prot · G50933 · 1981-12-31 00:00:00 — Först då regeringen införriksdagen har redovisat ett konkret förslag till en långsiktig lösning förLuxor och för elektronikindustrin samt gått in och behandlat de frågor omLuxors och elektronikindustrins framtid som jag tog upp i milt första inlägg,bör enligt vår mening ta ställning till frågan om en eventuellöverlåtelse av statens aktier. Därför kommer vi - jag vill gärna meddelaindustriministern det - att föreslå att avslår regeringensförslag på den punkten. Ett annat syfte med detta är all få industriministern hittill riksdag för en debatt, kanske något bättre förberedd än , omLuxors situation och om Luxors och hela elektronikindustrins framtid. Vad finnsdet för möjligheter att utveckla elektronikindustrin och salsa på den som en s,k, framtidsbransch som ju industriministern gärna då och då talar om? Dettahänger också samman med alt vad vi fått bevittna här - dels genom interpellations-och frågesvaret, dels genom industriministerns andra inlägg-ger en bild avindustridepartementets agerande i Luxorfrågan, som är väldigt traditionsbunden. På nytt ser vi ett exempel på hur stora summor statligapengar pumpas in i ett företag utan att den statliga satsningen följs upp genomandra insatser från industridepartementets sida. En del av detta fanns ju påplaneringsstadiet i industridepartementet då inte varindustriminister. Men likväl menar jag att motviljan mot planering inte får tasig uttryck i all man inte tar initiativ från departementets sida eller attinga ansträngningar görs för att se till att det statliga kapitaltillskottet blirett led i en samlad statlig politik för hela branschens utveckling . Som opposifionsparli kan vi - det tvingas jag konstaterafrån talarstol - i den här situationen inget annat göra än vänta påregeringens förslag. Vi har med den motion vi väckt ändå velat bädda för ensenare sakdebatt i om och elektronikindustrins framtid. Vi har inte regeringsinnehavet och därmed inte hellerkanslihusets resurser. Vi har därför inte tillgång till all den experthjälp somen regering har och som jag tycker att en regering bör utnyttja för altredovisa ett så fullödigt material som möjligt för . Jag kan barakonstatera- och det vill jag ändå göra - att en socialdemokratisk regeringaldrig hade hanterat Luxorfrågan på detta sätt. Jag vill tillägga alt vi nu har fått en illustration tillhur nödvändigt det är att det i industridepartementet finns ordentligaplaneringsresurser för att handlägga de industripolitiska frågorna och att deresurserna också används. Jag har, , under diskussionen fått enkänsla av att sedan riksdag och regering gjorde den första kapitalinsatsenhar inte så rasande mycket hänt i industridepartementet eller frän statens sidaför att se om Luxors framtid och dess roll i denna viktiga industribransch. Envacker dag 1981 upptäcker man helt plötsligt de svårigheter som stårinför på grund av konkurrenssituationen och de motgångar som man haft när detgällt olika satsningar och som industriministern här har redovisat. Regeringenfinner då att man återigen måste gå till riksdag och begära ettkapitaltillskott. säger man; är del slut - inga mer pengar tillLuxor. vill vi i stället sälja aktierna. går inte med på en sådan hantering av deindustripolitiska frågorna. Därför ser jag fram emot en ny debatt medindustriministern om och den svenska elektronikindustrin. Om verksamheten vid i 44TORSTEN (); Jag vill slå fast att näringspolitiken är detallt överskuggande problemet i det här samhället. Det jag är irriterad över ochtycker är beklämmande är regeringens passivitet när det gäller de problem somolika företag och branscher står inför. När jag tillsammans med representanter förMetallindustriarbetareförbundet och de lokala fackliga organisationerna iMotala uppvaktade industridepartementet för att diskuteraelektronikindustrin och i Ont verksamheten vid B i Motalamöttes vi av en mycket yrvaken inställning till problemet från de personer vifick tillfälle att diskutera med - inte från