prot · G509156 · 1981-12-31 00:00:00 — För att nämna några exempel vill jag framhålla attstatsbidraget till färdtjänst har ökats sex gånger sedan vi fick denicke-socialistiska regeringen här i landet. Inom handikappområdet som helhethar anslagen ökat från 6 miljarder till 15 miljarder! Densociala hemhjälpen har byggts ut. Texttelefoner för döva är någonting som harföreslagits detta år. Handikapporganisationerna har fått ett mer än fem gångerökat stöd . På arbetsmarknadsområdet har de handikappade fåttett mer än fördubblat stöd. På område efter område kan vi visa på hur centernoch i regeringsställning tillsammans hävdar de svagas rätt i samhället. På bord ligger nu ett förslag till förbättradevårdbidrag till föräldrar med svårt handikappade barn. I samband med att indexändras för pensionerna ändras också procentsatsen när det gällerhandikappersättningen. Jag nämnde tidigare högkostnadsskyddet när det gällerläkemedel. detta sätt måste vi gåvidare i förbättringar av stödet för de människor som verkligen behöver stöd.Även i tider av ekonomiska svårigheter måste vi ha modet att omfördela och somindivider med arbete också ta en viss självrisk för att gå vidare i dettaarbete. Jagkan svara på en fråga som fidigare ställde och som jag inte svaradepå i min tidigare replik. Frågan gällde hur vi skall fillgodose behovet avvård. Här föreligger ett enkelt samband, - och det sade jag ocksåfill - på det sättet att om vi sanerar landets ekonomi som vi är ifärd med att göra genom besparingar och offensiva satsningar får också statenallt större möjligheter att fortsätta att lämna stöd på det sätt som hitfillsskett fill kommuner och landsting, så att de skall kunna bygga ut sin vård ochomsorg. Det finns alltså ett direkt samband i detta fall. Och det finns ävenett direkt samband mellan det minskade behovet av sjukförsäkringsavgift ochavgifterna fill folkpensionen, ty med den överföring av som föreslagitshar vi förbättrat möjligheterna att säkra och utveckla pensionerna för de alltfler äldre som finns i samhället. Vi bör inte - som ofta hävdas - sätta den enagruppen mot den andra. Men här är det faktiska förhållandet att vi dels pågrund av minskad sjukfrånvaro, dels på grund av besparingarna i sjukförsäkringenkan föra över pengar till folkpensionerna och därmed till statsbudgeten. Pådetta sätt kan vi också göra de insatser som behövs för vård och omsorg i allaavseenden i samhället. Det är ett sammanhang som måste vara lätt att förstå,när man som länge har sysslat med sociala frågor både i riksdagenoch utanför det här huset. Anf.12 () replik: Det är inte utan att jag hyser en viss oro för att de äldre människornaskall vänta på den vård och trygghet de behöver till dess att regeringen harlyckats sanera ekonomin. Jag tror att många grupper inte överlever . KarinSöder talade om , och det är därför kanske inte så märkvärdigt om jagriktar mig till . säger mycket sällan"regeringen", utan det är det handlar om. KarinSöder tog här upp att det finns pensionärer som begärde undantagande från ATPoch som infe fick pensionstillskott därigenom. Men har någon haft en såexklusiv chans som - som sitter som socialminister och som kännerför grupperna och som framlade en proposifion innebärande att detnumera inte skall göras något undantagande från ATP? Hade det då inte varit ettlämpligt fillfälle att i samma proposition genom några raders lagtext ge dessagrupper möjhgheter att få pensionstillskott? Det verkar något patefiskt, närcentern driver frågan och är socialminister, att hon inte harlyckats skapa rättvisa på det området. KarinSöder föredrar att tala om allt möjligt annat. Men det är väl ändåkarensdagarna och försämringen av sjukförsäkringen som vi skall diskutera ? Annars tror jag att debatten kommer att förlora väldigt mycket - inteminst för dem som försöker följa den och är utlovade att få höra om Ändringari sjukförsäkringen m. m. Ändringari sjukförsäkringen m. m. sjukförsäkringenoch hör allt möjligt annat. Men väljer självfallet själv vad