prot · G50924 · 1981-12-31 00:00:00 — Det skulle framför allt habehövts reda pengar, för det är det enda som i praktiken hjälper ungdomarna. Men, herrtalman, jag tycker ändå att det är bra att vi på några punkter har lyckatsrubba den borgerliga inställningen^.^ Huvudintrycket av den borgerligapolitiken är dock - det tvingas jag med beklagande konstatera - alt den innebäratt man accepterar arbetslöshet hellre än satsar på beprövad svenskarbetsmarknadspolitik. Sverigetar nu snabba steg på vägen upp i arbetslöshetsstatistiken - 133 000 arbetslösai oktober månad. Men del är inte hela sanningen. Det finns en mycket stor gruppdeltidsarbetande i . De flesta av dem är kvinnor, och huvuddelen avdessa arbetar nog deltid därför att de själva vill det. Men den grupp somtvingas till deltidsarbete eller till ett kortare deltidsarbete än deegentligen skulle vilja ha växer. 110 000 människor var ofrivilligtdeltidsarbetande i den senaste räkningen. Dendolda arbetslösheten växer också. Det är framför allt kvinnorna som inte anserdet mödan värt att ens gå till arbetsförmedlingen eller att i statistiskaundersökningar uppge att de egentligen ^viil ha ett förvärvsarb^ete. De vet attdet är lönlöst. De offrar sin egen önskan alt få ett arbete därför att Onsdagen den 11 november1981 Onsdagen den 11 november1981 de tror att de då kanhjälpa några av de arbetslösa ungdomar som de ser ute i samhällena. De ser sinaegna ungar och andras barn fara illa av arbetslösheten. Man kan säga att del iSverige finns en stor grupp kvinnor som känner sig tvingade att offrasina egna önskemål om ett förvärvsarbete därför att regeringen för en så dåligpolitik. Delediga platserna blir allt färre. Nya varsel om uppsägningar och^permitteringar läggs . Och den här dystra utvecklingen kommer nogtyvärr att fortsätta. Och del år egentligen ingen överraskning. Det är intebara vi socialdemokrater utan också många andra som harkritiserat regeringen för att den med öppna ögon för en politik som inte kanleda till något annat än arbetslöshet. LO och TCO har sagt i sak detsamma.Arbetsmarknadsstyrelsen har gång på gång vädjat till regeringen om mera pengarså att den skulle kunna sätta in motåtgärder. Regeringenborde ha lyssnat tidigare. Del kommer att bli en hård vinter, men det finnsändå möjligheter att något bromsa den negativa utvecklingen genom att satsa påarbetsmarknadspolitiken fullt ut. AMS begär mer pengar till beredskapsarbetensom regeringen säger nej ^lill. ^Lålmig som en illustration till hur litet pengar man har ta Stockholmslän och kulturarbetarna. Det finns en stor grupp kulturarbetare i Stockholmjämfört med landet i övrigt. Deras problem märks kanske inte så ofta iarbetslöshetsdebatten, men de drabbas naturligtvis också. Detfinns en planering för att sätta in beredskapsarbeten även för kulturarbetare.I finns det en reserv av sådana beredskapsarbeten planerade för10 milj. kr., men inga av dessa beredskapsarbeten finns annat än på papperet.De skulle kunna sättas i gång med detsamma, men pengarna finns inte. Dentotala summa för beredskapsarbeten som man har fått sig tilldelad i Stockholmslän är 12 milj. kr., och då blir det inget över till kulturarbetarna. Det blirnoll kronor till dem, därför att de 12 miljonerna skall räcka ^till alla andra.De skall räcka till de nästan 500 arbetslösa byggnadsarbetarna, till dearbetslösa ungdomarna, till de allt fler arbetslösa inom den kommunala sektorn,till dem som får gå när handeln drar in och avskedar. Ja,så står det till i , den bästa av arbetsmarknader som vi har idet här landet. I andra delar av landet är arbetslösheten större. Varslen ärfler och de lediga platserna färre. Men också där säger man nej till pengar förberedskapsarbeten som skulle kunna göra att arbetslösheten minskade något. Attsäga nej till beredskapsarbeten innebär ^atl man i stället säger ja tillarbetslöshet. Man väljer arbetslösheten framför arbetsmarknadspolitiken. Hela 61 000 ungdomar var arbetslösa . varuppe i talarstolen , och hans uppträdande här var en