prot · G50960 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:60 Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet 1 § Svar på interpellation 1981/82:93 om utflyttning tillandra länder av statliga företags verksamhet har frågat mig om jag anser attnedläggning av statliga företags produktion i och utflyttning avdensamma till andra länder är förenlig med regeringens näringspolitik. De statliga företagen arbetar undersamma institutionella villkor som övriga företag. En utförlig redovisning av villkorenför statligt företagande ges i den proposition som låg till grund för bildandetav (prop. 1969:121, SU 1969:168. rskr 1969:381). a. aU målsättningen för företagsgruppen var att uppnå lönsamhet,och att staten efter en övergångstid skulle kunna ställa samma anspråk påutdelning på sina i Statsföretag investerade medel som genomsnittligt ställs ivårt land på företag av samma slag. Det betonades vidare att målen ochvillkoren för Statsföretagsgruppen inte skulle få innebära sådanainskränkningar i rörelsefriheten att den kom i underläge i förhållande tillandra företag. Dessa grundsatser gäller fortfarande och är i principtillämpliga också på andra statliga företag. En annan sak är att statligaföretag till följd av anslagsvillkor eller på andra grunder i vissa fall haratt fullfölja speciella näringspolitiska eller sysselsättningspolitiskauppgifter, t. ex. att upprätthälla produktionen på en viss ort.Sammanfattningsvis gäller alltså att de statliga företagen verkar under iprincip samma företagsekonomiska och andra villkor som övriga företag. Dettagäller också i fråga om sådana förändringar av verksamheten som nedläggningaroch utlandsetableringar. Anf.2 (): Jag tackar försvaret. Orsaken till min interpellation är den oro som jag ochmånga andra har känt och känner med anledning av de uppgifter som man underhösten 1981 har kunnat läsa i pressen om den nedläggning av statliga företagsom pågår. De uppgifterna har också verifierats av fackliga organisationer. Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet Staten har fått allt större ägaruppgifter iindustriföretag, och motiven har så gott som alltid varitnäringspolitiska. Det här är väsentligt att slå fast. Regeringen har detövergripande ansvaret för näringspolitiken i landet och också det övergripandeansvaret för Statsföretag. Den förda näringspolitiken avspeglar sig också i destatliga företagens utveckling. pekade på att denväntade nedgången i industriinvesteringarna i stor utsträckning berorpå den kraftiga minskningen av de statliga industriföretagens investeringar. Industriministern slår i svaret fast att de statUgaföretagen verkar under samma företagsekonomiska och andra villkor som övrigaföretag och att -underförstått - nedläggningar och utlandsetableringar får skehur som helst. Menar verkligen industriministern, att han så att säga tvär sinahänder när det gäller utvecklingen i de statliga företagen? De statligaföretagen har, i varje fall under den socialdemokratiska regeringens tid,betytt väldigt mycket för sysselsättningen, speciellt i svaga regioner.Investeringstakten var hög, och många statliga företag har betytt, och betyder,mycket för forskning och produktutveckling. Det finns ett stort kunnande iStatsföretagsgruppen. finns anledning att ställa frågan; Harindustriministern ett intresse av att ha kvar Statsföretag, och kommer det i såfall att tillåtas att vara offensivt? går rykten om att man planerar enutförsäljning av delar av Statsföretag som går bra. Är detta sant? Ligger detnågonting i dessa rykten? I går fick vi höra att den tilltänkte nye hoppar av på grund av att industridepartementet håller på attändra förutsättningarna för Statsföretag på ett oacceptabelt sätt. Villindustriministern ge en kommentar? Som högste ansvarig borde välindustriministern utnyttja sina möjligheter att påverka de statliga företagenatt bli ett aktivt medel i industripolitiken, som i sin tur skulle påverkastrukturomvandlingen som helhet i enskilda branscher. En omedelbar uppgiftborde