honhelst vill tala om, vilket kan uppfattas som att det finns vissa ämnen som honhelst vill undvika. Låtmig återgå till detta med insjuknandedagen. kommer jag att säga något somlåter väldigt krångligt, men så här är det: Det räcker inte med att man är heltarbetsför halv dag - man måste vara halvt arbetsför hel dag för att få räknaden som insjuknandedag. Det får exakt den effekt som jag tog upp iett exempel. Detta fillhör de mycket krångliga sakerna. Och varför skall mangöra det enkelt när man kan krångla fill det? Jag skall, , sluta med att sägaföljande, eftersom jag inte har någon replik kvar. Detär lätt, sade , att rhan i en talarstol säger någonting som ärförhastat och fel. Det håller jag gärna med om. sade i ett fidigareanförande: Min tid är snart ute. Jag måste säga: Jag önskar verkligensocialministern ett långt och hälsosamt liv. Men kanske finns det flera med mig- jag vet inte - som önskar att tiden som socialminister kan bli avkortad. 13 SocialministernKARIN SÖDER: Dess bättre är det i ett demokrafiskt samhälle folket i val sombestämmer vem som skall ha både riksdagsmannaposter och sedermera, som en följdav detta, ministerposter. Det skall vi väl inte behöva diskutera här. Men detär klart att opposifionen alltid vill se en regerings företrädare utbytta, sådet önskemålet har jag stor respekt för, . DorisHåvik säger att jag inte vill tala om sjukförsäkringen. Det vill jag visst. Jagtalade mycket och ingående om detta både i mitt första anförande och i deövriga inläggen. Men både och gör påståenden omregeringens-och säger jag regeringens-oförmåga, illvilja och vad det nu ärfråga om. Och måste jag naturligtvis bemöta dessa påståenden, som ocksågäller andra områden. Det är närmast en självklarhet att det måste vara så. Föratt sedan ta ett annat exempel, , som belyser diskussionen om denmomshöjning som socialdemokraterna faktiskt har föreslagit: För kommunernainnebär detta att det blir en ytterligare ekonomisk belastning med mellan 600och 650 milj. kr. Det kan vara värt att ta med detta i bagaget när mandiskuterar att de här besparingarna inte ger effekt när man vill kompensera påannat sätt. Jagskulle också kunna ta fram exempel på hur det slår för barnfamiljerna. Entvåbarnsfamilj - med fyra personer - förlorar också på en sådan här operation,även om socialdemokraterna föreslår ett höjt barnbidrag. Såtill frågan om insjuknandedagen: Det har gjorts gällande, inte minst i densocialdemokratiska reservafionen, aft de nya reglerna för insjuknandedagskulle innebära en försämring jämfört med nuvarande regler. Denuvarande reglerna innebär att ersättning inte utgår för den dag som sjukanmälan kommer in till . beroende av när anmälangörs och inte av den faktiska sjukdomssituationen, och det är det vi menar ärfelaktigt. Den som är förutseende och kvällen före sjukdagen ringer tillförsäkringskassan och sjukanmäler sig får ersättning redan första sjukdagen.Den som däremot väntar med sin anmälan till morgondagen för att se hurhälsofillståndet då utvecklat sig går miste om ersättningen första sjukdagen. Dettaär en orättvisa som rättas fill genom regeringens förslag, där rätten tillersättning knyts i första hand till nedsäftningen av arbetsförmåga och intetill anmälningstidpunkten. Som insjuknandedag skall då i fortsättningen räknasden dag då arbetsförmågan är nedsatt med minst hälften, dvs. samma krav skallgälla som för övriga sjukdagar. Dettainnebär för flertalet sjukdomsfall ingen ändring av ersättningsrätten,eftersom någon ersättning för insjuknandedagen inte utgår för av sjukfallen - så är förhållandena. Detär alltså möjligheten att anmäla sig sjuk kvällen före den verkhga sjukdagensom faller bort. Det klarläggandet vill jag göra. Jagkan hålla med om att reglerna kan förefalla något besvärhga när maninte ser dem på papper, men så här är faktiskt förhållandena. Jagskulle gärna vilja ta upp en annan fråga, som kanske har belysts förlitet här . Det gäller de problem som är förknippade med att arbetsmiljönär mycket olika