skrämmandeuppvisning i oförståelse och i handlingsförlamning inför den värstaungdomsarbetslöshet som vi har haft . Jagtror uppriktigt sagt att ganska många folkpartister och centerpartister i den här salen har varit rätt besvikna . För nog har vi från socialdemokratiskt hålländå uppfattat det så att de centerpartister och folkpartister som vi har iarbetsmarknadsutskottet var helt övertygade om att regeringen till skullelägga fram nya förslag för alt bekämpa ungdomsarbetslösheten. Klockan är intemer än snart över 8, och arbetsmarknadsministern har visat sittintresse genom ^atl komma in i kammaren. Han har då chansen att ge sinapartivänner nytt hopp, kanske även ungdomarna - de skulle behöva det. 1 ställetför att regeringen satsar försöker många kommuner ute i landet att lösaproblemen med egna medel. Kommunalfolket har nära till människorna. De serungdomarna på sina gator och torg. De ser sysslolöshetens vådor, och deförsöker rätta ^lill del som regeringen inte vill göra. De försöker plocka frampengar. Påmånga ställen höjer man t. o. ^m. skatten för att kunna göra sådant som bordevara statens uppgifter. Del blirnaturligtvis orättvist mellan olika kommuner, därför att somliga kommuner harsådana enorma problem alt de bara inte kan lösas utan statlig hjälp. Mendär finns en vilja att ta sig an problemen, vilken borde finnas också ikanslihuset och vilken borde i högre grad finnas bland de borgerligariksdagsledamöterna. Men i stället ägnar sig många av dem åt önsketänkande ochdrömmar. Somliga hänger sig åt illusionen alt om bara arbetsgivarna får rättatt ^provanställa ungdom, så kommer problemen att lösa sig. Andra ger sig hänåt drömmar om att den ^s. ^40-veckors yrkesintroduktionen för ungdomaregentligen är en framgångsrik verksamhet. Fråganom provanställning kommer ^Ulander ^atl la upp i ett senare inlägg idebatten. Jag vill bara säga några ord om yrkesintroduktionen. Vi har ju intefått någon riktig utvärdering av den, och det är i och för sig märkligt. Men vikan ändå från vårt håll - efter kontakter med fackliga företrädare, medarbetsförmedlare och med ungdom - göra en del konstateranden. Detser olika ut i olika kommuner. På somliga ställen har man klarat sig relativtbra, men det beror framför allt påatt kommunen då gått in med egna medel, att kommunen för en politik som avvikerfrån den som regeringen egentligen har beordrat. Det tycks också vara så, attden redan begränsade arbetsmarknaden för tonåringar blivit ännu mer begränsadnär arbetsgivarna kan använda yrkesintroduktionen, som de ju inte behöverbetala någon lön för. Och det tycks vara mycket få av ungdomarna som har fåtten fast anställning efter genomgången introduktion. För dem har den inneburitatt de efteråt står kvar i samma situation som förut, lika arbetslösa som förutoch i de flesta fall inte med någon egentligen bättre utbildning. 61000 ungdomar går arbetslösa. Då borde det vara slut på att politiker och andraansvariga ägnar sig åt illusioner. Det borde vara tid att ta fram ett effektivtprogram. har gång på gång vädjat till regeringen att geden pengar. Del löser inte alla problem. Många ungdomar kommer att bliarbetslösa därför att man inte har gripit in tidigare. Men det finns ändå enchans att bromsa en ytterligare ^förvärring. Det hargivits många löften av dem som har ledningen för Onsdagen den 11 november1981 Onsdagen den 11 november1981 det här landet. 400 000nya jobb var ett av löftena. Två tredjedelar av de jobben skulle finnas iindustrin. Det löftet har man ^bi;util. Det har givits ett löfte om att allaungdomar skulle få antingen arbete, praktik eller utbildning. Det löftet harockså brutits. Löftet om en allmän arbetsförsäkring är det väl knappast någonsom ens kommer ihåg. Jag skall inte ägna mig ål några drömmar eller illusioner om att det iden här salen skulle finnas någon borgare som skulle vilja reparera de här löftesbrottengenom ^atl rösta på socialdemokratiska reservationer, men jag vill yrkabifall till dem och i korthet säga ^atl de innebär att vi socialdemokrater villvärna den svenska arbetsmarknadspolitiken. Enligt vår mening behövs den bättrenu än . 