prot · G50973 · 1981-12-31 00:00:00 — Besparingarna på bostadssektorn måste främst gällagenerella subventioner som utgår till alla - vare sig de behöver dem ellerinte. När de generella bostadssubventionerna trappas ned - och att så sker ärofrånkomligt - måste bostadsproduktionen avregleras och effekfiviseras samtanpassas till dagens ekonomiska realiteter, så att de totala bostadskostnadernadärmed kan pressas ned. Qm inte detta sker, torde det bli omöjligt attupprätthålla en bostadsproduktion som tillgodoser konsumenternas efterfrågan. Låneregleroch föreskrifter måste syfta till atf anpassa bostäderna till konsumenternasreella önskemål och köpkraft. Den statliga bostadslångivningen innehåller ett nätverk av regleringsmekanismer. Speciella krav ställs på standard ochutformning av bostäderna. Lånereglerna styr genom sin utformning det som byggs.Lånearkitektur är en realitet, påtagligare i vårt land än i de flesta andraländer. Enligtmoderata samlingspartiets uppfattning måste de nuvarande ränte-subventioneradebostadslånen - med alla deras byråkratiska regleringsmekanismer - ersättas medlån som utgår efter schablonmässiga regler. Vi har därför föreslagit attstatligt lån för byggande skall utgå som enhetslån per lägenhet. Räntebidragkan sedan kopplas tiH detta lån på samma sätt som . Om lägenheten kostarmer än vad som täcks av enhetslånet får denna kostnad täckas med tilläggslåntill marknadsränta. Lånesystemet bör i princip inte innehålla något moment avkostnadskontroll. Den byggande skall ges frihet att anpassa det byggda tillkonsumenternas önskemål. Den enda begränsningen är att byggnadsobjektenskreditsäkerhet inte riskeras. Dettalånesystem innebär att nuvarande låsningar vad gäller okonventionellt byggandeeller utnyttjande av tidigare ej använd teknik elimineras. Vi skulle vidare fåden flexibilitet som saknas. Vid snabb kostnadsökning i byggandet skulleinte akuta problem uppstå. Bristande anpassning till kostnadsutvecklingen avlånebeloppen skulle inte, som , medföra att statliga lån uteblir.Finansieringen skulle med tilläggsbelåning till marknadsränta. Det lånesystem som jag här kortfattat redogjort för innebär attstyrningen av bostadsbyggandet skulle förändras i grunden. I stort sett heladen hantering som ligger på bostadsstyrelse och länsbostadsnämnder ifråga om prövning av oHka byggnadsprojekts kostnader mot olikakostnadsschabloner m. m. skulle kunna upphöra och ersättas av sedvanligkreditriskprövning. Kammarens ledamöter skullebli förvånade - ja, de flesta säkert skrämda - om jag här visade upp den mängd blanketter som byggherrenför ett högst ordinärt projekt tvingas leverera till länsbostadsnämnd ochbostadsstyrelse. Det är beklagligtvis mycket få ledamöter här i kammaren , så det är inte så många som kan bli förvånade eller skrämda, men jagskall ändå ge ett litet smakprov på vad som kan förekomma i den härblankettfloran. Jag har här en blankett på fyra sidor som är avsedd förberäkning av låneunderlag, dvs. hur mycket man får låna för visst byggnadssätt.Låt mig ge några exempel på uppgifter som den lånesökande i förekommande fallskall inge till myndigheten: Takpannor med inspektionsutrymme ger ett låneunderlag på225 kr. Utan inspektionsutrymme är beloppet . Om man i ställetväljer papp med inspektionsutrymme blir låneunderlaget . per m. Utaninspektionsutrymme blir det . Om vi ser på uppgifterna för trappor, hissar och liknande,finner vi att källartrappa med stege eller annan utvändig trappa ger 1 000 kr.per styck. Sedan är det ett tillägg för varje steg med . Städrum med avloppstratt ger . Försopsäcksväxlare med komprimering blir underlaget , för sopsäcksväxlareutan komprimering . "D:o tillägg per säck (se anvisning)" ger500 kr. Räcke eller skärm vid balkong, loftgång m.m. ger ettunderlag på . Fönsterdörr från lägenhet till terrass ellerfranskt fönster (högst 2 per lägenhet) ger . Frys om i särskild skåpenhet ger ett underlag på . Jag skulle kunna fortsätta med en radliknande exempel ur denna märkliga blankett. Jag har här en