prot · G509113 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:113 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 24 § Anslag till hälso- ochsjukvård m. m. (forts,) Fortsattes överläggningen om socialutskottetsbetänkande /82:34, AnL 116 (): Jag har ingen anledning att kommentera vadInga Lantz har sagt. Liksom jag själv sitter hon i den av fleratalare berörda abortkommittén. En del av det hon har sagt kommer, om än kanskei annan form, att stå i kommitténs betänkande. Hennes yrkande innebär dock-liksom kanske ännu mer de anföranden som hållits av - ettunderkännande av det arbete hon själv tillsammans med andra ledamöter av dennakammare och med stöd av ett kompetent kansli lägger ned i 1980 årsabortkommitté, säger att om utredningen är något värd kommer denmed ett förslag. Ja, visst! Men inte förrän den skaffat sig ett ordentligtbeslutsunderlag, I nästa mening underkänner han kommittén. Som kommitténsordförande tackar jag för komplimangen. Det gör han i och med att han kommermed förslag om hur det abortförebyggande arbetet skall bedrivas. Vet man hurresurserna skall användas behöver man inga utredningar. Men harsjälv varit med och beställt utredningen. Jag vet troligen, åtminstone just , i min egenskap avordförande i kommittén mer än om hur resurserna och eventuellaresursbrister på detta område är fördelade. Jag vet t, o, m, just nu mer änInga Lantz, eftersom jag har varit borta på kansliet ochtittat igenom det nu praktiskt taget färdiga underlaget för bedömning avpreventivmedelsrådgivningens effektivitet. Men jag äger inte den tvärsäkerhetsom mina meddebattörer och är inte beredd att här och utan ytterligareöverväganden bestämma hur man skall bedriva arbetet i fortsättningen för att fådet så bra som möjligt. Anslag till hälso-och sjukvård m. m. Att anslag för abortförebyggandeverksamhet i någon mån skurits ned just nu kanske inte är så oövertänkt som detkan synas. I själva verket är mycket av det pionjärarbete som socialstyrelsenhar fått göra på grund av beslutet om 1974 års abortlag redan gjort ochavslutat. Det gäller t, ex, utbildningen av barnmorskorna. Det är en mycketstor satsning på nya arbetsuppgifter för en hel yrkeskår. gerinom kort sin sista vidareutbildningskurs. Allmänna råd om det förebyggande arbetet för mödrar ochbarn är färdigställda. och dess omfattande grundmaterial förvidare insatser finns tillgängligt för den sjukvårdshuvudman som vill användadet, vet lika väl som jag att genomriksdagsbeslutet om organisation som togs 1980, så skall dessinsatser när det gäller fältarbetet och forskningsprojekt minska och störreansvar komma att läggas på sjukvårdshuvudmännen. Det kanske inte är så att detär med enstaka extraordinära åtgärder då och då som vi skall lösa problemen.Kanske skall vi med de kunskaper som finns försöka få vardagssjukvården ochden vanliga organisationen genomsyrad av riktiga attityder och kunskaper pådetta och andra mänskligt svårhanterliga och krävande vårdområden. Klar anknytning har kraven i den moderata partimotionen,som av formella skäl behandlas i nästa betänkande om ökad tillgång tillgynekologisk kompetens i primärvården, talade här fler gånger om sanningens minut.För att söka sanningen behöver man kunskap. En god kunskap är ett brabeslutsunderlag. Det är abortkommittén i färd med att sammanställa, bl, a, vadgäller preventivmedelsrådgivning och abortförebyggande åtgärder. När vi har ettså bra underlag som möjUgt att stå på kommer vi med förslag. Då får vi se omEvert och hans partikamrater är med. Jag har inget annat yrkande än om bifall tillutskottets hemställan. AnL 117INGA (vpk) replik; Jag underkänner, på intet vis det arbete somutförs i abortkommittén, som både och jag är ledamöter i. Ochdet som jag påstått här handlar inte heller om någon tvärsäkerhet, utan detbygger på erfarenheter som samlats . Det vpk föreslår i denaktuella motionen är sådant som vi vet har mycket stor betydelse för utvecklingenpå de här områdena. Vi vet hur viktiga de här frågorna är och hur