prot · G50935 · 1981-12-31 00:00:00 — Det problem som vi har velat peka på är att regeringensbeslut provocerade fram en behandling av den assyrisk/syrianskagruppen, vilket har inneburit att en objektiv och allsidig behandling avärendena i många fall har åsidosatts. Vi hävdar således att det finns ett antalfall där assyrier/ syrianer har förpassats eller avvisats vid gränserna, när derätteligen borde ha fått stanna här i landet. Vi hävdar också alt orsaken tilldessa felaktigheter står att finna i det förhastade regeringsbeslutet från,1976. Vi påstår inte att det är många som på detta sätt har förvägrats sinrätt, men bara det faktum att det har förekommit och alt personer genom svenskamyndigheters beslut har utsatts för livsfara, visar entydigt att 1976 årsbeslut måste upphävas. Jag vill i det här sammanhanget också göra ett annatpåpekande. Det har hänt, och det gäller speciellt den assyrisk/syrianskagruppen, att barn och ungdomar har förpassats ur landet, utan att några somhelst garantier har funnits för att de vid framkomsten har kunnat få enselementär tillsyn och omvårdnad. De har således utsatts för uppenbara och storarisker. Detta sätt att behandla barn och ungdomar strider mot annan svensklagstiftning, nämligen den barnavårdslagstiftning som skall garantera alla barnoch ungdomar som vistas här i landet trygga och gynnsamma levnadsvillkor. Dennalagstiftning gör inga undantag på grund av nationalitet, utan det är vistelsensom är avgörande. Enligt min uppfattning strider det mot andan i den svenskabarnavårdslagstiftningen att riskera barns och ungdomars trygghet och hälsa viden förpassning ur landet. Visumtvånget vid turkiska medborgares inresa till också en diskriminering som har skapat stora problem. Det står i dagklart att det inte finns några skäl att upprätthålla detta, och det bör därföravskaffas. 1 vad gäller frågan oin att inrätta ett lokalkontor förFN:s flyktingkommissariat i kan jag med tillfredsställelse notera kan se fram emot en lösning på det problemet. Jag vill bara i detsammanhanget framhålla att det förefaller naturligt att ett sådant lokalkontorförläggs till som neutralt land och ett land som tagit emotmånga flyktingar. Även på ett par andra punkter har vpk:s ståndpunktervunnit gehör i utskottet. Den ena gäller situationer där barn placeras i häkte.Det har hänt flera mycket uppmärksammade sådana fall. Vad mannu kan säga är att man inte borde ha tillåtit det att gå så långt, innan manvidtog några åtgärder. Den andra punkten gäller polisens ansvar vidavlägsnande-beslut, där vpk;s ståndpunkter är att polisen har alltför storabefogenheter vid handläggningen av de enskilda fallen. En rättelse härvidlag,som utskottet aviserar, är naturligtvis välkommen, men inte tillräcklig. Vpk-motionen behandlas f. ö. myckel summariskt avutskottet. Man nöjer sig med att konstatera att det är samma krav som vi restei samband med propositionen om den nya utlänningslagen. Det hade varit enfördel om utskottet handlagt sin uppgift litet mer seriöst och försökt attnågot studera utvecklingen på området för att utröna i vad mån det finns fogför den kritik som vpk riktar. Anledningen till att vi på nytt väckt motionenär nämligen att vi anser den nya utlänningslagen vara behäftad medoacceptabla brister. Utvecklingen har också visat att vi har rätt på denpunkten. Det skulle vara möjligt för mig att räkna upp ett stort antal fall somvisar dels att den nya utlänningslagen har undergrävt rättssäkerheten, dels attdet i skydd av denna lag har utvecklats en praxis som undergräver Sverigesanseende som ett land med en generös och ur demokratisk synpunkt korrektflyktingpolitik. Jag skall emellertid avslå från att göra en sådan uppräkning,eftersom jag i en interpellationsdebatl med invandrarministern hadetillfälle att göra utförliga exemplifieringar. har vi emellertid i massmedia kunnat följa ettnytt fall, som tydligt och klart visar att det var ett misstag att avskaffa dens. Det handlar om en chilensk flykting, som efterregeringsbeslut