vara att utarbeta ett investerings- och utvecklingsprogram för destatliga företagen. Vad jag kan förstå håller man inom Statsföretag på attarbeta med något sådant. Ett dylikt program skulle syfta till både enutveckling av de statliga företagen och en samtidig stimulans av den inhemskaindustrisektorn som helhet. Det var något av denna offensiva politik jag hadehoppats att få besked om i svaret. I stället verkar industriministern frånsägasig allt ansvar och stillatigande se på när man lägger ned företag och flyttarproduktion utomlands, som sker, speciellt inom den statliga Eiserkoncernen. Det stärker också påståenden om att de statliga företagenhar tilldelats en defensiv uppgift i industripolitiken. Av svaret drar jagslutsatsen att industriministern avhänder sig möjligheten att använda sig avstatliga företag som ett näringspolitiskt instrument. Det är en defensivnäringspolitik, som jag nu har fått verifierad. Av det kan man också draslutsatsen att vi vet ungefär vad som väntar när propositionen om Statsföretagkommer i vår. Eller har jag - förhoppningsvis - missuppfattatindustriministern? Det skulle vara mycket bra om jag kunde få svar på de frågorsom jag ytterligare har ställt. frågar om jag tvår mina händerbeträffande de statliga företagen. som jag harvarit ansvarig för de statliga företagen har ju insatserna för ekonomiskrekonstruktion och för investeringar varit mångfalt större än underStatsföretagsgruppens hela tidigare levnad. Vi är även fortsättningsvis - ochvi är djupt involverade i detta i industridepartementet - beredda att säkra destatliga företagens utvecklingsmöjligheter, just därför att vi menar att ävenstatliga företag har en väsentlig uppgift i den framtida näringspolitiken. Men jag vill erinra om den målsättning somställdes upp av den dåvarande socialdemokratiska regeringen närStatsföretag bildades, nämligen att företagsgruppen skulle uppnå lönsamhet ochatt staten efter en övergångstid skulle kunna ställa samma anspråk på utdelningpå sina i Statsföretag investerade medel som genomsnittligt ställs pä företagav samma slag i vart land. Den målsättningen är ju alltjämt levande. MenStatsföretagsgruppen har tyngts av sina stora, massiva engagemang ibasindustrier, som under de svåra åren , under intryck avoljekrisen och av den interna kostnadsexplosionen i vårt land, fick mycketsvåra problem. Det har då motiverat de massiva insatser vi har gjort. Vad soin nu har skett är att vi ändå har hunniti fatt med den ekonomiska politiken. har vifrån industridepartementets sida bestämt oss för - eftersom vi nu ser attsvensk industri har en konkurrenskraft som är ungefär jämförlig med den sområdde - att vi kan dra ned insatserna för att klarastrukturproblemen i svenskt näringsliv med direkta finansiella insatser. Denattityden måste också gälla visavi Statsföretag. Det var också därför som vi ihöstas nöjde oss med att lägga fram isolerade propositioner, koncentreradekring situation och - de uppgörelserna och insatsernavar nödvändiga under alla förhållanden. Sedan sade jag här i kammaren att viåterkommer i vår med en genomlysning av Statsföretags situation, som då intebara är en genomlysning av de ekonomiska anspråken i gruppen utan också avgruppens organisation för att få maximal effektivitet. har man, i går och , fört fram att man upplever detta som någonting överraskande. Men så kan ivarje fall inte kammarens ledamöter uppleva det. eftersom det faktiskt är vadvi aviserade i och med att vi lade fram propositionen om finansiellarekonstruktion. Under intryck av att Statsföretagsgruppen behöver stora,nya kapitaltillskott arbetar vi förutsättningslöst för att fä en ändamålsenligorganisation. Utförsäljning av vissa delar kan tänkas, dock inte, som någonfantasifull presskommentator har trott, av . Men det kan finnassektorer som man bör kunna sälja ut eller där man bör kunna ha enskildamedintressenter. Det finns också sektorer där man bör kunna förvärva företagför att få större effektivitet. Vi är förutsättningslösa i de avseendena. Men