prot · G50955 · 1981-12-31 00:00:00 — Arbetsmarknadssituationen i är sådan att omLuxor skulle gå över styr - rekommenderar ju att företaget skallträda i likvidation -och hela styrkan på 1 800 anställda ställas utan arbete,skulle det få helt katastrofala följder, både för de anställda och för Motalasom kommun och industriort. 72 (): Jag och några partivänner har i en motion föreslagit att en utredningskall tillsättas med uppgift att utröna huruvida ett återinfört tobaksmonopolskulle vara av stort värde för samhällets tobakspolitiska arbete. Menvad säger nu näringsutskottet? Jo, man "finner det naturligt" atttobakskommittén inte har tagit upp frågan om införande av ett tobaksmonopol.Men utskottet tycks tro att skälet för detta skulle vara att "ennäringsrättslig särreglering stick i stäv mot eljest tillämpade principer"inte synes önskvärd. Någotsådant motiv för att avstå från förslag om tobaksmonopol har tobakskommi*téninte formulerat eller tagit ställning för. Ettbetydande, mera närliggande skäl för kommitténs underlåtenhet står att finna idet faktum att frågan om eventuellt tobaksmonopol inte bara har hälsopoHtiskaaspekter utan också berör frågor av handels-, närings- ochsysselsättningspolitisk art. Jag - och säkert hela tobakskommittén - finner Förvärvav aktier i B,, m. m. det därför naturhgt att enannorlunda sammansatt utredning än just tobakskommittén skulle vara rättinstans att utreda denna fråga. Utskottetspåstående att ett införande av ett tobaksmonopol skulle vara "ennäringsrättslig särreglering stick i stäv mot eljest tillämpade principer"är inte utan vidare korrekt. I fråga om en annan grupp konsumtionsvaror meddokumenterade hälsomässiga och sociala skadeverkningar, nämligen alkoholdrycker,är det redan en tillämpad princip med ett statligt monopol. Fråndenna talarstol har klart uttalats att såväl alkohol- somtobaksbruket av hälsoskäl bör motverkas. finner det därförockså självklart att t. ex. föreslå gemensam lagstiftning beträffandemarknadsföringen av alkohol och tobak. Det är ingen "särreglering"att då också införa ett statHgt monopol i tobakshanteringen, när ett sådantsedan länge finns i alkoholhanteringen. Dettidigare tobaksmonopolet avskaffades innan någon bredare diskussion ägt rum isamhället om tobaksbrukets skadeverkningar. Om detta avskaffande i stället hadevarit aktuellt skulle säkert hälsoinriktade bedömningar ha vägt tyngre änrent handels- och näringspolitiska och ansetts tala starkt för ett bibehålletmonopol eller åtminstone för någon form av marknadsreglering utifrånhälsomässiga överväganden. Ävenom införande av tobaksmonopol inte ordagrant nämns i tobakskommitténs slutbetänkande,är det naturligt att kommitténs förslag ändå aktualiserar denna fråga. Dettavisas t. ex. av att i sitt remissyttrande över tobakskommitténsslutbetänkande har uttalat följande: "kan tänka sig etttobaksmonopol som stöd för genomförandet av total begränsning i rätten attmarknadsföra tobaksvaror. Det statsägda har av alltobaksförsäljning. Ett monopol skulle kunna underlätta övergången till en idetta fall helt ny marknadssituation." Ävenandra skäl än hälsoskäl talar för att frågan om ett tobaksmonopol åtminstonebör kunna utredas. Tobaks- och servicehandelns riksförbund anförde i sittremissyttrande följande: "Vi ifrågasätter om tobakskommitténs målsättningtill minskat tobaksbruk har någon möjlighet att uppnås så länge tobaksvarornaär så lättillgängliga som . Därför har vi förståelse för om manöverväger en begränsning av rätten att saluföra tobaksvaror, särskilt som dessaprodukter redan omgärdas av en rad rigorösa bestämmelser beträffande reklam ochövrig marknadsföring." har uttalat sig om tobakskommitténs betänkande, dels som en avparterna bakom Svenska tobaksbranschföreningens yttrande, dels i ett egetseparat yttrande. I det senare framhåller man följande: "Tobaksbolagetvill fästa uppmärksamheten på åtgärder som flera utländska tobaksfabrikanter vidtagit för att komplettera den normala annonseringen. Dettaförhållande snedvrider