prot · G509166 · 1981-12-31 00:00:00 — Förslaget om införande av en ramlagstiftning är ingetunikt för sjukvården. På område har genomförts enliknande lagsfiftning, som ändå mer i detalj reglerar vilka krav de skildamänniskorna kan ställa på kommunen. Och socialfjänstslagen fastställer, imotsats fill hälso- och sjukvårdslagen, eff yttersta vårdansvar. Krifiken mot idén med ramlagstiftning påvårdområdet har blivit alltmer uttalad, och den bärs fram av bl. a. deomsorgsbehövandes och handikappades egna organisationer-. De vackra mål somman ställer upp i ramlagen visar sig föga förpliktande i praktiken. Det blirsvårt för vårdbehövande grupper atf med framgång ställa krav på samhället. Detgäller i särskilt hög grad de grupper i samhället som har små ekonomiska ochpolifiska resurser. period av åtstramning när det gäller de offentliga utgifterna visar sig enramlagstiftning ha särskilda risker. Den är direkt farlig. Genom att man intedefinierar vad som är en godtagbar vårdstandard, underlättar man i praktikenför den sociala nedrustningen. Regeringens förslag när det gäller HSL innebärsärskilt stora risker i detta avseende. I förordet till proposifionen talarman bara om atf den fria lagstiftningen inte får innebära några ökade utgifterför landstingen. Däremot falas inte om någon skyldighet för landsfingen aftbygga ut i takt med behoven. Samtidigtsom den här propositionen läggs fram genomförs i budgetsammanhang åtgärder somurholkar landsfingens skatteunderlag och reella möjligheter att fillgodoseolika vårdbehov. Hälso-och sjukvårdsutredningen - vars förslag till största delen ligger till grundför den här lagen - föreslog en mer förebyggande inriktning av hälso-ochsjukvården. Den strävan fanns det alla skäl att understödja. I propositionenhar landstingens förebyggande ansvar urholkats. Det talas nu bara om atfmedicinskt förebygga sjukdom och skador. Kravet på att uppspåra sjukdomar hartagits bort, och de förändringar som har gjorts innebär att man också ifortsättningen vill ge sjukvården en passiv roll i förhållande till de viktigaorsakerna fill sjukdom och ohälsa. Kraven på en offensiv hälsopolitiktillgodoses inte av det här aktuella lagförslaget. Och helt följdriktigt harman också slopat kraven på att landstingen skall delta i samhällsplaneringen -i syfte aft förebygga sjukdom och ohälsa. Kravetatt skall ansvara för hälso- och sjukvärden borde -menar vi i vpk -ha följts upp med ett krav på att all hälso- och sjukvård skall ske ilandstingens eller annat samhällsorgans regi. Def är en grundläggandeförutsättning för atf en verklig planering skall kunna ske. Propositionensskrivning innebär att man i praktiken lägger grunden för ytterligareprivatisering av vården i takt med aft samhällets åtaganden minskar, och def vihörde av bäddar också för en privatisering: Det skall finnas godaförufsätfningar för en privatisering, sade hon. Trofsatt antalet läkare har ökat kvarstår brisfen på läkare, ochframför allt finns def stora regionala skillnader när def gäller tillgången påläkare. Enligtsocialstyrelsen är fortfarande nästan var tionde läkartjänst obesatt. Inomlångvården har antalet läkartjänster ökat mycket snabbare än fillgången fillläkare, och antalet vakanta tjänster är därför mycket stort. Man räknar med attvar femte läkartjänst inom långvården är helt vakant; det finns inte ensvikarier till tjänsterna. Det är allvarligt. Hälso-och sjukvårdslag, m. m. Hälso- och sjukvårdslag, m. m. Det är viktigt, menar vi, aftsocialstyrelsen har kvar ett övergripande ansvar när def gäller atf tillsättatjänster. bör