förutsättningarna har ändrats dels genom att viallmänt sett nu har en bättre konkurrenskraft i svenskt näringsliv, dels genomatt vi har ett stort budgetunderskott och att vi därför måste vara mycketrestriktiva när det Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet \7,1 Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet gällerytterligare finansiella åtaganden. Vi måste i ökad omfattning lita tillgruppens egen kraft att överleva och utvecklas, och därför måste vi varaförutsättningslösa i vår analys. Jag förmodar emellertid att bakgrunden till är ett speciellt statsföretag, nämligen Eiserkoncernen - jaganar det bakom interpellationen. Jag vill säga att när det gäller utflyttningtill andra länder av statliga företags verksamhet, så är natinligtvis dettainte någonting som vi rekommenderar eller har verkat för. Jag vill närdetgäller Eiser erinra om att vi i den proposition där vi föreslog Eisers bildandeframhöll just att i det speciella fallet var en "kombination avhemmaproduktion och import" någonting som var avgörande för den svenskatekoindustrins konkurrenskraft, och den är det alltjämt. Det var en attitydsom majoritet accepterade vid det tillfället. Vad som skett är att Eiserkoncernen har avvecklat olönsamproduktion i . Men man har inte flyttat ut denna till , utanproduktionen i i egna anläggningar har bibehållits på oförändrad nivå.Verksamheten i ger också ett betydande resultattillskott tillEiserkoncernen, och av det skälet är antalet anställda inom gruppen i Sverigestörre än vad som skulle vara fallet om Finlandsengagemanget avvecklats. Jagtycker man skall komma ihåg detta för att få ett riktigt och rättvisandeperspektiv på Eisergruppens Finlandsengagemang. Anf.4 (): Jag vet mycket väl vad som var målsättningen förStatsföretag när det bildades. Men förutsättningarna för arbetet inomStatsföretag liksom inom många andra företag i landet har ju förändrats dels pågrund av den lågkonjunktur som har rått och som fortfarande råder över helavästvärlden, dels också i mycket stor utsträckning på grund av den ekonomiskapolitik som regeringarna har fört. När industriministern nusäger att man har hunnit i fatt den ekonomiska politiken, är detta nog ensanning med mycket stor modifikation. Industriministern säger också att man måste vara mycketrestriktiv med nya kapitaltillskott. Men vad som håller på att hända när detgäller Statsföretag är ju att man verkar vara i färd med att sälja ut de bästabitarna där. Jag kan gott tänka mig att den tilltänkte nye VD-n inte kanacceptera att arbeta inom en företagskoncern där man kanske endast får arbetamed företag som går dåligt, som regeringen nu har sagt att man skallvara väldigt restriktiv när det gäller nya kapitaltillskott, som ju ärnödvändiga om man skall kunna rekonstruera företag som går dåligt. Det finns väldigt mycket kunnande inomStatsföretagsgruppen, och som jag sade i mitt anförande bör man ta detta tillvara för att få en offensiv näringspolitik. Det genererar nämligen väldigtmycket sysselsättning, och det har också stor betydelse för regionalpolitiken.Vi socialdemokrater har alltid ansett att de statliga företagen kan och börvara ett instrument för att föra ut stimulans till den svenska industrin. Jagvet inte om industriministern har en motsatt uppfattning, eftersom jag anseratt han verkar otroligt passiv när detgäller att utöva det inflytande som han ändå bör kunna ha. Vi har ju en statlig upphandling. Man kan mycket välanvända sig av denna som ett instrument i näringspolitiken när det gällerupphandling av nya tekniker, som vi är bra på. När nu industriministern tar upp det speciella företagetEiser, blir jag litet förvånad, när man just i fråga om den koncernen är i färdmed att sälja det företag som praktiskt taget är bäst inom den koncernen. Mankan dä fråga sig varför det går till på det sättet. Är det meningen att helaEiserkoncernen skall försvinna? Vi har en strumptillverkning inom Eiser. Är det rykte santsom säger att denna tillverkning skall flyttas över till ? Vilka företagskall producera det som produceras inom ? Det skulle varaintressant att fä veta det. Jag måste fråga industriministern speciellt när det gällertekoföretagen inom Statsföretag: Har industriministern glömt bort riksdagensbeslut om en 30-procentig självförsörjning när det gäller tekoproduktionen? har fabriker i som går bra och att det genererar inkomster förSverige är en sak, men det klarar ju inte vär självförsörjning i enkrissituation. Jag niäste fråga mig vad som håller på att hända inom helaStatsföretagsgruppen. Det vet vi inte förrän vi fått propositionen päriksdagens bord. Den debatten återkommer vi naturligtvis till. Man bliremellertid oroad och frågar sig om det verkligen är regeringens mening att detöver huvud taget skall finnas bra företag kvar inom ellerom regeringen är i färd ined att slå sönder hela uppbyggnaden av Statsföretagoch inte ge Statsföretag möjligheter att bli ett expansivt och offensivtnäringspolitiskt och industripolitiskt instrument i det här landet, något somStatsföretag självt vill arbeta för. Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet Det var inga dåliga det. Om vi skall få någon konsekvens i den här debatten, kanskevi inte skall blanda in alla möjliga och omöjliga frågor. Får jag först säga detta: När anklagar migför att vara passiv när det gäller att utöva inflytande överStatsföretagsgruppen, står det i bjärt kontrast mot anklagelserna mot mig föratt jag har tagit ett så pass hårt grepp i det strukturarbete som vi håller påmed inom industridepartementet, att dess värre ochbeklagligtvis funnit det för gott att lämna den tillämnade befattningen. Jag är inte pas.si v närdet gäller Statsföretag. Här harvi fortfarande framför oss - trots beslut om stora insatseri och -stora och växande miljardanspråk. Under intryck av detta harvi gått in för att få garantier för en maximal effektivitet inom gruppen.Kallar man det för passivitet, då vet jag snart inte hur man skallkarakterisera det. säger att förutsättningarna har förändrats.Ja. visst har de det. Vi kan i och för sig diskutera den ekonomiska politiken,men fakta är att viimittenav 1970-talet-1974, 1975. l976och också 1977-kämpademed ett Om utflynning till andra länder av statliga företagsverksamhet orimligthögt kostnadsläge här i landet till följd av kostnadsexplosionen 1974. Jag beratt få hänvisa till ett mycket talande diagram i finansplanen. har vi övervunnit verkningarna av detta, ochungefär i mitten av fjolåret hade vi uppnått den relativa konkurrenskraftgentemot andra som vi hade . Det kan ju inte förneka. Det är en effekt av denekonomiska politiken. Man kan tycka att det skulle ha gått snabbare - det är jagi så fall överens med om. Men det är ju en realitet att vi nu ärdär. Detta motiverar också ökade krav pä företagens egna ansträngningar attklara problemen. Sedan säger att jag verkar vara i färd medatt sälja ut företag och att jag skall sälja ut dem som är bäst. Vi har inteannonserat ut några företag. Vi har sagt att man i den här förutsättningslösaprövningen får vara beredd att göra också sådana insatser. Vi har aldrigdiskuterat att sälja ut de bästa företagen. Om det står i pressen att vi skullesälja ut , är det fråga om fullständigt fria fantasier. I nästaandetag säger partivänner till i den offentliga debatten attaldrig har så mycket socialiserats här i landet som under tid somindustriminister och aldrig har den statliga sektorn expanderat så snabbt somunder . Får jag be om litet konsekvens i argumenteringen. Denstatliga sektorn har ju byggts ut av nöd. Om vi nu i ett ändratläge diskuterar också en viss utförsäljning, kan det vara naturligt. De störstaindustriinvesteringarna under senare är har ju gjorts i statlig regi. Jag villerinra om tungplåtverket i Domnarvet t. ex. Det är klart att den statliga upphandlingen är ettinstrument som vi arbetar med och som vi nu dessutom har vidgat till attinnefatta landsting och kommuner, där vi har en preliminär uppgörelse medförbundens styrelser om en aktivare insats för offentlig upphandling för attfrämja den tekniska utvecklingen. Det är alltså ett instrument som vi i höggrad har använt. De regionalpolitiska aspekterna på Statsföretagsgruppenväger tungt. Jag vill försäkra att det inte är någontillfällighet att vi har gjort denna stora satsning, som också accepterat, på . 