annan blankett. Den är resultatet avbostadsstyrelsens förenklingsarbete. Här skall nu bl. a. lämnas uppgift ombyggherre-, ränfe-, kreditiv- och konsultkostnader för tomt, grundberedning ochgrovplanering, finplanering och tomtutrustning samt byggnad. Jag har talat med byggherrar inom allmännyttan som byggergenom totalentreprenad. Det är enligt deras uppfattning helt omöjligt attredovisa de uppgifter som efterfrågas. Företagen fyller därför i blanketternamed fakta och uppgifter som de tror överensstämmer med myndighetens förväntningar. Vad gör med uppgifterna har jag ingenaning om. Jag befarar det värsta, nämligen att de ligger till grund för någonstatistikbevisning av gällande lånereglers förträfflighet. Ett nytt och förenklat lånesystem, som dessutom görblanketter som dessa obehövliga, kommer - det är jag övertygad om - att hälsasmed bifall av alla, utom möjligen bostadsverket. Qm den nödvändiga kostnadspressen inom bostadsproduktionenskall blir verklighet, krävs också en revidering av föreskrifter som SvenskByggnorm (SBN). Vi moderater har kritiserat SBN. Här blandasnämligen föreskrifter med råd och exempel. Alla som sysslar med prakfiskbostadspolifik vet atf många byggnadsnämnder utnyttjar sin ställning och kräver lösningar i enlighet med byggnormens exempel. Enenskild byggnadslovssökande har i allmänhet inte den kunskap som krävs för attargumentera med myndigheten, och för ett byggföretag är det av stort att värdeatt ha goda relationer med myndigheten, som det kan vara billigareatt acceptera en dyrare och sämre lösning än att med försening driva igenom sinräu. Om det nu anses nödvändigt att ge byggare, enskilda ochföretag, råd eller exempel på lämpliga utföranden, bör dessa inte redovisas iSBN, utan i annan ordning och klart och entydigt ges karaktär av reninformation. Enligt vår uppfattning är gällande föreskrifter alltföromfattande och detaljrika. Vid kommande revidering av SBN bör därför befintligaföreskrifter ersättas med enkla tekniska funktionskrav och ett fåtal bindandebestämmelser. Då skulle en stor del av det byggkrångel som den byggnadslovssökandei dag möter elimineras. En tredje åtgärd för att dämpa de högaproduktionskostnaderna är att begränsa den ofta mycket höga och dyra kommunalaexploateringsstandarden. Stora kostnadssänkningar kan uppnås genom åtgärderrörande den yttre miljön, exempelvis gångvägar, gräsmattor, dagvattenledningar,lekplatser och parkeringsanläggningar. beslöt att möjliggöra s. k.produktionskostnadsbelåning för hyresrätts- och bostadsrättslägenheter.Mofivet var atf inflyttningshyrorna härigenom skulle sänkas. Systemet har emellertid utöver denna avsedda effekt kommitatt innebära en icke alls avsedd konkurrensförsämring för småhus medäganderätt. Månadskostnaden i identiska hus upplåtna med äganderätt resp.bostadsrätt är vid inflyttningstillfället . högre i äganderättshuset.Denna effekt har resulterat i att småhusbyggarna, inte minst HSB, fill mycketstor del lagt om sin produktion från småhus med äganderätt till småhus medbostadsrätt. Förändringen har enbart dikterats av detta ekonomiska skäl.Konsumenterna vill nu liksom fidigare i första hand ha småhus med äganderätt. I avvaktan på ett nytt lånesystem föreslår vi moderateratt produktionskostnadsbelåning skall kunna medges även för småhus medäganderätt. Budgeteffekten av en sådan förändring torde vara ganska försumbaroch innebära en sänkning av kostnaderna för räntebidrag. För denbostadssökande innebär förändringen att neutraliteten återupprättas, attvederbörande åter kan välja mellan upplåtelseformerna och att den som vill bo ismåhus med äganderätt får sin inflyttningshyra sänkt med . Det allmänna skall underlätta, inte försvåra, förmedborgarna att förvärva ett eget hem. Vi moderater vill därför aft desärskilda regler om skattefritt sparande som gäller skall gesen vidgad tillämpning. På bosparkonton sparade medel bör kunna lyftas när somhelst, alltså även före femårsperiodens utgång, utan att "premien"återgår till staten, under förutsättning