prot · G50938 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi har ett gammalt verk som är utslitet - verketbyggdes i början av 1950-talel. Självfallet kan ett sådant verk inte klara den prisuppgång som förväntas. Resurserna måste finnas när behovetfinns. Det är för sent att bygga när prisuppgången är ett faktum, för då klararman inte efterfrågan. Sedan några ord om det fjärrvärmeverk som kommunhåller på att färdigställa. Det kommer inte alt finnas tillräckligt med gasfrån den produktion som sker inom företagels anläggningar i , eftersomman har stängt av masugn 1, som är en av de viktiga gasproducenlerna på dettaområde. Man diskuterar nu hur man skall klara den här biten för kommunensvidkommande och hur man skall klara sig om man blir tvungen alt ersätta all denförlorade gasproduktionen med olja. Bara på detta område hade , om man hadekunnat producera gas vid bägge anläggningarna, fått en lägre kostnad per tonmed ca . , då fjärrvärmeverkel är klart att tas i drift.Om man inte får i gång anläggningen . blir man förmodligen tvungenatt genomföra en ganska omfattande ombyggnad av verket för att slippa köpadyrbar importerad olja. Är det här verkligen en utveckling som industriministernvill skriva under på? 63EIVOR (vpk); Mina och industriministerns rådgivare harmåhända olika bedömningar i botten när det gäller handelsgödselprojektel.Såvitt jag har förstått har frågan om placeringen blivit ännu viktigare sedanden började diskuteras . Ureapriset ligger nu på ca per ton,vilket är en fördubbling . Jag skall delge industriministern ett räkneexempel som jagsjälv har fått i min hand. Valsverken i debileras med pernormalkubikmeter koksgas som används för alt täcka värmebehovet. Om koksgasen istället användes till ammoniak/urea, skulle det ge underlag till att betalaytterligare ca normalkubikmetern för koksgasen. Delta i sin tur innebär ca100 kr. lägre framställningskostnader per ton koks och ca . lägre per tonjärn. Sedan, industriministern, talar de bedömare som jag harlyssnat på om ett starkt ökat behov både av ammoniak/urea och av fullgödsel.Det beror i sin tur på livsmedelsbristen i världen. I uppstårkraftig efterfrågan 1983-1984, sägs del, och förhållandel torde vara likartat iÖsteuropa. Jag kan inte se någon risk för alt inte Rautaruukki får avkastningför sin satsning, och jag är också säker på god avsättning från en norrbottniskfullgödselfabrik. Vi har ju tidigare, och jag, bytt en hel delord om de utredningar som har gjorts på det här området, och jag har påtalat destora brister som jag har funnit i dessa utredningar. Måhända förklarar de detsvala intresse för det här projektet som nu talar om. 64LARS-OVE (vpk): Divisionaliseringen är inte gynnsam, PerWesterberg, under nuvarande politiska förutsättningar. Maktlösheten blirpåtaglig, när drivkraften är effektivitet och lönsamhet. Det ingår intei en helhetssyn eller samhällssyn - annars skulle jag också vara fördecentralisering. I dagens läge är Per förslag att Oxelösundavskiljs en dolkstöt i ryggen på arbetarna. Rätt som det är, är företaget intelönsamt, och därmed kan det bara läggas ner. Det ligger naturligtvis helt ilinje med moderat politik - och den lar ju Per ansvar för - men delkan inte vara till fromma för svensk industrialisering och sysselsättning. tar upp två problem i sin replik, för delförsta avsättningen och för det andra det internationella stödet. I fråga om avsättningen är det så att om man bara förlitarsig på kapitalismens utveckling , då är det problem. Men somindustriminister har naturligtvis en skyldighet att själv sätta fart påindustrialiseringen i vårt land, både när det gäller industriinvesteringarnaöver huvud taget och vad vi skall producera här i landet och när det gäller deramar och regler som skall gälla. Vidare har ju regeringen stora möjligheterall påverka byggandet, och del har självfallet en mycket stor betydelse för vårindustrialisering och avsättning. I båda de här fallen är del faktiskt ingen fart,regeringen har inga ramar och regler för utvecklingen