industriministern; han hade intetillfälle att vara med. Vi är naturligtvis tacksamma för den satsning på 350 milj.kr. som nu görs i - del är inte den vi är kritiska till utan bristen påplaner för hur de pengarna skall användas till att klara företaget.Omstruktureringen får inte bara leda till att man bit för bit avvecklarföretaget. Staten har i och med att man har gått in i ett ansvar intebara för all rädda sysselsättningen i företaget som sådant utan också för atträdda sysselsättningen i . Läget i är att utöver de 1 000 personer som äröppet arbetslösa finns 1 000 personer i reglerad sysselsättning. Kommunen harnu beslutat höja kommunalskatten i denna krisdrabbade kommun med , isyfte att kunna avsätta 5 milj. kr. för att klara ungdomssysselsätlningen. Avde arbetslösa är ca 500 ungdomar. På många andra områden gör kommunen insatserför alt komma till rätta med problemen. Det finns en hel del projekt som manjust nu diskuterar. Skulle man få fram något av de projekten hoppas jaginnerligt att vi får det stöd från regeringen som blir nödvändigt för attgenomföra det. 45NILS (vpk); Industriministern säger att del är väl ingettecken på att man överger företaget när man satsar pengar. Jo, det kan detvara, om skälet är att man försöker köpa sig fri. Regeringen vill ju inte tanågot ansvar för vad som skall hända , och det är den avgörandefrågan. Man vill dra sig ur som hotomavskedanden vilar överhundratals anställda vid i , och det är inte särskilt ansvarsfulltäven om man betalar en summa när man går. Till den passiva hållningen frånregeringens sida hör att man, såvitt jag vet, inte har gjort några allvarligareförsök att söka nya områden för verksamheten. Man talar om utvecklingen inomTV-branschen. Man borde väl använda statligt ägande och skattemedel för attsöka utveckla verksamheten. Det finns en forskargrupp som har arbetat med något somkallas . I en tidningsintervju säger en av forskarna: "Jagär inte förvånad över utvecklingen på TV-sidan. stupatunder -- ." Och han tillägger: "Vad som förvånar mig är att ettstatligt företag kan handla så här defensivt när arbetsmarknadsläget i Motalaredan är mycket dåligt." Han säger också att hans råd till Luxorledningen är attmålmedvetet satsa på industrielektronik, för här finns en växande marknad iNorden. Han påpekar, vilket jag också gjorde i mitt första inlägg, att om manfortsätter att minska arbetsstyrkan kan man inte satsa. Risken är att manstympar företaget så att det inte finns några utvecklingsmöjligheter kvar. Jag frågade om kunde tänka sig att fortsattstatligt ägande är den bästa lösningen. Jag fick inget svar på den frågan, ochjag skall därför komplettera med några saker som jag kan tänka mig bordeförändra statens nuvarande attityd. Om situationen blir den att kontakterna mellan ochandra företag i branschen pekar mot en total avveckling av , kan inte detmotivera fortsatt statligt engagemang för att upprätthålla verksamheten? Omkraftiga personalminskningar eller nedläggning av företaget leder till såallvarliga sysselsättningskonsekvenser alt betydande statliga insatser avarbetsmark-nadspolitisk och regionalpolitisk karaktär blir nödvändiga, kan dåinte en fortsatt satsning på vara ett bättre alternativ? Och omproduktionen vid kan inriktas på andra områden än dem där man anser attmarknaden är mättad, kan också det motivera fortsatt statlig medverkan ochstatliga satsningar? Om verksamheten vid i Den här debatten förs fortfarande på tvåplan, ett principiellt och ett mera praktiskt. Och inte mig emot. Självfallet ser jag fram emot, , att på ettmer övergripande och totalt sätt diskutera elektronikindustrin närhelstoppositionen så önskar. Vi har en bra beredskap där. Vi har under del senasteåret ägnat oss ganska mycket åt den elektronikbaserade industrins framtid, ochsom bekant ämnar vi lägga fram en datorindustriproposition. Socialdemokratin skulle aldrig ha hanterat frågan på dettasätt, säger med hänvisning till den proposition som ligger. Jag upplever det nog som att de