konkurrensförhållandet mellan Tobaksbolaget och deufländska fabrikanterna, som alltid kommer att ha möjligheter att bedrivaosynlig marknadsföring som bekostas från utlandet och därmed inte kankontrolleras. Qm Tobaksbolaget skulle använda sig av denna typ av åtgärder skulle det medsäkerhet anses utgöra ett kringgående av svensk lag. Tobaksbolaget har redan inuläget svårigheter att möta de reklamaktiviteter av olika slag som utländskakonkurrenter kan genomföra och som Tobaksbolaget inte kan eller anser sig kunnautnyttja inom reklamrestriktionernas ramar." Tobaksbolagetbefarar att följden av ett sådant snedvridet konkurrensförhållande i relationtill utländska bolag . Tobakskommitténhar i och för sig bedömt sådana farhågor som starkt överdrivna. Några utländskaerfarenheter som skulle utgöra grund för farhågorna har kommittén inte funnit. Det finns mycket som talar för ett återinförande av ett stadigttobaksmonopol. Men att gå emot ett enigt utskott är ju dömt på förhand attmisslyckas. Jag finner mig i att mitt motionsförslag går upp i rök - menför den skull anser jag inte frågan utagerad. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (kapitaltillskottm.m.) Utskottetshemställan bifölls med 256 röster mot 68 för reservation 1 av afUgglas m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom.2 (vissa direktiv för Luxors verksamhet) Utskottetshemställan bifölls med 308 röster mot 16 för motion 107 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom.3 (bemyndigande att överlåta aktier) Utskottetshemställan bifölls med 163 röster mot 161 för reservation 2 av . 1 ledamot avstod frän att rösta. betänkande 1981/82:8 om vissa läromedelsfrågor (prop.1981/82:51). 73 (): Skolarbetet är fortfarande i stor utsträckning beroende av läromedelsom är specialproducerade för skolan, trots det vidgade läromedelsbegrepp somslogs fast redan i SIA-propositionen 1976. Vilka hjälpmedel som böranvändas i undervisningen för att uppnå uppställdamål borde diskuteras mycket mera. Det gäller att inte bara använda sig avläromedel som är specialgjorda för skolan utan också av vanliga böcker ochannat skriftligt material Hksom etermedia och film samt verkligheten somläromedel, t. ex. i form av intervjuer och studiebesök. Attvälja läromedel är i första hand en fråga som måste avgöras lokalt av lärareoch elever och av den lokala skolstyrelsen. Det borde därför vara självklartatt samhället genom centrala informationsinsatser underlättar det lokalaläromedelsvalet. Om samhällsinformationen uteblir är det stor risk för attlärare och elever utsätts för ökad kommersiell bearbetning i stället för sakligproduktinformation. Samhälletsinsatser på läromedelsområdet har inriktats på övergripandeinformation om läromedel genom (), objektivitetsgranskning av vissa läromedel, produktionsstöd tillenskilda förlag och stöd till utbildningsradions verksamhet. Föross socialdemokrater är det självklart att samhällsinsatserna på detta områdemåste öka, både vad avser att garantera läromedelsförsörjningen, inte minst påbristområden, och för att ge förbättrad information om de läromedel som finnsatt tillgå. Samhällsinsatserna utgör i pengar räknat bara avläromedelsförlagens marknadsföringskostnader. Detta anser vi är heltotillräckligt. Regeringen och de borgerliga partierna har en rakt motsattåsikt. Regeringen har i en proposition föreslagit att i ställetför attutveckla samhällsinflytande och samhällsinsatser i betydande delar avveckladessa. Regeringsförslagetgrundar sig på ett betänkande från utredningen om läromedelsmarknaden.Betänkandet har rönt en mycket starkt negafiv remisskritik i de avgörandefrågorna. Detta får dock inte regeringen att tveka. Regeringen med dencenterpartistiska skolministern i spetsen kör i stället över praktiskt tagetalla berörda, dvs. lärare, elever, skolan i dess helhet, kommuner,handikappgrupper m. fl. Den enda part som kan känna sighelt nöjd med regeringsförslaget är läromedelsproducenterna. Detär bara att konstatera att den alltmer