och anpassar sig då efterden utveckling som del här samhället erbjuder. Då kan man naturligtvis säga attdet inte är någon avsättning, att del inte finns någonting och alt vi då läggerner. Men finns det inga behov då? Jo, naturligtvis finns detbehov. Det finns behov av att producera i det här landet, och det finns behovav alt bygga i det här landet, och då måste man ha en politik som gör del. Detär grundkärnan i det hela. Om man emellertid först inte har någon politik fördetta och sedan säger att det inte finns någon avsättning och av delta drarslutsatsen att vi inte behöver någon stålindustri, då har vi alltså ingensysselsättning kvar. Del kan väl inte vara särdeles offensivt? Naturligtvis är det statliga stödet i inte ettproblem, men det är ett fenomen som förekommer, där vi till viss del är med.Frågan är om vi skall underordna oss detta. De här staterna vill inte ha enannorlunda politik, utan deras statsmakter understödjer det internationellakapitalel - det vet industriministern lika väl som jag. Det förändrar ingenting- man gör ju precis som industriministern här gör: man underordnar sigsamhällssystemets lagar, koncentrerar sig och kastar in kapital. Manöverflyglar därmed den svenska stålindustrin, vilket drabbar den svenskasysselsättningen. Det är ju detta som det handlar om. Jag kan också konstatera att industriministern i den härdebatten inte på något sätt har berört ersättningsindustrier och vilkaersättningsarbeten man skall ha i stället, om man lägger ner så väsentligabasindustrier. Jag kan också konstatera att industriministern inte heller ärsärskilt oroad över det internationella beroendet eller särskilt intresserad aven ny struktur för stålindustrin. Jag tycker att del är beklagligt. Den avgörande kritiken mot regeringens sätt att fatta sinabeslut är att man överlåter hela bedömningen ål direktörerna i branschen.Genomgående har varit att industridepartementet har gått ut tilldirektörerna och sagt: Vad tycker ni? Direktörer har naturligtvis sommålsättning effektivitet och lönsamhet och gör sina ställningstaganden på dengrunden. Och så har regeringen anslutit sig till deras uppfattning. Deofantligt många krav som har kommit från de fackliga organisationerna om enannan viljeinriktning har helt enkelt spolats. Effekterna av regeringensstålpolitik ser vi , när vi går mot stor arbetslöshet och avskedanden. 65PER (); Jag nöjer mig med att konstatera attindustriministern och jag inte är helt överens om hur man på skall tacklaanställningsgarantin. Jag kvarstår vid min uppfattning att det vore lyckligareom ledning befriades från delta ansvar. Då tror jag attförutsättningarna skulle bli bättre alt klara sysselsättningen. ;s ledningkominer säkerligen alt ha nog med problem för alt klara sysselsättningen föråterstoden av personalen vid företaget. OswaldSöderqvist har tyvärr just gått, men jag vill ändå beträffande hans inläggnotera att avgörande för den fortsatta existensen av och denandra mellansvenska gruva som är kvar måste vara företagsekonomiskaförutsättningar all överleva i en total gruvslruklur i Sverige.Beredskapsskälet är oerhört svagt - så dåliga är inte våra transportmöjligheterinom att vi inte, om så skulle behövas, kan klara försörjningsberedskapenvia malmfälten. Det är trots allt även för handels- och specialstålverken iSverige av vital betydelse att man får den billigaste råvara som finns att fåinom landet, om man skall kunna sälja tillräckligt för att hålla produktionenuppe. Det går då inte att la någon form av regionalpolitiska hänsyn, i varjefall inte i någon större omfattning. När det gäller skrolfrågan har jag framför allt velatpåpeka all man bör ställa vissa krav på . Förelaget får inte utnyttja sinmonopolställning och sätta ett alltför högt lackjärnspris. är även derassjälvkostnad väsentligt högre än skrolprisel. I mitt inledningsanförande harjag pekat på alt borde ha beredskap för att kunnaleverera väsentligt myckel mer tackjärn när skrotpriserna fortsätter att stiga. När vi har tillstyrkt beslut om