1 realiteten är det inte fråga om 1,5 miljarderutannära 2 miljarder-detta bara under fjolårets . Vi har naturligtvis integjort detta bara därför att vi tror på malmen frän som en produkt förframtiden, utan också därför att har en avgörande tyngd i detregionalpolitiska arbetet i inre . Vi kommer aldrig, så länge vi haransvaret, att överge den övertygelsen. Anf.6 (); slår sig industriministern för bröstet och säger har tagit ett hårt grepp i strukturarbetet när det gäller de statligaföretagen. Man kan väl säga att det är ett hårt grepp som har tagits, men dethårda greppet tycker jag verkar vara i negativ riktning; man arbetar intepositivt. Trots alla de insatser som har gjorts finns detfortfarande miljardanspråk från Statsföretagsgruppen. Industriministern sadetidigare att inan kommer att varamycket restriktiv när det gäller nya anspråk på medel till Statsföretag.Företagsgruppen skall mera få klara sig själv. Det kan då innebära att man fårlov att sälja företag från Statsföretagsgruppen. Industriministern vet jumycket väl att det inte finns någon som köper ett företag som går dåligt. Däravdrar man naturligtvis slutsatsen att det blir de företag som går bra som manmöjligen kan tänka sig att bjuda ut till försäljning. Det ser vi om vi tarJacobsons i som exempel. Det är ett företag inom Eiser som går bra, mendet är man, vad jag kan förstå, i färd med att sälja. Jag menar att man välknappast kan fä en solid, stark och offensiv Statsföretagsgrupp om man säljerut de bitar som går bra och som kan generera medel till Statsföretag, så attövriga företag kan hjälpas på fötter och bli solida. Det är självklart att man skall ställa krav på företagen.Av företagsledningen måste man begära ett stort ansvar när det gäller attrekonstruera och se till att företagen går bättre och expanderar. Det tyckerjag nog att också industriministern skall titta på. När industriministern talar om att det aldrig förekommitså mycket socialisering av företag som efter det att de borgerliga regeringarnatog över, så är det riktigt. Men det har, som också sagt, i deflesta fall skett av nödtvång och med tanke på att klara sysselsättning och istor utsträckning också regionalpolitik. Jag är väl medveten om att fåttomfattande medel just ur sysselsättnings- och regionalpolitisk synpunkt. Jagnoterar det med tillfredsställelse, men jag tycker nog också att det är kravsom har rätt att ställa om man tänker på hur otroligt stor del avvinstmedel som staten under tidigare skeden har fått ta hand om frän just LKAB.I detta fall bör man ha rätt att få någonting tillbaka. Jag tror, precis somNils Åsling, att det finns en framtid för malmfälten i . De måstealltså ges möjligheter att nå dit. Jag noterar också att industriministern anser att manskall använda sig av den offentliga upphandlingen som instrument. Jag förväntarmig att han kommer att uppfylla de löften han har givit . Om utflyttning till andra länder av statliga företagsverksamhet tycker att det grepp jag hartagit i Statsföretagsgruppen är negativt. Det fordrar nog ett klarläggande. Är det negativt att av en statlig företagsgrupp kräva ökadeffektivitet och försäkringar om att de stora resurser man återigen ställeranspråk på kan komma till nytta på det sätt vi har rätt att begära? Är det felatt kräva ökad effektivitet, det är min fråga. Måste man inte, som vi nu gör,ställa samma krav på effektivitet och industripolitiska insatser vid statligaföretag lika väl som vid privata? Annars hamnar man i en orimlig situation.Våra ambitioner har inte sträckt sig längre än att den nya industripolitiken,som vi utvecklar i kraft av att den ekonomiska politiken nu är på väg attlyckas, också skall innefatta åtgärder visavi Statsföretagsgruppen. Det är intemer dramatiskt. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att sägeratt detta är någonting negativt. Då har man övergivit den ursprungligamålsättningen för Om utflyttning till andra länder av stadiga företagsverksamhet Statsföretagsgruppenfrån 1969, nämligen att lönsamhetskrav skall ställas också på de statligaföretagen. I så fall är det en attitydförändring från socialdemokratins sidasom jag finner mycket anmärkningsvärd. Lika väl som man har varit tvungen att köpa företag ellergå in med engagemang! en dålig tid för att säkra strukturutveckling ochsysselsättning-tack för erkännandet, - måste man när vi har andraförutsättningar, bättre konkurrenskraft i svenskt näringsliv, också kunna säljaut företag eller skaffa sig medintressenter. Vad som är bra eller dåligt är i högsta grad relativt. Enbra företagsenhet kan mycket väl tillhöra en grupp med mycket låg soliditeteller bristande lönsamhet. En viss bestämd företagsenhet kan ju vara enutomordentligt bra enhet. Och i Statsföretagsgruppen finns det mycket braenheter, fast de kanske i sin grupptillhörighet och till följd av Statsföretagsspeciella problem i soliditetsavseende etc. betraktas som icke lönsamma. Vi får alltså försöka sortera begreppen med litet störrestringens än gjorde här . Frän den synpunkten och med tankepå den aktuella situationen är diskussionen om att sälja ut företag ellerskaffa sig privata medintressenter en viktig del i en offensiv näringspolitik,som Statsföretagsgruppen eller de statliga företagen självfallet är en viktigdel av. 8 (): När industriministern nu kritiserar mig föratt jag tycker att det hårda greppet i strukturarbetet har en negativ riktningvill jag betona att jag känner oro för att man är i färd med att-jag hoppas attdet inte är så, men det får vi se när propositionen kommer - slå sönderStatsföretagsgruppen. Det är inget fel att kräva ökad effektivitet. Det kravetskall ställas inte bara på Statsföretag utan naturligtvis också på alla andraföretag. Industriministern frågar: År det fel att regeringen begär att deresurser som Statsföretag kräver skall användas pä ett effektivt sätt? Nej, detär inte alls fel. Men har ju industriministern sagt att Statsföretaginte kommer att få de resurser som man begär. Då är det naturligtvis svårt attfå den soliditet och effektivitet som industriministern efterlyser i annatsammanhang. Sedan kom industriministernåterigen tillbaka till att den ekonomiska politiken nu håller på att lyckas.Innan jag kan tro på det vill jag se bättre siffror än de vi kan utläsa av den budgetsom lagts på bord. Så länge vi har ständigt ökadebudgetunderskott och en fortgående och ökad utlandsupplåning kan jag knappasttro - det kan väl ingen annan heller - att den ekonomiska politiken är på vägatt lyckas. Det kommer nog att dröja åtskilliga år. innan vi får någon rätsidapå den ekonomiska politiken, efter det sätt som den har förts på i vart landunder . Jag ber herr talmannen och kammarensledamöter om överseende för att jag återkommer till den här frågan, men detfinns faktiskt enmotsägelse i debattinlägg här som vi måste klara ut. alltså att vi nu har en konkurrenskraft relativt sett till våromvärld-och det är ju det som är av intresse för ett exportland som Sverige-somkan jämföras med den relativa konkurrensförmåga vi hade vid 1970-talets börjanoch att vi alltså nu äntligen när det gäller industrins konkurrensförmåga harlyckats övervinna sviterna av kostnadsexplosionen och oljekriserna under1970-talets mitt och slut. Det borde inte kunna förneka. Sedan kan man naturligtvis säga att budgetsituationen inteär bra och att vi barett stort budgetunderskott. O.K. Är det det som ärkriteriet när det gäller den pessimism som ger uttryck för, så ärjag mycket förvånad över att socialdemokratiska partiet i sin allmänna politikvill öka budgetunderskottet - och alltså försämra det som anserär den avgörande utgångspunkten för pessimism beträffande industrinsutveckling. Här är skyldig kammarens ledamöter en närmareförklaring.