt att skapa lagar som har så storomfattning och som spänner över ett så brett område. Det är väl inte många somtror alt sådana våldshandlingar som man vill förhindra genomsäkerhetskontrollen kommer att ske exempelvis vid statens va-nämnd, vidfastighetsdomstolen, vid arrende- och hyresnämnderna eller över huvud taget vidnågon förvaltningsdomstol. Skulle man misstänka att det skall bli oroligheterkan man med nuvarande regler åstadkomma en betryggande säkerhet. Vi instämmer imotionskravel alt säkerhetskontrollen bör inskränkas till att gälla enbartbrottmål. Vi reagerar också mot en ordning som innebär att såingripande beslut som det är fråga om när del gäller säkerhetskontroll kankomma att fattas av en domare ensam. Vi reservanter anser i likhet medmotionärerna alt det finns skäl som talar för all en politiskt ansvarig instansfattar besluten. Om så blir fallet kan också kungörelseförfarandel få en bättrebehandling än den som föreslås i propositionen. När det gäller urvalet av personer som skall kontrollerasanser reservanterna alt del inte ftnns några skäl som talar för all advokatereller andra personer undantas. Lagstiftarnas strävan skall naturligtvis varaatt alla behandlas lika. Dock skall naturligtvis rättens ledamöter och andrasom skall närvara vid förhandlingarna på grund av sin utövning av allmän tjänstundantas. Sammanfattningsvis vill vi reservanter intemotsätta oss en lagstiftning som kan förhindra sådana brott som åsyftas ipropositionen. Men vi anser att den skall begränsas till de områden där verkligrisk för övergrepp kan finnas. Likaså anser vi all man på en hel del punkter ilagen kan komma med mer preciserade förslag. Jag yrkar bifall till reservationen som är fogad tilljuslitieulskotlels belänkande nr 7. 144JÖRN (vpk); Vad propositionen föreslår är en begränsningav vissa grundlagsrättigheler. Till de centrala grundlagsrättigheterna hörförhandlingsoffentligheten. Den är i sin tur nära kopplad tillinformationsfriheten. Förhandlingsoffentlighelen är en viktig del avoffentlighetsprincipen, lika viktig som tillgången till skriftliga handlingar.Del innebär att man rent allmänt måste inta en restriktiv hållning när detgäller alla förslag att begränsa eller försvåra förhandlingsoffentligheten ochinformationsfriheten. Vad man nu föreslår är att man ger i princip varje domstolschef,varje tingsdomare, en rättighet att efter egen subjektiv bedömning införa dehär begränsningarna och föranstalta om den här typen av kontroll av människor. Jag kaninte finna all en så vidsträckt rättighet för ämbetsmän all ingripa i 11 protokoll 1981/82:29-30 förhandlingsoffentlighelenskulle vara motiverad. De fall där man kan säga att den här luckan i rådandesäkerhetsbestämmelser, som otvivelaktigt finns, har betydelse är de fall som årkopplade till den grövre organiserade brottsligheten, till fall av terrorismeller liknande, dvs. till relativt ovanliga fall. Så ovanliga fall bör intemedföra generellt utformade rättigheter för lägre tjänstemän all införabegränsningar i grundlagsrältigheterna. Om del vid en process anses föreliggarisk för denna typ av grava störningar bör en högre instans, och helst då enpolitisk instans som kan göras ansvarig politiskt och konstitutionellt, varaden som beslutar om inskränkningarna. Det är inte någonting som skall lämnas uttill ett brett skikt av tjänste- och ämbetsmän. Man måste också alltid tänka på alt denna typ av undanlagsbestämmelseroch inskränkningar inte tillämpas under normala förhållanden -då behövs deinte. De är till för att tillämpas under extrema förhållanden, kanske underspeciella samhälleliga och politiska konjunkturer, när alldeles särskiltupprörda stämningar råder. Och all historisk erfarenhet säger att det iir justi sådana lägen som man skall akta sig för alt ge myndigheter alltför generelltutformade befogenheter. Vi menar alltså alt även om det kan finnas behov av allkomplettera gällande säkerhetsbestämmelser pä detta område, bör befogenheternaatt göra sådana bestämmelser gällande inte ligga hos vanliga tingsdomare ulanhos en politiskt ansvarig instans, helst regeringen. Vi har vissa erfarenheterfrån av vad som händer når man på ett kvalificerat sätt begränsarförhandlingsoffentligheten. De erfarenheterna är inte särdeles uppmuntrande. Del kan sägas att del också kan finnas andra fall därsådana här farosituationer kan uppslå. Här i saknar vi. såvitt jag vet.exempel i modern tid på fall där hot om fritagning eller liknande harförekommit i grövre brottmål. Jag tror inte heller att man kan göra gällandeatt man har haft fall av terrorism där del har funnits anledning alt vid denrättsliga prövningen använda sig av sådana här inskränkningar. Del mestaktuella exemplet är väl det s, k. Söderhamnsfallel. där en person hadeskjutvapen med sig och avlossade det mot rätten och tingsmenigheten. Men detvar ett fall av sinnesförvirring, som under inga omständigheter kunde förutses- där det inte fanns så att säga någon förutsebar risk och där man. hur strängabestämmelser man än hade haft möjlighet alt tillämpa, förmodligen inte skulleha tillämpat dem. har vi i varit förskonade från de typerav brottslighet där sådant hot mot rältsproceduren har förelegat som härförutsätts. Det är alltså, tycker jag, en litet väl kvalificerad grad avframsynthet, när regeringen förutsätter alt sådana hot kominer ochdärför hos domare i största allmänhet vill förankra möjligheten till sådana härinskränkningar. Vi tycker inte att förslaget innehåller tillräckligttrovärdiga motiveringar, och vi yrkar därför bifall till den reservation somavgivits till utskottsbeliin-kandet. 