investeringar i harvi, , utgått från företagsekonomiska och inte politiskabedömningar. Vi menar att 80 var ett katastrofalt beslut, och vi ärlyckliga över att del inte har verkställts. Del finns många andra felbeslut.Hade dessa pengar använts på ett vettigare sätt hade man förmodligen kunnat klarasysselsättningen i betydligt bättre. och jag är tydligen överens om attdivisionaliseringen i sig kanske inte är så lycklig. Jag menar alt en merdecentraliserad organisation med större ortsbundenhet vore lyckligare. Så haräven flertalet fackklubbar uttalat sig. Skillnaden mellan ochmig är väl framför allt alt inte ställer krav på lönsamhet föröverlevnad, medan jag anser alt och dess olika delar måste uppnålönsamhet för alt kunna överleva, annars finns det inga förutsättningar föratt driva företaget vidare. Om ett program för industriella utveckling Överläggningen var härmed avslutad. 11§ Svar på interpellation 1981/82:5 om ett program för industriellautveckling har frågat mig om jag nu ärberedd att förorda ett program för industriella utveckling, om jagär beredd att medverka fill att en beredskapsplan för en radikalt förbättradskogsvård upprättas och att beredskapsmedel ställs till förfogande för en sådanplans genomförande samt om jag avser vidta åtgärder för att få till stånd ettindustriellt och energipoliliskl samarbete mellan de nordliga delarna avSverige och . Om ett program för industriella utveckling Som framhåller är läget på arbetsmarknadeni allvarligt. Som regeringen tidigare framhållit - bl. a. i direktiventill den s. k. malmfältsutredningen - bör sysselsättningsproblemen i malmfältenoch angripas på flera sätt. Ett första inslag är en rekonstruktion av för attgarantera en långsiktig överlevnad av järnmalmsrörelsen. Regeringen har heltnyligen förelagt förslag om kapitalfillskoft till (prop. 1981/82:56)för alt avhjälpa den akuta kris som företaget har kommit i. I samma propositionföreslås också ett betydande kapitaltillskott till . Vidare har regeringenföreslagit (prop. 1981/82:32) att anslå medel för all sänkafraktkostnaderna för . Ett andra inslag i åtgärderna för måste varaalt så snabbt som möjligt genomföra de lönsamma projekt som är färdigutveckladeoch som kan ge ny sysselsättning. Jag vill i detta sammanhang peka på detberedningsarbete som pågår med den regionalpoliliska proposition som regeringenavser förelägga . Jag vill också nämna all detinom förbereds särskilda åtgärder för län.Avsikten är att förslag härom skall föreläggas . Ett tredje inslag är den s. k. malmfältsutredningen somregeringen tillsatte och som är ledamot i. Denna hartill uppgift att arbeta fram ett program för malmfältens utveckhng på längresikt och föreslå åtgärder för att säkra malmfältskommunernas fortlevnad närsysselsättningen inom järnmalmsbrytningen minskar framöver. Utredningen skallockså behandla utvecklingen i länet i övrigt. Av vad jag nu har anfört framgår att betydande insatsergörs för alt stärka industrin i och all arbete pågår för alt få framunderlag för ytterligare insatser i länet. Vad gäller frågan om förbättrad skogsvård vill jag erinraom att regeringens proposition om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m.(prop. 1981/82:30) innehåller förslag om bl. a. ökade möjligheter att stödjaåterväxtålgärder i samband med avverkning av dåliga skogar. Stöd skall ocksåkunna lämnas för t. ex. byggande av skogsbilvägar och för översikfligaskogsinventeringar och skogsbruksplaner. Den här typen av frågor har behandlatsi länsprogrammet för . Vidare har man gjort en särskildutredning om skogen och skogsindustrin i länet. Beträffande frågan om åtgärder för att få till ståndsamarbete mellan de nordliga delarna av och vill jag erinra omdet avtal om ekonomiskt samarbete mellan de båda länderna som träffades ivåras. Del är särskilt inriktat på industri- och energiområdena. Vidare villjag peka på det gemensamma utredningsarbete som pågår i Nordiska ministerrådetsregi för att få till stånd ett industri- och energipoliliskl samarbete mellanSverige