för olika arbetstagare. Det kan ha betydelse förkorttidsfrånvaron. Men den stora effekten gäller naturligtvis långtidsfrånvaron.Det är ju inte med korttidsfrånvaro som man kurerar ryggar som är dåliga ellersådana effekter som uppstår av en hård arbetsmiljö. Det är då viktigt attfortsätta ansträngningarna för att förbättra arbetsmiljön men också att se tillatt rehabiliteringsinsatserna blir bättre. Och det är detta vi nu ser effektenav - att de långa sjukfallen så att säga blivit kortare. Somslutvinjett till diskussionen med skulle jag vilja uttrycka en fromförhoppning om att vi i varje fall i detta avseende kan arbeta vidaretillsammans med att förbättra arbetsmiljön och förbättra för de människor somhar en svår och tung arbetsbörda i vårt land. Ändringari sjukförsäkringen m. m. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att hon infe ägde rätt till ytterligare rephk. 14 (): ordförande har en märklig fallenhet för attbetrakta den svenska välfärden som en historisk parentes som börjar med GustavMöller och slutar med . Allt vad var och allt vaddärefter har varit är enbart mörker och inte förtjänt av andra kommentarer äntandagnisslan. Och gnissel har vi fått höra mycket här i kammaren ochlandet runt . Men det är, , inte svårt- att få framden sortens gnissel i form av namninsamlingar och demonstrationer om en mäktigrörelse med alla sina krafter ägnar sig åt medveten och grovverklighetsför- Ändringari sjukförsäkringen m. m. vanskning, i fråga om bådede förslag som föreligger, förutsättningarna för dem och alternativen till dem.Då får man fram den sortens effekter. Jagtror att man måste ha klart för sig att det är ur detta korta perspekfiv -frånGustav till - som socialförsäkringsutskottets ordförandeser socialförsäkringen för att över huvud taget förstå hans sätt att resonera.Det är det som gör att han kan beteckna det beslut som vi snart skall fatta somett historiskt avgörande, vilket det naturhgtvis inte är. DorisHåvik har korrekt räknat fram att nettobesparingen av den förändring isjukförsäkringen som karensdagarna och kompensationsnivån innebär är 1,3 ä 1,4miljarder. Det är av de samlade utgifterna för sjukpenningen iSverige, i ordefs bokstavligaste mening en marginell förändring. Därmed intesagt aft den är betydelselös. Det är betydande belopp som sparas tillstatsbudgeten - det skall vi inte förbise. Det är betydande förändringar för endel människor. Det är självfallet riktigt aft förändringarna inte är desammaför alla människor. Ingen försäkring kan någonsin konstrueras så att deninnebär detsamma för alla. Regler för sjukförsäkringen gäller bara dem som ärsjuka. De andra slipper undan. Hur en vanlig brandförsäkring är utformad äralldeles ointressant för dem det aldrig brinner hos. Detta är en självklarhet.Det är endast de som drabbas av det vi försäkrar oss emot som över huvud tagetpåverkas. Detär inte så i sjukförsäkringen, , att de friska betalar för de sjuka.Friska och sjuka tillsammans betalar vad sjukdomen kostar. Detta är allförsäkrings själva grundidé, att inom ett kollektiv dela på kostnaden somannars skulle drabba bara några inom kollektivet, och några som man inte iförväg vet vilka de är och inte heller i vilken omfattning de drabbas avförsäkringsfallet. Det är återigen detta som är själva grundförutsättningen förall försäkring. Egentligenär den klassiska livförsäkringen en försäkringsteoretisk omöjhghet. Man kannämhgen inte försäkra sig mot någonting som undantagslöst drabbar alla. Därförär den egentligen inte heller någon livförsäkring. Den är, som det hette jag växte upp i livförsäkringsbranschen, en blandad liv- och kapitalförsäkring.Den är ett sparande. Det belopp som finns kvar när jag dör eller när jag -vilket försäkringstjänstemän på den fid jag nu talar om, en sedan längeförgången fid, brukade kalla försäkring på rent liv- vill lösaut försäkringen är en sparad peng, det är inte en riskpeng. Premien är uppbyggdför detta. Omvi skall tala om försäkring måste vi ha klart för oss att det