70 ^WENNERFORS^(m): Riksdagsdebatten om ekonomisk-politiska åtgärder skall också omfattaarbetsmarknadspolitiken. Tyvärr har det förekommit en del ting i de senastedebatterna på det området som gör att jag här i början måste uppehålla mig vidnågot som egentligen inte hör till arbetsmarknadspolitiken. Det börjadei våras med den socialdemokratiska ^parlimotionen 1980/ 81:2106 omarbetsmarknadspolitikens inriktning. 6 i motionen deklarerade hans ^medmotionårer: "förde ensvensk regering med öppna ögon en ^arbetslöshetsska^pande politik." Utskottetsmajoritet framhöll i betänkande 1980/81:21 att utskottet fann uttalandetanmärkningsvärt och utan stöd i det siffermaterial som utskottet redovisade omutvecklingen på arbetsmarknaden. Utskottet ansåg det t. o. ^m. nödvändigt ^atlanföra följande: "Enligt utskottets uppfattning är del en fördel om den politiskadebatten på ett konstruktivt och öppet sätt kan föras kring den viktiga fråganom hur vi skall nå det uppsatta målet om full sysselsättning. Att i delsammanhanget ifrågasätta de politiska motståndarnas goda vilja gagnar inte enseriös debatt." Vi var faktiskt^åskilliga, herr talman, som ville tro att det hade inträffat ett olycksfall iarbetet. Inte kunde väl erfarna och omdömesgilla socialdemokrater i ledandeställning komma med sä ^plumpa och oförskämda påståenden. Tyvärr infriadesinte förhoppningarna. I debatten om arbetsmarknadspolitiken i årsade den socialdemokratiska riksdagsgruppens talesman, till yttermera vissovice ordföranden i arbetsmarknadsutskottet, ^Leijon; Jag tar intetillbaka ett ord. Jag skulleinte ha behövt inleda mitt inlägg med detta, om inte ^Leijon även hade fört denna sak på tal, om än i annan formulering. Men hennesformulering tyder ändå på att hon inte vill ta tillbaka ett enda ord. Hon sadeatt de - den borgerliga majoriteten^,^ förstår jag att hon menade - för enpolitik som öppet leder till arbetslöshet. I denallmänpolitiska debatten upprepade ^Leijonvad riksdagsgruppen ansåg vara anmärknings- Hon sade:"Enligt vår mening har de borgerliga regeringarna med öppna ögon fört en^arbetslöshetsskapande politik." Jag skullevilja vädja till ^Leijon och andra företrädare för densocialdemokratiska riksdagsgruppen att, inte minst med tanke på diskussionernaom politikernas anseende, noga pröva vilka följder som debattmetoder av detta^slag kan få. Ni skall självfallet kritisera oss och påpeka eventuella misstagsamt sådant som kan lyda på inkompetens, men alt ifrågasätta motståndares godavilja eller avsikter gagnar faktiskt inte saken. Det skulle vara mig heltfrämmande att ifrågasätta ^Leijons goda vilja. Jag har tvärtom storrespekt för hennes starka engagemang och politiska kunnighet, och jag uppskattarhenne mycket som politisk och ideologisk motståndare. ^Qm hur arbetslöshetenskall kunna minskas har vi emellertid delade meningar. ^Leijon äralldeles för bra för att den här destruktiva debatten om den goda viljan skallfortsätta. Vad vi skall ägna oss åt är att diskutera hur vi skall ställa uppför 130 000 arbetslösa människor. Vad debatten också skall handla om är vad viskall göra för tiotusentals arbetslösa ungdomar. Arbetet har en enorm betydelse för hälsan. Trots alla till synesrationella förberedelser får förändringar i arbetssituationen drastiskamedicinska konsekvenser. Så inleddes ett inlägg i ett seminarium för något årsedan. Det var företagsläkaren på ^Gränges som belyste hur arbetepåverkar människan. Som exempel nämnde han experimentet på ett mycket stortutländskt förelag att sammanföra ett trettiotal chefssekreterare till en ^s. Trots att förändringen noga förbereddes, förutsade han att sex sjusekreterare av hälsoskäl skulle uppsöka företagets läkare. Jo, hela tio kom. Några försökte t. o. ^m. ta livet av sig.Förändringar i arbetssituationen påverkar hälsan, även om förhållandena iövrigt är gynnsamma, menade och fortsatte: "IVästerlandet är det arbetet som ger oss vårt individuella