prot · G509152 · 1981-12-31 00:00:00 — Underlaget för att vidta sådana motåtgärder är ocksåbetydligt bättre än det var bara . Så långt går det attnå parfipolitisk enighet. Men när det gäller att nu bestämma sig för hur långtman vill gå i fråga om samhälleliga insatser mot försurningen, ja, då skiljersig ambitionsnivån partierna emellan. Det råder heller inte enighet om huruvidaSverige skall vara det land i som går i spetsen för åtgärderna motförsurningen inom vår del av världen. Med dessa inledande konstateranden går jag över till vpk:smofionskrav på det här området och hur de har blivit behandlade i utskottetsbetänkande. I utskottsbetänkandet behandlas tre vpk-motioner: två frånden allmänna motionstiden och en med anledning av denregeringsproposition som betänkandet bygger på. Motionen 1044 upptar ettanslag på 50 milj. för kalkning av sjöar och vattendrag i avvaktan påregeringsproposition i ärendet. Det får anses som en markering av att vi villstödja äskande på den punkten. När det nu föreliggerproposition i ärendet, får detta förslag anses som överspelat, och vi fallertillbaka på nya yrkanden i motionen nr 2437, som är ingiven med anledning avpropositionen. I denna motion yrkar vi fortfarande på ett anslag för detnyssnämnda ändamålet med 50 milj. kr., men dessutom på 6 milj. kr. avseendeförsöksverksamhet i vad gäller mark och grundvatten. Vi yrkar sålunda attsammantaget 56 milj. kr. skall anvisas på tionde huvudtiteln. Åtgärder motförsurningen, för /83. Av motiveringen framgår att det yrkade anslaget utgörförsta steget i det femårsprogram för kalkning som föreslagits avnaturvårdsverket och i skrivelse av . Vi menaratt skadeverkningarna på grund av försurningen är så allvarliga och attbekämpning via minskade utsläpp kan komma att ta så att de av verkenföreslagna insatserna bör komma till utförande utan inskränkningar. Vi harpekat på att kostnaderna för det föreslagna femårsprogrammet skulle sluta på575 milj. kr. Det är en avsevärd kostnad, men den är ändå mindre än vad sommotsvaras av det flerårsprogram för miljövårdande åtgärder inom industrin somgenomfördes . Tar man hänsyn också till att penningvärdet är ett annat, blir relationen ytterligare förskjuten. På detta vårt krav yrkar utskottsmajoriteten avslag ochförordar bifall fill proposifionens förslag om 40 milj. kr. för det nu aktuellabudgetåret. Regeringens och utskottets förslag ingår i ett betydligtblygsammare treårsprogram för kalkning av sjöar och vattendrag som slutar på190 milj. kr. I reservationen 7 av utskottets socialdemokratiskaledamöter föreslås ett anslag fill kalkning under /83 om 53milj. Det är 3 milj. kr. mindre än vad vi totalt föreslår men 13 milj. kr.mer än vad utskottet föreslår, så det är självklart att vi stöder dennareservation i andra hand. I yrkandet 1 i motionen 2437 tar vi upp en fråga där vistår ensamma med vårt krav gentemot utskottet. Det gäller frågan omupprättandet av en särskild fond som skall lämna bidrag tillavsvavlingsanläggningar och för kalkning m. m. Vi är här inte mot tanken attsådana bidrag skall kunna ges. Vad vi är oense om är finansieringsfrågan. Vimenar att medel från oljeersättningsfonden i första hand skall kunna fåanvändas. I den mån medel från denna fond inte förslår anser vi att resten börfinansieras via statsbudgeten i vanlig ordning. Vi har i andra sammanhangpåyrkat att speciella inkomster till statsbudgeten borde kunna reserveras helteller delvis för visst ändamål. Det stående svaret har då varit att man inteskall "öronmärka" pengar. vill man emellertid"öronmärka" pengar för visst ändamål genom att ta in dem via ensärskild avgift. Vi är av fördelningspolitiska skäl mot avgifter påoljeprodukter, utöver den avgift som redan utgår till oljeersättningsfonden.Avgiften kommer att fördyra bostadskostnaden och därmed hyran förhyresgästerna. Fördyrade drivmedel fördyrar alla transporter och påverkardärmed konsumenternas utgifter för bl. Vi hävdar att man måste finna former för attfinansiera stödet till avsvavlingsanläggningar på ett annat och frånfördelningspolitisk synpunkt mer acceptabelt sätt. Därför har vi gått emotförslaget om den tilltänkta fonden. Slutligen skall jag ta upp vår motion nr 1141, sominnehåller ett yrkande vars motivering finns i motionen 1140. Här påyrkas attnaturvårdsverkets miljökrav för kol skall gälla utan inskränkning. Jagkonstaterar att frågan om miljökraven för svensk kolanvändning ärkontroversiell. Regeringspartierna står inte för skrivningen i betänkandet utanhar reserverat sig. Den majoritetsskrivning som finns på s. 15 i betänkandet gårpå näringsutskottets linje i dess betänkande nr 7. Man vill avvakta pågåendeutredningsarbete, dess rapportering och remissbehandling. Utskottet säger sigha inhämtat att de riktlinjer som väntas komma nära ansluter till dem somförordas av . Man förutsätter att redukfionen avsvavelutsläppen skall bli minst lika stor som den regeringen har föreslagit.Utskottet anser att vår motion nr 1141 därmed, som man säger, i vissutsträckning är tillgodosedd. Jag är nog klar över att det kan vara så menanser att detta förhållande inte utgör något hinder mot att uttalaratt miljökrav för kolanvändningen bör gälla fullt ut som ettminimikrav. Med det anförda yrkar jag bifall tillmotionerna 1981/82:1141 och 2437. 115LENNART BRUNANDER (c): Skall vår värld se sådan ut attvi kan leva här, måste vi ta itu med de problem som finns på miljöområdet.Försurningen är då ett av de största miljöproblem som vi har att brottasmed. Om vi bortser från den vansinniga upprustningen på det militära områdetrunt om i världen, som egentligen är ett större miljöproblem, är försurningendet stora problemet. Det är först under det senaste årtiondet som vi börjatobservera detta. Det är väl framför allt här i och i som vi harupptäckt detta problem tidigare än på andra håll. Delvis beror det på att vihar en berggrund och en mark som inte tål det här sura nedfallet lika bra sommarken på andra håll. Det beror kanske också på att vi blir utsatta för enganska stor mängd utsläpp som far in över vårt land. Den här försurningen har naturligtvis en rad olikaorsaker, men framför allt beror den på att vi har ökat förbränningen av fossilabränslen. Då är inte minst bilarna en källa som försvårar det här problemet.Det kväve som bilavgaserna innehåller blir när det kominer ner på markenförsurande. Detta är, som jag antydde, ett internationellt problem. Dehär utsläppen, som kommer från industrier och förbränningsanläggningar, går uppi atmosfären och far sedan vidare. Det innebär alltså att vi får mycket frånandra länder men också att merparten av det vi själva släpper ut går vidaretill andra länder. Vad vi gör har alltså inte bara betydelse för oss självautan också för andra. Det är egentligen inte mer än 20 ä av det nedfall somvi får i som kommer från våra egna anläggningar. tidigare påpekade är det ändå vi som i större utsträckningän något annat land påverkar de utsläpp som förekommer i . Det är också ganska stora skillnader lokalt. IMellansverige och norr därom har de utsläpp som vi gör i störrebetydelse än utsläppen i . Därför kommer förändringar i fillåtnautsläppsmängder att påverka dessa områden mer än andra. Försurningen har gått ganska långt på sina håll. Vi har 85000 sjöar i , och bortåt 20 000 av dessa är mycket starkt påverkade avförsurning och svåra att restaurera. Naturligtvis påverkas också marken i övrigt. Framför alltär det skogstillväxten som minskar. I har man kunnat se att skogen ivissa utsatta lägen också dör. Detta kommer naturligtvis att leda till attintresset också i andra länder ökar och har ökat. Det är också så att försurningen påverkar oss människor iganska stor utsträckning, eftersom olika tungmetaller blir mer tillgängliga imarken. Växterna tar upp dessa och de går ut i näringsbanorna. På det sättetblir vi på lång sikt påverkade av detta. Vi måste alltså vidta alla de åtgärder som kan vidtas föratt minska svavelutsläppen och motverka försurningen. Om det är, såvitt jagbegriper, samtliga talare i denna debatt före mig helt överens. Vi måste vidtaåtgärder, men man är litet oenig om på vilket sätt och i vilken takt det skallske. Det är naturligtvis olika åtgärder som kan vidtas. Men detviktigaste måste vara att förhindra utsläppen och skärpa reningskraven, så attvi får ut en mindre mängd svavelämnen i luften. Men vi måste också gå in medkalkningsåtgärder för att förbättra den situation vi har ute i markerna, isjöarna och i vattendragen, inte minst i grundvattnet. Vi måste också bedriva ett internationellt arbete, någotsom i väldigt hög grad kännetecknar de åtgärder som regeringen vidtagit ochföreslagit. I propositionen föreslås förändrade regler för utsläpp avsvavel från koleldade anläggningar. Man skall inte få släppa ut mer än 800 ton.I större anläggningar måste man alltså ha rökgasrening. Detta skall gälla framtill , och därefter kommer den högsta tillåtna mängden att sänkas till600 ton. Jag utgår från att inte heller det är någon yttersta gräns utan attkraven kommer att ytterligare skärpas successivt. På denna punkt råder olika meningar i utskottet.Socialdemokraterna vill inte nu ta ställning utan de vill vänta och se och göraen utvärdering. har lämnat sin rapport. Vad vi väntar på ärresultatet av projektet , men detta projekt ställer lägre kravpå rening än vad regeringen gör, såvitt jag kan förstå. Är det detta somsocialdemokraterna väntar på, har jag litet svårt att förstå den skepsis somkan finnas. Det borde vara bättre att redan nu fatta beslut för att fånågonting att komma med. Det är också angeläget sett ur de kommuners synpunktersom skall bygga anläggningar att veta vilka regler som skall gälla, så att deinte bygger anläggningar som redan från början är alltför dåligt tilltagna. vill i sin reservation inte gå så långt somregeringen har föreslagit och som vi har gett uttryck åt i vår reservation. Jaghar litet svårt att begripa de reservationer som har avgett,speciellt efter resonemang tidigare här i talarstolen. Islutet av sitt anförande säger han att detta med kalkning är bra men attkalkning inte kan vara någonting som genomförs i stället för en minskning avutsläppen -en sådan minskning är det viktiga och det som först måste göras.Detta överensstämmer mycket väl med vad som står i propositionen och med vadsom står i vår reservation. För att sedan gå över fill kalkningsfrågorna vill jagnämna att den försöksverksamhet som har bedrivits med kalkning av sjöar ochvattendrag har visat att kalkningen kan ge effekt och att det krävs mycket merkalkning än vi har gjort. Det föreslås att sammanlagt 190 milj. kr.skall anvisas för ett kalkningsprogram, och detär en ganska kraftig satsning - som jag ser det. För att bekosta detta skallman ta ut en avgift. Per kunde för vpk:s del inte ställa upp,eftersom han ansåg att detta skulle vara fördelningspolitiskt felaktigt. Mendetta gäller ju i så fall alla de avgifter som har lagts på oljan iprincipiellt samma syfte. För resten kan man ju inte bara minska utsläppen ochförsurningen genom att rena avgaser och genom att motverka det hela medkalkning, utan man kan i lika hög grad kanske göra det genom att minskaförbrukningen av olja och förbrukningen av fossila bränslen. Detta har vi imycket stor utsträckning gjort genom de åtgärder somvidtagits av regeringen. Men det är också viktigt - som det står ipropositionen - att se till att de reningsanläggningar som kommunerna har ocksåanvänder kalkfällning i de områden där det förekommer försurning och där detblir aktuellt att bedriva kalkning. tog upp ett resonemang omträdslagsblandning. Det har väckts en hel del motioner i denna fråga, och dessamotioner har behandlats i utskottet. Vi har väl den uppfattningen att lövträdenhar en viss förmåga att om inte direkt motverka.försurningen så ändå intemedverka till att försurningen blir värre. På det sättet kan naturligtvis ettökat inslag av lövträd ha en viss positiv effekt. Men gäller juskogsvårdslagen som bestämmer hur vår skogsproduktion skall se ut. Men jag trorinte att det här är fråga om några oförenliga ting. Genom att lövträden ganskalänge kan finnas kvar i ungskogarna utan att de gör någon egentlig skada -snarare gör de nytta - kan man alltså få en slutprodukt med ren barrskog somindustrin vill ha, men man kan använda lövträden ganska mycket föratt förbättra skogsmarken. Socialdemokraterna har också avgivit en reservafion om enplan för kolintroduktion. Det gäller här frågor som vi haft uppe vid fleratillfällen och diskuterat och samtliga gånger har dessa förslag avslagits. Härgäller en lag om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle i vilkenföreskrivs att det skall vara samråd när en kommun vill bygga en sådan häranläggning, så att man kan bestämma vilken typ av bränsle som skall användas.Vi anser att det är till fyllest f. n., eftersom det inte är fråga om någonsärskilt strid ström av koleldade kraftverk som kommer så här snabbt. Här harman möjlighet att avgöra om allt är riktigt eller inte. Man vill också frånsocialdemokrafiskt håll ha en utredning om kraven på rening vid torveldadeanläggningar. Här gäller de generella regler som vi har för eldning av fossilabränslen. Men de blir naturligtvis inte speciellt aktuella, eftersom torven iallmänhet inte har ett så stort svavelinnehåll att den kommer upp fill devärdena. kommer också att utfärda regler när det gäller övrigautsläpp från anläggningar för fast bränsle. Vi anser inte att det nu finnsanledning för att göra en sådan begäran. Med det anförda vill jag yrka bifall tillreservation 2 och i övrigt till utskottets hemställan. 116SVANTE () replik: sade att vi frånsocialdemokraternas sida vill vänta och se vad som kan komma att hända medanledning av . Vidare säger han att det är känt attden utredningen har lägre krav när det gäller restriktioner för svavelutsläpp,och därför frågar han mig: Är det det ni väntar på, att kraven skall bli mindrerestrikfiva? Ungefär så uppfattade jag honom. Det vi vänder oss emot är att jordbruksministern å enasidan konstaterar att krav ligger på , å andra sidangör han en kompromiss med materialet från en utredning som icke är färdig medsitt arbete, och framför allt vars resultat icke är remissbehandlade, ochkommer fram till att kravet skall ligga på . Vi menar att det inte kanvara en god grund att bygga en norm på. Vi tycker att det är rimligt attavvakta utredningen och remissbehandlingen innan man fastställer vilken normsom skall gälla. För att icke bli misstänkta för svagare ambitioner när detgäller att skydda miljön, har vi sagt ifrån att som vi avvaktarutredningen och remissbehandlingen bör de mer skärpta krav gälla somtillämpades års beslut av koncessionsnämnden vid prövningen av olikaanläggningar. Därefter bör den totala reduceringen av svavelutsläppen som viskulle få enligt regeringens förslag vara ett minimikrav. Sedan säger att vi inte behöverefterfråga en plan, för det pågår ett samråd mellan kommunerna om vem som skallfå etablera sig med koleldning. Jag har en stark känsla av, men det får jag välveta mer om när jordbruksministern kommer upp i debatten, att många kommuneroberoende av varandra håller på att diskutera hur de skall klara en planeringdär de i högre grad befriar sig från sitt oljeberoende. Där umgås man medplaner på kol oberoende av varandra, och utan att man fått någon som helstanvisning från något håll omatt man kan använda kol. Därmed menar jag att vilöper risken att sammantaget få en planering för introduktion av kol därkommunerna icke vet av varandra och där regeringen icke vet av hur långtplanerna fortskridit. Vi kan ur lokaliseringssynpunkt komma fullständigt snett. Vi efterlyser en planering, för vi vet att lokaliseringenbetyder så mycket ur miljösynpunkt. 117 PER (vpk) replik: Vi har tidigare blivit uppmanade av talmannenatt fatta oss kort i slutskede. Jag skall försöka följa denuppmaningen och svara att han har alldeles rätt i att deavgifter som redan finns på oljeprodukter verkar fördelningspolitiskt orikfigt,enligt vår uppfattning. Men vi har ansett att avgifterna filloljeersättningsfonden är så viktiga att vi har gjort undantag från vår linje -men vi vill inte vara med om ytterligare utvidgning. 118 HANS () replik: Det kan tänkas att jag var litet förkortfattad när jag talade om kalkning, eftersom sade att jaganfört att det första vi borde göra är att kalka. Jag sade inte precis så utanatt kalkning är det enda medel vi känner till för att på kort sikt bromsa enhotande försurning. Jag borde kanske ha fullständigat det med att säga att viinte kan slå oss till ro med att vi kalkar, eftersom vi genom kalkningen baranår en bråkdel av vad som har försurats. Vi vet inte - det vill jag påpekamedan jag ändå har ordet - om kalkningen är helt utan bieffekter, eftersom vihar för kort prövotid. Det kanske på kan visa sig att kalk ocksåhar nackdelar, som vi nu inte vet något om. Jag vill bara göra dettaförtydligande, så att inget missförstånd skall föreligga. 119LENNART BRUNANDER (c) replik: sade att anledningen tillatt man inte nu vill fatta beslut avseende svavelreningen är att materialetfrån projektet ännu inte remissbehandlats. I övrigt kan SvanteLundkvists anförande och utskottsmajoritetens skrivning uppfattas så att man äröverens om målen. Därför är det konstigt att ni inte ställer upp och hjälpertill. När vi behandlade den här frågan fanns krav påatt vi skulle gå längre, och de kraven tillmötesgicks i viss utsträckning genomatt och regeringen sade ifrån att det skall läggas framen kompletterande proposition, där oron för försurningen ytterligare skall understrykas.Det var vi - och också socialdemokraterna - tillfredsställda med den gången.Därför hade det varit vettigt att socialdemokraterna ställt upp , så att vihade haft ett förslag med en bred majoritet bakom att redovisa till denplanerade konferensen. Då hade vi kunnat visa länderna runt omkring attvi gör något. Jag tror nämligen att det har en väsentlig betydelse för våramöjligheter att verka internationellt att vi har en vilja att göra någonting. Vad sedan gäller samrådet skall kommunerna samråda medlänsstyrelserna, som har en bättre överblick än kommunerna har. Jag vill säga till att jag inte tolkadehans anförande så att vi enbart skulle kalka utan tvärtom så att det inte vardet första vi skulle göra - vi skulle i stället begränsa utsläppen. Ungefär såuttryckte sig i slutet av sitt anförande, och i det lägettyckte jag att det var litet konstigt att han inte stödde propositionen, som justhar inriktningen att man skall minska på utsläppen men också sätta inkalkningsåtgärder. 120 () replik: När det gäller planen föreställer jag mig attdet inte är möjligt för länsstyrelserna att ta ansvar för att vi får den energipolitiktotalt sett som landet behöver. Vad sedan gäller frågan om utsläppen begärde vi attvi skulle få en plan och i anslutning till den skärpta bestämmelser. Vi fickingen plan. Vi har fått ett förslag till normer som baserar sig på en höftning,som jordbruksministern har gjort med utgångspunkt dels i naturvårdsverketskrav, dels i den utredning som ännu inte är slutförd och remissbehandlad. Detär det vi vänder oss mot. Vi menar att den praxis som har tillämpatsbör kunna gälla till dess utredningsarbetet är klart och redovisat. 121 HANS () replik: Jag vill bara till säga attjag inte kan finna att det ligger någon nackdel i att vi inför den stundandeförsurningskonferensen redovisar olika uppfattningar. Det mål vi har satt uppför oss är ungefär detsamma för alla parfier- det som skiljer gäller den taktsom vi skall använda för att nå det målet. 122 () replik: Det är alldeles klart att om vi hade ståtteniga bakom besluten så hade det kunnat få en viss effekt - en betydandeeffekt, tror jag -på de andra länderna. Det är ju inte så - det sade jag i mittanförande - att de utsläpp vi gör allesammans stannar här hemma i . far vidare till andra länder, låt vara att det inte är till de länder somvi får vårt sura nedfall ifrån. Det måste inge respekt att vi då vidtaråtgärder för att begränsa våra utsläpp och ge en effekt i andra länder. varnade forskarna föratt den tilltagande surheten i nederbörden skulle kunna få allvarligakonsekvenser för miljön. Många, inte minst inom industrin, ställde sigskeptiska eller negativa. Mycket har hänt . Våra kunskaper omförsurningen och dess orsaker har ökat avsevärt, och försurningens direktaeffekter har också blivit alltmer uppenbara. Trots en rad motåtgärder har den inte kunnat stoppas. Effekterna blir allt tydligare och mer spridda, ochskadorna blir alltmer svåröverskådliga och allt oftare svårreparabla. Tack vare satsningar på forskning och undersökningar vetvi nu mera . Vi vet att fiskbestånden successivt slås ut i försuradesjöar, att grundvatten försuras och att metaller löses ut i sura vatten. Vidarefinns nu uppenbara risker för bl. a. lägre tillväxt i skogen. nedfallet blev först uppenbara genom försurningen av sjöaroch vattendrag. uppskattades antalet försuradesjöar i till ca 10 000. är 4 000 sjöar nästan "döda",14 000 ytterligare är allvarligt i farozonen. Västra och hardrabbats hårdast av försurningen. De suraste sjöarna finns på sydsvenskahöglandet, i västkustområdet och Bergslagen. I tre fjärdedelar av sjöarna ivästra förekommer försurningsskador på olika organismer. Det finnsfler, mer svåröverskådliga konsekvenser. Försurningen påverkar också skogen och jordbruket. Minskadtillväxt kan få stora ekonomiska konsekvenser. Detsamma gäller rostskador ochsöndervittrande byggnader som en följd av luftföroreningen och det sura regnet.Kostnaderna för sådana skador uppgår , bara i , till kanske 1000 milj. kr. undertecknades i en konvention angåendetransport av långväga luftföroreningar. Konventionen skrevs på av 33 stater,som tillhör FN:s ekonomiska kommission för . Just nu pågår en process föratt ratificera konventionen. har varit ett av de pådrivande ländernanär det gällt att ge konvenfionen ett konkret innehåll. Ett led i detta är denkonferens med just de miljöansvariga i de 33 ECE-länderna som den svenskaregeringen inbjudit till nu . Konferensen skall handla omförsurningsproblem. Inför konferensen har man från svenskt håll utarbetat enbakgrundsrapport angående försurningsfrågan. Rapporten överlämnades till mig . I rapporten understryks allvaret i försurningsproblemet och pekas påbehoven av bl. a. sådana åtgärder som regeringen nu föreslår. En begränsning av utsläppen - i och i andra länder- är den enda åtgärd som varaktigt kan lösa försurningsproblemen. En utökadkalkning av sjöar och vattendrag är emellertid, i den situation vi nu har,nödvändig för att förhindra en fortsatt ökning av de negativa effekterna avförsurningen. Kalkningen kan främst ses som en medicinering och ettuppehållande försvar och inte som en definitiv och långsiktig lösning. Detmåste framhållas att det bara är vissa av de skador som de sura utsläppenorsakar som kan motverkas genom kalkning. Genom de åtgärder som vi redan beslutat och vidtagit iSverige, främst begränsning av svavelhalten i eldningsolja men också bl. a.energihushållning och minskning av industrins utsläpp, har vi sedan början av1970-talet ungefär halverat de svenska svavelutsläppen. Härigenom harnaturligtvis de svenska utsläppens relativa betydelse för svavelnedfallet ochförsurningen i minskat. De svenska utsläppen beräknas nu bidra tillmellan 20 och av svavelnedfallet över . Trots att huvuddelen av detsvavel som faller ned över således härrör från utsläpp i andra länder iEuropa är fortsatta begränsningar av de svenska utsläppen av stor betydelse föratt minska nedfallet över vårt eget land. Man måste nämligen komma ihåg, att trotsvåra egna åtgärder försurar inget annat land genom svavelutsläpp så mycket somSverige självt. En minskning av de svenska svavelutsläppen har störst betydelse i de inre delarna av landet och försituationen lokalt kring större utsläppskällor. Det är uppenbart att en minskning av de svenskautsläppen inte är tillräcklig för att avsevärt förbättra försurningsläget iSverige utan att det krävs betydande reduktioner av svavelutsläppen också iandra europeiska länder.