skulle förpassas ur landet. Nya fakta kom , och falletrönte stor offentlig uppmärksamhet. I del läget kan regeringen inte upphäva ettbeslut som den fattat på uppenbart felaktiga och otillräckliga grunder, utandet hela är avhängigt av att polismyndigheten behagar återförvisa ärendet tillinvandrarverket för ny prövning. I det här fallet sker det nu en omprövning.Men man ställer sig oroligt frågan: Vad skulle ha hänt, om inte just den härpersonen hade haft vänner i , som förmått väcka uppmärksamhet för hanssak? Hade hans ärende ändå blivit omprövat? Jag tvivlar på det, och det finnsmånga andra som tvivlar på det. Detta tvivel utgör en mycket allvarlig kritikmot rättssäkerheten vid handläggningen av flyktingärenden. Antalet ärenden om arbets- och uppehållstillstånd som försupp till regeringen för prövning har ökat mycket kraftigt under senare år.Detta orsakas av två förhållanden, dels det skärpta läget för de demokratiskakrafterna på olika håll i världen, dels den påtagligt ökade restriktivitetenfrån svenska myndigheters sida. Enligt nyhetsutsändningarna villregeringen med ökningen av antalet ärenden som mofiv helt avbörda sighandläggningen av dessa ärenden. Den vill således ta ytterligare ett steg isamma riktning efter upphävandet av återbrytningsrätten. Den samlade bilden av regeringens handlande blir alltklarare. Man vill försvåra möjligheterna för flyktingar att komma till Sverige.Men man vill inte att ansvaret för denna politik skall falla direkt påregeringen. Det finns benämningar för sådant handlande, benämningar som inte ärhedersamma. Rätten till återbrytning bör på nytt införas iutlänningslagstiftningen. Vpk har krävt att rätten till offentligtbiträde måste innefatta alla som påstår sig vara flyktingar och vid alla typerav avvisningar. Erfarenheter har visat att dessa fall till övervägande del ärmycket grannlaga. Alltför många förhör och utredningar är summariska ochutelämnar väsentliga fakta. Därför är misstagen i dessa ärenden vanliga. Dethör till ett rättssamhälles skyldigheter att upprätthålla sådana rutiner attvars och ens sak kan bli föremål för en rättvis bedömning. Det förutsätter attdet alltid bör finnas tillgång till offentligt biträde i flyktingärenden. Utlänningslagen m. m. Nr 35 Vi har också skarpt kritiseratsystemet med nöjdförklaringar. r . höra talas om ett fall, därett äkta par med ett litet barn kom hit till -,- , från . Polisen upplyste makarna påotillräckliga och felaktiga 25november 1981 ' k b & grunderatt de inte skulle komma att få uppehållstillstånd. De såg då för sig en ,,,,.. , , framtid som myckel väl kunde sluta i ett chilensktkoncentrationsläger. fick också uppfattningen, att om de förklarade sig nöjdamed avvisningen, m. m. ft- b t j & ' skulle detfinnas en möjlighet för deras lilla barn att få stanna i . Jag vet intehur de kan ha fått denna uppfattning, men de fick den. Därefter har dennanöjdförklaring spelat en avgörande roll i ärendets handläggning. De faktiskaomständigheterna var i delta fall sådana, alt nöjdförklaringen avgavs underpress, och en sådan handling bör inte tillmätas något som helst rättsligtvärde. Det är i det sammanhanget ointressant om polismyndigheten ens varmedveten om den press makarna var utsatt för. Nöjdförklaringen är ett exempel på hur en bestämmelse kanutformas ulan hänsyn till de förhållanden som gäller för den som är föremål förbestämmelsen. Självfallet är det inte mening att denna nöjdförklaringskall fungera som ett utpressningsmedel. När det praktiska utfallet visar sigvara sådant, är del därför skyldighet att ändra på dennabestämmelse. Jag har tidigare ansett mig tvingadatt ta upp frågorna om anknytningsinvandring till debatt häri . Skälethar varit de groteska konsekvenser som nuvarande lagstiftning och praxis harlett till. Människor tvingas kvar i ohållbara äktenskap. Det är snart omöjligtför människor som bor här i alt etablera varaktiga förbindelser medmänniskor från andra länder. Det har också visat sig vid de debatter vi hafthär i i frågan att ingen som gör anspråk på att besitta någon grad avsans och förnuft egentligen kan försvara nuvarande praxis på området. Människorsom har både arbete och bostad här i landet och har haft det blirutkastade därför att eft äktenskap spricker. Kvinnor som lämnats ensamma medsina barn berövas hela sin sociala grund och utvisas till en synnerligen osäkerframtid. Kan det verkligen vara så att ställer sig bakom en politiksom får sådana konsekvenser? Det är uppenbart att arbetsmarknadsutskottet hargjort del. Jag yrkar bifall fill vpk-motion 1980/81:1065. 