prot · G50938 · 1981-12-31 00:00:00 — Jaghar sagt att den s. k. malmfällsutredningen bör upprätta en utvecklingsplan förmalmfälts-kommunerna, och jag har själv som arbetsnamn på den salt Plan 90. Jagvill här gärna passa på tillfället att önska och övriga i denutredning som arbetar med denna Plan 90 lycka till. Det är en mycket viktiguppgift ni har, därför att vi måste på ett planmässigt sätt se till alt vidiversifierar näringslivet i malmfältskominunerna och utnyttjar de nyamöjligheter som inte minst - förhoppningsvis - den norska gasen t. ex. kankomma att innebära för den industriella utvecklingen i malmfältskommunerna ochi i övrigt. Får jag därefter säga alt har någontingkarakteristiskt skett i . Det är den satsning på bred front som nusker på småindustri, på hantverk och på stora projekt - över huvud taget enmedveten strävan från statsmakternas och övriga engagerades sida all förnya detnorrbottniska näringslivet. Jag har sagt att tyvärr harnaturligtvis den industriella lågkonjunkturen satt sin prägel på dessainsatser, men det sker successivt betydande framsteg. Äntligen slår vi inför möjligheten att avveckla deöverpriser på frakterna som belastat malmrörelsen. Äntligen har det förslag somGunnar Söder framförde i sin Statsföretagsutredning om förflyttning av till kunnat verkställas. Äntligen sker här en ordentligutveckling av småindustrin. Äntligen börjar vi skönja en ordentlig effekt pånäringslivet av satsningen på den tekniska högskolan i . Jag skulle på delta sätt kunna räkna upp en rad positivahändelser som ändå successivt höjer aktivitetsnivån i och som päsikt måste innebära en förnyelse av näringslivet och en förbättradarbetskraftssituation. Men jag är medveten om att det är en lång väg och alt viinte får förtrollas. Man måste ta varje tillfälle i akt. T. o. m. stora, spektakuläraindustripolitiska projekt i landet bör kunna avstå från en viss rimlig andelav sin sysselsättningseffekt för utvecklingen av näringslivet i Norrbollen. Om ett program för industriella utveckling Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 70 (vpk); I och för sig känns det bra att undanröja mina farhågor för att han ideologiskt ryggar för ordet"planering". Men varför undviker då att svara på minfråga om han nu vill uttala sig för en planerad utveckling av Norrbottensnäringsliv? Det är ändå det som enligt mitt sätt att se är det viktigaste när detgäller att ta ställning till vad som är Om ett program för industriella utveckling nödvändigtatt göra i . Jag har i botten att man måste planera för att få in deåtgärder som både och räknar upp som positiva saker.Detta måste enligt min mening ingå i en plan för att vi skall fä de effektersom alla säkerligen är överens om att vi vill ha där uppe. Sedan talar om en satsning på bred front inomsmåindustrin. Det finns säkerligen positiva sidor att peka på där. Men detfinns också negativa sidor. Jag tror inte att den grupp verksladsarbelare sommötte på trappan till delar uppfattningen att alltsom hänt på det området har varit positivt. Vidare har industriministern en hel rad med"äntligen", och han nämner olika lösningar, bl, a, satsningen påtekniska högskolan. Jag skulle vara väldigt glad om vi kunde säga att allt somgjorts på detta område varit positivt. Men tyvärr har vi för inte så längesedan noterat en plump i protokollet i och med oviljan från sida attsatsa på arbetsmiljöutbildning vid tekniska högskolan, något som också skullehaft betydelse för denna högskolas utveckling och för att få framalla de resurser som i och för sig tekniska högskolan står för när det gällerNorrbotten. Jag tror att det skulle ha varit betydligt positivare, omindustriministern i samband med tekniska högskolan också skulle ha tagit uppmitt resonemang om planering. Jag menar nog att just tekniska högskolan sitterinne med resurser och kunnande som kunde användas också i ett sådant planeringsarbete. 