och . Där undersöker man bl. a. möjligheterna till samarbetemellan de norra delarna av , och i fråga om bl. Jag vill också erinra om det regionala samarbete Nr 38 som finns mellan län och fylken på bl. 67EIVOR (vpk): Tack igen, herr industriminister! "Arbetslösheten i uppgår för närvarandefill ca 10 000 personer och är därmed den högsta i landet. Den bedömssuccessivt öka och Vintern och kan nå en mycket hög nivå vintern1982." I delta tack för svaret på interpellationen ville jagförst få med denna inledning ur länsarbetsnämndens sammanfattning avarbelsmarknadsutsik-lerna och nästaår i . Det citerade stycket framstår i all sin kyliga korrekthetsom ett skakande bevis för det riktiga i del industriministern i sill svaråberopar ur interpellationen, nämligen att läget på arbetsmarknaden iNorrbotten är allvarligt. Det tjänar självfallet som ett understrykande av attsysselsättningsproblemen i malmfälten och bör angripas på flerasätt, som industriministern här vill erinra om att regeringen tidigareframhållit. Jo då, visst har regeringen gjort det. Men felet ligger kanske del just i ordet bör. Ännu har inga bindande åtaganden gjorts, ännu bottnarde flesta föreslagna åtgärder i vad som brukar benämnas"brandkårsutryckningar" från regeringens sida. Det är mot den bakgrunden som jag har frågat omindustriministern inte , efter allt som hänt i negaliv riktning i Norrbottensedan mitt parti första gången ställde kravet på en planmässig utveckling avNorrbottens näringsliv, är beredd att förorda ett program för en industriellutveckling i detta län. Såvitt jag kan finna av industriministerns svar innehållerdet inte något svar på den frågan. Min första reflexion när jag lästeinterpellationssvaret var all industriministern möjligen rent ideologisktstegrar sig mot ordet planering. Men sedan anför ju ändå industriministern s. k. malmfällsulredning-en, där jag mycket riktigt är ledamot, har tilluppgift alt arbeta fram ett program för malmfältens utveckling. Detta programskall dessutom breddas för alt gälla hela länet. Program eller plan? Ligger detnågonting avgörande i valet av uttryck? År det mindre bindande för regeringenatt tillstyrka ett förslag till program än att gå in för en planeradutveckling? Om så är fallet, känns det inte särskilt stimulerande för detfortsatta arbetet i utredningen. Om industriministern besvarar de frågornariktigt ärligt, får jag möjlighet att avgöra om jag måste fortsätta alt krävaen planmässig industriell utveckling i eller om jag kanske skall gåöver till att kräva ett program för utveckling. I stället för att la ställning till min fråga talarindustriministern om olika inslag i åtgärderna för alt klara Norrbottensproblem. Allt det där är gott och väl. Och vilken minister, vilket parti,vilken enskild politiker med någon känsla för överlevnad skulle kunna sägaannat än del som industriministern här säger? Men sedan då? Om ett program för industriella utveckling Om ett program för industriella utveckling Järnmalmsbrytningen utgör visserligen en stor och viktigdel i nuvarande näringsliv. Men kunskapen om alt järnmalm är enändlig resurs har alltid funnits. Det är således inget nyvaket konstaterandebland de människor som velat se - och vill se - som värt att satsapå även för framliden. Hos myndigheterna har väl däremot"från-dag-till-dag-lösningarna" varit mest näraliggande. Denregionalpolitik som förts under åtskilliga år och som t. o. m. på sina hållbetecknats som "aktiv" har påtagligt misslyckats. Det har ju intesaknats välformulerade program eller tidsödande utredningar somgått sedan 1964 års riksdag i beslutet om lokaliseringspolitiken uttryckteinriktningen att "främja en sådan lokalisering av näringslivet attlandets tillgångar av kapital och arbetskraft blir fullt utnyttjade". Såsent som 1979 formulerade målsättningen "alt ge alla tillgångtill arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet". Om människorna i skall kunna uppleva allt somsagts och sägs som någonting annat än tomma ord, räcker det inte längre med