att pengarna används till inköp avbostad för permanent- eller fritidsboende. Jag harmed tillfredsställelse noterat att en rad socialdemokrater, med i spetsen, väckt en motion med sammainnebörd. I deras motion 1981/82:507 heter det bl. "Skattemässiga sfimulansåtgärder skulle vara avbetydelse för att främja nysparandet till bostadssektorn. Ett skattepremieratbosparande, som direkt syftar till att underlätta nyinvesteringar ibostadssektorn, framstår som minst lika angeläget som övriga former av statligtpremierat sparande såsom vinstsparande, skattesparande och skattefondssparande.Stimulansåtgärderna bör avse ett regelbundet sparande av viss storleksordningför förvärv av egna hem och bostadsrättslägenheier." Jag instämmer helt. Med den här inställningen påsocialdemokratiskt håll är jag övertygad om att ett för alla bosparareattraktivt system snabbt skall kunna införas. Qm vi gör förändringar på de områden som jaghar nämnt, dvs. inför nya schablonmässiga låneregler, förenklad SBN, begränsadkommunal exploateringsstandard, produktionskostnadsbelåning även för småhus,ett särskilt bosparande inom ramen för skattesparandet, ja, då skapasförutsättningar för atf man i ett kärvt samhällsekonomiskt läge skall kunnatillgodose konsumenternas efterfrågan på nya bostäder. 107GUNNAR i (c); Den här allmänpolitiska debatten har mestkommit att utgöras av enstaka inlägg på en rad olika områden. När det gällernågra av de senaste inläggen från socialdemokratiskt håll kan man förmärka,tycker jag, en inkonsekvens. Först klagar man över att vi håller på att sparaoss till döds. Sedan klagar man över att ränteutgifterna är den storautgiftsposten. Dessutom väcker man en rad mofioner med ständiga överbud. Det äringen hemlighet att om alla socialdemokratiska reservationer som framfördes t.ex. skulle ha gått igenom, så skulle det ha inneburit enbudgetförsvagning med ytterligare 1,5 miljarder bara under vårriksdagen.Sanningen är att om socialdemokraterna hade fått igenom alla sina överbud, såhade det inneburit ytterligare försämringar av statsbudgeten. Det innebäralltså att statens finanser skulle ha varit ännu sämre med en socialdemokratiskpolitik, åtminstone om det varit en sådan politik som den socialdemokraternanu talar för i opposition. Man tycks också vara helt främmande för den värld somfinns utanför gränser. Det finns ju länder som har socialdemokratiskaregeringar, men jag vet inte om man har något att direkt yvas över i deländerna när det gäller socialdemokraternas sätt att styra. Jag hade tänkt ta upp en fråga som parfipolitiskt kanskeinfe är så kontroversiell. Jag skulle vilja säga litet grand om barns ochungdomars problem i dagens samhälle. Jag tror inte att det finns någon uppgifti samhället som är så vikfig som den att försöka skapa en trygg framtid och engod uppväxtmiljö för våra barn och ungdomar. Med en god uppväxtmiljö bör vikunna stärka barn- och ungdomsidentifeten samt ge barn och ungdomar en godsjälvkänsla och få med dem i den samhällsgemenskap som krävs. Vi bör ocksåkunna engagera dem i ett fortsatt solidariskt och demokratiskt samhällsbyggande.Vi behöver ha goda uppväxtmiljöer. Vi måste se till att det blir en god uppväxtunder barna- och ungdomsåren. Det är inte alltid fråga om hög ekonomisk ochmateriell standard. Det är inte bara fråga om goda utbildningsmöjligheter ochav samhället väl tillrättalagda fritidsaktiviteter. I stället kan det i höggrad vara fråga om ett samhälle, där man kan överbHcka och påverka situationenoch där man själv får vara med och ta ansvar. Det är ett samhälle som erbjuderäven barn, ungdomar och gamla produkfiva och meningsfulla uppgifter. Detskall vara ett samhälle, tycker jag, som erbjuder grundtrygghet och valfrihet.Samhället bör kunna erbjuda ungdomar meningsfulla fritidsmiljöer som ocksåstimulerar till egenaktiviteter. skall det vara en motvikt till detkommersiella utbud som finns för barn och ungdomar . Det gäller bådekulturutbudet och fritidsutbudet. Det skaH vara ett samhälle som kan erbjudaungdomarna