71 EVAWINTHER (fp); Det är väl riktigt att del har häntåtskilligt , men detta har tyvärr inte märkts så mycket pågrund av den lågkonjunktur och den strukturella kris som drabbat basnäringarnaoch som speciellt haft effekt pä arbetstillfällena i . Men det ärbara att oförtrutet arbeta vidare och hoppas alt de insatser på det ekonomiskaområdet som regeringen har vidtagit skall bidra till alt förbättra situationen. Jag sade i mitt första inlägg att man om man skall planeraför insatser och åtgärder måste ha klart för sig vilka hinder som finns. Jagvill peka på ett av de hinder som finns. Jag hade förmånen att prya hos tresmåföretag i , och det var mekaniska verkstäder. Det kom dåfram att det s. k. CECA-avtalel, som är kopplat till Europeiska järn- ochslålunionen och som är uppbyggt kring s. k. domicilorter, innebär ett hindersom ger dessa förelag ökade kostnader i förhållande till konkurrenternasöderut. Avtalet innebär att man vid köp av material, stål och järn förtillverkning betalar frakt från den domicilorl som ligger närmast. Domicilorlenär närmaste importört. Eftersom den nordligaste domicilorlen är Sundsvallnärmare från , får företag som köper sin vara från tvärsöver gatani ändå betala frakt från . Det är givet att detta bidrar tillatt öka dessa småföretags kostnader i förhållande till företag på andra ortersom ligger närmare sina resp. domicilorter. Jag vet att delta inte ärindustriministerns område,men jag anser att del är viktigt att man undersöker om inte kan blidomicilorl i detta fall och om inte en ändring kan ske så att del blir ettbättre avtal för dessa småförelag. Del är givet all det måste finnas förutsättningar förlönsamhet för företagen och att del måste finnas marknad alt sälja varor på fördessa företag. Detta tillsammans måste skapa möjligheter för en utveckling avnäringslivet i . Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen < 12 §Svar pä interpellation 1981/82:35 om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen har frågat mig om jag är bereddatt vidta åtgärder i syfte alt devalveringsvinster som företag inomskogsindustrin gör används för nyinvesteringar inom orter, som drabbats avökande arbetslös-hel till följd av nedläggningar eller driftsinskränkningar isamband med skogsindustrins strukturomvandling, samt vilka åtgärder jag iövrigt är beredd att vidta för att möta den kraftigt ökande arbetslösheten iskogslänen. Till påstående om skogsindustrinsdevalveringsvinster vill jag göra följande kommentar. Vid en granskning av destora skogsföretagens delårsresullal för finner man all lönsamhetenförsämrats mycket kraftigt jämfört,med . Fleraföretag redovisar förlust 1981. lönsamhetbehöver förbättras påtagligt för alt branschen genom investeringar skall kunnastärka sin konkurrenskraft och därigenom trygga sysselsättningen. Genom dennyligen genomförda delvalveringen och räntesänkningen samt åtgärder för attunderlätta skogsindustrins virkesförsörjning (prop. 1981/82:30, JoU 1981/82:8,rskr 1981/82:29) har förutsättningar skapats för en successivt förbättradresultatutveckling. Vi ser redan nu en ökad orderingång för sågverken. Än sålänge finns dock inga tecken på en förbättring för massa- och pappersindustrin.Det finns därför enligt min mening anledning alt avvakta något för att fårbättre underlag för en bedömning av hur snabbt och i vilken omfattning enresultatförbättring kan väntas innan ytterligare åtgärder aktualiseras. F. n. kan förelagen avsätta upp till hälften av denjusterade årsvinsten till allmän investeringsfond. Dessa medel bliravdragsgilla vid inkomsttaxeringen om av beloppet insätts på räntelöstkonto i . Medlen får sedan enligt gällande regler, efter prövning avarbetsmarknadsstyrelsen och i vissa fall regeringen, användas för vissainvesteringar. Fonderna får f. n. fritt användas i stödområdet för detregionalpolitiska stödet. Om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen Jag har det bestämda intrycket att förelagen i samband mednedläggningar och driftsinskränkningar har tagit ett ökatansvar för sina anställda och för de orter där man bedriver verksamhet. Isådana sammanhang görs