socialdemokratiska regeringarnatidigare förbehöll sig möjligheten alt hantera de industripolitiska frågorna inågorlunda rationell exekutiv ordning. Vad socialdemokratin nu tydligen är inne på är attsplittra upp beslutsprocessen och i realiteten lägga ansvaret för även de meradetaljerade, konkreta industripolitiska besluten direkt i kammaren. Självfalletär det själv som bestämmer över sina arbetsformer, men jagifrågasätter visdomen i ett sådant förfarande. Vi har ju vissa erfarenheter,bl. a. från problemen med varvsindustrin - Öresundsvarvet -, problemen medskogsindustrin - jag tänker på -. av vad del kan innebära närriksdagen tarett mera direkt ansvar för den konkreta utvecklingen avindustripolitiken. Det blir lätt låsningar, irrationella förväntningar ochannat som knyts till den tunga beslutsprocess som vi därmed får. Jag vill faktiskt allvarligt ifrågasätta detmeningsfulla i att för ett snävt opposilionspolitiskt intresse förändrariksdagens traditionella arbetsformer på det sätt som socialdemokratin härtydligen har för avsikt att göra. Dessutom är det en pikant omständighet i sammanhanget attThage deklarerar att inte tänker acceptera den beslutsordningsom propositionen föreslår. Det innebär sannolikt att del föreligger enuppgörelse mellan moderata samlingspartiet och socialdemokratin ioppositionsställning i denna fråga, och det var ju en nyhet som verkligen harsina alldeles speciella och pikanta poänger, skulle jag vilja säga. Men vi fåråterkomma till frågan om handläggningen av . Får jagsedan beträffande de konkreta, näraliggande frågorna säga all vad 0/71 verksamheten vid B i som skeroch vad vi har varit måna om och vad vi har sett att styrelsen har gjort är attsatsa på framtidssektorerna inom förelaget. T. ex. när del gäller små datorerär förelaget mycket framgångsrikt och har en mycket lovande marknad. Man harockså en del andra sektorer som ser mycket lovande ut. Men detta har alltsåinte kunnat kompensera bortfallet av den stora volymen när det t. ex. gällerTV-mottagare. Här har vi således fortlöpande i våra kontakter kunnatkonstatera att styrelsen har svarat mot de intentioner som har legat bakomstatens insatser i företaget, och därför har det inte funnits anledning förindustridepartementet att på något sätt desavouera styrelsen, byta utstyrelsen eller uppmana Investeringsbanken att ändra sin handläggning avLuxorfrågorna. Investeringsbanken har vårt förtroende när det gäller sättetatt hanlera de här frågorna. Det vill jag gärna ha sagt ,för debatten kan annars ge intryck av att här skulle industridepartementet pånågot sätt bedriva en industripolitik vid sidan om den ansvariga styrelsen ochden ansvariga banken. Så kan man inte hantera allvarliga frågor. liksom är naturligtvisföremål för ett missförstånd, när de beskyller oss för passivitet. Det är heltenkelt så, att har man en ansvarig styrelse för ett företag, det må varastatligt eller privat, så får man också acceptera att styrelsen handlägger defrågor som det gäller. Jag ifrågasätter starkt om mina handläggare har visatnågon yrvaken inställning, mot bakgrund av det engagemang och det kunnande iden här branschen som industridepartementet har. Jag har verkligen svårt attförstå detta sammanhang. är det ju så att ifrågasätter man styrelsensdispositioner och dess målmedvetna satsning på framtidsseklorer, så är välslutsatsen att vad , och i viss mån ThagePeterson säger är att de egentligen förordar ett system där vi skulle gå in medett förfarande för att subventionera tillverkningen av TV-mottagare. Är det dådet mest angelägna i de svenska konsumenternas vardag som vi skulle främja, omvi gav oss in i en subventionering av TV-mottagare? Del är ju vad ni frågarefter. Ni måste själva inse hur orimligt det är. Här måste man få enrekonstruktion av förelaget med inriktning på de lönsamma delarna - annars kanman aldrig trygga sysselsättningen för de anställda. 