prot · G509112 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:112 1 § Justerades protokollet för den 23 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1981/82:77 tillkonstitutionsutskottet /82:125 Bil. 3 och 4 fillfinansutskottet 5 punkterna 1 och 2 till kulturutskottet iövrigt fill utbildningsutskottet 6 punkt 3 tillkulturutskottet Bil.9 till näringsutskottet /82:135 till näringsutskottet /82:157 och 167till utbildningsutskottet /82:171 till lagutskottet /82:176 tillnäringsutskottet /82:185 till trafikutskottet /82:188 tillcivilutskottet 3 §Föredrogs och hänvisades Redogörelse 1981/82:18till utrikesutskottet 4 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /82:20 och 21 Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. 5 §Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Föredrogs trafikutskottetsbetänkande /82:19 om riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m.m. (prop. 1981/82:81). AnL 1 Kommunikationsministern ; Trafiksäkerhet är något som berör oss alla.Med de förändringar som vi har haft i vårt samhälle kan man också slå fast atttrafiksäkerhetsfrågorna fått en allt större betydelse. Det är därför naturligt, anser jag, att man utnyttjar detintresse för trafiksäkerhet som finns i en bred folkopinion. Det frivilligasäkerhetsarbetet har karaktären av folkrörelse, där inte minst NTF spelar enbetydande roll. Detta är en stor, för att inte säga ovärderlig, tillgång. Därför föreslås i regeringens proposition att NTF får ettutökat ansvar för informationsverksamheten.. Frågor som gäller trafiksäkerheten brukar inte varasärskilt kontroversiella eller partiskiljande. Många belägg finns för detta. Ipolitisk enighet beslöt man kring 1970-talets mitt att låta göra en omfattandeöversyn av trafiksäkerhetsarbetet och dra upp riktlinjer för framtiden. Arbetetuppdrogs åt trafiksäkerhetsutredningen, där företrädare för samtliga riksdagspartiersvarade för den parlamentariska förankringen. Den socialdemokratiskaregeringen, som tillsatte utredningen, såg till att det blev tvåsocialdemokratiska riksdagsledamöter i denna utredning. Utredningens omfattande arbete har resulterat i sexbetänkanden. Man har successivt betat av olika trafiksäkerhetsområden och förtfram de förslag som man i kontakt med en rad experter funnittrafiksäkerhetsfrämjande och realistiska. Såväl i de stora övergripandefrågorna som i den rad delfrågor som alltid finns med i bilden på trafiksäkerhetsområdethar enigheten varit påtaglig. Vi har här ett gott exempel på ett effektivtsamarbete i en parlamentariskt sammansatt utredning. Genom en omfattande remissomgång har alla intressenterfått komma till tals. Med detta goda underlag som utgångspunkt har iregeringens proposition 1981/82:81 om riktlinjer för det framtidatrafiksäkerhetsarbetet tagits fram väsentliga säkerhetsfrågor kring vilka storuppslutning visats i såväl utrednings- som remissammanhang. Mot denna bakgrund ter sig utskottets ställningstagandenpå några punkter märkliga. Socialdemokraterna har inte kunnat avhålla sig ifrånett partipolitiskt agerande - vad nu detta kan bero på, I en motionundertecknad av 14 socialdemokrater, alla tillhörande trafikutskottet, talarman yvigt om allt som behöver göras på trafiksäkerhetsområdet för att sedanavsluta med en hemställan där man på punkt efter punkt går emot väl underbyggdaförslag. Hur skall man förklara att partiets representanter i trafiksäkerhetsutredningen,som båda har skrivit under utredningens samtliga betänkanden och alltså stårbakom alla utredningsförslag, också har satt sina namn under motionen ochdärmed går emot sig själva i flera frågor? är det fråga om renahelomvändningar. Med benägen hjälp från enskilda moderater har man vidutskottsbehandlingen lyckats sätta käppar i hjulet för många förtrafiksäkerheten väsentliga reformer. Om sålunda socialdemokraternas linje är klar, kan man ommoderaterna säga att de inte har någon linje alls eller också har hur många somhelst. Trafiksäkerhetsintresset