värde. Detta har enenorm betydelse. Genom arbetet visar vi att vi behövs. Det är avgörande försjälvkänslan att behövas. Vi kan helt enkelt inte hålla oss friska om vi inte -oavsett de yttre förhållandena - har åtminstone lite självrespekt kvar." Denneföretagsläkares synpunkter är verkligen mycket intressanta. Många känner säkertigen sig. Justnu är det drygt 130 000 människor som och stundligen, ja, timme förtimme, upplever att de inte behövs, Ingen frågar efter dem. Skulle vi träffa enarbetslös som vi känner på gatan, så skulle vi naturligtvis hälsa vänligt påhonom, kanske t. o, ^m. ta honom i hand och litet lagom hurtigt fråga:"Hur har du det?" utan att invänta svar. För vad skall en arbetslös,som inte behövs, svara? Och när vi pratat om vädret avslutar vi kanskeännu hurtigare: "Det skall nog ordna sig med jobb, skall du se! "Efter ett sådant möte med en gammal vän och medmänniska känns det inte bra. Harvi andra, vi som har jobb och vi som tydligen behövs, gjort allt vad vi kan förden som vi enligt partiprogrammet skall ställa upp för? Onsdagen den 11 november1981 en av de mest påträngandefrågorna för varje svensk . Betänkockså att 61 000 av dessa 133 000 människor som inte behövs är ungdomar under25 år. Tänk er in i deras situation. De har gått nio långa år i . av dem har också skaffat sig ^gymnasie- eller yrkesutbildning. Helavuxenlivet ligger framför dem, med förväntningar av olika slag: Tänk att fåbörja jobba, att få uträtta något, alt skapa något, att bli välkomnadav arbetskamrater. Tänk att äntligen få tjäna egna pengar, att äntligen slippavara beroende av föräldrars eller andra vuxnas generositet. Tänk att bliuppringd, om man någon dag skulle bli sjuk, länk att höra den andre säga itelefonen: "Krya på dig! Hoppas du blir frisk igen. Du behövs här påjobbet, förstår du." Men hur många av våra tiotusentals arbetslösaungdomar blir uppringda när de ligger och drar sig till långt fram ?Hur många blir kontaktade av oss andra när de går och driver på stan? Klarar viav ett samtal med ett tiotal arbetslösa ungdomar? Kan vi ge dem en trovärdigförklaring till att de inte behövs? Jag upplever den ökande arbetslösheten med stor oro, och jag vet attvarenda en av er som sitter här i kammaren gör detsamma. Utöver den tragedi somsjälva arbetslösheten innebär för den enskilda människan och hennes eller hansnärmaste - som jag har belyst - har den också en mängd andra negativaverkningar. ^Atl exempelvis en mängd människor i ett samhälle inte görnågonting meningsfullt - och här tänker jag inte bara på de 133 000 som äröppet arbetslösa - är ur samhällsekonomisk synpunkt ett enormt resursslöseri.Därtill kommer de ^hälso- och sjukvårdskostnader som direkt eller indirektorsakas av de många arbetslösa som förr eller senare får problem med sjukdomeller missbruk av något slag. Medandra ord måste vi före allt annat lösa arbetslöshetsproblemet. Och på långsikt beror det på vilka ekonomisk-politiska åtgärder vi vidtar. Hur vimoderater vill forma ett sådant åtgärdspaket känner de flesta till . Underhela har vi konsekvent hävdat vad som måste göras, och vi har inteundvikit att säga sådant som för de enskilda människorna 1. o. ^m. kan haupplevts som impopulärt. Åtskilliga gånger har vi påpekat att man inte kan levaöver tillgångarna, att man inte kan bygga ut den offentliga sektorn mer än vadexempelvis produktivitetsökningar och intäkter tillåter. Åtskilliga gånger harjag - och jag upprepar det nu - pekat på de förödande konsekvenser som dealltför stora lönehöjningarna har fått och får. Visstär sådant tal impopulärt. Visst ger det mina motståndare möjligheter att med^debattekniska knep och illvilligheter misstänkliggöra mig för både det ena ochdet andra. Men jag vet att om man undantar den typen av ^debaltmotståndare ochdärtill så gott som alla de toppfunktionärer som står i spetsen för detfackliga , så begriper allt fler människor och fackföreningsmedlemmar pågolvet att ^rnan inte kan ta ut hur stora lönehöjningar som helst. Allt flerbegriper ^atl lönekostnaderna