89 () replik: Jag konstaterar med tillfredsställelse attAlexander Chrisopoulos delar min uppfattning, alt det är till fördel för delojala invandrarna, som utgör merparten av alla utlänningar, att inte bliidentifierade med kriminella landsmän. Min statistik avser såväl invandrare försig som utlänningar i en enda grupp. Jag försökte noggrant skilja på deltagenom att tala å ena sidan om kyrkobokförda utlänningar - det var den förstadelen av min statistik - och å andra sidan om utlänningar i allmänhet som ensärskild kategori. 90 (vpk) replik; har rätt när han säger allinvandrarna är angelägna om att den kriminalitet som bedrivs av utländskamedborgare skall stoppas så fort som möjligt. Jag kan hänvisa till enkonsekvent politik som drivs av olika invandrarorganisationer, vilkasystematiskt arbetar mot sådan brottslighet. Men jag tror inte att invandrarna i är betjänta aven sådan framställning som har kommit med, där man dels tar uppsiffror för utlänningar som är kriminella, dels talar om brottslighet sombedrivs av alla utlänningar, dels gör en sammankoppling med invandringen ochsäger att den våg av brottslighet som förekommit i samband med den omfattandeinvandringen har inneburit just del resultat som han tar fram. Om man inte gör preciseringar så uppmuntrar man derasistiska tendenser som finns f. ö. i samhället. Utlänningslagen m. m. 91LAHJA EXNER (s); Vi socialdemokratiska ledamöter i utskottethar inte någon reservation till detta betänkande, men vi vill ändå göra ett parvikliga markeringar innan vi går till beslut. Den individuella prövningen av flyktingskap och politiskasyl har aktualiserats av . Den frågan har engagerat människoröver hela vårt land. Jag vet att denna frågas ursprungliga källa,särbehandlingen av assyrier/syrianer, har sårat många människors inneboendekänsla för rättvisa och humanitet. De långa handläggningstiderna avtillståndsärenden och fängsligt förvar, särskilt förvaring av barn i avvaktanpå verkställighet av utvisningsbeslut, är del ytterst angeläget att få ändringpå. Dessa frågor får inte långhalas eller begravas i någramammututredningar, utan de måste snabbt behandlas, om i fortsättningenskall vara värdigt beteckningen "landet med human flyktingpolitik".Vi måste, enligt vär uppfattning, vara måna om denna policy. Den andra fråga som jag vill beröra med några ord ärfrågan om utvisning på grund av brott, som behandlas i detta betänkande. Visocialdemokrater har fortfarande samma inställning i denna fråga som vi hade år1980. Vi tar kraftigt avstånd från den internationella brottsligheten, som iallt högre grad söker sig till och drabbar både infödda svenskar ochhär i landet bosatta invandrare. Men eftersom lagen är endast gammal harvi inte velat reservera oss, utan anser att regeringen måste följa utvecklingennoga och vidta erforderliga åtgärder. Jag vill ändå balansera all den dystra statistik som nämnsi betänkandet med ett citat ur en artikel skriven av advokaten . På frågan om invandrare är mer kriminella än svenskar svarar han; "Nej, man kan verkligen inte säga att invandrarna ärmer brottsliga än svenskarna. Det är visserligen riktigt att utländskamedborgare är överrepresenterade i förhållande till sin andel av folkmängden.Men det finns så många faktorer som spelar in. Utlänningarblir sannolikt anmälda i betydligt större utsträckning än Utlänningslagen m. m. svenskar.Det är också troligt att utlänningar inte sällan blir provocerade tillvåldsbrott genom