också ha det yttersta ansvaret när det gäller atffördela läkarresurserna. Propositionerna underminerar landstingens möjlighet attplanera hälso-och sjukvården också genom att man infe tillfredsställande löserproblemet med det medicinska ledningsansvaret. Ett ansvar för vårdenförutsätter ett sammanhållet polifiskt, administrativt och medicinskt ansvar.Nu tilldelar man läkarna hela det medicinska ansvaret. Också önskemålet om attdetta ansvar skall kunna delegeras har man strukit i lagförslaget. Ettsammanhållet ledningsansvar för vården kan, menar vi. mycket väl förenas medatt enskilda yrkesgrupper bibehåller sin professionella kompefens och fattarbeslut inom ramen för den. I praktiken kan man inte skilja mellan olika typerav grundläggande ledningsansvar. Ekonomiska faktorer som tillgången på resurserinfluerar förstås medicinska beslut. Medicinska avgöranden påverkar i myckethög grad vårdens mera långsikfiga planering. Av den anledningen måsfelandsfingen ha ett sammanhållet ansvar för vården. Men def förutsätter i sinfur att def utfärdas normer om, på vilken lägsta kvalitetsnivå vården får bedrivas.Def underlättar förstås också för patienterna att göra sin rätt gällandegentemot sjukvårdshuvudmannen. Def sägs i propositionen aft man i hög grad stärkerpatienternas ställning. Jag tycker aft def är riktigt atf göra det, men jag harinte hittat några sådana enorma förstärkningar, hur mycket jag än har läst ipropositionen. Jag menar att alla möjliga ansträngningar måsfe göras inomsjukvården för att stärka patienternas ställning. Den anonymitet och denavpersonifiering som många människor känner när de anlitar sjukvården förkortare eller måsfe ersättas med en respekt för varje enskildpatient och även med ett personligt bemötande från all personal inomsjukvården. När man är patient möter man många olika slag av personal.Det kan vara svårt atf som patient veta vem som har ansvaret för de olikadelarna av vården. Patienten skall, menar vi, orienteras om detta, och framförallt skall patienten ha rätt att få veta vilken läkare det är som hartotalansvaret för vården. I socialförslagen har det föreskrivits att vård ochbehandling skall vara avgiftsfri. Motsvarande regel bör gälla sjukvården, dåalla andra principer, äventyrar de utsatta gruppernas rätt fill vård och står imotsättning till en förebyggande inriktning av arbetet. Nuvarande avgiftssystemhar i första hand syftet att minska efterfrågan på vård. En förebyggandeinriktning måste i stället innebära aft man vill främja tidiga kontakter medsjukvården, och det kan inte förenas med en avgiftsfinansiering, menar vi ivpk. Enligt kommunisternas mening kräver enhälso- och sjukvårdslagstiftning att man klarare deklarerar hälso- ochsjukvårdens målsättning. En god vård, menar vi, måste införas i ett bredarehälsopolitiskt sammanhang. Viktiga utgångspunkter för en sådan offensivhälsopolitik är i punkter följande: - Landstingsinsafser i syfte aft delta i saneringen avdåliga arbetsmiljöer. Detta innebär aft landstingen bör bli huvudmän förföretagshälsovården och åläggasatf bygga uf yrkesmedicinsk verksamhet. -Effektiva insatser för atf bekämpa arbetslöshet, särskilt då bland Fredaeen den ungdomar. Långvarig arbetslöshet och ungdomsarbetslöshet ger enorma 4 jj;1909 framtida vårdkostnader. - Insatser för att minska användningen av alkohol ochandra droger. Hälso- och siuk- Enbart vårdkostnaderna för alkoholskador är av storleksordningen 10-20 vårdslae m m miljarder. Med tanke på detta bör landstingen tilldelas en aktivare roll i drogpolitikenoch få