arbete. Och här gäller det självfallet i den situation vi har i dagatt jobba vidare och inte vara nöjd när det är fråga om att ge ungdomarsysselsättning. Vi skall ha ett samhälle som inte förslösar den miljö vi har,ett samhälle som efterlämnar en miljö till våra kommande generationer. Vi fårinte heller förslösa de resurser som finns i samhället. Det samhälle vi skallha måste kunna uppfylla de krav som vi ställer. Det bör vara ett merdecentraliserat samhälle med närhet och småskalighet, oavsett om man bor itätort eller glesbygd. Detär därför litet skrämmande att många barn och ungdomar enligt de undersökningarsom gjorts känner en rädsla . Det finns rent av många som intetror på en framtid. Det gäller särskilt de ungdomar som kommer ut iarbetslöshet. Man ärräddföratt inte få ett jobb, man är rädd för krig, man ärrädd för kärnvapenutvecklingen ute i världen, och man är rädd för miljöhot ochförstörelse. Detgäller också att vi tar ökad hänsyn till invandrarbarnens situation och att viförsöker öka förståelsen bland våra egna barn för andra kulturers barn, somfinns här ibland oss. Detär oroande, och det måste också vara en uppfordran till handling, att så mångabarn och ungdomar känner sig ensamma och upplever sig inte ha någonfunktion i samhället. Det är då viktigt att vi tar till vara barns ochungdomars tankar och förslag, försöker kanalisera rädslan och oron, så att detvänds till en önskan att få vara med och påverka. Ungdomarna måste också fåvara med och påverka och ges ett ansvar. Härtycker jag att folkrörelserna har en unik chans att nå barn och ungdomar och fåmed dem i en meningsfull sysselsättning. Jag tycker att folkrörelsefrågornaunder tack vare regeringen på ett fint sätt lyfts frami den allmänna debatten och att man gett folkrörelserna den betydelse som debör ha. Folkrörelserna är viktiga inte minst ur demokratisk synpunkt, eftersomde genom sina arbetsformer fostrar i demokrafi och kanaliserar människorsuppfattning i många viktiga samhällsfrågor. Församhället är det viktigt att vi har starka barn- och ungdomsorganisationer.Samhällets stöd till dessa ekonomiskt och på annat sätt är viktigt, och det är en god investering . Vi lever i en tidoch i miljöer som i många avseenden är ganska fientliga mot barnen. Vi måste setill att olika samhällssektorer prioriterar insatser som är ägnade att skapa entryggare uppväxt för våra barn. Det är föräldrarna som har ansvaret för sinabarn. Men samhället måste genom solidariskt och aktivt stöd hjälpa och stöttadagens familjer i deras omsorgs- och fostrarroll. Vi måste var och en sommedmänniskor ställa upp och ta ansvar för barnen och inte se det som "vårabarn och andras ungar". Familjen är mycket liten och mycket mer sårbar äntidigare. Många barn växer upp med endast en vuxen, och det gäller då församhället att på olika sätt ställa upp. Kontakterna med den äldre generationen är ofta alltförsmå, och det vore bra Om man på olika sätt kunde utveckla detta. Det talas mycket om en bättre livskvalitet, och förcentern är det ett viktigt samhällsmål. Hur långt vi än kommer med vårmateriella välfärd, förblir samhället fattigt om människor inte kännergemenskap och medansvar. Livskvalitet är också i hög grad att ta direkt ansvarför varandra. Vad jag velat säga med detta inlägg är atf det är viktigtatt vi kommer ihåg att materiell standard inte alltid är detsamma som en bramiljö för barn och ungdom. Vi kan inte komma ifrån vårt ansvar för dengenerationen genom att ständigt klaga och skylla på bristande resurser. Vimåste i så fall på olika sätt verka för att t. ex. barn- och ungdomsorganisationerfår en stark roll i samhällsbyggandet. Vi måste också verka för att föräldrar,grannar och andra tar ett gemensamt ansvar för bra miljöer. Vi måste verka föratt vi skall bry oss om varandra. Sådant behöver inte kosta pengar. Att taansvar för varandra är heller ingen fråga av ekonomisk art. har kämpat för kraven på en bättrelivsmiljö och en bättre livskvalitet. har försökt gå före och visavägen i dessa frågor. Det vore bra om nu också andra partier ville hjälpa tilloch arbeta för det här vikfiga området . 