47 (vpk): Om debatten förs på två plan - somindustriministern säger -så beror det på att den här frågan har minst tvådimensioner. Det handlar ju både om behovet av en medveten industripolitisksatsning och om behovet av åtgärder för att förhindra arbetslöshet. Ofta går defrågorna hand i hand. Vidare säger att det är styrelserna somhandlägger frågorna. Men det saknar väl inte betydelse vilka intentionerregeringen har. Jag vill erinra om alt när Investeringsbanken i det akutakrisskedet trädde in och överlog förvaltningen, så gällde riktlinjerna ochmålsättningen att man skulle rekonstruera företaget och föra över det till nyaägare. Om man framför allt har arbetat med att minska personalstyrkan och intehaft målsättningen att satsa pånya områden, kommer man i ett så besvärligt läge som man just nu befinner sigi. Sedan tror jag inte att det bara är på - somNils Åsling uttryckte sig i svaret - som de negativa effekterna för kanskönjas. Det har redan påpekats här i debatten att under flera årföriorat ett betydande antal arbetstillfällen. Jag tror att man påindustrisidan brukar räkna med att ungefär vart fjärde jobb har försvunnit. Dåblir och utvecklingen där naturligtvis av väldigt stor betydelse. Kommunen satsar medel för att möta arbetslösheten, bl. Då är det väl rimligt att staten inte använder sittägarinflytande och de kapitalinsatser som görs på ett sådant sätt attsituationen förvärras. Staten borde i stället aktivt medverka till att främjasysselsättningen. Jag tror heller inte att de arbetsmarknadspolitiskainsatserna, som industriministern antyder i svaret, är tillräckliga. Vi hade junyligen en debatt med arbetsmarknadsministern om den saken. De svar vi då fickvar inte särskilt hoppingivande vare sig för Östgötaregionen eller för andraområden. Den dimension av den här frågan som gällersysselsättningen och att man begär mer av staten är inte så svår att förstå närvi ser oron växa fram hos de anställda vid , bl. a. som en följd av detspel som pågår. Ena gången går ansvariga ut och dementerar rykten om ensammanslagning av . Nästa gång framträder Luxorsstyrelseordförande och utropar: Äntligen en öppning! - har då gjort etterbjudande. har det antytts att det också finns utländska, framförallt japanska, intressenter. Nog har man väl rätt att begära att regeringen klartdeklarerar hur den ser pä de här frågorna. Vi har ju, som erinrarom, satsat en del statliga medel. Då bör man väl också kunna begära attindustriministern anger ett perspektiv för hur det skall se ut i fortsättningen- inte bara lämnar frågan och låter spekulationen gå vidare. Framför allt fårdetta spel inte pågå över de anställdas huvuden, så att man får uppfattningenatt även staten deltar i ett sådant spel. Om verksamheten vid i 48THAGE (): Industriministern måste ha hört fel eller varkanske då i,.ne i ett samtal med någon av sina medarbetare, ty jag taladenaturligtvis enbart för det socialdemokratiska partiet. Av mitt manuskriptframgår att vi kommer att föreslå att avslår regeringens förslag pådenna punkt när det gäller överlåtelse av statens aktier. Om inte detta klartframgått av protokollet eller av vad som sagts från talarstolen kommer jag attse till att detta är min formulering. Jag vill tillägga att jag i och för sig inte önskar att flyttaöver konkreta industribeslut från regeringen fill . Jag har sagt det imånga sammanhang. har inte avsatta resurser för att utreda och föratt göra upp nödvändiga beslutsunderlag och har inte heller de förhandlingmöjlighetersom regeringen har i konkreta industrifrågor, och därför är det enligtarbetsfördelningen regeringens sak att göra detta. 