ofta stora ansträngningar- inånga gånger med företagetoch de anställda i nära samverkan, för all få fram ersätlningsverksamhel. Sålänge företagen känner ett sådant ansvar och lever upp till del ser jag ingenanledning att föreslå särskilda styrmedel av det slag som pekarpä. I vissa fall kan staten genom särskilda insatser bidra till att underlättaomställningen i utsatta orter. Huvudregeln är dock alt företagen har ettprimärt ansvar för sina anställda. Vad sedan gäller den allmänna utvecklingen i skogslänen såkan vi först konstatera alt sysselsättningen enligtarbetskraftsundersökningarna () totalt sett har ökat i skogslänen med 5 %eller drygt 40 000 tills . Skogslänens befolkning har ökatmyckel svagt . Tillväxten har skett genom en kraftig ökningav sysselsättningsgraden för kvinnorna. Sysselsättningsökningen har skettparallellt med en motsvarande tillväxt i riket. För tillverkningsindustrinskedde en nedgång i skogslänen som var större änminskningen i riket. Detta beror på dominansen i skogslänen av lungabasindustrier med delvis mycket svåra problem under dessa är. Efter år 1978förefaller dock nivån ha hållit sig ungefär oförändrad. Genom olika regionalpolitiska åtgärder kanpersonalminskningar i utsatta orter i viss mån kompenseras. Under åren1976-1980 togs det för skogslänen mer än 1 000 beslut om regionalpolitisktstöd. De totala investeringarna i dessa projekt låg på 4,5 miljarder, vilket ärca av industriinvesteringarna i dessa län . Statensmedverkan i form av lån och bidrag uppgick till 2,8 miljarder. Det ärnaturligtvis vanskligt att uttala sig om de långsikliga konsekvenserna av dessainsatser, men enligt det underlag som förelegal vid ansökningstillfällenaskulle dessa projekt sammanlaget ge ca 8 000 nya arbetstillfällen. Härtillkommer ett tillskott genom glesbygdsstödet som kanuppskattas till ca 1 000 nya jobb. Utöver det regionalpolitiska stödet harockså betydande industripolitiska insatser gjorts i skogslänen under de senasteåren. Här kan vi inte peka på sysselsättningsökningar, utan, vilket är väl så viktigt,på en stabilisering av sysselsättningen i delta utsatta område. Vad slutligen gäller det rådande arbetsmarknadsläget iskogslänen så ligger dessa frågor, som vet, utanför mittansvarsområde. Jag ber i denna del, herr talman, att få hänvisa till den debattsom och hans partivänner förde med statsrådet . Där redogjorde min kollega för dearbetsmarknadspoliliska åtgärder som är aktuella i skogslänen. 73RAUL BLUCHER (vpk): Jag tackar industriministern för svaret påmin interpellation. Denna interpellation är nu den tredje i rad från min sidasom besvaras under novembermånad och alla tre har haft som utgångspunkt industrikrisen och den ökandearbetslösheten och då främst hur detta drabbar . Jag hade vänlat mig att industriministern i sitt svar ändåskulle knyta an till det som enligt tillgängliga uppgifter sades frånregeringens sida när devalveringen genomfördes . Då sadebudgetrninister på regeringens vägnar så här; "Vi kommer att frysa av vinsteröverstigande för massaindustrin. De frysta pengarna ska gå ini någon form av investeringsfond." De uppgifterna publicerade tidningarnaden och de bör ju därför inte ha fallit i glömska i slutet avnovember. sade finanschefen i , att"devalveringen är klart positiv för oss", Billerud hade just dåpresenterat sin delårsrapporl, som ju som industriministern nu påpekar i svaretvisade en försämrad vinstutveckling. Priserna på exporten hade sjunkit , Men om devalveringen skulle ha fått fullt genomslag,skulle Billerud fått tillbaka de som bolaget hade tappat - enligtBilleruds finanschef . Därför skulle det nu vara intressant att avindustriministern få veta om devalveringen verkligen fick en sådan verkan attskogsindustrins företag, och framför allt då massaindustrin, fick ökadevinster. nöjer sig industriminister med att försiktigt säga att dengenomförda devalveringen tillsammans med andra åtgärder har skapatförutsättningar för "en successivt förbättrad resultatutveckling". Del kan vara