prot · G509148 · 1981-12-31 00:00:00 — De forskare som ändå av olika skäl harskrivit avhandlingar med klar relevans för frifidssektorn tenderar att lämnafritidsproblematiken i sitt fortsatta forskningsarbete. Orsaken till det ärhelt klar: det finns inga tjänster för fritidsforskare i vårt land, och det ärallvarligt, inte minst när man tänker på barnens och ungdomens situation. Om frifidsledarutbildningen skall kunna få någorlundajämställdhet måste nya lektors- eller forskningstjänster inrättas, för vilka dådoktorskompetens skall fordras för behörighet. Vi kan jämföra det härresonemanget med det resonemang som fördes när det gällde propositionen om denkommunala högskoleutbildningen. Vi har från vpk:s sida motionerat i den härfrågan, därför att vi har en uppriktig vilja att stödja utbildningsfrågorna fören i samhället oerhört viktig yrkeskår. Vi menar att fritidsledarna har sammarätt att fä en kvalificerad yrkesutbildning som fritidspedagoger,socialarbetare och andra. Med dettavill jag yrka bifall till mofionerna 984, 1006 och 1007. Vissa anslag tih grundläggande högskoleutbildning, m. m. 125 (): Vid det här betänkandet finns femreservationer, fyra från socialdemokraterna och en från , och jagnöjer mig här med att ge några korta kommentarer till dem. Jag börjarmed moderatreservationen. Vissa anslag tih grundläggande högskoleutbildning, m. m. nu skallfatta beslut om att inrätta permanenta högskoleenheter i och Halmstad.Vi påminner från utskottsmajoritetens sida om att det nu harfunnits en interimistisk organisation för högskoleutbildning på de här tvåorterna att det nu är dags att ge ett besked till dem om framtiden. Vi fannockså vid diskussionen i utskottet att det var svårt att motivera en skillnadmellan och när det gäller inrättande av högskoleenheter påpermanent basis. Vi vill alltså ge klartecken för permanenta högskoleenheter ibåde och . Så till desocialdemokratiska reservationerna. I reservationerna 1, 3 och 4 gäller det i första hand enfråga om pengar. Socialdemokraterna har mera gott om pengar än vi inommajoriteten. Det är ingen ovanlig situation. Detta motiverar att vi har gåttskilda vägar när det gäller de frågor som behandlas i de här trereservationerna. I den sista reservationen från socialdemokraterna,reservation nr 5, finns förslag om en översyn av den tekniska utbildningen inomhögskolan. Det här är inget nytt förslag. Utskottet har tidigare behandlatsamma fråga och har då slagit fast att UHÄ har ett planerings- ochöversynsansvar för den grundläggande högskoleutbildningen. Någon särskildöversyn utöver detta behövs inte, menade utskottsmajoriteten förra gångenfrågan behandlades, och det menar utskottsmajoriteten också . I utskottsbetänkandet behandlas också vpk-motionen 1006,som har talat om och som berör högskolans organisation ochuppgifter. Yrkandena i den motionen är med ett undantag identiska med tidigareyrkanden från vpk:s sida. I stället för alt här och ta upp en stor debattmed vpk - det har jag haft tidigare - vill jag därför, hksom utskottet, hänvisatill den fidigare behandlingen av yrkandena och till vad utskottet säger på s.7 i det betänkande som vi nu behandlar. Med detta yrkar jag bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. 126CHRISTER (): I den förra budgetpropositionen anfördeutbildningsministern att en förstärkning av anslag förenstaka kurser var befogad. beslutade också om en omfördelning avresurser till . Utgångspunkten för beslutet var UHÄ:sanslagsframställning, där man uppmärksammade låga andel avanslaget för enstaka kurser. satsas drygt dubbelt och i falltredubbelt så mycket resurser per invånare, om man jämför medLinköpingsregionen. I en mofion visade jag också att utvecklingensedan 1977 varit mycket ogynnsam för utbyggnadsorterna exempel kan nämnas att efter reformenhade större tillväxt än hela det filosofiska utbildningsområdet vid universiteteti ! över den senaste femårsperioden har därför Linköpingsregionenmissgynnats. Jag delarutskottets uppfattning att vi i vårt land