viktigt detär att man driver dem. Och de krav som rests i motionen är egentligen inganyheter. De bygger bl, a, på arbeta med sex ochsamlevnad, som visar att hälften av alla kvinnor i fertil ålder behöver nås avpreventivmedelsrådgivning. De här sambanden har vi vetat om, och det ligger ingentvärsäkerhet i detta annat än att jag har refererat till detta. Vi vet attpreventivmedelsrådgivningen håller på att sacka efter. en topp omkring 1975, dåman skulle gå ut och bädda för den nya abortlagen med förebyggande verksamhet.Men går det ner i en svacka, och därför måste preventivmedelsrådgivningenbyggas ut, både kvantitativt och - som jag sade i mitt inledningsanförande -kvalitativt. Det finns mycket att önska beträffande tidsåtgång och merpersonlig rådgivning. Och det gäller också, som vi säger i vår andra att-sats,att utöka den uppsökande verksamheten. Den kan få direkta konsekvenser, som dethar redovisats bl, a, från , där man har gått ut på arbetsplatseroch i skolor och fått mycket positiva resultat. Att vi också kräver att denabortförebyggande informationen inom byggs ut är förstås heltföljdriktigt. Dettaär ingen kritik av abortkommitténs arbete, utan det är ganska självklara kravsom vi reser i vår motion. De är väl motiverade, och de är nödvändiga att resa- och det vet mycket väl. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. 118 () replik: Tyvärr var jag inte inne alldeles ifrån början, men jag förstårhuvudkritiken från mot mitt inlägg. Detkunde aldrig ha varit meningen bakom socialutskottets och riksdagensställningstagande - och aldrig bakom mitt agerande här - att insatserna skulleminskas därför att vi inte visste tillräckligt och av den anledningen ville haen utvärdering, som vi hoppas kommer att resultera i förslag. Jagkan gärna instämma i vad säger; Det rör sig inte om någon kritik motabortkommittén, utan snarare menar vi att det är värdefullt att ha den kommittésom sitter - jag har också varit med och tillstyrkt att den skulle komma till.Men det vi känner är att det blir en svacka i mellantiden. Jagutgår ifrån - och det har jag sagt tidigare i debatten - att kommer med förslag om en förbättrad abortförebyggande verksamhet. Menvi vet ganska mycket . Vi har erfarenhet från de landsting som haragerat sedan kunnat gå in och hjälpa till här. Dess värre togprojektet på slut. I är det - som jag sade tidigare - bättre.Förhållandena är olika i olika län. Jagtror att vi är helt överens om att man här behöver göra allt som är möjligtöver hela fältet - det gäller alla landsting - så att man inte väntar tillsabortkommittén har lagt alla sina förslag på bordet. Men då hoppas jag att vikan få ett nytt avstamp i den här frågan, för även om abortsiffrorna inte höjtsutan är litet vikande så är siffrorna ändå tillräckligt höga för att vi skallgöra stora insatser för att minska dem. Och det är också syftet med vår motion,och på den punkten är det naturligtvis en sanningens minut, därför att vi såofta har talat om abortförebyggande verksamhet. AnL119 () replik: Med ledning av de siffror jag just har varit och tittat på villjag bara säga att de är förbryllande, delvis motsägande och inte heltlättolkade. Detär riktigt, som säger, att t. ex antalet besök inompreventivmedelsrådgivningen har gått ned i vissa områden. 8Riksdagens protokoll 1981/82:112-113 Anslag till hälso-och sjukvård m. m. na harinte ökat, och den nedlagda tiden per patient har inte heller minskat. Har t.ex. förbättrad kontinuitet och förläggning till primärvården givit en ökadeffektivitet? Det finns mycket att se på. Jag tror att man kanske skall rikta huvudintresset motsjukvårdshuvudmännens insatser ute på fältet. Jag är inte säker på att det ifortsättningen är inom som eventuella resurser på det härområdet skall satsas. Om vi kommer fram fill att det är där resurserna skallsatsas, så skall vi göra det, men det vet vi inte . AnL 120ANDERS (): I socialutskottets betänkande nr 34 behandlastre av mina motioner som syftar fill en förbättrad folkhälsa. Jag kan somvanligt