i ett företag måste motsvaras av rejäla intäkter,av att företaget kan producera varor eller tjänster med vinst. Allt flerbegriper ^atl man ibland måste välja mellan stora lönehöjningar ochförsämrad anställningstrygghet. Allt fler väljer också ökadanställningstrygghet, även om det ^mäste innebära av uteblivnalönehöjningar. Jagskall emellertid nu begränsa mina synpunkter på den mer långsiktiga ekonomiskapolitiken med detta. har ju denna belysts mera utförligt. Det jag har talat om är vad vi måste görapå lång sikt. På kort sikt måste ^arbetsmarknadspolitiska åtgärder vidtas. Vaddessa innebär och hur vi moderater ser på dem skall och beröra . Låt mig bara få understryka att vi stöder uttalandel iutskottsbetänkandet att vi förutsätter alt det, utöver de åtgärder som vi beslutar om, genom regeringens försorg finns högsta beredskap förytterligare åtgärder. ^Arbelslöshetsproblemendrabbar inte bara de vanliga krisbranscherna. I detaljhandeln, där jagarbetar vid sidan av riksdagsarbetet, ökar antalet arbetslösa på ett oroandesätt. Många små företag har gått i konkurs, och många står inför hotet omkonkurs. De stora företagen har allvarliga lönsamhetsproblem. Vikan i dagens tidningar läsa om ^KF;s omfattande saneringsprogram. Hela 40varuhus skall avvecklas eller omvandlas till mindre butiker. Många anställdakommer ^atl drabbas av delta. Marginalernaär ytterst små. konstaterar en volymnedgång medhela , måste drastiska åtgärder vidtas. Närdessutom försäljningsutvecklingen pekar på ytterligarevolymnedgång, måste varje kostnad, stor eller liten, omprövas. Därför är detmed stor förvåning som vi anställda i detaljhandeln noterar den brist påintresse som våra synpunkter på ^prismärkningskostnader i samband medmomsändringar bemöts med. Bara i det företag där jag arbetar uppgår dessakostnader till ca 20 milj. kr. Låt mig som exempel nämna att det på vårpresentavdelning finns totalt ca 6 miljoner artiklar. Varje ^prisommärkningkostar ca . Om vi måste märka om priserna på bara detta sortiment, blir kostnaden 1 milj. kr. I heladetaljhandeln uppgår kostnaden till ca 200 milj. kr. Det skall inte ske någon^prisommärkning före , utan vi skall t. v. användaoss av tabeller. Men kostnaden skjuts bara upp. måste prisändringarnaända genomföras. Jag harväckt en motion om detta, där jag begär all ersättningsfrågorna skall utredas.Motionskravet avstyrks med ett yttrande som lyder på att skatteutskottet,såvitt jag kan se, har räknat fel. Jag skall emellertid inte analysera detnärmare , utan återkommer senare i denna fråga. Men är dåinte en momssänkning bra för detaljhandeln? Bedömare menar att den för 1981bara betyder några få tiondels procent. talar man om ettvolymtillskott på 1 %^.^ Det kanske ändå inte betyder så mycket, då det ärkostnaderna som drabbar hårt när marginalerna är sä små. Därför har jagaktualiserat kostnaden i detaljhandeln för ^prisommärkningar. Onsdagen den 11 november1981 detta en^arbetsmarknadspolitisk fråga för de anställda i detaljhandeln. betänkande behandlas också förslag till besparingar,bl. a. beträffande . Jag skall avslutningsvis sägabara några ord om det. Detta företag har för innevarande budgetår tilldelatsmedel för all täcka underskottet i verksamheten motsvarande av lönesummanför arbetstagare i skyddat arbete. I en moderat motion föreslår vi attbidragsprocenten skall sällas till 127 ^%. Vi sparar därigenom 106 milj. kr.Regeringens förslag att bidragsprocenten skall minskas till ger enbesparing på 80 milj. kr. Här börman ha klart för sig att detta företag har aviserat ett minskat behov avdriftbidrag från staten. Man arbetar målmedvetet med olika åtgärder för ^atlförbättra effektiviteten, vilket vi noterar med tillfredsställelse. Vimoderater har dessutom i vår reservation nr 5 understrukit attbesparings-arbetet inom företaget bedrivs på ett sådant sätt ^atl de i verkligmening arbetshandikappades möjligheter tillavlönat arbete inte försämras. Möjligheterna till besparingar bör i förstahand gälla administrationen centralt och regionalt. Vidare bör man utveckla nyaformer för verksamheter, bl. a. i samverkan med enskilda företag. Därmed skapasbättre förutsättningar för att integrera fler handikappade i den reguljäraarbetsmarknaden. Meddetta, herr talman, ber jag att få yrka bifall till de moderatareservationerna. 