kan sägas indirekt framgå av moderaternastrafikpolitiska partimotion. Under avsnittet Biltrafiken kommer de in påbilismens negativa effekter. De negafiva effekterna av bilismen begränsar sig ihuvudsak, säger , till större städers centra och till de störandemiljöeffekterna som där uppkommer. Den som förde pennan har uppenbarligen intefunnit anledning att med ett enda ord kommentera det gissel som trafikolyckornainnebär, med rader av personliga tragedier ocU med årskostnader kring 5miljarder. Motioner finns också - kors och tvärs - med i många fallbristfälligt underlag. Låt oss se på några av de punkter där socialdemokraternahar fått trafikutskottets majoritet att gå emot regeringen. Det gäller punkten Särskilt förarprov för tung motorcykel.Orsaken till att jag i propositionen lade fram förslag om utbildning och provför att man skall få köra tung motorcykel är att skaderisken för förarna ärmycket hög. Detta har trafiksäkerhetsutredningen och många remissinstanserkonstaterat. Det är orimligt att ungdomar bara genom att fylla skall fågå över till att köra stora, tunga motorcyklar. Dessa har accelerationsresurseri klass med tävlingsbilar. Det är inte fel på vare sig motorcyklarna eller ungdomarna- det vill jag klart deklarera - men de måste fås att passa ihop på etttrafiksäkert sätt. Ett prov som visar att föraren tillägnat sig genomgångenutbildning på sådant sätt att han säkert kan framföra tung motorcykel ser jagoch många med mig som en angelägen trafiksäkerhetsreform. Så icketrafikutskottets majoritet. Utan någon som helst argumentafion uttalas att maninte har blivit övertygad om att ett genomförande av förslaget skulle medföranågon ökning av trafiksäkerheten. Den statistik och analys somtrafiksäkerhetsutredningen har redovisat har man synbarligen inte tagit del aveller helt enkelt struntat i. Vad bygger man sina bedömningar på? Vad är detför sammanställningar man lutar sig mot? Låt mig bara slå fast: Skaderisken vid motorcykelkörningarär i särklass störst. Det gäller vid jämförelser med cykel, moped och bil. Vorebilkörning lika farlig som motorcykelkörning skulle vi ha över tio gånger flerdödade bilförare än vi nu har. Detta är inte mina uppgifter, det ärutredningarnas och remissinstansernas uppgifter. Vad som vidare är viktigt och som motionärerna har tagitsynnerligen lätt på - om de ens funderat över det - är den kraftiga ökningen avjust antalet tunga motorcyklar. Det är ansvarslöst att inte inse detta och takonsekvenserna. Här måste vi helt enkelt ta vårt ansvar och se till att desom skall köra de tunga motorcyklarna får den utbildning som de behöver. Det ärdetta som det handlar om. Varför vill inte utskottsmajoriteten göra något?Eller är det några taktiska finter som ligger bakom? Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Vi skall komma ihåg en sak, nämligen att det pågår endebatt här i vårt land där det finns verkliga motpoler. Det finns de som menaratt man i stort sett skall få hantera sådana här frågor efter eget skön - ochutskottsmajoriteten tycks höra till dem. Det finns också de som går den andravägen och med mycket drastiska förslag i det närmaste vill sätta stopp förmotorcyklar. Jag tycker att båda dessa ytterligheter är helt absurda. Det ärmot den bakgrunden man skall se de förslag som propositionen innehåller. Vi hardär försökt komma fram till någonting som balanserar dessa båda ytterlighetsinriktningartill gagn för både de yngre och de äldre - framför allt de yngre -som ärintresserade av att använda motorcykel som fortskaffningsmedel, vilket de medall rätt kan kräva att få göra. Därför tycker jag att det är helt felaktigt här försöker skapa motsatsförhållanden på det sätt som görs. Man handskasansvarslöst med utomordentligt allvarliga ting - det är sanningen. Saken blir inte bättre av att socialdemokraterna också harmotsatt sig förslaget om obligatorisk utbildningsstart i trafikskola. Intebehöver 16-åringar som skall ta körkort för motorcykel