9 protokoll 1981/82:31-33 Om verksamheten vid i på dennapunkt vill jag inte heller åstadkomma. Men jag menar att under de borgerligaregeringsåren har så många ofullständiga propositioner lämnats fill riksdagenatt och utskott och de politiska oppositionspartierna fåttgå in och göra om propositionerna så att de över huvud taget varit möjliga attbehandla i utskotten. Jag minns sådana fall, herr industriminister, under dentid dä var i opposition mot den lilla folkpartiregeringen och dåindustriministern hade ganska skamliga betygsättningar på de folkpartistiskaproposifionerna till . Jag vet också gånger då både ochjag var bekymrade över det jättearbete vi skulle få i för att överhuvud taget göra propositionerna behandlingsmöjliga. Så var fallet med denvarvsproposition där Öresundsvarvet behandlades. I denna fråga tyckte dessutomriksdagens majoritet annorlunda än vad regeringen tyckte. Sedan är det en annan sak att regeringen sedermera gjortallt den kunnat för att äventyra beslut och att den i det styckethar haft framgång. Men beträffande - som industriministern tar upp -var det så alt industridepartementet menade att det där fanns utvecklingsalternativ.Då tyckte att eftersom regeringen anser att det finns utvecklingsalternativi men dessa inte varit föremål för utvärdering, bör regeringen göraen sådan, och därför skickade tillbaka detta ärende till regeringen.Så var fallet med de aktuella frågor som industriministern här tog upp. Dessutom ett sista ord i debatten, ! Jag tyckeratt industriministern nu äntligen får försöka komma över sina svåra motgångari och finna sig i att enligt grundlagar ändåutövar makt också över industriministern. 49TORSTEN (): Av industriministerns senaste framträdandehär i kammaren kunde man få den uppfattningen att han klart deklarerade att hanvar tämligen nöjd med det sätt varpå det företag det nu gäller sköts av dem somnu förvaltar det. Men det framgick inte om han på något sätt var orolig för attöver 800 människor till följd av det här företagets insatser nu måste lämnaföretaget. Det framkom inte någon speciellt uttalad oro för detta frånindustriministern. Denna företagsledning har bedrivit en rätt omfattandekvartalspolitik. Man har för varje gång någonting har hänt i företaget sagt attdet här är vad som är aktuellt. Någon mer övergripande syn på hur man skallklara upp hela situationen vid har aldrig kommit fill uttryck vid deöverläggningar och samtal som förts med företagsledningen. Jag tycker därföratt industridepartementet bör ta tag i dessa frågor mera än vad det tydligenhar för avsikt att göra. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellationerna 1981/82:51 och 52 omutvecklingen inom träindustrin har frågat mig när regeringenämnar komma med förslag för att stoppa den krisartade utvecklingen inomträindustrin. har frågat mig vilka stödinsatser imöbelindustrin jag är villig att sätta in för att rädda sysselsättningen iBodafors, , , , och . Jagbesvarar dessa interpellationer i ett sammanhang. Marknadssituationen varierar kraftigt mellan olika delarav träindustrin. Medan efterfrågan på vissa av träindustrins produkter -exempelvis snickerier och trähus - är direkt beroende av byggandets och isynnerhet bostadsbyggandets utveckling är efterfrågan på andraträindustriprodukter-exempelvis möbler - i högre grad beroende av andra faktorersom t. ex. inkomstens utveckling. Vidare bör observeras att omfattningen av vårutrikeshandel varierar kraftigt mellan olika trävaror. Antalet nybyggda bostäder har mer än halverats sedanbörjan . har utrymmes- och utrustningsstandarden, iförsta hand beroende på den ökade andelen småhus, ökat. Detta har medfört attnybyggandet av bostäder minskat betydligt mindre mätt som investeringsvolym ifasta priser än mätt i antal nybyggda lägenheter. harombyggnadsinvesteringarna inkl. energisparverksamheten ökat kraftigt. Enbetydande ökning har också skett av underhållet. Denna ändrade inriktning avbyggandet har inneburit att de totala bostadsinvesteringarna mätta 1980 var av samma omfattning som . Nedgången avnybyggandet avser helt småhus. En viss dämpning harunder skett av ombyggnadsverksamheten inkl. energibesparandeåtgärder. Flera olika åtgärder har vidtagits av statsmakterna föratt stimulera bostadsbyggandet och för att mildra genomslaget avproduktionskostnadsökningarna på hyran. Produktionskostnadsanpassad belåninghar införts för nybyggnad av hyres- och bostadsrättshus (prop. 1979/80:100 bil.16, CU 1979/80:22, rskr 1979/80:24). Den garanterade