konstatera att motionerna avstyrkts av utskottet. En förhoppning ärdock att motionernas innehåll och mening ändå uppmärksammas och beaktas ividare kretsar än bara inom handlingsområde. Motion nr 871 vill fästa uppmärksamheten på betydelsen avatt främja tillgången av grundämnet selen i förebyggande syfte för människorshälsotillstånd. Selen upptäcktes i vårt land av hör till de selenfattiga områdena på jorden. Inom veterinärmedicinen har man sedan några årtiondentillbaka upptäckt detta och i samband därmed selenbristens ogynnsamma inverkanpå husdjurens hälsotillstånd. Utredningar inom detta område har lett till nu/år berika djurfoder med selen. Detta förbättrar djurens hälsotillståndoch ger ett bättre - och mer selenrikt - kött från slaktdjuren. Menskördeprodukter från selenfattiga jordar ger fortfarande selenfattiga livsmedel,både för djur och för människor. Det bör därför vara att också tillförsäkramänniskorna tillräckliga mängder selen i kosten eller genom kosttillskott.Moderna, vetenskapligt oantastbara undersökningar har påvisat selenets storabetydelse även för människors hälsotillstånd. Jag skall naturligtvis inte här ikammaren referera den omfattande vetenskapliga dokumentation som finns i våromvärld. Men jag vill rent allmänt medverka till att skapa en bred kännedom omatt selenförekomst i den mänskliga födan är långt viktigare än vad som hittillsuppmärksammats av svenska politiker, forskare och läkare - och socialstyrelsen.Man bör därför föranstalta om att selenets viktiga egenskaperbekantgörs och att selen får användas som livsmedelstillsats och somkosttillskott genom den svenska handeln. I normal dosering är selen integiftigare än många andra livsviktiga ämnen, varför en eventuellt påståddgiftighet inte bör utgöra något hinder för allmänhetens fria tillgång tillselenprodukter såsom ett värdefullt kosttillskott. I motion nr 2107 försöker jag fästa uppmärksamheten påvärdet av s. k. magnetterapi i den svenska sjukvården. I motiven för avslag påden motionen hänvisar utskottet till att det är och medicinskaforskningsrådet som har att ta initiativ när det gäller forskning ochutvecklingsarbete beträffande bl. a. metoder för behandling av sjukdomar. Ja,det är ju både riktigt och i högsta grad önskvärt. Men då sådana initiativ intetas inom ett antal områden somförefaller att vara intressanta och värdefulla för återställandet av människorshälsa, då må man ju på den politiska vägen få försöka intressera vederbörandeför att studera dessa terapier. Detframhålls i utskottsbetänkandet att man från vetenskapligt håll inte har funnitvederhäftig dokumentation beträffande magnetterapins effekter på viss sjukdom.Riktigheten i denna utsago skall inte ifrågasättas här, men mycket beror juändå på hur pass intresserat och omfattande man vill söka sin dokumentation. Jagsom har försökt följa magnetterapins utveckling med tekniskt intresse tyckermig ha funnit en stor mängd positivt skildrade resultat av magnetterapi inomflera olika sjukdomsområden. Det rör sig visserUgen endast om uppgifter i in-och utländska tidningar och tidskrifter, men en viss tilltro måste man ju fåsätta även tiU den formen av meddelanden. Men låt mig ta ett exempel från vårteget land. Varjeår företas minst ett tusental amputationer vid våra lasarett på grund avotillräcklig blodcirkulation i ben och fötter, bl. a. hos diabetiker och gamlamänniskor. Det hävdas från utövare av magnetterapi att magnetspolarnaspulserande fälteffekt stimulerar cellverksamheten och vätskeflödet inom detbehandlade området, så att amputation inte behöver utföras. Det finns intenågon godtagbar svensk läkaravhandling om detta. Det finns emellertid inteheller någon medicinsk dokumentation som kan påvisa att dessa uppgifter ärfelaktiga. Och det kan väl ibland råka bli så att - inom sitt område mycketkunniga - medicinska bedömare sätts på uppgifter som de inte har intresse ellerkunnande för att studera med den positiva inriktning som bör förefinnas. Manfrågar sig naturligtvis: Hur många