finns någrastorheter som måste avvägas mot varandra i all försäkring. Vi kan se det frånlitet olika håll. Det som är intressant är att all försäkring innehållerde tre momenten risk, självrisk och premie. De är beroende av varandra. Jag gårinte så långt som att jag hoppas på en fulländad försäkring.Världen har aldrig sett en sådan, och får nog aldrig se den heller. Men en braförsäkring är inte självklart den försäkring som ger det högsta försäkringsbeloppet.Det är inte heller självklart den försäkring som ger den lägsta premien ellerden minsta självrisken, kanske ingen alls. Den bästa försäkringen är den somerbjuder den rätta avvägningen, den för varje fid och för varje serieomständigheter rätta avvägningen av risk, självrisk och premie. Vikan önska vad vi vill, men vi kan inte allfid göra något åt det. Vi kan maskeraoch delvis korrigera den försäkringsteorefiska verkligheten just när det gällersocialförsäkringen. Vi kan bygga på den med egenthgen försäkringsfrämmandemoment, och det har vi i stor enighet gjort i betydande utsträckning. Men detrubbar inte de grundvalar som vi ändå infe kommer förbi. Vi vet att i en sårelativt lättbegriplig försäkring som vår vanliga bilförsäkring väljermänniskorna i mycket stor utsträckning - om de infe av avbetalningskontrakttvingas till någonting annat - frivilligt en försäkring med jämförelsevis högsjälvrisk, för att därmed undvika en mycket hög premie. De väljer dettafrivilhgt. Man säger , . kan jag klara. Visst blir det besvärligt.Jag kanske får låta bli att åka utomlands på semestern det året, om jag råkarut för en smäll på . på min bil. Men jag klarar det, min ekonomi slåsinte sönder. Det är för mig bättre än att betala flera hundralappar till varjeår, oavsett om det händer mig något eller inte. Jag tror att många, om de fårförutsättningarna klara för sig, skulle resonera på precis samma sätt om ensocialförsäkring. Hur mycket kan jag klara, och hur mycket är jag beredd attbetala för att slippa klara någonting själv? Nuhar människorna i det här landet inte fullt ut fått chansen att träffa detavgörandet. De har förvillats av en debatt som fill stora delar helt enkeltinte är sann. Det har kunnat ske bl. a. därför aft vi just har korrigerat ochförändrat de försäkringsmässiga förutsättningarna för vår försäkring och maskeratden. GunnarBiörck i kommer om att tala om en motion, som jag har mycketstor sympati för. Varken jag eller någon annan i socialförsäkringsutskottet harkunnat yrka bifall till den motionen. Men det beror, åtminstone för min del,närmast på att antingen är för sent ute eller för . Hanär för sent ute i den meningen att det är tekniskt administrativt omöjligt attvillfara hans önskemål utan mycket långa och krångliga förberedelser ochomläggningar av hela systemet. Han är för tidigt ute därför att vi kanske ännuinte har hunnit dit där jag tror att vi kommer aft hamna, då det , nämligen ett klart för den enskilde uppenbart samband mellanförsäkringskostnad och försäkringsförmån skall återställas. Om den avgift minsjukförsäkring kostar hade varit synlig för mig själv , t. ex. som densenast var på min egen skattsedel, hade den debatt vi nu för sannolikt haft ettannat innehåll. Kostnaderna måste betalas. Socialministernhar förklarat att - och jag tror aft hon har rätt i det -folkpensionsavgiftenunder alla omständigheter måste höjas. Vi kan inte fortsätta att betalafolkpensionen, till så stor del som sker, med skattemedel över budgeten.Avgiften måste under alla omständigheter höjas. Det föreslås en höjning med enoch en halv procent. Det slår inte igenom på arbetsgivaravgiften i dess helheteller på löneutrymmet därför att man kan föreslå en sänkning avsjukförsäkringsavgiften med lika Ändringari sjukförsäkringen m. m. Ändringari sjukförsäkringen m. m. Men vi hade fåtthöjningen ändå. Vad innebär en och en halv procent av ett redan i det närmasteobefintligt utrymme för löneökningar? På en vanlig inkomst handlar det om enhundralapp - året runt, vare sig jagar frisk eller