monopoliserade läromedelsmarknaden meddet här förslaget får ett än större inflytande över skolarbetet. Samhälletsinsyn över läromedelsområdet minskar. Samhällets register över läromedel ochsamhällsinformationen på området avvecklas helt. Läromedelsproducenterna själva- med sina självklara vinst- och konkurrenssyften - skall i stället svara förregistreringen och informationen. Skolorna skall alltså inte längre ha tillgångtill en neutral och av producentintressen oberoende information om läromedlen. Dethär förslaget lägger regeringen fram trots att man skriver ipropositionen - jag citerar föredragandens egna ord - : "En klar majoritetav instanserna förespråkar ett fortsatt samhälleligt ansvar och att det därvidär naturligt att SIL fullgör informationsuppgiften." Trots dettaotvetydiga ställningstagande av remissinstanserna i en central skolpolitiskfråga föreslår regeringen att läromedelsinstitutet skall avvecklas. För oss socialdemokrater är det en grundläggande principatt det är samhället som skall ha ansvaret för vilka läromedel som används iskolarbetet. Därför skall samhället ha huvudansvaret för registreringen avläromedel och för den information om läromedel som skolorna behöver. Verkligkonsumentupplysning måste göras av ett organ som är fristående frånproducenterna. Vi anser också att det är viktigt att det finns ettsamhällsorgan som har ett ordentHgt grepp om läromedelsfrågorna. bör därför vara kvar och utvecklas. Uppgiften att övervaka prisutvecklingen påläromedelsområdet är därvid viktig, särskilt nu med hänsyn till att det skallinföras en ny läroplan för och att förändringar skall genomförasunder också i gymnasieskolan. Här gäller det verkligen att setill att kommunerna inte drabbas av omfattande kostnadsökningar påläromedelsområdet. Också för detta behövs läromedelsinstitutet. Det gäller även att handha frågorna om produktionsstödtill icke lönsam läromedelsproduktion. Det gäller att vara huvudman för derikscentraler för pedagogiska hjälpmedel för handikappade som finns. Ettytterligare område är att vara det centrala organ som kan hjälpa till medinvandrarlärome-del. Vi menar att läromedelsinstitutet behövs för att värnakonsumenfintres-sena. Konsumenterna skall därför vara väl företrädda iinsfitutets styrelse. Men i stället för att utveckla läromedelsinstitutetavvecklar regeringen verksamheten och gör läromedelsfrågorna än mer beroende avproducenterna. Till konsumenfintressena i det här sammanhanget - jag uppreparatt det är kommunerna, som betalar för läromedlen, men också skolor, elever ochlärare - tar regeringen ingen hänsyn. Det är en för hela skolsamhället mycketupprörande behandling av viktiga frågor. Särskilt sorgligt är det, att det är somsviker och att det är som går i spetsen för den här försämringen.När samhällsin-flytandet över läromedelsfrågorna utökades i början av1970-talet och när läromedelsinstitutet byggdes upp, då stödde på varjepunkt det socialdemokratiska förslaget. har helt bytt sida och riveri stället upp det vi då var överens om. Det skall bli intressant att höracenterns talesman i utskottet förklara varför så helt har bytt fot. har läromedlenvarit föremål för granskning, först av statens läroboksnämnd och under senareår av läromedelsnämnden. Regeringen vill nu avveckla denna samhälleligagranskning och i stället överlämna åt två utsedda granskare att stå förobjektivitetsgranskningen av läromedlen. Vi anser att det även är en självklarsamhällsuppgift att ange en godtagbar standard vad gäller objektiviteten iläromedlen. Vi menar alltså att det bör vara ett samhällsorgan som på grundvalav granskarnas yttranden fattar nödvändiga beslut. Därför bör läromedelsnämndenmed sin allsidiga sammansättning vara kvar. Granskningen skall omfatta läromedlen i desamhällsorienterande ämnena, men även andra ämnen. Det är de s. k.basläromedlen som skall vara föremål för granskning. Förutom saklighet ochallsidighet, dvs. det man brukar kaHa objektivitet, skall man också pröva omläromedlets framställning överensstämmer