145BJÖRN KÖRLOF (m): Del här ärendet rör helt säkert vid en avrättssamhällets hörnstenar, nämligen att rättsskipningen vid våra domstolarskall kunna ske i behörig ordning och utan risk för alt våld skall förhindra rättegångensgenomförande. Vi har uppenbarligen länge kunnat leva utan enlagstiftning av den karaktär som vi nu diskuterar, men ökningen av risken förvåldsinslag i samband med räiiegångsförhandlingar har tvingat myndigheterna altmed tvivelaktigt förfatiningsstöd genomföra visitationer och säkerhetskontroller. Behovet av viss säkerhetskontroll och lagstöd för sådankontroll är alltså uppenbart. Det har framgått av både iHelsingborg och anföranden att del ftnns ett sådant behov, så omdet har vi inte delade meningar. Diskussionen gäller i stället hur långtkontrollen bör sträcka sig i olika hänseenden. Alt det här handlar om en sådan rätlighetsinskränkning somenligt grundlagens bud måste ha lagstöd är helt klart. En sådan rältighetsinskränk-ningfår aldrig gå ut över vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som harföranlett den. Det är en frågeställning som aktualiseras i delta ärende, ochjustitieutskottet har därför hört konstitutionsutskoltet på denna punkt. Lagstiftningsförslaget håller sig enligt ett enhälligtkonstitutionsutskott inom ramen för de rättighelsinskränkningar som får ansestillåtna. På den punkten är alltså genom ett vägledande uttalande oklarhetenskingrad. Inte desto mindre kan naturligtvis hävdas all risken för våldshot moträttegångs-förhandlingar endast föreligger vid brottmål av allvarligarekaraktär och att följaktligen lagstiftningen borde ha stannat vid en regleringav de typfallen. Justitieutskoltets majoritet har emellertid fäst avseendevid det förhållandet alt vissa typer av mål och ärenden, exempelvisvårdnadsmål och mål i länsrätter om flyttning av barn. kan ha en sådan bakgrundatt säkerhetskontroll ler sig befogad också där. har idet här ärendet gjort oss uppmärksamma på att man t. o. m. har blivit tvungenatt företa personkontroll i ett mål om lagfart. Man nödgas alltså ta stegel fullt ut och ge lagstöd försäkerhetskontroll vid flertalet av domstolarna. Del förtjänar emellertid allunderstrykas all detta inte innebär att säkerhetskontroll alltid eller ens oftaskall äga rum. Tvärtom innebär regleringen att säkerhetskontroll är någontingsom kan tillgripas först sedan alla andra åtgärder för att säkraförhandlingarna inte bedöms ge tillfredsställande resultat. Säkerhetskontrollses alltså som en undantagsåtgärd. I reservationen riktas kritik mot att beslut omsäkerhetskontroll skall fattas av domstolen, och det hävdas att ett sådantbeslut bör fattas av en politiskt ansvarig instans på högre nivå. Enligt minmening skulle en sådan ordning innebära nackdelar från flera utgångspunkter. Beslut omsäkerhetskontroll torde ofta behöva fattas snabbt, t. ex. därför attpolisen har fåll information om alt hot i någon form kan komma all iscensättas.Man står då inför valet all uppskjuta förhandlingarna i avvaktan på beslut omsäkerhetskontroll eller att ta vissa risker. All domstolen själv, efter en bedömning av måletskaraktär, risken för våldsdåd och möjligheterna att med hänsyn till lokalernasutseende ordna bevakning på annat sätt, är bäst skickad alt svara för beslutet,är enligt min mening ganska klart. Även principiella skäl talar för allbeslutet bör vara ett domstolsbeslut och inte ett beslut av en politisktsammansatt instans. På ytterligare en punkt har reservationsvägen riktatskritik mot lagstiftningen. Det gäller del förhållandel att advokater generelltundantas från säkerhetskontroll, oavsett anledningen till att de bevistar enrättegäng. Skälet härtill är självfallet det att advokater, medhänsyn till deras intresse av insyn, kunskap och bevakning avdomslolsverksamheten, ulan särskild omgång bör kunna bevista alla slagsrättegångar. Även i andra hänseenden har advokater en särställning i vårlagstiftning, som bygger på tanken att en från statsmakten oberoende, juridisktkvalificerad krets av personer skall fritt kunna tjäna allmänheten gentemotstatsmaklens rättsväsende. Denna tanke har f. ö. fotfäste också i Europarådetsregler om de mänskliga fri- och rättigheterna.