och vilka läkare i vårt land har verkligkunskap om terapeutiskt applicerade magnetfälts inverkan på levande materia. Mångakammarledamöter tycker kanske att ett så selektivt inriktat behandlingsärendesom denna terapiform inte har något berättigande här i . Men jag anseratt varje fråga, vars snara handläggande kanske kan rädda många människor frånsjukdom, amputation och för tidig död, har sitt fulla berättigande här ikammaren. några ord om motion 955, som också har avstyrkts. Denmotionen utgör egentligen ett 25-punkts program för att i de flesta avseendenbygga upp och främja sådant som omfattar vad jag här i har benämnt"den fria vårdsektorn". Detta innebär sådant inom hälsoskydd samtfrisk- och sjukvård som inte utgörs av lasarett, apotek och konvenfio-nelltverksamma läkare. Det är en saklig önskelista, som omfattar främjandet avbiologiskt inriktad medicin med vissa alternativa terapimetoder ochnäringsrikfig kost. Det gäUer helhetssynen på människan och hennes sjukdomar -det holistiska synsättet. Jagvågar påstå att de 25 punkterna bör kunna utgöra en ledning för de politikeroch andra som vill verka för den nya tidsålderns syn på människan ochsjukvården. Jag vill därför rekommendera intresserade att själva gå igenom ochbedöma värdet av de 25 punkterna i motion 1981/82:955 eller i boken. Jag har intenågot annat yrkande än utskottets. Anslagtill hålso-och sjukvård m. m. Anslag till hälso-och sjukvård m. m. AnL 121JÖRN (vpk): Alltför många tecken här i landet på senareår tyder på att de rättsstatliga förhållandena är i gungning på många områden.Det är väldigt svårt att föra talan och strida mot stora, tunga ochsvåråtkomliga offentliga apparater. Det är också ofta så att rättsväsendets -särskilt det administrativa - dagliga praxis har en tendens att avlägsna sigfrån lagstiftarens avsikter, och detta bevakas och upptäcks alltför sällan. Detär med andra ord svårt att få rätt för en vanUg enkel medborgare. Detta skall ses i perspektivet att ändamålet medrättsstatliga förhållanden och regler just är att skydda dem som annars löperrisk att bli nedtryckta och få sin rätt eftersatt. Bra lagar - vilket inte allalagar är - är till för de svaga i samhället. De starka och rika behöver i stortsett inga lagar; de klarar sig med pengar eller - i förekommande fall - medrevolver. Det betyder alltså att de som befinner sig i ensvaghetsposition, som har ett socialt handikapp av något slag, i särskilt höggrad behöver de rättsstatiiga förhållandenas och procedurernas skydd och hjälp.Till den kategorin kan man väl lugnt räkna den stora gruppen patienter vidsjukhusen, inte minst den hundratusenhövdade skara som passerar genomden mentalsjukvård som här i arbetar med ett mycket högre mått avtvångsomhändertagande och tvångsförfogande över människor än i något annatjämförbart industriellt land. Man tycker att det när medborgarrätten har en så svagställning inom ett viktigt område - och vi vet hur den fungerar i praktiken -skulle finnas ett annat och Utet mer påtagligt intresse från riksdagenssocialutskott för förslagen om tillsättande av en patientombudsman, som skullekunna företräda patienternas åsikter mot det mäktiga landstingspartiet och detinflytelserika sjukvårdsetablissemanget. Men icke så. Summariskt och utan någonsom helst argumentation - man upprepar inte ens den dåliga och kortfattadeargumentationen från i fjor - avfärdar socialutskottet även vpk;skrav på inrättande av tjänst som patientombudsman och dessutom även denanpassning som vi kräver av de rättsliga procedurerna till normalarättsstatliga förhållanden. Det är nämligen så inom denna sektor att rättskipningeninte innehåller vare sig någon likformighet för parterna eller någon likvärdigrepresentation i den instans som skall döma i målen. Den innehåller heller intefri tillgång för den rättssökande parten till alla de handlingar som kanbehövas. Vissa handlingar kan den sökande i förekommande fall avsjukvårdsetablissemanget förvägras att ta del av, vilket ju är ett ganskaoerhört