viktigt för värmlänningarna ochnorrlänningarna, som drabbas av industrikrisen och arbetslösheten, alt få vetaom regeringen för en sådan ekonomisk politik att industrin i de här länen snartkan få ett uppsving och del kan bli nya jobb och en minskad arbetslöshet. Nuökar ju arbetslösheten. Och medan industrijobben fortsätter all försvinna, des. k. ersättningsjobben stannar huvudsakligen på papperet, stramar dessutomlandsting och kommuner åt sina utgifter och slutar nyanställa. har över 1 000 arbetslösa kommunalarbetare. Inom handeln minskar antaletanställda. Tjänstemännen förlorar sina jobb. var fortfarande ett områdedit hundratals värmlänningar veckopendlade eller flyttade för att få arbete. Nuhar också industrikris. Det är inte längre fråga om vilken politiskinställning regeringen och partierna har till flyttlasspolitik, till det sommed fagrare tal kallas arbetskraftens rörlighet, för det finns inte längrenågra jobb söderut och i storstadsområdena att flytta till. Då leder industriministerns påslående om en successivtförbättrad resultatutveckling till två viktiga följdfrågor: Blir del bättreresultat för förelagen? Kommer sådanabättre resultat att ge fler jobb i de drabbade länen, på de bruksorter därjobben nu försvinner eller har försvunnit de senaste Om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen Ont åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen Det finns en lucka i mitt resonemang, och det gällerde eventuella devalveringsvinslernas användning, alltså om del över huvud tagetfinns tillräckligt stora vinster att kapa enligt den modell som . Jag utgår från att budgelministern inte har menatmassaindustrin totalt, för då skulle det bli ett myckel stort kapital att sättain i en nog så välkommen investeringsfond. Del finns knappast heller anledningatt tro att det skulle gälla vinst över 1 miljon för en koncern. Även deenskilda bolagen i en koncern delar ju numera upp sina resultat i vad somkallas för en divisionering. Därför går det kanske inte ens att leta upp enenda fabrik inom den svenska massainduslrin som bokföringsmässigl har gett över1 miljon i vinst. Och kanske industriministern helt korrekt kan säga attdet inte finns några pengar att ta från de stora skogsbolagen och sälta in inya industrier eller i en utveckling av industrin i de hårt drabbadeskogslänen. Men då är del väl också på sin plats att industriministerninför och väljarna erkänner att devalveringen, och regeringenspolifik i övrigt, inte leder till någon minskad arbetslöshet. Del är också ett kapitel för sig vad som egentligen menasmed vinster för industriföretag och bolag. Dessutom är vinst av industriellverksamhet inte den enda faktor som ökar de stora kapitalen, de mäktigafinansgruppernas kapital i detta land. Vi vet ju att de störstaindustriföretagen i tillbaka har en varierande men storöverlikviditet i miljardstorlek. De pengarna används till spekulation, och dåuppkommer större vinster än i produktionen. Regeringen har dessutom under 1970-lalet bara sett på, ochgör så alltjämt, hur de stora industribolagen - inte minst då inomskogsindustrin - flyttar kapital utomlands, flyttar produktion och därmedarbetstillfällen från de svenska skogslänen till andra länder, därarbetskraften är billigare eller skattereglerna fördelaktigare. Man flyttaräven till länder där det inte får finnas fackföreningar, där det inte finnsnågra för kapitalet besvärande lagar och avtal inom arbetslivet eller påmiljöområdet. Tittar vi nu på Billeruds delårsrapporl, så är att märkaatt koncernen talar om att det har gått sämre för Billeruds industri i ,men avsevärt bättre i utlandet. Och måste vi ha rätt alt fråga om regeringen anser alldel är rimligt all svensk industri flyttas utomlands i växande omfattning,som svensk industri skrotas och arbetslösheten ökar. I stället har niju ännu mer lättat på möjligheterna för de svenska bolagen alt flytta kapitalut ur landet. Är det en bra politik för ? Är det en bra politikför arbetare och tjänstemän? Jagskall för att belysa