räntan underdel förstaåret av bostadslånets löplid har sänkts för hyres- och bostadsrättshus (prop.1980/81:63, CU 1980/81:7 och 12, rskr 1980/81:95 och 106). Räntebidrag lämnasför tiden mellan färdigställandet och bostadslånets utbetalning för såvälbostadsrätts- och hyreslägenheter som gruppbyggda småhus (prop. 1980/81:63, CU1980/81:7 och 12, rskr 1980/81:95 och 106). Vissa tillfälliga lättnader hargenomförts i mark- och konkurrensvillkoren för statliga bostadslån.Möjligheterna till produktionskostnadsanpassad belåning har vidgats (prop.1980/81:194, CU 1980/81:40, rskr 1980/81:400). Vidare har (prop. 1980/81:202,CU 1980/81:41, rskr 1980/81:401) eft särskilt stimulansbidrag införts till ombyggnad av flerbostadshus som sker med statliga lån.Dessutom medges tillfälligtvis statliga lån för reparationer av vissabyggnadstekniska brister. Om utvecklingen inom träindustrin Nr 33 Träindustrins kapacitet förbostadsändamål är otvivelaktigt större än vad |i|o ., . som f. n. krävs för det inhemska bostadsbyggandet. Enligtmin mening är del 73nn h rlQSl därför angeläget att branschen utnyttjar alla möjlighetertill ökad export, för att därigenom uppnå ett så högt kapacitetsutnyttjande som möjligt. Om utvecklingen inom träindustrin Devalveringensom beslutades av riksbanksfullmäktige i samråd med regeringen kommer attunderlätta dessa exportansträngningar. Vidare kan nämnas att påregeringens förslag beslöt att förbättra kreditvillkoren för deexportkrediter som lämnas av (prop. 1980/81:130, NU1980/81:58, rskr 1980/81:246). Sådana krediter är aktuella vid svenskkapitalvaruexporl och kan således utnyttjas av bl. a. trähusindustrin. Vid större exportprojekt avseende trähus krävs ofta attträhusföretagen samverkar med entreprenörer och konsulter. Samverkan av dettaslag mellan svenska förelag har varit ovanlig. För att främja en sådansamverkan har därför efter initiativ från regeringen dettaår startat en verksamhet med syfte att sammanföra företag som är intresseradeav samverkan på export. Vidare kan nämnas anbudskostnadsstödet till s. k.systemleveranser, vilket kan bli aktuellt för större byggprojekt i vilkaträhusleveranser kan ingå. Beträffande stimulansåtgärder för möbelindustrin,som har efterlyst, vill jag särskilt peka på statensindustriverks branschprogram för den träbearbetande industrin, vilket omfattarstöd till exportfrämjande åtgärder. Detta stöd har i huvudsakutnyttjats av möbelindustrin men är även tillgängligt för snickeri- ochträhusindustrierna. Av vad jag nu har anfört framgåratt ett flertal åtgärder har vidtagits . Med hänsyn härtill ochtill alt vissa av åtgärderna som kan väntas främja träindustrins utvecklingännu inte har hunnit få full effekt, ser jag inte någon anledning att övervägaytterligare åtgärder. 51THAGE (); Jag ämnar hålla på , varförindustriministern i lugn och ro kan passa på att äta sin kexchoklad alltmedanhan lyssnar till mina kloka ord och råd, men också till fler varningar. Jag tackar industriministern för svaret på mininterpellation. Svaret andas emellertid i hög grad belåtenhet, vilket mycketförvånar och oroar mig med hänsyn till den allvarliga kris som byggandetbefinner sig i. Jag har speciellt tagit upp träindustrin. Hur är då läget där? Det kan inte ha undgått industriministern att företagläggs ner i snabb takt. Anställda sägs upp i snabb takt. Under loppet av ett enda år har en fjärdedel av Träindustriarbetareförbundetsmedlemmar varslats om uppsägning eller permittering. 17 000 anställda inomträindustrin har ryckts loss från sin arbetsplats - en del för alltid, andraför kortare perioder, som blir för alltid. Ett annat mått på krisen är arbetslöshetsersättningen.Träindustriarbelar-nas arbetslöshetskassa betalade under de tre förstakvartalen ut 65,4 milj. kr. Det är dubbelt sämycket som utbetalades Det är ersättning för enhalv miljon förlorade arbetsdagar för kvalificerade yrkesmänniskor, som intevill annat än arbeta och producera. Det är ett gigantiskt slöseri med människoroch med produktionsresurser.