trakasserier, mobbing, glåpord som 'svartskallar' med mera. Andra orsaker kan vara att arbetslösheten särskilt blandde unga är betydligt högre bland invandrarna, att de har en sämre utbildning,att de mest bor i storstadsområden där brottsfrekvensen är högre. Den svenska forskaren har uttalat att det somär uppseendeväckande med invandrarnas brottslighet är att den inte är högre.Med tanke på deras sociala och kulturella underläge i är detanmärkningsvärt att de allra flesta sköter sig klanderfrilt. Det är trots alltbara en på hundra av alla utlänningar som begått ett grövrebrott," För att göra denna statistik lättförståelig vill jagnämna, att begicks 5 361 brott av utländska medborgare, somvi hade 298 000 utländska medborgare bosatta i ,Alltså: 292 500 skötte sig, men de väcker ingen uppmärksamhet. Med detta vill jag ha sagt, att som vi taravstånd från organiserad kriminalitet, så är det viktigt att se de rättarelationerna och mekanismerna och förhindra uppkomsten av sådant som föderkriminalitet bland våra ungdomar och vuxna. 92PÄR (); Det betänkande från arbetsmarknadsutskottetsom vi behandlar nu och som tar upp ett antal motioner om utlänningslagen ärenhälligt. Jag uppfattar den enhälligheten som ett uttryck för att det finns engod portion samstämmighet i riksdag när det gäller hur utlänningsfrågorskall behandlas. Det tycker jag är värdefullt. Men självfallet finns det utrymme för olika uppfattningari enskilda frågor, och det har också visat sig här i debatten. Jag skallkommentera några av de saker som förts fram i den. Först motion och anförande, som gällerutvisningsmöjligheterna. Jag skall inte gå in och diskutera de enskildaexempel som tog upp - jag har inte förutsättningar att bedöma deenskilda fallen eller vilka motiv som kan ha funnits bakom de domar somredovisades. Det fordras naturligtvis en mera djupgående analys än vad man kangöra här från talarstol för att riktigt kunna analysera dem. När man redovisar den typ av statistik som fram tycker jag att det ändåar viktigt att betona det som också bl. a.Lahja Exner har betonat. Först och främst vill jag säga att trots allt äralltså av alla invandrare i hederliga, laglydiga människor, ochdet är viktigt att vi inte här bidrar till att sprida någon uppfattning om attdet skulle råda något annat förhållande än detta. Invandrare är över lag myckethederliga och laglydiga människor. Men sedan finns det naturligtvis bland demockså brottslingar, och den andelen råkar vara något högre. Jag tror också att det, när man ser den här frågan iförhållande till den nu aktuella gränsen för utvisningsrätt, kan finnasanledning att fundera på hur stor andel av de grövre brottslingarna blandinvandrarna som har bott i och berörs av förändringen. Jag vågarmisslänka att ganska många av de här fallen gäller personer som har bott iSverige än . Men oavsett allt detta är del helt klart att det råder enbred enighet om att utländska medborgare som begår grova brott i inteskall få stanna kvar här. Det finns alltså inga delade meningar på den punkten. Jag vill gärna anknyta litet grand till vad vi sade när viinförde nya regler 1980. Då togs det i arbetsmarknadsutskottets betänkande inett citat ur propositionen, vilket i sin tur var ett referat av synpunkterframförda av utlänningslagkommittén, som ju var den som föreslagit alt manskulle sänka tidsgränsen efter vilken det krävs synnerliga skäl för att bliutvisad: "Sammanfattningsvis anför kommittén att brott motperson, såsom mord och dråp samt svåra integriletskränkningar, självfalletutgör en även i detta sammanhang ytterst allvarlig brottslighet. Organiseradbrottslighet, där gärningsmännen systematiskt med olika metoder skaffar sigsjälva en ekonomisk på enskildas eller på samhällets bekostnad, börenligt kommittén också höra hit. Kommittén syftar på bl. a. ekonomiska brottsåsom skatte- och gäldenärsbrott av allvarligare art. Även brottslighet sommedför stora skadeeffekter, t. ex. grovt narkotikabrott och grov varusmugglingav narkotika, räknas in i samma