rättsövergrepp i den mån det kommer till användning i en konkretsituation. Vad som gör socialutskottets avstyrkan och summariskabehandling, som upprepats , ännu mer groteska är det förhållandetatt konsumentombudsmannen på sitt ämbetes vägnar i ett officiellt sammanhanghar uttalat, att han finner det önskvärt att någon form av ombuds-mannafunktionpå det aktuella området - lika väl som på andra - skall komma till stånd tillmedborgarnas fromma och för att stärka deras ställning gentemot etabHssemanget. Konsumentombudsmannenhar t. o. m. erbjudit sig att själv, i väntan på att särskilda tjänsterinrättas, fungera som patientombudsman - dvs. en statUg tjänsteman har erbjuditsig att utan särskild kostnad ta över denna funktion. Men det erbjudandetnämner man inte ens. Man struntar alltså i att tala om det och avvisar detdärmed. Då frågar jag: Vad är det för intresse för de svaga i samhället? Vad ärdet för attityd till en viktig rättsfråga, som berör hundratusentals patienteroch deras förhållande i vårt land? Detfinns en logik i den regeringspolitik som förs, vars främsta kännetecken äratt den spottar de svaga och de sämst ställda i samhället i ansiktet. Det görman med karensdagar, med reallönesänkningar, gentemot hyresgästerna och nutydligen också mot den kategori av människor som jag här har tagit upp. Detförvånar mig inte att man gör detta på regeringssidan, men jag finner det svalaintresset från den socialdemokratiska utskottsgruppens sida beklämmande. Därkunde man väl till nöds ha ansträngt sig för en litet annan attityd och hakostat på sig ett särskilt yttrande, till den verkan det hava kan. Hursom helst är detta icke någon vpk-logik, herr talman, varför jag yrkar bifalltill motion 268. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. AnL 122 (): Som själv påpekade har vi de senaste årenbehandlat de förslag som framförs i motionen, och det har vi gjort ingående.Det är anledningen till att vi inte låtit frågan bli föremål förnågon utförlig behandling. Bakgrundeni frågan är bl. a. att hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd inrättades den 1juli 1980 och alltså inte har varit i funktion med nuvarande regler mer än iknappt . Vi tycker att det kan vara av visst värde att få erfarenheter avden nya organisationen. Den innebar en förstärkning av patienternas rätt ochställning, och det var vi överens om när vi behandlade det ärendet, även omJörn då liksom nu var otillfredsställd och tyckte att man borde gålängre. Mot denna bakgrund är det litet svårt att förstå att Svenssonmåste beskriva verkligheten i så upphetsade tongångar som han nu använde. JörnSvenssons allmänna tal om att politiken går ut på att försämra för de svagaosv. är dessutom lika felaktigt. Jag slog just upp i budgetpropositionen därdet framgår att socialutgifterna har ökat i andel av nationalprodukten. Detberor på att vi även i tider med begränsade resurser vill slå vakt om de svagai samhället. Menjag vill också betona, liksom jag har gjort när vi har behandlat dehär frågorna, att jag inte är motståndare till en organisation medpatientombudsmän. har vi fått förtroendenämnder i landstingen, och vi har iregel också tjänstemän som skall vara verkställande i förtroendenämnderna. Mankan se dem som ett slags patientombudsmän. Deras viktigaste uppgift är att setill att informationen fungerar bra mellan vårdgivare och vårdtagare, eftersommånga av klagomålen beror på att man inte har kunnat förstå varandra på ettriktigt sätt. Men de skall också ta upp klagomål. Anslagtill hälso-och sjukvård m. m. man inte få rättelse denvägen, kan man gå vidare till . Jaghåller inte alls för uteslutet att erfarenheterna av denna nya organisationkommer att bli, att man finner att tjänster som patientombudsmänbör inrättas. Jag tror inte att det finns någon i utskottet som är direktmotståndare till det, i vart fall är inte jag och det parti som jag företräderdet. Men vi tycker att det kan vara rimligt att genomföra reformer stegvis ochdra nytta av de erfarenheter man får på