108MAJ-LIS LÖÖW (s): Jag kan hålla med om att det i det här skedetav debatten blir ganska många olika saker som vi far upp. Jag kan också hållamed i om aft det han sade om vikten av en bra uppväxtmiljöför barn och ungdomar inte var speciellt kontroversiellt. Men när börjar sitt anförande med atf säga aUom alla de socialdemokratiska reservationerna skulle ha gått igenom, så skullevi ha haft ett långt högre budgetunderskoU, och när han säger aU det skulletyda på en överbudspolitik, då vill jag bara fråga om det aldrig har fallitGunnar in att det kanske beror på att ni också röstade ner våra förslagtill besparingar och inkomstförstärkningar. Många frågar sig bekymrat varför det föds såfå barn i . Det är inte alltför långsökt att söka förklaringen ibarnfamiljernas ekonomiska situation. Det är också fullt tänkbart aft detminskade barnafödandet är en kvinnoprofest mot bristen på jämställdhet ifamiljeliv Sannolikt är det en kombination avbådadera. Barnfamiljerna har drabbats hårt av en orättfärdigfördelningspolitik, och i en hårt ansträngd familjeekonomi tvekar mannaturligtvis att skaffa fler barn. Kvinnorna tvekar helt naturligt atf skaffabarn när de ser att männen inte ställer upp och delar vården av hem och barnoch samhället inte ställer upp med bra barnomsorg. Låt mig först beröra barnfamiljernas ekonomiska villkor.Väldigt många barnfamiljer har svårt atf klara sin ekonomi , med denvåldsamma inflation och de reallöneminskningar som vi fått uppleva de senasteåren. Aft matpriserna dessutom stigit kraftigt på grund av slopadematprissubventioner har självfallet drabbat barnfamiljerna extra hårt,eftersom matkostnaderna är en stor del i en barnfamiljs budget. Till dettakommer kraftiga hyreshöjningar. En av de viktigaste punkterna i socialdemokraternasprogram för att möta krisen är att bekämpa inflationen. En sådan politik skullebetyda mycket för barnfamiljerna. För många ungdomar som står i begrepp att bilda familj ärbostadsbristen ett stort hinder. Till detta kommer, att om de får tag på enbostad, så måste de ha sparat ihop till sin bosättning eller ta dyraavbetalningsköp, eftersom de statliga bosättningslånen är borttagna. Det ärknappast något som underlättar familjebildningen. En socialdemokratisk politiksom får fart på bostadsbyggandet och återinför bosättningslånen skulle betydamycket för unga familjer. I begreppet familjepolitik ligger bl. a. politik somutjämnar villkoren mellan barnfamiljer och icke barnfamiljer. Det allmännabarnbidraget är ett exempel på en sådan utjämning, och det vill jag inteifrågasätta. Men familjepolitiken måste också handla om en utjämning inomgruppen barnfamiljer. Barnfamiljerna är nämligen långt ifrån någon homogengrupp. Det finns stora skillnader mellan olika barnfamiljers levnadsvillkor,främst beroende på inkomst och barnantal. Det säger sig självt att debarnfamiljer som har flera barn och låga inkomster och kanske bara enförvärvsinkomst att leva på också har det svårast att möta matprishöjningar,dyrare kläder, högre hyror osv. I en hårt ansträngd samhällsekonomi - efter de här tvådagarnas debatt torde det inte råda någon oenighet om atf det är vad vi har nu- så är det ännu mera angeläget att det som vi kan avsätta till familjestödverkligen fördelas så att det gör mest nytta. Bostadsbidragen är den familjepolitiska stödform som bästfyller det syftet genom att de tar hänsyn till inkomst och barnantal ochdessutom är kopplade till ett verkligt basbehov för barnfamiljerna, nämligen engod bostad. Därför är det allvarligt att de borgeriiga regeringarna tillåtit enurholkning och försämring av bostadsbidragen. 