kategori. Dessa allmänna bedömningar, som harlämnats oemotsagda av remissinstanser, framstår för mig", sägerföredragande statsrådet, "i princip som välgrundade." Det innebär att enligt vad föredragande statsrådet då sadeoch utskottet instämde i skall den här typen av grova brott föranleda utvisningur även vistelse här. Jag tänker inte nu efter bara ge mig in på enbedömning, huruvida de intentioner som vi hade när lagändringen gjordes verkligenhar fullföljts, men jag förutsätter naturligtvis att så är fallet. Dock är detgivet att vi måste följa utvecklingen noggrant. Även det förutskickades avutskottet, då lagen antogs. Skulle det efter något längre tids erfarenhet änden vi nu har visa sig att lagtillämpningen inte är sådan som vi förutsatte attden skulle bli när vi stiftade lagen, får vi naturligtvis se till att lagenändras. tog upp de krav som framförts ivpk-motionen. Han klagade över att utskottet hade avfärdat motionen litetsummariskt. När det efter bara återkommer identiskt likadanamotionsyrkanden, må det väl vara förståeligt att utskottet inte upprepar heladen argumentation som användes för att avvisa yrkandena året innan. Vi måsteockså ta litet hänsyn till arbetsförhållanden och inte ägna ossalltför mycket åt upprepanden vare sig i motioner, i utskottsarbetet eller idebatter här i kammaren. Därför, fru talman, tänker jag inte heller nu gå in påalla enskildheter i vpk:s motion utan hänvisa till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande och till den debatt som vi förde i kammaren i samband medbehandlingen av det. Inte desto mindre måste jag ta upp vissa frågor, eftersomdet uppenbarligen föreligger en del missförstånd. En sådanfråga gäller behandlingen i av gruppen assyrier/syrianer. Udänningslagen m. m. Udänningslagen m. m. Det talas om att det förekommer något slags diskrimineringoch att man inte respekterar deras flyktingstatus. Det är så att ävenassyrier/syrianer som vill stanna i behandlas individuellt - derassituation prövas från fall till fall. Om de anför flyktingskäl för att de villstanna i , prövas också det från fall till fall. Det är precis sammaregler som gäller för dem när deras flyktingstatus prövas som för alla andra.Precis samma skäl för att få stanna i som flyktingar som gäller förandra grupper gäller också för dem. Det förekommer alltså ingen som helstskillnad i den principiella behandlingen av assyrier/syrianer när det gällerjust frågan om de är politiska flyktingar i mening. Skillnaden ligger i en prövning om de skall få stanna avs. k. humanitära skäl. Det finns ingen ovillkorlig rätt att få stanna i Sverigeav humanitära skäl. Vad som då gäller är alt de får stanna i om detinte finns särskilda skäl emot. Därvid har det alltså sagts att man i och försig kan anföra humanitära skäl för alla de assyrisk/syrianska invandrare somvill stanna i . Men det finns särskilda skäl emot att de allihopa skallfå stanna, nämligen att vi inte har förutsättningar att ta hand om dem. Det äralltså den bedömning som har gjorts, och den är, skulle jag vilja säga, gjordhelt enligt regelboken. De får stanna i den utsträckning som vi kan ta emotdem. Det är precis det som slår i utlänningslagen när det gäller grupper ellermänniskor som åberopar humanitära skäl. Det finns således ingen diskrimineringav assyrier/syrianer när det gäller bedömningen av huruvida de kan betraktassom konventionsflyktingar. menade att det råder ett visumtvångför turkiska medborgare som vill invandra till . Det kan man i och försig tycka. Jag vill bara konstatera att detta inte är något specifikt förTurkiet, utan visumtvång råder även i fråga om andra länder. Det finns en långrad länder som vi svenskar måste ha visum till om vi vill besöka dem. Visum äralltså något som är ganska vanligt förekommande runt om i världen och ingentingsom är specifikt för relationen . Jag tycker inte att man kanbetrakta det som särskilt anmärkningsvärt. En annan fråga, där det tydligen också föreliggermissförstånd, är återbrytningsrätten. Man får