med gällande läroplan och omläromedlet utgör ett gott pedagogiskt hjälpmedel för eleven i skolarbetet.Utifrån en sådan samman-vägning av läromedlets kvaliteter och brister skall enbedömning göras, om läromedlet kan anses få utgöra ett basläromedel eller ej.Denna bedömning bör också utgöra underlag för informationen om läromedlet uttill skolorna. Minsummering är alltså att regeringen föreslår en allvarlig försämring avläromedelsinformationen och läromedelsgranskningen, när regeringen i ställetborde ägna sig åt att ytterligare förstärka samhällsinsatserna på detta områdeför att hjälpa dem som lokalt arbetar med läromedelsvalet. Ytterst handlar detändå om att ge skolan, eleverna och lärarna så goda hjälpmedel som möjligt. Dethade därför också varit en fördel om hade velatuttala att i begreppet kostnadsfri utbildning i , specialskolan ochgymnasieskolan skall det Hgga att eleverna har kostnadsfri tillgång påläromedel. Jag beklagar att de borgerliga partierna inte ställer upp på ettsådant uttalande. Jagyrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna vid betänkandet. Avslutningsvisvill jag säga att när skall fatta de här viktiga besluten är detprincipiella ställningstaganden man gör, och det gör man utan att deprincipiella frågorna har varit berörda vare sig i propositionen eller iutskottsmajoritetens text. Också härvidlag skulle jag vilja ha ett besked frånutskottsmajoritetens talesman - ett klart besked om varför det är så angelägetatt avveckla samhällsinflytandet på läromedelsområdet. 74 (vpk): Förslagen i propositionen och utskottsbetänkandet är ägnade attförsvaga ett redan svagt samhälleligt inflytande över läromedelsproduktionen.Det är ett avgörande skäl för vpk att yrka på att propositionen i väsentligadelar skall avslås, och bakom den uppfattningen har också socialdemokraterna iutskottet samlat sig. Det är alltså till stora delar en enig opposition som idenna fråga går emot den borgerliga utskottsmajoriteten. Genomatt propositionen inte ens har avvaktat skolförfattningsutredningens remissvarom rätt till fria läroböcker och andra hjälpmedel kan den också ses som enförtäckt attack mot kostnadsfria basläromedel. Kravet på fria läromedel är ettgammalt krav inom arbetarrörelsen, och kravet har fortfarande full aktualitet.Varje försök till inskränkning måste därför avvisas. I när kommunernatvingas minska sina utgifter kan en frihet på det här området inteaccepteras. Vi hävdar därför att basläromedel och väsentliga hjälpmedel som lexikon och kartböcker kostnadsfritt skall ställas till elevernas förfogande soms. Bestämmelserna om gåvoläromedel bör också utvidgas till att ävengälla för gymnasieskolan och den kommunala och statliga vuxenutbildningen. Vi vill också gentemot de borgerliga förslagsställarnahålla fast vid regeln att förhandsgranskningen av läromedel skall vara kvar ochleda till beslut om godkännande eller ej. säger statsrådet i propositionen att granskning kanleda till utslätning och att granskningen därför bör vara endastkonsumentupplysande. Denna tanke om en konsumentupplysande läromedelsgranskningbortser från att dagens beslut om läromedel i våra skolor i mycket hög gradfattas mot bakgrund av ekonomiska överväganden och inte efter en diskussion omvad som är bäst eller sämst från fall till fall. En konsumentupplysning är dåverkningslös. Dessutom karakteriseras läromedelsmarknaden i vårt land aven tilltagande monopolisering. Det finns åtskilliga exempel på att det förolika årskurser och linjer ofta bara finns ett enda läromedel. Då ställs judesto större krav på granskningen. Flertalet läromedel i samhällsorienterande ämnen är varkenallsidiga eller objekfiva. Ensidigheten befrämjas här av att enhistoriemateriahstisk teori t. ex. aldrig har tillåtits någon presentafion ochpå att läromedel i dessa ämnen över huvud taget inte författas med utgångspunkti någon egentlig samhällsteori. Vi anser därför att allsidigheten och objekfivitetenfaktiskt skulle kunna tjäna på att läromedel i samhällsorienterande