det här läsa uppett ganska färskttidningsklipp: "går svenska företag mot gyllene tider. väntasge rekordhöga övervinster för svensk industri. Stigande världsmarknadspriser,ökad produktivitet och svaga löneökningar är några av orsakerna. och stödjer sig på ." Detta skrev många fidningar för inte så länge sedan.Samtidigt kan vi i tidningarna läsa stora annonser från där tre propagandasatser står i rad under varandra;Ökade vinster - ökade investeringar - ökad sysselsättning. Då måste jag frågaden politiskt ansvarige industriministern: det så enkelt? Kommer väntade rekordvinster att ge ökade investeringaroch fler nya jobb i skogslänen, i , , , , ,, , , , eller ? Eller är industriministernöverens med mig, om jag säger all del som SAF påstår i sin annons är en grovtförenklad och falsk propaganda, tomma paroller för alt påverkalöneförhandlingar och politiska val? Industriministern skiljer sig själv föredömligt från dennapropaganda, när han i dagens interpellationssvar ödmjukt och försiktigt sägeratt det inte finns några tecken på förbättring för massa- och pappersindustrin,att han vill avvakta något för all få bättre underlag för en bedömning av hursnabbt och i vilken omfattning en resultatförbättring kan väntas, innanytterligare åtgärder blir aktuella. Del är annat än när Industriförbundelsagitator deltar i ett möte i och lovar 100 000 nya jobb, om baralönerna ligger still, Åmanlagarna urholkas eller helst avskaffas och företagengynnas ännu mer än av regeringens politik. De 100 000 nya jobb somSAF-propagandan lovar är ju lika avlägsna som de 400 000 nya jobb somindustriministerns parti lovade i valrörelsen . Men även om industriministern tonar fram som en betydligtmer realisfisk företrädare för den borgerliga politiken än den borgerligaklasskampens påstridiga agitatorer, så är det ju nedslående att det han kansäga till de arbetslösa i skogslänen är så svävande och ger så litet av viljaför den närmaste framfiden. Detta är ännu mer påfallande när industriministern börjartala om företagens sociala ansvar. säger här , att han"har det bestämdaintrycket att företagen har tagit ett ökat ansvar försina anställda och för de orter där man bedriver verksamhet". Han sägerockså att bolagen gör stora ansträngningar för att få fram ersättningsjobb.Och när då förelagen känner ett sådant ansvar och lever upp till det -sägerindustriministern - så finns del ingen anledning att föreslå sådana särskildastyrmedel som jag har efterlyst i min interpellation. skall jag inte ifrågasätta de stora ansträngningar somNils Åsling talar om, för dem vet jag förslås inte tillräckligt myckel om.Dessa ansträngningar syns ju inte utåt, åtminstone inte om man ser på Värmlandoch de värmländska bruksorterna. Och ansträngningar, aldrig så stora ochsvettiga, kan ju misslyckas och vara helt förgäves. Det kan bero på att man görfel eller på all man inte har tillräcklig kunskap om hur man skulle bete sigför att lyckas. Jag har mig veterligt inga partikamrater pålänsarbetsnämnden i , och del är ju inte uteslutet att de flesta avmina sagesman där röstar borgerligt. Det är inte det som intresserar mig närjag kontaktar dem, ulan Om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen 12 protokoll 1981/82:37-38 Om åtgärder mot arbetslösheten i skogslänen det ärderas sakkunskap. Och de säger entydigt att de jobb som eventuellt hartillkommit genom de stora bolagens ansträngningar alt skaffa fram ersättningsjobbpå nedläggningsorlerna långt ifrån svarar mot antalet jobb som försvinner. Detär stor skillnad mellan den växande arbetslösheten inom basindustrin och de fåtillkommande arbetena. Detta säger länsarbetsnämndens tjänstemän. Sedan talar industriministern i sitt svar omarbetskraflsundersökningarna. Enligt dem skulle sysselsättningen totalt ha ökati skogslänen eller drygt 40 000 fill . Jagskall inte säga att industriministern ljuger medstatistik, för det vore för grovt. Men vetgirig som jag är, har jag även härrådfrågat de kunniga på länsarbetsnämnderna i skogslänen. Dä