200 000 barnfamiljer har dessutomförlorat sina bostadsbidrag under den borgerliga regeringstiden. Det finnsmycket i konstruktionen av bostadsbidragen, bl. a. eftersläpningen . somkan diskuteras - och detta är det f. ö. en utredning som tittar på - men jag villhävda att vi även i fortsättningen som ett viktigt inslag i familjepolitikenbör ha ett stöd som tar hänsyn till barnantal ochfamiljeinkomst. De borgerliga förslagen till stöd till barnfamiljerna harinte varit många trots rundhänta löften i framför allt valrörelse.Gemensamt för dem har dock varit att de har varit mer eller mindre generella.Genomförandet av en höjning av barnbidraget från tredje barnet tar visserligenhänsyn till antalet barn men inte till skillnaderna i inkomster. När man gjorde en i och för sig nödvändig och välkommenutbyggnad av föräldraförsäkringen, så frångick man principen om ersättning förinkomstbortfall. I stället infördes en generell dagpenning som är så låg attdet blir ett allvarligt avbräck i familjeekonomin om man skall utnyttja den.Allra minst uppmuntrar man några män att ta sitt vårdnadsansvar för . De olika förslag till vårdnadsbidrag som dyker upp då ochdå och som var det stora slagnumret valrörelse har vi visserligeninfe sett mycket av. Men de är också generella förslag. Inte på något områdetar en borgerlig familjepolitik hänsyn till de stora inkomstskillnader sområder inom gruppen barnfamiljer. Tvärtom försämrar man det bidrag som var ettverkligt stöd till de svagaste, nämligen bostadsbidraget. Men det är ju ocksåhelt i linje med borgarnas allmänna likgiltighet för en rättvisfördelningspolitik. Det talas mycket om valfrihet i den familjepolitiskadebatten. Så fort en moderat eller en centerpartist talar om familjepolitikutlovar han också valfrihet. Med det förstås att kvinnorna skall kunna välja omde skall stanna hemma eller gå ut i förvärvslivet. Det måste väl vara kvinnornadet handlar om. Jag har aldrig hört någon som sagt, från den här talarstoleneller från någon annan talarstol, att männen skall välja barn ellerförvärvsarbete. Jag tycker att vi en gång för alla kan slå fast atf ingenfamiljepolitisk reform, inga vårdnadsbidrag, någonsin kommer att kunna bli såpass stora att de kan ersätta vad en ytterligare förvärvsinkomst betyder för enfamiljeekonomi. Det är inte hederligt av dem som kommer med olika förslag iden riktningen-vare sig det är . , som var förslag,eller . , som nu talar om - att framställa det somen reform för valfrihet för kvinnorna. Varför skall någon tvingas välja? Bör vi inte i ställetgöra det möjligt för både män och kvinnor att ha både barn och förvärvsarbete? Grundstenarna i en socialdemokratisk familjepolitik ärdärför: Rätten till arbete - även för kvinnor -, fullt utbyggd barnomsorg ochpå sikt en förkortning av arbetstiden, så att vi kan utjämna de storaskillnaderna mellan mäns och kvinnors villkor för arbete och familjeliv. Kvinnors rätt till arbete är alltså inte bara en fråga omjämställdhet och om ekonomiskt oberoende för kvinnorna. Det är också i hög graden familjepolitisk fråga. Hur ser den rätten ut ? Ja, jag kan instämma i enrubrik som jag såg i : Kvinnorna krisens stora förlorare. Det grundar jag på följande fakta: 57 000 kvinnor öppetarbetslösa anmälda på arbetsförmedlingen, omkring 300 000 kvinnor doltarbetslösa som enligt arbetskraftsundersökningarna. säger sig vilja haarbete men inte anser det mödan värt att söka. Till detta kommerden stora undersysselsättningen i form av påtvingat deltidsarbete. Det är enform av arbetslöshet som nästan uteslutande drabbar kvinnor, men som inte synsi arbetslöshetsstatistiken. Genom vet vi dock att den ökar kraftigt - i densenaste räkningen nära 100 000. Det är fakta och siffror som talar för sig själva. Det serganska dystert ut för framtiden också. Stora kvinnoarbetsmarknader hotas . Tekoindustrin tycksvara på väg att nästintill utplånas. Datoriseringen hotar att slå ut massor avkvinnor från deras affärs- och kontorsarbete. Var femte arbetslös tillhör nuKommunalarbetareförbundet - ett alltför tydligt tecken på vad som håller påaft hända med den stora kvinnoarbetsmarknaden inom den gemensamma sektorn. Kvinnors rätt till arbete är en ganska nyvunnen rätt. På1970-talet har 300 000 kvinnor kommit ut i förvärvslivet. Den rätten ärnyvunnen och förmodligen också därför ganska sårbar.