alttillgripa kortsiktiga lösningar i fåfänga försök att avhjälpa långsikligaproblem. Rädslan för störningar i marknadsekonomin måste avlösas av politiskvilja alt på allvar la itu med speciella situation genom styrningav de statliga företagen och de statliga insatserna. Det är en sådan styrningvi från vpk vill ha genom en utvecklingsplan för industrialisering.Kan del möjligen tänkas att den regionalpoliliska proposition och de särskildaåtgärder för som enligt förbereds i regeringskansliethar ett innehåll som åtminstone kan sägas ligga i linje med detta? I ett arbetsmaterial med rubriken av vissastatliga stödinsatser fördelade efter region och ändamål konstaterar denregionalekonomiska enheten vid vår länsstyrelse följande: "har under en följd av år påvisats ha enmycket hög produktion och export per capita. Ett myckel stort utflöde avresurser har också skett från länet . Nämnas kan t. ex.: ;svinster fram till millen av , årliga vinster avvattenkraften, ;s och NJA/ ;söverfrakler på , statsskatt iform av inkomstskatt, moms, energiskall och bolagsskatt, högt banksparande ilänet som lånats ut söderut, kommunall bekostad utbildning och uppfostran avungdom som produktivt utnyttjats i Syd- och ." Det här har tagits fram och nämnts som motargument tillkrafter som vill göra gällande all regioner som kostar för mycket,men kan mycket väl också användas som stöd för uppfattningen att underlag finnsför en planmässig och god utveckling. Vad är det då som ligger i vägen för ettförverkligande av utveckling och industrialisering? Länet äger enorma naturrikedomar av mineralier och skog,där finns ett överflöd av elektrisk energi, utbildningsmöjligheterna är godaoch tillgången fill väl kvalificerade arbetare och tjänstemän är bra.Förklaringen måste alltså sökas på det politiska planet. Det går inte all kommaifrån all del sedan begreppet Norrbottensprobiemet myntades har tagitsmer hänsyn till storbolagens behov av råvaror, elenergi och skyddademarknadsandelar än till människors rätt att arbeta och leva i sin egen bygd.Den diskussion som vi har avslutat beträffande , och då främstLuleådelens, framtid och utveckling illustrerar detta myckel väl. De statliga företagen, som ändå har spelat en stor roll ilänet, har aldrig getts i uppdrag att bedriva långt gången förädling ochproduktutveckling. Frågan om styrning av de statliga företagen har aldrigtagits upp på allvar. Inte heller har länets befolkning getts ett verkligtinflytande över hur länets resurser skall användas och vilken regionalutveckling som skall genomföras. Vpk har för sin del ställt krav på enutvecklingsplan, som skulle tillföra Norrbollen ett väsentligt antal nyaarbetstillfällen och lägga grunden för en framlida utveckling av länetsindustriella verksamhet. Jag avser inte att vid det här lilifället ange alltsom enligt vår mening borde ingå i en sådan plan, men om industriministern är intresseradav att närmare gå in på del som är min första fråga i interpellafionen, är jagsjälvfallet beredd att redovisa våra konkreta förslag. De borde för all delinte vara någon nyhet för industriministern. Så till min andra fråga, som gäller krav på en radikaltförbättrad skogsvård. Inte heller här ger industriministern något direkt svarutan nöjer sig med en allmän redovisning av vad som gjorts och vad som skallgöras. I min fråga om skogsvården ingick som en konkret del frågan omberedskapsmedel för att genomföra nödvändiga åtgärder. Kan industriministern geett konkret svar, kan det tänkas att beredskapsmedel kan utgå? Och jag ber dåindustriministern att särskilt hålla i minnet del ytterligt svåra läget för deunga i . Ett projekt av det här slaget skulle kunna ge åtskilligaungdomar ett meningsfullt arbete. Även .svaret på min tredje och sista fråga i den aktuellainterpellationen förbigår industriministern med en allmän hänvisning till kändafakta. All de var kända för mig när jag framställde interpellationen framgår avatt jag redan där framhållit att det avtal som åberopar är inriktatpå elkraflsöverföring i Syd- och . Jag var alltså intresserad avhur ser på möjligheterna när det gäller en överföring tillNordnorge från , eftersom alla insatser på olika områden är viktiga.Jag väntar mig att även dessa frågor prövas i departementels propositionsarbeteoch i arbetet på alt få till stånd särskilda åtgärder för . Om ett program för industriella utveckling 68EVA (): Arbetslösheten i är oförändrathög, även om en viss uppbromsning skett . Lågkonjunktur ochstrukturella kriser präglar många branscher i hela landet men speciellt debasnäringar som i så hög grad är beroende av. Vi har att vänta ossytterligare nedskärningar, med en minskning av antalet arbetsplatser både imalmfälten och i i . Situationen är kritisk, speciellt för de mångaungdomar som inte får jobb. Om ett program för Norrbottetts industriella utveckling Men de lösningar på arbetslöshetsproblematiken somframförts i en del massmedia om en organiserad flyttning av familjer ärförhoppningsvis bevis på okunnighet. Sådana tankar innebär ingen lösning ochmåste avvisas med kraft. Vi har diskuterat utvecklingen i mänga gångerförr här i kammaren, och tyvärr måste vi fortsätta med det. Det är angelägetatt vi diskuterar olika vägar för att äntligen få i gång en industriellutveckling. Det här är ju inget nytt problem, ulan problemet fanns också underden socialdemokratiska regeriiigens tid. Det nya är kanske att vi mer och mertalar om behovet av att differentiera näringslivet, att vi inser alt malmfältenoch för överlevnad inte längre i huvudsak kan lita till de storabasnäringarna, i varje fall inte i malmfälten. Industriministern har i svaret till pekatpå några av de åtgärder som industriministern anser viktiga och som är på gång:rekonstruktionen av , insatser som kommer att redovisas i enregionalpolitisk proposition och malmfällsutredningen. Industriministern harockså pekat på det gemensamma utredningsarbete som pågår i nordiskaministerrådets regi när del gäller industri- och energiområdet. Jag kan instämma i att rekonstruktionen av är viktig.Det behövs också en rekonstruktion av . ;s framtid måste också säkras.Och när det gäller den regionalpolitiska propositionen om malmfältsutredningenvet vi ännu inte vad som kommer ut av det arbetet. Vi kan väl, om vi hör tilloptimisterna, ha vissa förhoppningar. Men jag tycker del finns anledning attfundera över och diskutera vilka hinder som finns för utveckling av ettdifferentierat näringsliv i och vilka hinder som finns för denindustriella utvecklingen, för utan att veta det kan man ju inte planera för enutveckling. Del regionalpolitiska stödet till trots har det intelyckats att få så väldigt många nya företag till . ERU;s nyligenutvärderade redovisning av det regionalpolitiska stödet har visat att dessnuvarande utformning har effekt endast om det finns en expansion inomindustrin, och någon sådan har vi inte haft . Det finns säkert också andra hinder, både synliga ochosynliga, och då är det viktigt att insatserna förändras. Sänkningen av arbetsgivaravgiftenkan vara ett sätt - och det är ju ett av de förslag som industriministern harfört fram - som jag tycker det är angelägel all man prövar. Jag anser att manockså borde kunna pröva ytterligare differentiering av energipriserna. Det kangälla både taxesättningen och elskatten. Ett ökat ekonomiskt ansvar på länsnivåborde också vara möjligt. Jag skulle vilja fråga industriministern vilka medelindustriministern anser vara viktigast för den industriella utvecklingen iNorrbotten och även ställa en fråga som hänger samman med svaret till EivorMarklund, där industriministern säger att andra inslag i åtgärderna förNorrbotten måste vara att så snabbt som möjligt genomföra de lönsamma projektsom är färdigutvecklade och som kan ge ny sysselsättning. Det är kanske förmycket begärt attindustriministern skall kunna säga någonting om dem , men om del gårtycker jag att det skulle vara väldigt intressant att få höra det. Får jag först säga alt jag inte har någraprincipiella eller ideologiska hämningar i vad avser planer och program.