får jag veta alt iden här siffran ingår både personer som är frånvarande från arbetet men haranställningen kvar och - märk väl! Dessutom är en betydande delav denna förmenta, ökade sysselsättning deltidsarbeten. Där har vi nogförklaringen till den ökade sysselsättning för kvinnorna som nämneri svaret. De slutsatser som industriministern vill dra av den arbetskraftsundersökninghan hänvisar till är alltså bara en halv sanning, som en av de experter inomarbetsmarknadsverket som jag tillfrågade uttryckte saken. Ja, han eller honsade naturligtvis inte att for med halvsanningar, endast att faktaresonemangetsom sådant var en halvsanning. Sedan är del fritt fram för mig att drapolitiska slutsatser av det jag har fått veta. I slutet av svaret har ett resonemang somkanske skulle kunna intressera statsvetarna mer än det kan intressera de mångamänniskor som drabbas av den ökande arbetslösheten. säger ungefär alt det här med arbetslösheteninte är hans bord, utan det är ansvarig för, och han svaradeju mig och mina partivänner, för den delen också någon socialdemokrat, i denlånga interpellationsdebatten om arbetslösheten . Men har viju inte ministerstyre ulan en regering med en samordnad politik. Och hur änIngemar och skickar interpellationerna till varandramellan departementen, så är de ju ändå inför och inför sina väljareföreträdare för en sammanhängande borgerlig politik, där ekonomisk politik,industripolitik och arbetsmarknadspolitik haroskiljakfiga samband, där varjeåtgärd påverkar helheten. I dagens svar åberopar ju också industriministerndevalveringen, räntesänkningen och åtgärderna för att underlättaskogsindustrins virkesförsörjning, alltså tre åtgärder som han själv inte ärdirekt ansvarig för. Dessutom brukar industriministern gärna göra långtgåendeallmänpolitiska utvikningar i interpellationsdebatter. 1 del sammanhanget vill jag påminna om den debatt som NilsÅsling och jag hade om möjligheterna att skaffa framnya jobb, om och när papperssäckfabriken i läggs ner. Då sade NilsÄsling; "På administrativa vägar kan man knappast åstadkomma någraindustriarbeten." Det hade varit tydligare och klarare, om han hade sagtatt påpolitiska vägar kan eller, rättare sagt, vill inte denna regering åstadkommanågra industriarbeten. Sedan talade , då som så ommålmedvetna ansträngningar att öka nyförelagandet, byggandet av industrilokaleroch förelagarutbildningen. Och så tillfogar industriministern ;"Del finns inget alternativ till detta om man vill upprätthålla detsamhällssystem vi har i detta land, ." Och där har vi ju denpolitiska utvikningen, som inte gäller industripolitiken i bekvämligavskildhet. Vad är del då industriministern vill säga med alt påslåatt det inte går att göra något mer än det lilla som görs för att skaffafram mer industri och fler jobb - om man vill behålla det samhällssystem som vihar i detta land? Är del demokratin som måste avskaffas för all fler jobbskall skaffas fram, är del den allmänna rösträtten, flerpartisystemet, dedemokratiska fri- och rättigheterna- yttrandefrihet, tryckfrihet,föreningsfrihet? Vill påslå att statliga ingripanden för att hindrakapitalexport och styra investeringar, att samhällsekonomiska lösningar påindustrikris och regional obalans, skulle vara oförenliga med demokrati? Vill påstå att överallt där det går bra förkapitalismen, där råder också alltid demokrati i vår mening? 1 så fall får jag påminna industriministern om alt haninte saknar propagandister inom det lovprisade näringslivet som berömmer detekonomiska och industriella undret i länder som , och Hongkong.I går det bra för företagen, och del är ju därför som medregeringens hjälp så gärna vill flytta dit med en del av sin tillverkning. Eller är det del omvända som vill påslå - alldär del råder demokrati, där löser man också alltid problemen i denkapitalistiska ekonomin, i det kapitalistiska systemet? är ett exempel påett land där det inte har gått att klara vare sig ekonomi eller demokrati, ochdär härskar bara kaos och förtryck.