intrycket, när man hör AlexanderChrisopoulos och andra i debatten, att det faktum att återbrytningsrättenslopats innebär att personen mer eller mindre avhänts möjligheten att få nyaskäl prövade. Men så är del ju inte. Vad som gäller är att polisen skall avgöraom det föreligger nya skäl. Det är alltså inte så som , att det handlar om huruvida polisen behagar återföra ett ärende till invandrarverket.Om det anförs skäl som inte har legat som underlag för tidigare beslut i enviss persons ärende, är polisen däremot skyldig alt återförvisa ärendet tillinvandrarverket. Del finns alltså inte något utrymme för polisen att göranågot slags skälighetsbedömning e. d. Om de skäl som den presumtive invandrarenåberopar är nya, skall polisen helt enkelt kolla i handlingarna; Har de härskälen behandlats tidigare? I så fall går det inte att återförvisa ärendet. Menär det skäl som inte har behandlats tidigare i en invandrares ärende, är polismyndighetenskyldig att återförvisa ärendet till invandrarverket. Sedan kan det gå helavägen upp till regeringen. Detta gör att jag hävdar att det även med borttagenåterbrytningsrätt finns en betydande rättstrygghet. Har man nya skäl. får mansitt ärende prövat på nytt. Jag vill naturligtvis avvisa påståendet att regeringen ärute efter att försvåra för flyktingarna att komma till . Flyktingar iGenévekonventionens mening har en ovillkorlig rätt att komma till , ochden rätten har ingen ifrågasatt. Det är helt klart att om någon organisatoriskändring av prövningen genomförs, kommer man att se till att en hög grad avrättssäkerhet i alla fall tillgodoses. Men vad det rör sig om är naturligtvisatt hitta så smidiga och framför allt så snabba vägar som möjligt, så att manundviker de för långa väntetider som vi har . Det är detta sominvandrarutredningen kommer att få se på. När det gäller anförande kan jag konstateraatt del inte råder några stora åsiktsskillnader oss emellan. I fråga ombehandlingen av barn i utvisningsärenden tror jag att vi har precis sammauppfattning. Invandrarministern har också mycket klart markerat sin uppfattning.Vi hoppas att en lösning snabbt skall komma till stånd. Demeningsskiljakligheter som rådde 1980 angående utvisningsrätten kanske vi intebehöver ta upp nu igen. F. ö. har jag ju delvis berört dem i debatten med AllanEkström. Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i sin helhet. Utlänningslagen m. m. 93ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Jag skall börja med återbrytningsrätten. PärGranstedt sade att polisen visst kan ompröva ett fall, om nya aspekter hartillkommit. Men om det i det land varifrån flyktingen kommit har skett enändring av den politiska situationen som kräver en politisk bedömning, har alltsåregeringen inga möjligheter att ompröva beslutet. Då överlämnar man alltså tillpolismyndigheten att på politiska grunder göra en bedömning och därefter fattabeslut av politisk karaktär, ett beslut som borde fattas av regeringen. Jag vill fästa utskottsledamöternas ochregeringens uppmärksamhet på de faktiska förhållandena . Det är ett förregeringen löjeväckande och pinsamt förhållande. Gång på gång tvingasregeringen ompröva tidigare fattade beslut om avvisning, efter det att fallenhar kommit till allmänhetens kännedom med hjälp av massmedia. Det är ettforhållande som vittnar om att den allmänna rättsuppfattningen intesammanfaller med vare sig utlänningslagstiftningen eller- och framför allt -med den praxis som tillämpas på det här området. Man kan dra slutsatsenatt flyktingansökningarnas rättvisa och allsidiga behandling är avhängig avden uppmärksamhet som massmedia kan väcka. Vidare kan man dra den slutsatsenatt regeringen antingen grundat sina ställningstaganden när det gälleravvisning på summariska, felaktiga eller bristfälliga bedömningar, eller ocksåkännetecknas den tillämpade praxisen av en restriktiviiei som inte hartäckning i lagstiftningen och som tjänar helt andra syften än att garantera enrättvis 10 protokoll 1981/82:34-36 Utlänningslagen m. m.