någon vägledning itrafikskola, menar alltså socialdemokraterna. Den eniga trafiksäkerhetsutredningen har föreslagit attkörtkortsaspiran-ter när det gäller både bil och motorcykel skall fåobligatorisk utbildning i trafikskola i ett inlednings- och ettavslutningsskede. Värdet av yrkeskunnig vägledning är uppenbart. Särskiltangeläget är det att körkortsaspiranter får en riktig utbildningsstart, så attförarutbildningen kommer i rätta banor. Detta har lett fram till förslaget ipropositionen om fyra obligatoriska lektioner i trafikskola vidutbildningsstarten. Efter dessa lektioner får eleven själv avgöra om han villutbilda sig privat eller fortsätta i trafikskola - det framgår helt klart. Men inte ens dessa fyra lektioner går socialdemokraternamed på. De bestrider på inget sätt värdet av en obligatorisk trafikskolestart,men de anför att förslaget skulle medföra ökade kostnader och svårigheter förglesbygden, Härtill vill jag säga att det är just dessa skäl som har gjort attvi gått lied till ett absolut minimum, nämligen fyra lektioner. Det är välheller inte otroligt att trafikskolorna - om propositionens förslag genomförs -kommer att bredda och decentralisera sin verksamhet, I andra sammanhang är man emellertid inte rädd för förslagsom leder till ökade kostnader och besvär, Mopedregistreringsfrågan är ettexempel. Jag har förordat mopedregistrering. har jag betonat att detär angeläget att genomförandet sker smidigt och i möjligaste mån utan tvång förredan etablerade rnopedister. Förslaget går i överensstämmelse härmed ut på attregistrering görs obligatorisk endast för nya mopeder. Efter ett begränsatantal år skulle därmed hela mopedbeståndet vara registrerat. Vad jag här har tänkt på är att det särskilt ute iglesbygderna finns många personer - en hel del äldre - som har mopeden som sittdagliga fortskaffningsmedel, ett betydelsefullt sådant för dem som har långafärdsträckor och gles kollektiv trafik. Eftersom motiven för en mopedregistreringinte väger särskilt tungt när det gäller denna grupp, har jag valt "den Men här tycks socialdemokraternas glesbygdsintresse ha svalnat.Här vill man inte ha några undantag från registreringsplikten, även om besväroch kostnader ökar. Med den kännedom jag har om hur det ser ut på många håll ilandet vet jag att åtskilliga äldre människor har skaffat sig moped för att,som jag sade, på ett enkelt och för dem fillfredsställande sätt förflytta sig.Också dem vill man alltså ha in i den "kvarn" som blir följden av enregistrering av samtliga mopeder. När det gäller mopedkort är det här fråga om ettprincipförslag från regeringens sida, också det baserat på ett avtrafiksäkerhetsutredningens förslag. Detta har dessutom tillstyrkts av en stormajoritet av remissinstanserna, bl, a, av dem som mer handfast konfronterasmed trafiken både ute på fältet och i administrationen, exempelvisrikspolisstyrelsen, trafiksäkerhetsverket, flertalet hörda länsstyrelser ochmotor- och försäkringsintressenterna. Kortet blir en garanti för att elevenfått och tillgodogjort sig behövlig utbildning. Men socialdemokraterna sägerblankt nej och får genom ett visst stöd från majoritet i utskottet. En annan punkt, där socialdemokraterna vill ha avslag meninte fått majoriteten i utskottet med sig, gäller lastbilschaufförernasutbildning. har fakfiskt många lastbilschaufförer bara den vanligapersonbilsutbildningen. har det lagts fram ett förslag som gör det möjligtatt låta alla nya lastbilschaufförer få utbildning i lastbilskörning. Men då sägersocialdemokraterna nej igen. I stället vill de hålla fast vid de tidigarealltför ambitiösa satsningarna, som bl. a. innebär att alla nyalastbilschaufförer också skall utbildas på släpvagn, även om de inte skall köramed släp. Det medför en överutbildning som skulle kosta samhället drygt 150milj. Socialdemokraterna har inte heller med ett enda ordberört varifrån dessa miljoner skall komma. Om reservationen bifalles, lär vi alltså få behålla dennuvarande, undermåliga