sjuk. Det är deninkomsfmöjlighet man måste avstå från om man vill avstå från att förändrasjukförsäkringen på det sätt som föreslagits. Lägger man på detta 2 %mervärdeskaft, som jag också får betala vare sig jag är frisk eller sjuk, ärjag rätt säker på att för de flesta vanliga inkomsttagare är detsocialdemokratiska alternativet ännu värre än den självrisk man kan drabbas avi sjukförsäkringen, och som - man skall medge det - i extremfall kan bli rättbesvärande. Meni perspekfiv är allting rätt och väl såsom det var fram tillseptember 1976. Det är märkligt att det gäller även tandvårdsförsäkringen -enav våra "unikaste" reformer, som uttryckte sig. Tandvårdsförsäkringen är unik. Men på vilket sätt? Den är inte unik ivärlden. Den är infe unik genom sina förmåner. , , jagoch hela socialförsäkringsutskottef var t. ex. i och tittade påtandvårdsförsäkring. Där har de sedan fid en tandvårdsförsäkring somär bättre än vår, för patienterna. Men vår tandvårdsförsäkring är unik. Den haren i försäkringsvärlden unikt hög självrisk på för de allra flesta.Propositionen som införde denna självrisk var signerad av . Det ärmånga gånger högre, hur man än räknar, än den självrisk i sjukpenningförsäkringensom vi föreslår. Ingen har föreslagit att vi skall ha självrisk isjukpenningförsäkringen upp fill ett tak, som faktiskt för de flestatandvårdspafienfer hgger på molnfri höjd. Varför är det så bra? Det är just som är bra. När vi moderater 1974 föreslog en kompensationsnivå på föralla och anvisade finansiering för det, var det fel. När regeringen i dagföreslår är det fel. är rätt, av det skälet att det råkade stå i denproposifion som signerat. Jagär emellertid infe glad åt det förslag som regeringen har lagt fram. Det är intebra. Jag hade helst velat undgå det. Jag har förstått att också skulle ha velat undgå det. Vi kommer nämligen ned fill en otäckt lågkompensationsnivå i fråga om tandvårdsförsäkringen - jag menar att vi var därfrån början. SvenAspling slösar gärna med uttrycket ett historiskt avgörande. Han användefaktiskt det uttrycket i debatten också den gången när vi beslöt omtandvårdsförsäkringen. Jag minns att jag hade invändningar, att det var ett brasteg på vägen men att det infe skulle lösa problemen för på långt när allamänniskor. Det finns nämligen fortfarande - och fanns troligen i början av1970-talef, konstigt nog, ännu fler än nu - människor i det här landet, förvilka det egentligen är Ukgilfigt om en tandläkarräkning är på 500 eller 1 000kr., därför att redan 500 ligger långt utom räckhåll. Försäkringen innebäralltså inte någonting i fråga om vad jag skall betala, utan den innebärnågonfing i fråga om vad jag skulle ha betalat, om jag hade haft råd att gåtill tandläkaren. Så visst är det illa aftvi sänker nivån. Jag hoppas aft det skall bli tillfälle att ta igendetta, och jag hoppas att den översyn som är utlovad skall kunna fa tag även idefta. Från moderat håll har vi ställt oss bakom regeringensproposition i de väsentliga delarna. Som nämnts har vi föreslagit 900 milj. kr.i ytterligare besparingar. Aft vi i huvudsak har ställt oss bakom regeringensproposition innebär inte att vi ger den något särskilt högt betyg. Den kunde havarit bättre. Efter all den tid som gått läggs den nu fram somfaktiskt innebär att det blir tidsnöd när det gäller att föra ut budskapet omvad det verkligen handlar om. Propositionen är visserligen, som socialministernsade, inställd i ett totalekonomiskt, samhällsekonomiskt sammanhang, men jagskulle vilja se den mera inställd i ett socialförsäkringssammanhang, gällandehela vårt socialförsäkringssystem. Jag är inte alls säker på att just deändringar som vi nu kommer att besluta, ifall allt går väl, om ökad självrisk isjukpenningförsäkringen, om lägre kompensation i tandvårdsförsäkringen och endel annat är de bästa avvägningarna. Jag är helt övertygad om att vi snartmåste se över hela socialförsäkringssystemet, för att bl. a. undersöka var detfinns bitar som vi helt kan vara av med. Vi har under de