ämnen gavutrymme åt även rena partsinlagor, där t. ex. företrädare för olika politiskapartier kunde få ange sina synsätt. kommunisterna vill slå vakt om , och det är glädjande att desocialdemokratiska reservanterna intar samma ståndpunkt. Vi föreslår i vårmotion att institutet skall finnas kvar och i fortsättningen ta över de granskningsuppgiftersom verkställer . Vi avvisar tanken på att granskningen skall ske isamarbete med förlagen. Det är ett viktigt samhällsintresse att granskningen avläromedel äger rum helt oberoende av förlagen och producentintressena. Merparten av remissinstanserna har också - som redan påpekat - förordat att statens insfitut förläromedelsinformation även i fortsättningen skall ha huvudansvaret förläromedelsinformationen. Institutet bör i stället för att avskaffasförstärkas. Vi menar också att institutet bör få en parlamentarisktsammansatt styrelse, som även bör bli en motsvarighet till den granskningsnämndsom nu finns inom . Vi vill på så sätt förstärkasamhällsinflytandet. Vi hävdar också i likhet med remissmajoriteten att statensinsfitut för läromedelsinformation skall fortsätta att ansvara förprodukfionsstöd och vara tillsynsmyndighet för rikscentralerna för pedagogiskahjälpmedel för handikappade.Uppgiften att bidra till en förbättrad läromedelsförsörjning på bristområden ärangelägen. Denna fråga aktualiserar ett gammalt vpk-krav påsamhällskontrollerad läromedelsproduktion, som skulle sikta till att garanterabasläromedel i alla ämnen och för olika elevgrupper med särskilda behov. Inteminst olika invandrargruppers självklara rättigheter till goda läromedel påeget modersmål skulle underlättas av en helt samordnad läromedelsproduktion. Vi menar slutligen också att forsknings- ochutvecklingsarbetet på läromedelsområdet skall föras över från skolöverstyrelsentill ett förstärkt , med denparlamentariskt förankrade ledning som vi föreslår. En helt oberoendeställning gentemot läromedelsföretagen bör här vara en självklarhet. Jag yrkar bifall till vpk-motionen i de delarsom dess yrkanden inte tillgodoses genom de socialdemokratiska reservationernaoch i övrigt bifall till reservationerna 1, 2 och 3. 75SVEN (): Innan jag kort bemöter de föregående talarnavill jag motivera litet av vad som ligger bakom utskottets förslag. sedan den icke-socialistiska regeringentillträdde har vi fått en hel del nytänkande beträffande reformarbetetgenom skolväsendet. De nya impulserna kan sammanfattas med ett enda ord:decentralisering. upplevde skolan, Hksom samhället i övrigt, enfortgående centraHsering av beslutsfattandet. Det var på central nivå somriktlinjerna drogs upp, och de verksamma ute i kommunerna och på skolorna hadei stort sett bara att anpassa sig till de signaler som kom. Skolans utveckling måste i stället bygga på erfarenheteroch engagemang hos de praktiskt verksamma. Utvecklingen och förnyelsen i skolanskall naturligtvis fortsätta, men den måste komma från basen, från lärare,elever, föräldrar och andra som är verksamma inom skolan lokalt. Därför har det gjorts och görs mycket för att flyttabesluten från centrala myndigheter till kommuner och skolor. Detaljstyrandestatsbidrag har försvunnit och ersatts med mer generella bidrag, som gerkommunerna bättre möjlighet att använda pengarna där de bäst behövs.Skolstyrelserna och de olika skolorna har fått ordentligt vidgade möjligheteratt själva planera sin verksamhet i samråd med skolpersonal, elever ochföräldrar. Kommunerna kommer också att få en egen resurs för pedagogisktutvecklingsarbete och fortbildning. har tiden kommit att minska centralstyrningen också påläromedelsområdet. har en central myndighet, SIL, godkänt vissaläroböcker som s. k. centrala läromedel. Kommunerna har varit skyldiga att geeleverna minst ett centralt läromedel i varje ämne som gåva. föreslås att man avskaffar systemet med särskiltgodkända centrala läromedel. Lärarna och eleverna får större frihet att självavälja vilka läroböcker de vill ha. Kommunerna måste tillhandahålla s. k.basläromedel