ordningen, eftersom vi ändå inte har pengar till attgenomföra det socialdemokratiska förslaget, som dessutom går långt utöver vadsom behövs för att åstadkomma en säker trafikutbildning på detta område. Något i skymundan finns också i trafikutskottetsbetänkande ett godkännande av väsentliga riktlinjer för det fortsattatrafiksäkerhetsarbetet liksom av principer för dess organisation. Det finnsalltså en god grund att stå på. Så mycket olyckligare är det därför att mangenom att sätta stopp för rader av förslag till nödvändiga reformåtgärderhindrar det vidare arbetet och åstadkommer handlingsförlamning. Här har vi ettstort ansvar. Jag förstår inte hur utskottsmajoriteten har tänkt sig attuppnå de mål för trafiksäkerhetsarbetet som de ställt sig bakom, om den inte ärberedd att vidta åtgärder som leder till förbättringar. Faktum är att man föratt bli trodd, när man drar upp mål och riktlinjer på olika områden, inte minstpå detta för allmänheten utomordentligt väsentliga område, också i konkretadelfrågor anvisar vägarna till dessa mäl. Det gör inte utskottsmajoriteten närdet gäller dessa viktiga frågor, och det betraktar jag som ansvarslöst. RiktUnjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. AnL 2BERTIL (): Den proposition om trafiksäkerhetsfrågornasom vi nu har som bas för behandlingen föregicks, som kommunikationsministernprecis har sagt, av trafiksäkerhetsutredningen och en mycket omfattande remissbehandling.Under den remissbehandlingen framkom åtskilligt som visade att det behövdegöras förändringar i utredningen. Det egendomliga inträffade emellertid attregeringen valde att snickra ihop en ganska egen produkt, som i flera viktigaavseenden var nästan helt ny till sitt innehåll och som hade föga förankring iverkligheten. Vi upplevde något liknande , när dentrafikpolitiska propositionen behandlades i . I många viktiga delargjordes den om av utskott och riksdag, och detsamma har skett medregeringens proposition beträffande det framtida trafiksäkerhetsarbetet m, m. Jag skall inte ta upp en lång diskussion med ClaesElmstedt om detta, men låt mig säga att trafikutskott - som jagsjälv är en del av - inte består av personer som är helt okunniga på dettaområde. Men om nu kommunikationsministern är skeptisk motutskottet, tänk då på hur i sin helhet har sett på förslagen! Jag hari min hand häftet av motioner som väckts med anledning av propositionen. Det ärett av de tjockaste som vi har haft att behandla. Det är inte många avriksdagens ledamöter som inte har reagerat med anledning av propositionen, ochjag tror faktiskt att är ganska representativ för hur människortycker och tänker ute i landet. De otaliga breven och mängden avuppvaktningar-organisation efter organisation har bett att få komma till talsmed utskottet på denna punkt - visar att regeringen här har trampat fel. Det är14 reservationer som avgivits med anledning av propositionen, och det är ettanmärkningsvärt förhållande, eftersom det egentUgen inte är fråga om en vanlig,partipolitisk proposition. När säger att vi från socialdemokratiskthåll gör partipolitik av ärendet är det fel. Det handlar inte om det, utan detär i väldigt hög grad fråga om ett område där vi i normalt hanterarfrågorna ganska öppet. Typiskt är att av de 14 reservationerna är bara 3socialdemokratiska. Men regeringen får på en rad punkter inte ens sina egna medsig, och jag tror att detta är ett tecken på att ni i hartrampat fel. Jag är på sätt och vis litet olycklig över detta, eftersomdet inte är en bra utveckling. Jag skulle väl som oppositionspolitiker kunnatycka att det är bra att vi nu har givit regeringen underkänt. Men inte så -det hela är uttryck för en felaktig ordning. Det är regeringen som, ikanslihuset, har resurserna. Det är den som kan göra utredningsarbetet, somskall värdera remisser och annat, för att sedan lägga fram ett förslag som ärhyggUgt förankrat i . Det har ni inte gjort, utan ni har i stort sett"pulat ihop" något som ni har