måste ha utbildning i form av enstakakurser för ett antal s. k. udda ämnen. Det är enda sättet att tillgodoserimliga krav på utbildning, att sörja för forskningsrekrytering och att få utforskningsresultat i dessa ämnen. Vad jag har invändningar mot är bedömningenav vilken omfattning dessa kurser har. Låt mig kort ta ett litet räkneexempel. Antag att varjeudda ämne bjuder ut en kurs på vardera grund-, fortsättnings- ochfördjupningsnivå per läsår. Om vi i genomsnitt har 30 studerande på varje nivå,skulle kostnaden bli . Om vi bedömer attStockholms universitet har ett trettiotal sådana ämnen, skulle det krävas ca 10milj. kr., dvs. av enstaka kursanslaget, för . De av resurserna skulle då kunna utnyttjas till fort- ochvidareutbildningskurser. Många ämnen inom högskolan ingår efter reformen i en ellerflera utbildningslinjer. Linjenämnderna skall ta hänsyn till behovet attförbereda för forskarbehörighet. Det är då naturligt att orter med storaantagningstal till sina utbildningslinjer har större möjligheter att profilerasenare delen av linjeutbildningen. Detta innebär att många ämnen ges påfördjupningsnivå inom linjernas ram vid de äldre universiteten. Vidareföreslår t. ex. att ekonom- och förvaltningslinjerna skall haämnesstudier som fördjupningsalternativ. Detta alternativ kan förverkligas iförsta hand vid de äldre universiteten med sina högre dimensioneringstal! Med dessa motiveringar anser jag att det finns starka skälatt redan nu fortsätta på den inslagna vägen och ge invånarna iLinköpingsregionen någorlunda hkvärdiga möjligheter till fort- ochvidareutbildning. Utskottet skriver bl. a. att man "förutsätter attregeringen, om den finner skäl därtill efter det att uppföljningskommittén harslutfört sitt arbete, undersöker huruvida det kan vara motiverat med en annanfördelning av anslaget". Därvid bör man självfallet beskriva den utveckling somskett efter högskolereformen. Man måste då också se till dimensioneringen avutbildningslinjerna. Detta påpekande talar till förmån för en annan fördelningav anslagen mellan regionerna, eftersom även i fråga om sektors- ochfakultetsanslagen Stockholms- och Uppsalaregionerna är gynnade i förhållandetill landet i övrigt. a. UHÄ intresserat sig förutnyttjandegraden för olika utbildningar. Detta är också en aspekt som börbelysas i det pågående utredningsarbetet. Som exempel kan nämnas attutnyttjandegraden i var 1980/81. Alltså var antaletoutnyttjade platser i dubbelt så stort som det totalaantalet utnyttjade platser i . Därför skulle en något ökadeffektivitet i resursanvändningen i övriga regioner medge oförändrat utbud idessa, även om vissa resurser överförs till . De skulle kommaväl till pass, då var fjärde behörig sökande till enstaka kurs avvisas i i . Enda förutsättningen för att nå likvärdig utbildningsstandard Vissa anslag tih grundläggande högskoleutbildning, m. m. Vissa anslag till grundläggande högskoleutbildning, m. m. i helalandet är en annan fördelning av anslagen mellan regionerna, och jagförutsätter att utbildningsutskottet med uppmärksamhet följer frågan. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1(kvahteten på utbildningen vid linjer med ökat platsantal) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 144 förreservation 1 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 4 och5 (högskoleenheter i och ) Utskottets hemställan bifölls med 228 röster mot 64 förreservation 2 av Hans Nyhage m. fl. Mom. 6 (högskolans organisation och uppgifter) Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot 15 förmotion 1006 av m. fl. Mom. 11(förstatligande av i ) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 144 förreservation 3 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 16 (medelsberäkningen under Utbildning för tekniskayrken) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 144 förreservation 4 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 17 (översyn av den tekniska utbildningen inomhögskolan) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 144 förreservation 5 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 4(ökad medelstilldelning för i ) Utskottets hemställan bifölls med 275 röster mot 16 förutskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion 984 av m. fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 3(fritidsledarutbildningens forskningsanknytning) Utskottets hemställan bifölls med 279 röster mot 15 förmotion 1007 av m.fl. Övriga punkter och moment Utskottets hemställan bifölls. 