glada åren, när vihade gott om pengar, kostat på oss att försäkra bort även småsaker. Det gällerjust sådant som den enskilde faktiskt kan bära utan att behöva hamna i någonallvarlig ekonomisk kris, men det försäkrar vi bort. Det finns exempel. Visserligen har uppmanat oss att hålla ossstrikt fill ämnet, men jag är inte säker på att jag kan leva upp fill det,särskilt som själv i samma andetag som hon sade detta omedelbartövergick till att ägna en hel replik åt att tala om fyra socialdemokratiskavallöften, lämplig pensionsålder och regeringsförhållandena i ochVästtyskland. Det är inte mitt ämne. Vad debatten handlar om är jusocialförsäkringen. Det finns något som kallas behovsprövat hustrutillägg tillfolkpensionen och som vi har diskuterat. En gång i världen var det enviktig förmån. Vi föreslog att belopp som understiger . heltenkelt inte skulle utbetalas. Det är en teknik som används i andra socialasammanhang. Pengarna bara stannar där de är. Vilka hade det drabbat? Ja,knappast något pensionärspar med inkomster understigande . Men sådant håller vi på med, och det kallar vi socialförsäkring. Det lärförsvinna, och jag hoppas det. Men visst kunde man ha satt in de här frågorna iett större socialt försäkringssammanhang och vägt lämpligheten i det ena motskälighet en i det andra, för att försöka komma fram till ett bra system. Vihar nu fått löfte om att ett sådant arbete skall påbörjas, och jag hoppas attdet blir en både snabb och grundlig översyn. I det förslag som vi nu behandlar finns egentligen tvåalldeles skilda mofiv. Det ena har helt dominerat debatten , och det ärbesparingsmotivet, ett budgetmofiv - här måste sparas pengar. Det är åtminstonevi på den icke-sociahstiska sidan överens om. Det måste, alldelesovillkorligen, sparas pengar. Det tvånget är så överhängande att jag inte troratt man överdriver särskilt mycket om man säger: Om vi inte nu lyckas saneraSveriges ekonomi. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Ändringari sjukförsäkringen m. m. finns det kanske intenågon sjukförsäkring alls . Det låter hemskt, men det är inteuteslutet. HerrAspling, som är en ännu äldre man än jag, har talat om vad som tilldrog sigförr. Det är riktigt att vi 1956 fick i huvuddrag den nuvarande sjukförsäkringen.Men när fattades det beslut om den? Jo, fattade, om jag inte minnsfel, beslutet - det kan ha varit 1946. Men man satte ikraftträdandet tillden , därför att den dåvarande socialdemokrafiska regeringengjorde bedömningen att vi helt enkelt inte hade råd . Vi kan önska vilkenförsäkring som helst, men icke ens kan lugga en skallig, som enförnämlig medarbetare till brukade säga. När detinte finns pengar, så finns det inte, utan vi får vänta. Envårdag 1950 stod den dåvarande socialdemokratiske statsministern i riksdagenoch upplyste kamrarna: Vi måste tyvärr vänta till. Sjukförsäkringenkan inte träda i kraft förrän , för det finns inte pengar isamhällsekonomin. - Det var ansvarskänsla det. 1966var både och jag med i den debatt i andra kammaren som föregickbeslutet om att avskaffa karensdagarna. Några till som alltjämt är kvar iriksdagen var också med. Det var inte många nuvarande ledamöter som delfog iden debatten, men några gjorde det. Jag minns inte mycket mer av denna debattän resultatet. Men jag minns någonting som jag själv sade och som jag ärmycket glad åt. Jag sade: Ur rättvisesynpunkt är detta en riktig reform. Det ärorimligt att halva svenska folket skall belastas med karensdagar och den andrahalvan inte. Felet är bara att vi gör reformen åt fel håll. Vi skulle i ställetha försökt att införa karensdagar för dem som inte hade sådana i stället föratt ta bort karensdagarna. Därmedär vi över på det andra motivet. Det finns nämligen, både i propositionen och ivårt moderata alternativ, också ett försäkringsmässigt motivkomplex. Enförsäkring av denna typ behöver, just som försäkring, en självrisk. Det var detPer Eckerberg menade, och jag är övertygad om att han har rätt. All försäkringmåste förenas med kontroll.