tyckt skulle passa. Sedan har vi i trafikutskott fått ta överärendet, och vi har ganska begränsade kansliresurser. Jag vill i dettasammanhang gärna ge trafikutskottets kansli en eloge, för det har gjort ettfantastiskt jobb, med de små resurser som det har till sitt förfogande för atthantera en fråga av denna Men det är inte bra, om en proposition måste göras om i såhög grad som har skett i det här fallet. Det skall inte vara en normal ordningi . Regeringen skall förankra sina förslag i på ett sådantsätt att det som skett inte behöver förekomma. Vad som inträffat ärdärför anmärkningsvärt. Tyvärr är detta inte den enda gång som sådant harskett. Vi behandlar i trafikutskottet nu proposition efter proposition där detär på motsvarande sätt, och detta är olyckligt. Det är naturligtvis särskiltolyckligt när det gäller en minoritetsregering, som borde vara specielltangelägen om att förankra sina förslag hyggligt i,. Dessutom är det anmärkningsvärt när det gäller frågor aven karaktär som, i normal mening, inte är partiskiljande utan mera av denkaraktären att vi från allmänt förnuftiga utgångspunkter skall kunna försökakomma fram till ett något så när samstämmigt resultat - även om man aldrig kanundvika att vissa intressen gör sig gällande. Jag vill ta upp några av de punkter som det gäller. Jagskall inte gå in i alla detaljer, eftersom och andra kommeratt ta upp olika frågor i senare anföranden. Den kritik som har framförts iorganisation efter organisation, i uppvaktning efter uppvaktning, har framförallt haft sin utgångspunkt i att regeringen har valt att, i stället för attsatsa på t, ex, ungdomsorganisationer och motororganisationer och bygga upp ennaturlig utbildningsfunkfion i olika sammanhang, satsa på en rad byråkratiskaåtgärder med registrering hit, körkort dit, åldersgräns där osv. Vi tror attdet finns så mycket förnuft ute i det svenska samhället - och dethittillsvarande trafiksäkerhetsarbetet visar på det - att man inte behöverinföra denna enorma mängd av byråkratiska åtgärder. På somliga punkter är förslagen särskilt anmärkningsvärda.Det gäller t, ex, det förhållandet att man i förarutbildningen skall tvinga inmänniskor till fyra lektioner vid trafikskola för att sedan låta dem göraresten hemma. Detta säger är viktigt i utbildningssyfte. Det ärdet inte alls. Det är en utomordentligt dålig utbildningsmetod. Pedagogisktsett är en s, k, splittrad utbildning den sämsta metoden av alla. Enaögonblicket låter man folk få utbildning av en person, sedan skickar man hemdem till en annan person som skall fortsätta utbildningen på ett annat sätt -som säger att det du har lärt dig i körskolan är helt galet, det skall vara såhär i stället. Det handlar inte på något vis om tekniska frågor, utan det ärsjälva den utbildningspedagogiska bakgrunden som är felaktig för den härverksamheten. Dessutom sätts människorna på landsbygden i ett oerhört krångligtläge. De som bor långt upp i inland skall resa tiotals mil föratt komma till trafikskolan för att klara en utbildning som människor i alla århittills har klarat själva, och såvitt vi kan bedöma har klarat på ett alldelesutomordentligt sätt. På ett annat område, som också tog upp,nämligen lastbilschaufförernas utbildning, är faktiskt lastbilschaufförernasjälva, i som är deras fackorganisation, och , som anställer lastbilschaufförerna, helt överens om att man RiktUnjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Riktiinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. vill haden ordning som vi från socialdemokratiskt håll har begärt. Det finns allisåett enigt branschintresse bakom uttalandet att detta skulle varatrafiksäkerhetsbefrämjande. De vill ha den här ordningen. Men att kanslihuset besitter bättre kunskaper än branschen. Han säger sigalltså veta, medan man inte skall bry sig ett dugg om branschen, trots attbranschen för en gångs skull är enig- man vill göra någonting helt annat än vadkommunikationsministern vill. Det är sant att