det sättet. Vi diskuterade också, bådei anslutning till socialtjänstlagen och lagen om sluten psykiatrisk vård, omman skulle ha en särskild institution som kontaktman för personer somomhändertas inom den psykiatriska vården. En sådan kunde också fylla enfunktion liknande den motionärerna tar upp. Även om jag förstår att JörnSvensson vill vidhålla sitt motionsyrkande, tycker jag att de motsättningar hantecknar med sitt inlägg inte är fullt så stora i verkligheten. Det kunde JörnSvensson kanske erkänna. Som jag tidigare sade,yrkar jag bifall till utskottets hemställan. AnL 123 (vpk): Jag vill säga till att jag inte alls är upphetsad. Mentill skillnad från andra debattörer ger jag alltid öppet uttryck för minirritation och vrede när jag möter den här typen av likgiltighetens mur frånbeslutsfattare och politiskt ansvariga, som fördröjer och förhalar frågor årefter år. Vadär patienterna hjälpta av prat om att han inte ställer sigavvisande tiU att patientombudsmannatjänster inrättas? Vad hjälper det? Om hanhade tänkt sig att det skulle inrättas sådana tjänster, varför tarhan inte konsumentombudsmannens erbjudande att fungera som en sådan? Det hadevarit en alldeles utmärkt inledning, och det hade uppenbarligen inte kostatnågonting. Det är den typen av likgiltighet som irriterar mig. Först erkännerman att det Ugger mycket i en argumentation, sedan gör man inte ett dugg, trotsatt man har ett erbjudande från en av rikets ämbetsmän under näsan. Sedanvill jag övergå till frågan om den ändrade ordningen för handläggningen avpatienträttsUga ärenden, som genomfördes . Då presenterademan ett system som hade i princip likadana brister som det gamla, nämligen attdet organ som skulle handlägga frågorna hade en väldig övervikt av folk medanknytning till landstingspartiet eller sjukvårdsapparaten. Det fanns ingenrepresentant för patienterna med. Man låtsades inte om att de hade någraorganisationer, därför utsåg man inte heller någon som kunde företräda dem. Detnya organet gjorde inte - liksom inte heller det gamla ansvarsorganet -parterna likställda. De gav heller inte fulj tillgång till det material som ensökande part kan göra anspråk på. Det hade i princip samma typer av skevheteroch rättsstatliga tvivelaktigheter som det gamla. Och så vill hela lösningen av frågan efter rättsstatliga principer och helalösningen av frågan om patientombudsmän genom att hänvisa till att vi förstmåste skaffa oss erfarenheter. Hade vi inte erfarenheter tidigare av detförhållandet att i av fallen klagomålen Visar inte denna abnorma statistik tydligtvilken slagsida de rättsliga förhållandena har på det här området? Höves dåsärskilt mycket mer erfarenheter? När jag hör argumentera erinrar jag mig enklassisk scen i utmärkta bok . Där sitterAlice till bords tillsammans med Marsharen. Så säger : Vill du ha litevin? - Då svarar ; Jag ser inget vin. - Nej, säger , det finnsinget. AnL 124 (): Bara ett par synpunkter med anledning av JörnSvenssons första anförande. Den socialdemokratiska gruppen hade inget behov av attavge något särskilt yttrande, som krävde. Vi står helt bakomutskottets förslag, som vi menar är väl avvägt. Sedan må tyckaprecis vad han vill. Anslag till fiälso-och sjukvård m. m. AnL 125GABRIEL (): När jag uppmanar att varamindre upphetsad syftar jag naturligtvis inte på hans tonfall - dem kommenterarjag inte - utan på hans beskrivning av verkligheten. Jag tycker att JörnSvensson tecknar en felaktig bild, när han talar om likgiltighet från allaandras sida utom från hans egen och vpk:s, och när hafi påstår att vi andravill förhala frågan. Det är faktiskt så att det genomfördes en reform på dettaområde för mindre än . Vi som trodde att det var ett bra beslutvill nu se erfarenheterna av det, innan vi går vidare eller gör någraändringar. Jag förmenar inte rätten att hålla på sin mening ochde förslag som han framförde då, men kom inte och påstå att vi andra ärUkgiltiga bara för att vi vill se effekten av det som vi då trodde var bra! Viär inte likgiltiga.