del av statens skatteinkomster av alkohol. - Ett aktivarelandstingsdeltagande i trafikpolifiken med tanke på trafikskadornas enormtsfora betydelse. - Insatser föratt förebygga sjukdom och ohälsa på grund av gifter i den yttre miljön ochskadliga tillsatser i livsmedel. Detta är några punkter som skulle kunna bidra fill enaktivare och mer offensiv hälsopolitik. Defta har man inte diskuterat iutskottets betänkande, och det är beklagligt. Jag yrkar bifall till motion 2163. Sedan villjag också säga någonting om propositionen om LSPV. Inom den psykiatriska vården i pågår sedan effantal år fillbaka en omorientering som innebär att vården i ökad utsträckningkommer att bestridas i öppna former och imder frivillighet. Man kan dockkonstatera att utvecklingen går långsamt. Jag hade för inte så länge sedan endebatt med där jag påtalade detta och uttryckte min oro för def.Jag fick infe den uppfattningen att var speciellt oroad av dennalångsamhet, men jag är det alltså. Defta gäller särskilt omfattningen av denpsykiatriska sjukhusvården, där enligt flera bedömningar mellan en tredjedeloch hälften av de inneliggande patienterna skulle kunna skrivas uf, om mindreresursförstärkningar inom den öppna vården komme till stånd. Uppgifter som har redovisats av socialstyrelsenvisar att andelen tvångsvård inom den svenska psykiatrin är anmärkningsvärthög. Andelen patienter som vårdades med tvång var enligt dessa uppgifter sjugånger så hög i som i och fyra gånger så hög som i . Även inom föreligger stora variationer itvångsvårdens omfattning. I län var antalet personer somvårdades med tvång 48 per 100 000 invånare, medan motsvarande antal i Gävleborgslän var 223. Detta framgår av en inventering som har gjorts av . Det torde stå klart aft en översyn av lagsfiftningen omtvångsvård av psykiskt sjuka är utomordentligt angelägen för att påskyndamoderniseringen av den svenska psykiatrin; Översynen är naturligtvis ävenangelägen av rättssäkerhetsskäl och av humanitära skäl. Ett stort antalmänniskor far illa genom att i onödan spärras in på psykiatriska sjukhus. Mångaav dem får sannolikt sitt framtida liv förstört. En översyn av LSPV pågår inomsocialberedningen, men sannolikt kommer det aft dröja innan dessaarbeten kommer att resultera i en färdig och beslutad ny lagstiftning. Motdenna bakgrund är def angeläget att de reformer av LSPV som kan göras nu ocksågenomförs. De iproposifionen framförda förslagen till förändringar ansluter sig i viss Nr 166 utsträckning fill de förslag somframfördes i propositionen om . Fredaeenden Dessa förslag var, som också anges i propositionen, resultat av ett 4 inni1982 omfattande utrednings- ochremissarbete. Def finns alltså inte på grund av brister i beredningen några skäl aft avstå från att nu fatta beslut om de Hälso- och siuk- förändringari LSPV som föreslogs i socialtjänsfsproposifionen. Tyvärr irdslae m m måste man konstatera atf regeringentrots detta har avstått från att framföra flera avde mest angelägna ändringsförslagen. Detta är så mycket mer anmärkningsvärt sombehovet av reformer är utomordentligt stort. Vpk anser aft LSPV bör ändras i stort sett i enlighet meddet förslag som föreligger i socialtjänstspropositionen och har därförföreslagit följande ändringar: Det kan inte vara rikfigt atf en person under i principobegränsad tid skall kunna vara försöksutskriven med den osäkerhet och detberoende det innebär. Bestämmelsen om försöksufskrivning bör därför ändras såatt den maximala fiden för försöksutskrivning blir . I propositionen föreslås att behovet av fortsatt vårdskall