till eleverna, men det bHrinte längre någon centralstyrning av vilka böcker som skall få användas. Dethär innebär också att kommunernas lagfästa skyldighet att ge eleverna vissaböcker som gåva försvinner. Man får lokalt avgöra hur mycket man vill satsa påbokinköp och hur mycket man föredrar att ägna åt andra insatser i skolan. Mensamtidigt vill jag framhålla att det finns många pedagogiska fördelar med atteleverna har egna böcker som de t. ex. kan göra anteckningar och förstrykningari. Ipropositionen behandlas även frågor om granskning av och information omläromedel. Förslaget innebär inte att förhandsgranskningen av böckernaavskaffas. Det har funnits förslag om det, men det är vikfigt att man lokaltfår den hjälp i urvalet som en förhandsgranskning innebär. ,som godkänt böcker, avskaffas. I stället skall utsetvå granskare som gör kortfattade omdömen om böckerna. Också förlaget får utseen granskare. Granskarna skall bedöma läromedlen både ur pedagogisk synpunktoch ur objektivitetssynpunkt. Med hjälp av dessa omdömen kan man sedan lokaltsjälv välja vilka böcker och andra basläromedel man vill ha. Förunderlättande av urvalet skaH det finnas ett centralt informationsregister medalla läromedel. Det skall bygga på det register som förlagen redan har byggtupp, men staten skall ha ett inflytande över registret för att kunna tillse attdet verkligen fyller de krav som lärare och elever har rätt att ställa.Skolöverstyrelsen kommer att få ett samlat ansvar för tillsyn över läromedlenoch för produktionsstöd. F. n. ligger läromedelsfrågorna splittrade på fleramyndigheter. får möjlighet att på den centrala nivånsamordna både det pedagogiska och det organisatoriska utvecklingsarbetet samtutvecklingen på läromedelssidan. Gamla murar som försvårat utveckHngen förutförsvinner. Det blir möjligt genom att man flyttar beslut som rörmera praktiska frågor till kommunerna och skolorna. Dethär är ett bra exempel på praktisk decentraliseringspolitik och dess fördelar.Man får ett smidigare och mindre byråkratiskt system. De verksamma ute påskolorna får ett större inflytande över sitt arbete och sin vardag. Dencentrala myndigheten håller ett vakande öga på utvecklingen och kan hjälpa tillmed råd och anvisningar. Jag tror och hoppas att den här nyordningen skallkomma att upplevas som en stimulans för alla berörda parter. LenaHjelm-WaHén underströk i början av debatten en hel del av det som står ipropositionen och i betänkandet. talade mycket om samhälletsinflytande och samhällets insatser. Jag har svårt att fatta vad det är somsamhället här skulle ha förlorat. Samhället har ju kvar sitt ansvar och sittinflytande. Jag skulle kunna fråga: Är det enligt socialdemokraternasuppfattning exempel på samhällets ansvar att SIL ger ut en katalog som ganskafå använder ute på fältet? Frågorna om kostnadsfri utbildning är tydligtbehandlade i betänkandet. Jag tycker att de farhågor som harframfört är dåligt underbyggda och obefogade. Avslutningsvis skulle jag vilja säga attreservanterna och motionärerna i det mesta har en annan uppfattning änutskottsmajoriteten. Några samskrivningar har inte kunnat åstadkommas underutskottsbehandlingen. Därför anser jag att en mer ingående debatt här ikammaren inte kan leda till något annat resultat än det som finns redovisat ibetänkandet. I betänkandet är såväl propositionens innehåH som motionerna ochreservationerna fylHgt redovisade. De som berörs av det beslut som vi nu kommeratt fatta kan tydligt och klart läsa sig till beslutets innehåll. Vi frånmajoritetssidan uppfattar det som ett positivt beslut. Jag yrkar bifaU tillutbildningsutskottets hemställan i dess betänkande nr 76 (); Först beträffande frågorna om decentraliseringen . ordförande påpekade i går härrör de från SIA-propositionen 1976.Undertecknare av den propositionen var jag. Det var en socialdemokratiskregering som lade fram propositionen om den reformen, som i denriksdagsdebatten av en centerpartist betecknades som den störstadecentraliseringsreformen.