33§ Anslag till utbildning för undervisningsyrken, m. m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande1981/82:25 om anslag till utbildning för undervisningsyrken, m. m. (prop.1981/82:100). Anf.127 (): har bristen på lärare utgjort ett stort skolproblem.Inom vissa lärarområden och i vissa kommuner utgör fortfarande bristen påbehöriga lärare en svårighet i skolans verksamhet, vilket har uppmärksammats ien socialdemokratisk motion. Dess värre har de kommuner som genom sin strukturhar särskilt starka behov av väl utbildade lärare svårt att locka till sigdessa. Situationenmed ett mycket stort antal obehöriga lärare t. ex. i de mest utsatta kommunernainom är oroande. Det är därför bra att utbildningsutskottet nuhar ställt sig bakom ett krav till regeringen att dimensioneringen avlärarutbildningen i skall ses över. Iskolsamhället som helhet är dock inte bristen på lärare det mest oroande.Tvärtom skakas nu skolvärlden ordentligt av beskedet om att en allt större delav lärarna inte kommer att kunna få tjänstgöra såsom lärare under nästabudgetår. Den borgerliga regeringen har verkligen i ett stort antal kommunerlyckats förvandla lärarbristen till läraröverskott. Metoden har inte varit attutbilda allt flera lärare utan att dra in tjänstgöringsunderlaget, bl. a. genomstörre klasser och s.k. lärarlösa lektioner. Genom att man låter dessa ochandra resursindragningar slå igenom som barnkullarna i skolåldernminskar uppstår övertalighet och arbetslöshet bland lärarna. Detfinns fortfarande dem som minns det gamla borgerliga löftet om mindre klasser.I dag finns det verkligen tillgång på lärare för att införa mindre klasser, mennu vill man väl glömma detta löfte. Vi kan konstatera att regeringens politikhar lett till större klasser samt minskad lärartäthet, parad medlärararbetslöshet. Problemen vid barnens skolstart har förut diskuteras här i pågrundval av socialdemokratiska mofionsyrkanden. Den borgerligariksdagsmajoriteten har tidigare inte velat inse problemens vidd och har mereller mindre slentrianmässigt avslagit socialdemokratiska förslag, som hadekunnat leda till förbättringar av situafionen vid skolstarten. Nutycks den borgerliga utskottsmajoriteten ändå vilja behandla problemen kringskolstarten. I betänkandet upptas flera sidor med beskrivningar av situafionenpå lågstadiet och resonemang som leder fram till ett s. k. tillkännagivandetill regeringen. Utskottet erinrar där om skolförordningens bestämmelser om attlärarbyten bör undvikas, om att arbetsenheten som organisationsform ärobligatorisk och om att samverkan mellan förskola och lågstadium är viktig. Utskottetsslutsats är att i sitt långtidsarbete bör prioritera frågorsom avser undervisning på lågstadiet. Vi socialdemokraterinstämmer i de här uttalandena, men vi är långt ifrån Anslagtih utbildning för undervisningsyrken, m. m. Anslag tih utbildning för undervisningsyrken, m. m. Detsom behövs är verkliga beslut, inte välmenande uttalanden. Det är därförsocialdemokraterna till årets riksdag har lagt fram ett genomarbetat programför att åstadkomma en mjukare gång från förskola till skola och för attmöjliggöra en lugnare arbetssituation för lärare och elever under barnensförsta skolår. Tyvärr måste vi konstatera att den borgerligariksdagsmajoriteten avslagit våra yrkanden om personalförstärkning filllågstadiet och om fortbildningsinsatser i förskolan och lågstadiet. I det härbetänkandet går den borgerliga utskottsmajoriteten vidare i denna avslagsradoch yrkar nu avslag på vårt förslag att utöka försöksverksamheten medvidareutbildning av förskollärare till lågstadielärare. Det är bara att konstatera att det dess värre inte hjälpermed uttalanden av , hur välvilliga och välmenande de än är, för attkomma till rätta med problemen. Det som behövs för skolans personal, för barnenoch för föräldrarna är verkliga beslut för att få en mjukare övergång frånförskolan till lågstadiet till stånd. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. 128INGA (vpk): kommunisterna menar att allabarn upp t. o. m. skall ha rätt till en plats i samhälletsbarnomsorg. För att förverkliga det målet har vi lagt fram förslag om enkraftigt utbyggd barnomsorg i vad gäller platsantalet. Vi föreslår i en förstaetapp 50 000 nya platser. Men vi vill inte bara bygga ut barnomsorgen rentkvantitativt utan vill också göra barnomsorgen kvalitativt bättre. Denkvalitativa utbyggnaden skall bl. a. ske genom mindre barngrupper och ökadpersonaltäthet. Kravet på sex timmars arbetsdag för alla är också viktigt attgenomföra för att man skall få en bra barnomsorg. Alla de åtgärder som föreslåsförutsätter ökad personaltäthet och i vissa fall en bättre utbildad personal. Det är bekant att regeringen har saboterat och saboterarbarnomsorgen på många olika sätt. Genom försämrade statsbidrag bromsar manutbyggnaden i kommunerna och försvårar kommunernas möjlighet att satsa på bl.a. en bra personaltäthet. liksom har regeringen föreslagit ibudgetpropositionen en nedskärning av både förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen. Motiveringen för att skära bort mer än 600 av de 4600 platserna inom förskollärarutbildningen är just kommunernas dåligautbyggnadsplaner. Dessa dåliga utbyggnadsplaner har regeringen själv medverkattill genom sin ovilja att ekonomiskt stödja kommunernas utbyggnad avbarnomsorgen. Regeringen hotar också med att ytterligare nedskärningar av denhär utbildningen kan komma att ske. Beträffande fritidspedagogutbildningen föreslår regeringenen nedskärning med nästan 100 platser av de 3 334 som finns . I förraårets budgetproposition - jag tycker det finns anledning att erinra om det -hette det att regeringen inte ville vidta några åtgärder för att stimulera utbyggnaden och inteheller medverka till en personalförtätning. Dessa båda riktlinjer harregeringen hålht fast vid, och detta har fått och får förödande konsekvenserför hela barnomsorgen. Regeringenhar också föreslagit att all staflig detaljreglering inom barnomsorgen skallupphöra och att kommunerna skall få, som det heter, full frihet att själva bestämmaom t. ex. personaltäthet. Detta kunde kanske fungera om det fanns resurser fören bra barnomsorg ute i kommunerna, men som det är nu kommer barnomsorgen attförsämras, framför allt i de kommuner som har det svårast ekonomiskt sett. Vpkmenar tvärtom att det är nödvändigt med fasta, bindande normer förpersonaltätheten och gruppstorleken. Vi menar att statsbidraget skall knytasfill personalkostnaderna när det gäller barnomsorgen. Vårtstora utbyggnadsprogram, som är nödvändigt för barnens skull, och vårt krav påökad personaltäthet medför förstås också ett krav på kraftigt förstärktutbildning i vad gäller både förskollärare och fritidspedagoger. Vi föreslåratt utbildningskapaciteten för nyintagning ökas med 1 250 platser förförskollärare och 450 platser för fritidspedagoger i förhållande fill regeringensnedskärningsförslag. Detta innebär att anslag också måste ges under denna posti budgeten med 30 miljoner. Vimenar också att själva kvaliteten inom utbildningen måste förbättras. Alla somarbetar inom barnomsorgen bör ha en och samma utbildning i botten med möjhghetfill specialisering till fritidspedagog under sista utbildningsåret. Vi menarockså att det när det gäller detta yrke skall krävas en fyraårighögskoleutbildning med ett praktikår inbakat . Vårtgamla krav på behörighet är inte nödvändigt för mig att upprepa här. Detta kravpå allmän behörighet har vpk också väckt. Vimenar också att den personal som arbetar inom barnomsorgen utan att haformell utbildning skall erbjudas en utbildning med lön . Dettaär i korthet vad motionen 1125 handlar om, herr talman, och med detta yrkar jagbifall till den. Anslagtih utbildning för undervisningsyrken, m. m. 129 CHRISTINAROGESTAM (c): Jag skall begränsa mig till några korta kommentarer till de bäggetidigare inläggen. Förslagenom att vidareutbildning av förskollärare till lågstadielärare skall ske även iKarlstad och kommer ursprungligen från UHÄ och grundar signaturiigtvis på förslag från berörda enheter. Man har flera skäl för det, bl.a. arbetsmarknadsskäl. Det är inget tvivel om att det t. ex. i finnsöverskott på förskollärare, och att vidareutbildningen således skulle vara ettsätt att lösa det problemet. Trots detta har utskottsmajoriteten stannat föratt inte tillstyrka de motioner som begär att försöksverksamheten skallutvidgas till och . Vihar två skäl för detta ställningstagande. För det första har försöksverksamheteni startat under innevarande budgetår, och några 10Riksdagens protokoll 1981/82:147-150 Anslag till utbildning för undervisningsyrken, m. m, erfarenheterfrån den har man ännu inte hunnit få. Vi menar att det ändå är viktigt att fånågra erfarenheter av hur försöksverksamheten med vidareutbildning avförskollärare till lågstadielärare skall läggas upp, innan man går vidare påfler orter. För det andra handlar det om pengar. Socialdemokraternahar 1,5 milj. kr. att satsa på denna utbildning och försöksverksamhet.Utskottsmajoriteten har det inte. Jag är för min del övertygad om att vidareutbildning avförskollärare och lågstadielärare kommer som en del avlärarutbildningsprogrammet. Men majoriteten har velat avvakta någotytterligare för att få mer erfarenheter innan vi sätter i gång detta i enstörre skala. pläderade för en rejäl ökning av antaletutbildningsplatser för förskollärare och fritidspedagoger. Regeringen ochutskottet har i stället ställt sig bakom en nedskärning. Detta gör vi medhänsyn till kommunernas utbyggnadsplaner för barnomsorgen och den alltmermättade arbetsmarknaden för förskollärare och fritidspedagoger. Vi är inteberedda att utbilda för arbetslöshet. Ett annat skäl är naturligtvis det statsfinansiella läget.När det gäller reglerna för barnomsorgen tillhör dessa ett annat sammanhang,och jag har inte för avsikt att debattera dem med här . För dem som är verksamma som förskollärare ochfritidspedagoger men saknar formell kompetens finns det möjligheter att sökatill den reguljära utbildningen. Full lön , som vpkkräver, ställer väldiga krav på ekonomiska resurser. Att föra den typen avöverbudspolitik och en sådan löslig ekonomisk pohtik som vpk gör kan utskottetinte gå med på. Det finns, herr talman, många andra intressanta delar idet här betänkandet. var inne på några av dem, bl. a.lärarsituationen i Stocksholmsområdet liksom arbetssituationen på lågstadiet.Jag skall med hänsyn fill den sena fimmen inte fördjupa mig i det nu utan barauppmana så många som möjligt av kollegerna att ta del av det här intressantamaterialet i betänkandet. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i dess helhet. 130INGA (vpk) replik: Vpk ställer helt andra krav på utbyggnaden avbarnomsorgen. Med detta följer också ett krav på utbildad personal. Det ärverkligen att man ser till att utbildningsbehovet ochutbyggnadsplanerna svarar mot varandra. är det så att det ena utskottet, socialutskottet,ger alibi för utbildningsutskottet och vice versa. Det är tvärstopp förutbyggnaden. Man hänvisar fill arbetslösheten. Men det är faktiskt så att detpå många håll fattas mycket personal inom barnomsorgen. Dessutom ärpersonaltätheten generellt alldeles för låg. I andra sammanhang talas det om att man skall satsa påbarnomsorgen, men det gör man ju inte här. Det ena utskottet skjuter över denhär frågan till det andra, och sedan skäller de på varandra. Resultatet.bliratt man får varken utbyggnad eller utbildad personal inom barnomsorgen. Detär ju inte överbudspolifik att kräva att den personal som är verksam inombarnomsorgen men saknar