71 ANNA-GRETA^LEUON ^(s) replik: ^Wennerfors var i början av sitt inlägg upprörd över att jag nuliksom tidigare säger att de borgerliga regeringarna med öppna ögon har förtoch för en politik som leder tillökad arbetslöshet. Tyvärr är det den verklighet som vi har. Och siffrorna överarbetslösheten visar ^atl den här domen är riktig. Alf^Wennerfors är bekymrad över politikernas anseende. Jag tror att vi skullekunna reparera det anseendet väldigt väl, om det fördes en annan politik justnär det gäller att motverka arbetslösheten. Får jagsedan säga att jag inte heller rikligt förstår hur ^Wennerfors anförandegår ihop. Han visar en känsla för de arbetslösas problem. Han säger också altdet är ett samhällsekonomiskt slöseri att låta människor gå utan arbete och attvi före allt annat måste bekämpa arbetslösheten. Men hur kan man säga detta,som man är företrädare för ett parti som av ^slatsfinansiella skälsäger nej till de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som föreslås inte bara av ossutan också av LO, TCO och ? Det går bara inte ihop, Alf^Wennerfors. Och med den känsla som ^Wennerfors nu visar för de arbetslösa,så borde han också i praktiken driva en politik som gör det möjligt att ta frampengar för ^atl bekämpa den akuta arbetslöshet som vi har och som troligen,om inget görs snabbt, kommer att bli mycket värre . 72 ^WENNERFORS^(m) replik; ^Herrtalman!Jag undrar hur ^Leijon skulle ha besvarat frågan, om vi i början av1970-talet, 1971 ^ejler 1972, hade sagt att ^Leijon och henneskolleger med öppna ögon - och har ordet "avsiktligt" lagts till -för en politik som är ^arbetslöshetsskapande. I förlängningen innebär ju detta,att ju mer vi gör, desto fler arbetslösa får vi - och tänk så bra det är! Mendet skulle ha varit oss mycket främmande att säga något sådant. Jag sade redani mitt anförande ^atl det är mig främmande att ifrågasätta ^Leijons ellersocialdemokraternas goda vilja. Jag tycker att det är ytterst beklagligt attAnna-Greta ^Leijon för in debatten på sådana här vägar. Vad skulle Anna-Greta^Leijon säga, om jag påstod att när ni vill införa ^proms ocharbetsgivaravgifter så är det att skapa arbetslöshet med öppna ögon? - Men detgör jag inte. Det ärsamma teknik att föra debatten. Det är den typen av debatt som jag tycker attvi inte skall använda oss av i riksdag. Det är därför jag tagit uppdetta och påpekat det. Jag vädjar tillalla att sluta upp med den typen av debatt. När detsedan gäller den känsla jag har för de arbetslösa, är det alltså den som germig stöd att tala för den politik som moderata samlingspartiet står för. Deninnebär åtgärder på lång sikt, och den innebär åtgärder på ^korl sikt. Denpolitiken har vi redovisat i våra motioner, och jag har redovisat den i mittanförande. Mina partikolleger kommer fortsättningsvis också att redovisa vadden betyder. Onsdagen den 11 november1981 73 ANNA-GRETA^LEIJON ^(s) replik: Jag tror faktiskt inte att vare sig ^Wennerfors eller andraföreträdare för de borgerliga politiska partierna är omedvetna om effekterna avde ekonomisk-politiska åtgärder som man föreslår. Om det är så att man sägeratt vi av statsfinansiella skäl inte har råd att satsa fullt ut påarbetsmarknadspolitiken, blir det så att människor i stället för att varasysselsatta i arbetsmarknadsutbildning eller beredskapsarbeten blir öppetarbetslösa. Det tror jag att alla både i och utanför den här salen ocksåförstår. Jag vädjar till Alf^Wennerfors att, i stället för att diskutera den här frågan, inrikta sin energipå att få fram pengar till den svenska arbetsmarknadspolitiken och därigenomgöra det möjligt att minska den arbetslöshet som han också, efter vad han sadei sitt inlägg, tycker är alldeles för stor . 74 ^WENNERFORS^(m) replik: