prot · G509139 · 1981-12-31 00:00:00 — Visst har utskottet varit tveksamt - det har jagredovisat. Men läs utskottsbetänkandet en gång till och begrunda det, Marie-AnnJohansson. Då tror jag att hittar motiven. Det finns motivför lagen, även om vi är litet tveksamma. frågar: Varförskall lagen då antas? Ja, dels har vi kostnadsaspekten - den är redovisad -,dels vill vi inte ha ett system som gör det möjligt för vissa människor attavsiktligt sätta rättsväsendet ur funktion genom att helt enkelt vägra attkomma. Som det nu är går det bra. Det är för mig ett starkt skäl för att tyckaatt lagen nu i varje fall skall prövas. 108MARIE-ANN (vpk): Jag har läst utskottets betänkande, och detenda jag har hittat av mofiv är uppfattningen att tiden mellan brottet ochdomen bör vara kort. Men utskottet redovisar i betänkandet så stor tveksamhetinför lagförslaget att jag tycker att det är förvånande att utskottetfillstyrkt det. I vad gäller kostnadsaspekten har vi i mofionen - och jaghar understrukit det i mitt anförande - visat att det inte alls är säkert attregeringsförslaget skulle innebära besparingar. I stället kan det mycket välkomma att innebära att fler människor uteblir från rättegången. både nu och i sitt förraanförande att uteblivandena är alldeles för många. Det kan vi instämma i. Menmed detta förslag sanktioneras ett uteblivande, och det blir förmodligen ännufler uteblivanden från rättegångarna. I stället borde man avvakta rättegångsutredningensförslag och de övriga förslag som kommer att läggas fram för att effektiviseravites- och hämtningsinstituten. Med det nu föreliggande förslaget sanktionerarstatsmakterna att det går bra att stanna hemma. I brev till dem som är kalladefill rättegång kommer man att skriva att "kommer ni inte, dömer viändå". Vad kommer det att innebära, , om inte att flermänniskor stannar hemma? Vidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltaladesutevaro 109 (): Sådana funderingar kan man naturligtvis ha,men vi vet ingenting om detta. Jag vill poängtera att det är ettenigt utskott som har tillstyrkt förslaget. 14 ledamöter från fyra olikapartier i är överens om att pröva den här ordningen. Då tycker jagatt vi också skall göra det. Jag känner ett behov av att understryka attjag inte har varit tveksam rörande denna lag. Den är framlagd helt enkeltdärför att det finns ett behov av att i vissa fall kunna döma människor sominte kommer fill rättegången, som av tredska håller sig undan och där det intefinns något kriminalpolitiskt behov av att de är närvarande. Det är inte fråga om att införa någon ny princip. Redan nukan man för vissa brott döma fastän den tilltalade inte har infunnit sig. Jagtycker också att det är angeläget att framhålla vikten av att människor intealltför länge skall kunna hålla sig undan genom att underlåta att efterkommadomstols förelägganden. Jag vill understryka att i det säkert ringa antal falldär denna möjlighet skall användas är det inte fråga om att döma människorohörda -det är fråga om att döma människor som systematiskt vägrar att blihörda. Jag är tacksam mot utskottet förden nyanserade skrivning som har gjorts. Den kan säkerligen bilda ett gottunderlag för våra domstolar- som också jag har fullt förtroende för - när deskall handlägga frågor av detta slag. 111INGER (): Jag är ledsen att behöva säga attjustifieministerns ord inte har lugnat mig. Vi har talat om principer som vitycker är viktiga, och justitieministern berör inte dem. Det är viktigt att slåvakt om dessa principer i ett rättssamhälle. Vi har regeln att domstolarna kan döma till böter trotsatt den filltalade har uteblivit från rättegången, och jag har ingenting attinvända mot att man fortsätter med detta. Men genom det här förslaget skall mankunna döma människor till fängelse utan att de har hörts i domstol. Det ärfaktiskt också så att domstolen kan döma till skyddstillsyn, och sedan kan denförverkas utan att man har prövat om vederbörande har begått brott. Och det kanbli ett förverkandesom omfattar rätt många månaders fängelse. Vi slår alltså här in på en väg somjag tycker är farlig. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med277 röster mot 25 för motion 2187 av och i Värmdösamt motion 2188 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. 20 §Anslag till rättshjälp Föredrogs justitieutskottetsbetänkande /82:46 om anslag fill rättshjälp m. m. 1981/82:100). 112 (): Vi skall nu behandla justitieutskottetsbetänkande / 82:46 om anslag fill rättshjälpskostnader m.m., och jag villmed några ord ge mina synpunkter på frågan. Enligt föreliggande förslag skall rättshjälpskostnadernaskäras ned med ca 40 milj. kr. Denna nedskärning kommer i huvudsak att ske påbekostnad av ersättningen till offentliga försvarare och biträden vid allmänrättshjälp. Att de borgerliga partierna lägger fram förslag tillbesparingar är i och för sig inte något märkvärdigt; det har de gjort underhela detta riksdagsår. Men de har lagt fram sina förslag utan att ta reda påvilka som drabbas. Så är det t. ex. i fråga om anslaget tillrättshjälpskostnader. Man tar ingen hänsyn till dem som drabbas av det. Detanmärkningsvärda är att de borgerliga partierna accepterar förslaget fråndepartementet utan att detsamma har varit ute på remiss. Vi socialdemokrater anser att skall ha ettsakligt underlag för sina ställningstaganden. Så har alltså inte skett i dettaärende. Det visar på en ringaktning för , som inte får någon rimligmöjlighet att bedöma förslaget. Att remissbehandla olika förslag är en viktigdel av vår demokrati. Att så många som möjligt får föra fram sina åsikter ochatt därefter utforma förslag till beslut är ett måste för en levande demokrati. har yttrat sig över förslaget, ochutskottets majoritet har inte haft något att erinra mot detsamma. Desocialdemokratiska ledamöterna har dock en avvikande mening, och i likhet meds-gruppen i justifieutskottet pekar man på att remissförfarandet har blivit enren formalitet. Som jag fidigare sagt är förslaget inte på något visöverraskande. Det går helt i linje med de borgerliga partiernas synsätt. Visocialdemokrater har lagt ett annat förslag. Även om vi inte har någraremissförslag att stödja vårt förslag på, anser vi att medelsberäkningen äralldeles för låg. Tittar vi på anslaget /82 som är 210 milj. kr.,bedömer vi det som helt orealistiskt att lägga ett förslag på 170 milj. kr.Domstolsverket beräknar medelsbehovetför /83 dll 220 milj. kr. Någonstans skall Nr 139 besparingarnaske, men var det är frågan. Det kan vi kanske få svar på här i nncHappn den ,herr talman! Vårt rättshjälpssystem skall vi värna om. skallkunna känna trygghet när de ber om hjälp. De skall kunna få hjälp. Vi . . .., ., skainte säga nej av besparingsskäl, ,., Jag yrkar bifall till den socialdemokratiska reservationsom är fogad till detta betänkande. 113 (vpk): kommunisterna har inte någonmotion som behandlar anslaget fill rättshjälp. Det innebär dock inte att viaccepterar regeringens förslag utan beror på ett missförstånd inom gruppenunder allmänna mofionstiden. Vi delar helt den uppfattning som kommer fram i densocialdemokrafiska motionen och reservationen. Vi kan inte acceptera enbudgetberäkning, som bygger på ännu inte framlagda och till sitt innehållokända förslag från regeringen. Den riktiga arbetsmetoden måste ju vara attbasera medelsberäkningen på kända fakta och fattade beslut. De eventuellaregeringsförslag som skall påverka budgeten bör läggas fram samfidigt medbudgetförslaget. Det är enligt vår mening den enda rimliga arbetsmetoden iriksdagen. Det dllvägagångssätt som har tillämpats innebär enhäpnadsväckande nonchalans gentemot oppositionspartierna. Vi har att taställning till ett budgetförslag, där vi inte har dllgång fill alla de förslagsom skall påverka budgeten. För så vitt inte regeringen menar att vi skall tautredningsförslaget som en del av budgetpropositionen och göra bedömningenufifrån det förslaget. Det innebär i så fall i stället att man reducerarremissbehandlingen av utredningen fill en formalitet - också det ett högstdiskutabelt förfaringssätt. Det har ju också visat sig att denna metod attlägga fram budgetförslag misslyckats när det gäller minskningen av antaletnämndemän. Här kom det inte ett regeringsförslag, och utskottet fick alltsåjustera regeringens budgetförslag. Vi har att ta ställning i fråga om anslaget tillrättshjälpen. Det enda rimliga måste vara att beräkna anslaget utifrån nu kändafakta. Någon proposition föreligger ännu inte som innebär den besparing om 25miljoner som förutsätts i utskottsmajoritetens förslag till medelsberäkning. Omriksdagen under budgetåret sedan kommer att fatta beslut som innebärbesparingar på detta område, innebär det bara att inte hela medelsanvisningenbehöver tas i anspråk. Jag vet inte om det här sättet att lägga fram en budgethärrör från regeringens sifferexercis när det gäller besparingar. Man sätter upp en siffra som besparingsmål, och sedan skall detta mål nås fill vilket pris som helst. I det här fallet är priset att riksdagsbeslut och remissbehandling reduceras fill formaliteter. Detta har tydligen, märkligt nog, inte majoriteterna i vare sig konstitutions- eller justitieutskottet något att invända emot. Vpk kan däremot inte acceptera detta handläggningssätt. Med det anförda vill jag yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen. Till vårt ställningstagande i vad gäller denkonkreta besparingen på rättshjälpens område skall vi naturligtvis återkommanär förslag föreligger från regeringen. 114 (): Alla är vi överens om att vi måste ha etträttshjälpssystem med den grundläggande målsättningen att var och en, oberoendeav sin ekonomiska situation, skall kunna tillvarata sina rättsliga intressen.Rättshjälpslagen fyller i det hänseendet högt ställda anspråk. Sedan det nuvarande rättshjälpssystemet infördes harkostnaderna fyrdubblats, från i runda tal 60 milj. kr. till 225 milj. kr,föregående budgetår. Med det ekonomiska läge som landet nu befinner sig i måstedet vara uppenbart för alla att den utvecklingen på rättshjälpssidan inte kanfå fortsätta. Rättshjälpen kan alltså inte undantas från de allmänna besparingssträvandena. Det har fattats åtskilliga beslut om besparingar inomrättshjälpen. 1980 beslutade om ändringar i rättshjälpslagen somberäknades medföra besparingar på 16 milj. kr. och 1981 om sådana ändringar somberäknades medföra besparingar på drygt 20 milj. kr. De gjorda besparingarna är emellertid inte tillräckliga. promemoria som har utarbetats inom har därför presenteratsförslag till ändringar inom rättshjälpen som sammantagna syftar till att minskabelastningen på rättshjälpsanslaget med ungefär 50 milj. kr. Förslagen är avden arten att den grundläggande målsättningen för rättshjälpen knappastpåverkas. Promemorian är nu ute på remiss. Regeringen har redan i åretsbudgetproposition föreslagit att det belopp som anvisas tillrättshjälpen skall beräknas med utgångspunkt i att de besparingar som föreslåsi promemorian också genomförs. De förslag som promemorian innehåller syftar tillbesparingar på ungefär 50 milj. kr. Regeringen har målsättningen attlämna ett förslag som leder till denna besparing. Innan enproposition skrivs kommer regeringen att överväga resultatet avremissbehandlingen av departementspromemorian. Naturligtvis kommer ocksåremissvaren att påverka propositionsskrivningen. Men det är viktigt att påpekaatt besparingsmålet inte skall förändras, utan det är innehållet som skallpåverkas i det förslag som sedan läggs fram. Det är en god princip att beräkna anslagen så realistisktsom möjligt och att inte begära mer pengar än som behövs. Regeringen har, påett fullt korrekt sätt, begärt att ett så stort anslag skall anvisas som enligtvad som kan antas kommer att behövas. har inte hellerfunnit anledning till kritik mot regeringens förfaringssätt. Socialdemokraterna har här i motionerat ombesparingar på rättshjälpssidan. De synpunkterna finns med i denna promemoria. När det gäller remissförfarandet är det självklart att maninte kan tala om en formalitet. Remissinstanserna har ju möjlighet att påverkainnehållet i Det ärbesparingsmålet som regeringen lägger fast. Jag yrkar bifall tillutskottsmajoritetens förslag. 115 (): Det är, som säger, heltriktigt att rättshjälpsreformen var en bra reform. Och det var framför allt enreform för de svaga i samhället. Men de besparingar som justitiedepartementetnu vill göra drabbar de svaga, och då är det inte längre en reform för de svagai samhället. Den promemoria som tar upp i sittanförande var inte klar när justifiedepartementet lade fram förslaget. Man kanfaktiskt kräva att ett sådant departement skall ha riktlinjerna för det lagligaförfarandet i en demokrafi helt klara för sig. 116BONNIE (): Jag tror att det är viktigt att påpeka inte skall begära mer av än vad man vet kommer att förbrukas. Dethar också varit utgångspunkten för detta förslag till minskat anslag. Jag vill också erinra om att socialdemokraterna genom attgå emot en del besparingsförslag sannerligen har gynnat de starka i samhället.Det gäller exempelvis dem som har råd och möjligheter att upprättaäktenskapsförord. Vi vet att det definitivt inte är några svaga människor isamhället som upprättar äktenskapsförord, utan det är starka människor - ochdem vill socialdemokraterna skydda. 117 (): Vi vet fortfarande ingenting om vilkabesparingar som kommer att göras när det gäller rättshjälpskostnaderna. BonnieBernström känner möjligtvis till det, eftersom hon förmodligen har närakontakter med . Det vore bra om hon i så fall kunde tala omdet för kammarens ledamöter, så att de vet vad de beslutar om. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (rättshjälpskostnader) Utskottets hemställan bifölls med 151 röster mot 150 förreservationen av m.fl. Mom. 2 Utskottets hemställanbifölls. Utskottets hemställan bifölls. 21 § Föredrogs konstitufionsutskottets betänkande 1981/82:32 om vissinformationsverksamhet m. m. 1981/82:100). 118 (): Jag skall något kommentera det beslut som vi redan har fattat ompengarna till informationsverksamheten. Jag vill markera att vi frånsocialdemokratisk sida därmed inte är nöjda med den handläggning som har skett,då har ersatts av en särskild delegation församordning av samhällsinformationen. Jag vill bl. a. göra ett påpekande när detgäller sammansättningen av denna delegation. Man har inte tagit med någonrepresentant för de statliga ämbetsverken, och det tycker vi är negativt. Jagsjälv, som har arbetat i , vet hur värdefulltdet har varit att ha kontakter med exempelvis ,, och framför allt med representanterför länsstyrelserna. Jagfår nu hoppas att utvecklingen av denna verksamhet ändå skall bli posifiv. Viär glada över att man enligt rekommendationer har skapat ett kansli,även om det har tillkommit sent. Det borde ha tillkommit , därföratt man då hade kunnat nyttiggöra sig personal från NSI. Men får vi avvaktaden försöksverksamhet som skall pågå och som också skall redovisas förriksdagen. Jagvill sedan gå över till den reservafion som berör punkt 2 om den statligafidskriftsutgivningen. Vi har inom utskottet tagit del av de kritiskasynpunkter som har framförts från Stats- och kommunalanställdas journalistklubboch som har delgivits budgetministern, utan att han på något sätt har tagithänsyn till dem. Man har protesterat mot att budgetdepartementet ianslagsgivningen har tillämpat en norm som innebär att de statligamyndigheternas personaltidningar skulle få kosta högst . Från vår sida har vi ansett oss böra i en reservation understryka attdet inte är lämpligt att budgetdepartementet utfärdar schabloner, utan man börlåta myndigheterna inom ramen för de egna anslagen och utan departementetsinblandning själva avgöra hur mycket en personaltidning skall kosta. Vi vändeross alltså mot en detaljstyrning här. En sådan bör undvikas. Jag vill nöja mig med detta i denna sena timme, och jag yrkar bifalltill reservationen. 119EVA (vpk): Också jag skall försöka att fatta mig kort,men eftersom det handlar om en oerhört viktig fråga för yttrandefriheten blirmitt anförande något längre än . Det finns förvisso olika sätt att söka strypa debatten idetta land. Jag vill erinra om att vpk som enda partigick emot den dåvarande borgerliga regeringens förslag beträffande de statligamyndigheternas tidskriftsutgivning. Vi gjorde det därför att vi ansåg attförslaget var ett sätt att strypa en kritisk och granskande journalistik,som det beskar såväl medborgarnas rätt till information om olikastatliga verksamheter som de anställdas rätt fill insyn. kan vi skönjaeffekterna av de övriga partiernas beslut, men det som sker, sker inteöppet, utan i det tysta. Budgetdepartementet föreslog i ett s. k. B-budatt myndigheternas personaltidningar skulle få kosta högst . Detta väckte våldsamma protester, inte minst från Stats- ochkommunalanställdas journalistklubb, en fackklubb som organiserar 540journalister. Man framhöll följande i en skrivelse till budgetministern: "De anställda på myndigheterna har rätt tillinformation om t. ex. myndighetens verksamhet, beslut och framtida planer.Informationen ska självfallet vara kontinuerlig och lättbegriplig. Det är ocksåviktigt med dialog och debatt mellan verksledningarna, de fackligaorganisafionerna och den enskilde anställde. Om myndigheterna ska kunna uppfylla sin externainformafionsskyldighet måste också informafionen inom myndigheten fungera väl. Den interna informationen är dessutom en viktig bas för att uppfylla syftena med MBL. En väl fungerande interninformation kan öka trivseln och arbetsfillfredsstäl- lelsen--- ." Departementets förslag skulle också ha inneburit att småoch medelstora myndigheter tvingades lägga ned sina personaltidningar. Efter dessa protester drog regeringen tillbaka sittförslag, och i budgetproposifionen återfanns inte denna skrivning, varför manfick förmoda att inte skulle tillämpas. Så har emellertid uppenbarligeninte blivit fallet, utan i det tysta söker man nu strypa informationen enligtdenna schablon. Vpk kan inte acceptera den utvecklingen. Socialdemokraterna harvisserligen vaknat sent, men bättre sent än aldrig. Vad som sker är precisdet vi befarade när vi gick emot regeringens dåvarande förslag. Från vpk:s sida stöder vi den tillutskottsbetänkandet fogade reservationen, men vi återkommer i denna fråga underden allmänna motionsfiden. 120SVEN-ERIK (): Vad vi har att ta ställning till när detgäller detta utskottsbetänkande är viss informationsverksamhet - det har jufaktiskt redan behandlats - och inriktningen av den statligatidskriftsutgivningen. Debatten tycks helt komma att gälla det sistnämndaärendet. Nr 139 Tillåt mig att först helt kortteckna bakgrunden till debatten. (-\ j j understryka att det är viktigt attvåra myndigheter och verk bedriver en bra 1009 informationsverksamhet till gagnför medborgarna och förde anställda inom myndigheten i fråga. , w .-j Men det är också viktigt att dennainformationsverksamhet bedrivs på ett , ./v . effektivt sätt och till rimliga kostnader. Det är dettasom är huvudtemat i utskottsbetänkandetliksom vid den aktuella punkten i budgetpropositionen. Man bör nämligen ha i minnet att utgivning av statligatidskrifter endast är en del av informationsverksamheten. Här står ju ett heltbatteri av informationsmedel till förfogande. Det utges författningstryck,anvisningar, meddelanden av olika slag, årsböcker, verksamhetsberättelser,broschyrer, faktablad och enklare meddelanden. Det förekommer telefonsamtal,besök och brev. Slutligen använder man sig av press och andra massmedia -varvid publiceringen föregåtts av presskonferenser, pressreleaser och personligpåverkan. Det är inte fråga om att strypa någon debatt härvidlag. Debattenskall framför allt föras i vår dagspress, som vi stöder - det vill jag påpeka-med rätt stora belopp i ett helt annat sammanhang. Debatten om detta hade viju för sedan. De egna tidskrifterna utgör bara en del av dettainformationsflöde. Det finns också en hel rad myndigheter som inte ger ut någraegna tidskrifter alls. Som framgår av utskottsbetänkandet har statens utgivningav tidskrifter ganska granskats i en rapport från riksrevisionsverket.Där kan man läsa en del intressanta saker. Bland 140 undersökta myndigheterhittade man 56 som inte gav ut någon tidskrift, medan 46 gav ut en tidskriftoch 35 gav ut två eller flera tidskrifter. Inom myndigheterna själva är alltså meningarna delade ombetydelsen av egna tidskrifter. Vissa myndigheter ger ut mycket påkostadepublikationer till miljonbelopp, för andrå stannar kostnaden vid några tusenkronor. Och för nära hälften är det inga kostnader alls, som jag påpekade. Om vi håller oss till myndigheternas internapersonaltidskrifter, så är det inte ovanligt att kostnaden uppgår fill 500-600kr. Det förefaller mig vara en orimligt hög kostnad. Jag måsteställa frågan om kostnaden verkligen svarar mot nyttan. Låt mig här få påminna om att budgetdepartementet redan ifjolårets budgetproposition lämnade en utförlig redogörelse överkostnadsproblemen beträffande de statliga tidskrifterna. Där uttaladeföredraganden helt klart sin avsikt att låta myndigheterna se över målen försin information och pröva om det är motiverat att ge ut en egen tidskrift. Ett enigt konstitutionsutskott skrev också i sittbetänkande, KU 1980/ 81:20, att man inte hade någon erinran mot vad som ibudgetpropositionen anförts om statliga myndigheters tidskriftsutgivning.Kammaren följde utskottet. , med den betydligt hårdare skrivningen,varsocialdemokraterna med '4 på noterna. Vad som har hänt sedandess är att budgetdepartementet i sina budgetdirektivangivit vissa schabloner för myndighetsanslagen på den här punkten. Man angav50 kr. som en lämplig schablon i vissa fall. Att ett departement anger schabloner är inget nytt. Detförekommer också på andra områden och beträffande andra utgifter. Departementethar alltså fullföljt de riktlinjer som ställde sig bakom. Detär den åtgärden som socialdemokraterna nu betraktar som detaljstyrning. I så fallär reservationen också en detaljreservation. I vad gäller årets budgetproposition är där sagt, och idet instämmer utskottsmajoriteten, att en stramare budgetering inte bör ledatill att personalfidskrifternas innehåll försämras. Men myndigheterna har storaförutsättningar att sänka utgifterna, bl. a. genom att pröva utgivningsfrekvensenoch teknik för produktion. Jag- utgår från att talesmannen för reservanterna, OlleSvensson, har studerat det här ärendet noga, och jag vill gärna höra hanskommentar till frågan om informationen är sämre i de verk och myndigheter därman ger ut en stencilerad skrift än där man har tidskrift i fyrfärgstryck. Det finns exempel på verk som får ut mycket för pengarna.Statens planverk ger ut en skrift som heter Vad händer på planverket? Denkommer ut , men årskostnaden är enligt revisionsrapporten 2 500kr. Låt migställa ytterligare några frågor: Vad är det för fel i att man anger en schablon i det härsammanhanget? Vad är det för fel i att man säger ifrån när kostnadernasväller över bräddarna, särskilt om lämnat underlag försådana påpekanden? För egen del anser jag att budgetdepartementet har gjorträtt och faktiskt bör ha beröm. Utskottsbetänkandet är väl underbyggt, och jagyrkar bifall till utskottets hemställan. 121EVA (vpk) replik: upprepar inledningsvis exaktdet han sade när vi förde en diskussion om den statligainformationen. Han börjar med samma pekpinnar som då, nämligen attmyndigheterna skall agera effektivt - och jag förutsätter att de gör så, precissom jag gjorde tidigare. Sedan säger han att det inte är fråga om att strypa någondebatt. Jag vidhåller att det är vad man håller på med. beskärmar sig över att det kan kosta500-600 kr. per anställd att ge ut en tidskrift på en myndighet. Men kostnadenär naturligtvis beroende av hur många anställda man har, hur stor myndighetenär. Kostnadernas storlek kan också vara en följd av vad myndigheten är satt attgöra. Man kan alltså inte ange några schabloner, utan man får se tillinnehållet i verksamheten. Man får se till hur långt t. ex. derationaliseringar som blir allt vanligare och den tekniska utvecklingen hardrivit myndigheten ätt skära ned antalet anställda.