formell kompetens skall ha möjlighetatt försörja sig. Det tycker jag är ett högst rimligt krav, som man skallställa. Anf.131 (): hade den högsta andelen obehörigalärare i landet, nämligen av lärarna på lågstadiet, 11,av lärarna påmellanstadiet och 19,av ämneslärarna på högstadiet och i gymnasieskolan.Denna situation skapar stor oro i Stockholmskommunerna. Många föräldrar-ställer en mängd frågor till skolledningen, t. ex.: Varför har just vi i de härkommunerna så många obehöriga lärare? a. kan det vara så, att många lärare är obenägna att flytta tillområdet. Det kan också bero på att det ibland är svårt att skaffa bostäder. Mankan inte heller frigöra sig från tanken att det höga antalet invandrarelever ivissa kommuner kan ha sin betydelse. Motden här bakgrunden har det i budgetpropositionen för de två senaste årenfunnits särskilda anslag för utbildning av icke behöriga lärare tillämneslärare. Det finns anslag för s. k. riktad ämneslärarutbildning och ävenanslag för särskilda utbildningsåtgärder för andra obehöriga lärare änämneslärare. Allt detta är utomordentiiga åtgärder. Det finns dock ett stortfel med dem, och det är att de intagningsregler som har angivits för de ickebehöriga lärarna att komma in på dessa något förkortade utbildningar äralldeles för hårda. Om mycket duktiga lärarvikarier, som har varit verksammamånga år i skolan, saknar något enstaka betyg i sin gymnasiala utbildning, harde icke kommit in på denna -utbildning. Mot dep här bakgrunden har jag ochnågra andra mofionärer från väckt en motion, i vilken viföreslår vissa konkreta åtgärder för /83 i syfte att kunna utökakapaciteten och ge fler icke behöriga lärare en utbildning, så att de får denvälförtjänta formella behörigheten. Deåtgärder som vi föreslår går ut på att omfördela vissa resurser från denreguljära utbildningen till just utbildning av icke behöriga lärare. Detförslag som vi lägger fram i motionen avser endast de lärare som ärverksamma i skolorna och som har varit verksamma. Vårtförslag omfattar inga andra grupper, och det är vikfigt att framhålla. Även idet utredningsarbete, som har pågått inom HLS i och inom Stockholmshögskoleregion har vi mycket starkt betonat att de åtgärderna endast avser delärare som redan nu är verksamma i skolorna. Motdenna bakgrund är det mycket märkligt att utbildningsutskottet i betänkandetkommenterar just den här motionen och yrkandet i densamma. Man säger följande:"Utvecklingen får inte bli den att personer, som inte bhr antagna fillreguljär lärarutbildning på grund av konkurrensen vid denna antagning, efter enkortare tids lärarvikariat kommer i fråga för antagning till särskild utbildningför lärarvikarier praktiskt taget utan konkurrens och att man till utbildningför icke behöriga lärare tvingas ta in sökande utan Anslagtih utbildning för undervisningsyrken, m. m. Anslag till utbildning för undervisningsyrken, m. m. erforderligbehörighet och tjänstgöringstid bara av det skälet att det finns fillgång tillutbildningsplatser." Det är länge sedan man stötte på en mera formidabelmissuppfattning av ett mofionsyrkande. Jag upprepar: Yrkandet i mofionen avserendast de lärare som och är verksamma i skolorna ochsom har gjort, och gör, en utomordentligt värdefull insats ivåra skolor. De lärarna är väl värda en kompletterande utbildning. avfärdar detta med att säga att vi vill skapa en genväg för lärarnasutbildning även när det gäller nya lärare som skall in på lärarbanan. Det harvi emellertid aldrig avsett. Med anledning av vad statsrådet anförde i denbudgetproposifion som framlades arbetar departementet med att utgeföreskrifter just för antagning av obehöriga lärare till de olikautbildningarna. I detta läge avstyrker utbildningsutskottet ett förslag omytterligare insatser, och dessutom på felaktiga grunder! När styrelsen inomStockholms högskoleregion antog ett budgetförslag för budgetåret1983/84, rådde det polifisk enighet om att fortsätta dessa insatser. Tyvärr harutbildningsutskottet inte anslufit sig till samma linje.