prövas sedan vården pågått . Defta är bra, men vpk anser atten fortsatt återkommande prövning är nödvändig av rättssäkerhetsskäl och föratt motverka onödigt långa sjukhusvistelser. I socialfjänstspropositionen föreslogsen återkommande prövning . Med hänsyn fill arbetsbelastningenhos nämnderna kan det dock vara motiverat att begränsa den fortsattaomprövningen till var sjätte månad. Beträffande nämndernas sammansättning anser vpk atf enbreddning bör ske med representanter för socialt yrkeskunnande samt politisktförankrade ledamöter. Förslaget i socialfjänstspropositionen om nämndernassammansättning bör följas. Socialtjänstspropositionens förslag.fill 37 § börinföras i LSPV. Förslaget innehåller angelägna och väl förankrade förstärkningarav patienternas rättigheter. har - vilket tillhör ovanligheten - de flesta förslageni vpk-mofionen blivit tillgodosedda under utskottsbehandlingen. Bara i fråga omförsöksutskrivningen har utskottet med hänvisning till att arbetet iberedningen pågår inte velat fillstyrka vpk-motionens förslag. Vi från vpk kanför dagen godta denna motivering. Jag har därför, herr talman, inget yrkande ombifall till vpk-mofionen i detta ärende. Def är infe så vanligt attvpk-motioner tillstyrks till tre fjärdedelar av eff utskott. Det känns litetovanligt - men mycket angenämt. Kammaren beslöt att förhandlingarnaskulle fortsättas vid ett senare sammanträde. 9 § Anmäldes och bordlades 1981/82:17Uppskov med behandlingen av vissa ärenden 1981/82:18Förbättringar av vårdbidraget till föräldrar med handikappade m. m. 1981/82:216) 86 1981/82:54 Forskning inom arbetsmiljö-ocharbetslivsområdet, m. m. 1981/82:106) 1981/82:55Ny arbetstidslag m. m. 1981/82:154) 1981/82:56Beslut fattade av internafionella arbefskonferensen vid dess sextiosjätteoch sextiosjunde möten, m. m. 1981/82:166) 1981/82:39 Uppskov med behandlingen av vissa ärenden betänkanden /82:40 Forskningen m.m. (prop. 1981/82:106) 1981/82:42 Reglering av priserna påjordbruksprodukter, m. m. 1981/82:209) 1981/82:45Försäkringsrörelselag m. m. 1981/82:180) 1981/82:47Anslag till m. m. 1981/82:100) 1981/82:50 Åtgärder. för tekoindustrin m.m. (prop. 1981/82:148 och 1981/82:100) 1981/82:55 Konkurrenslagstiftning (prop. 1981/82:100, 1981/82:165 och 1981/82:195 1981/82:56 Förslag till ny lagstiftning omutländska förvärv av svenska 1981/82:135) betänkande 1981/82:17 Forskningm. 1981/82:106) 1981/82:42 Sysselsättningsskapandeåtgärder inom bostadsbeståndet (prop. 1981/82:150) 10 § Anf. 66 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får meddela aft på föredragningslistan försammanträdet uppförs närmast efter civilutskotfefsbetänkande 42 i nu angiven ordning näringsufskottetsbetänkanden 55, 56, 49, 57 och 58, socialutskottets betänkanden 51-53,.konstitufionsutskottefs betänkande 37, näringsutskoftets betänkanden 45, 47 och50, arbetsmarknadsutskottets betänkande 25, försvarsutskottets betänkande 19,jordbruksutskottets betänkande 38 samt kulturutskottets betänkande 28. Nr 166 11 § Kammaren åtskildes . (Siffrorna avser sida i protokollet) Ahriand,, statsråd 77 ,() 38 ,() 14 ,(vpk) 74, 75 Bildt,() 57, 60, 62 ,, i (c) 43, 44 Bråkenhielm,() 45 ,Kersfin (fp) 21 ,() 27, 75 ,Torsfen, försvarsminister 12, 13, 14, 32, 35, 38, 53, 55, 56, 62, ,() 46 ,() 74 ,() 20 ,() 65 Hörlén,() 69 ,() 47 ,() 29, 34, 37 ,() 80 Körlof,() 16 ,Inga (vpk) 82 ,Hans (fp) 25, 34, 36 ,() 25 ,() 7, 11 Paterson,() 49 ,Hans, i (vpk) 3 ,() 67 Polstam,() 63 Rydle,() 74 ,() 75 Svartberg,() 11, 12, 13 ,() 41, 44 ,() 49, 54, 56, 59, 61, 63 ,() 75 Wennerfors,() 75