vi när det gäller huvudprinciperna förtrafiksäkerhetsarbetet är överens. Det är bra att det är så. Där har som välär inte kanslihuset gett sig in och ändrat vare sig på de förslag eller deremissyttranden som har kommit in. På en punkt vill jag fästa kommunikationsministernsuppmärksamhet på skrivningen i utskottets betänkande. Det gäller frågan om denorganisatoriska förändringen av informationsverksamheten, som vi hardiskuterat av och till i . Vi är helt överens om attdet är riktigt att flytta över en del av den från TSV till NTF, Men låt mig idet sammanhanget understryka, som vi gör i utskottsbetänkandet, att när viskall fortsätta med en överflyttning är det väldigt viktigt att kartlägga vilkakonsekvenser denna får för frivilligorganisationernas verksamhet och för denmassmedieinformation som trafiksäkerhetsverket har skött. Låt migkraftigt understryka att detta inte på något som helst sätt sker som någonkritik av trafiksäkerhetsverket. Det är - för att vara ett statligt verk, hölljag på att säga - ett verk som är ovanligt vitalt och rörligt i sitt sätt attjobba. Det har, tror jag. en mycket stor del i att trafiksäkerheten är så godsom den är i . Jag vill gärna understryka det. Det är andra skäl som göratt en överflyttning kan vara lämplig. Men innan överflyttningen blir meradefinitiv är det väsentligt att det klarläggs att de frivilliga organisationersom deltar i trafiksäkerhetsarbetet fortsättningsvis också kan göra det -helst i ökad utsträckning- och att den massmedieinformation, som är en såviktig del i trafiksäkerhetsarbetet, inte äventyras. Vi har nämligen fått vissapropåer i utskottet om att detta skulle kunna bli fallet. Och det är oerhörtviktigt att regeringen redovisar för att så inte blir fallet närövergången genomförs. Trafiksäkerhetsarbetet är, somkommunikationsministern också sade, ett folkligt förankrat arbete. Detintresserar många, och det angår oss alla, det är alldeles självklart. För migär det därför en utomordentligt stor glädje att konstatera att man i har bestämt sig för att göra 1983 till ett trafiksäkerhetens år. Jag troratt det kan bli en ny avstamp för trafiksäkerhetsarbetet. Vi har haft ett finttrafiksäkerhetsarbete i gång sedan vi lade om från vänster- till högertrafik,men vi kan behöva komma in i en ny andning. Jag hoppas att den diskussion somvi för här och trafikutskottets betänkande skall bidra till det. Men jag ärhelt övertygad om att det nordiska trafiksäkerhetsåret på ett alldeles särskiltsätt kommer att engagera de breda folkgrupperna i det arbetet, och det finnsdet anledning att se med stor tillfredsställelse. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan förutom på de tre punkterdär socialdemokraterna i utskottet reserverat sig, där jag yrkar bifall tillreservationerna. AnL 3 (): Att öka trafiksäkerheten är en angelägenuppgift. Stor enighet föreligger om målet att drastiskt sänka antalet döda ochskadade. Men när det kommer till medlen för att nå detta mål är naturligtvisenigheten mindre påtaglig. På investeringssidan kan stora resurser fördelas till ettförbättrat väg- och gatunät, och så sker också i betydande utsträckning.Vägverket ägnar stor uppmärksamhet åt förbättring av vägsträckor där det händermånga olyckor, och detsamma gör man i kommunernas gatuhållning. Vi moderater ärklart för denna resursanvändning. Ett annat medel att nå målet är en detaljeradförbuds- och restriktionspolitik, bäst exemplifierad av ännu strängarehastighetsbegränsningar än dagens och en rad av obligatorier, såsom utökadbilbältesanvändning, ytterligare körkortsprov och åldersbegränsningar. Här ärvi från moderat sida föga villiga att medverka. Vi tror mera på en allmän ochfrivillig satsning på utbildningssidan och utökad information. En politik sominnebär kostnader och besvär för den enskilde och som bara ger marginellaförbättringar säger vi nej till. Tyvärr finns det alltför många inslag av denarten i den proposition om trafiksäkerheten som vi behandlar .