prot · G5097 · 1981-12-31 00:00:00 — Men inflationen fortsätter oavbrutet att öka - och den hargod hjälp av de åtgärder som regeringen vidtar. Av förra årets inflation på var ett resultat av olika regeringsåtgärder. Vi menar från vpk:s sida att det är särskilt allvarligtmed höjningarna av matpriserna och höjningarna av hyrorna. Maten och hyran ärde domine- rande utgifterna för vanliga människor. Därför är sådanahöjningar särskilt kännbara och därför finns det mycket starka skäl att hållajust dem nere. Det har tidigare skett bl. a. med statliga matsubventioner, medräntestöd och lån till de allmännyttiga företagen. ökar matpriserna och hyreskostnaderna mer än alla andrapriser, och det är egentligen också någonting nytt i svensk politik. Även detär ett resultat av den politik som den borgerliga riksdagsmajoriteten ochregeringen har tvingat igenom. Priserna på basmaten har ökat med och hyrornamed under det år som har gått. Min fråga till statsministern är: Varförskall man öka matpriserna och hyrorna mer än allt annat? Jag tror att det voreväldigt intressant för många människor att få ett svar på denna fråga. När vårt parti, , föreslagit attmomsen på maten skall slopas eller att den skall sänkas har man sagt att detinte är tekniskt möjligt -det går inte. Men det som är tekniskt möjligt i andraländer borde väl rimligen också gå att genomföra här i ? Jag vill därförställa frågan till statsministern: ni fortfarande att det inte gåratt sänka matpriserna genom att sänka eller slopa momsen på maten? Allt fler människor protesterar också mot de högamatpriserna. Det har vi hört av den debatt som förts här tidigare. För en tidsedan genomförde några socialdemokratiska kvinnoorganisationer en budkavle frånGävle till . Men jag tror att det är rimligt att i sanningens namnerinra om att när diskuterade matpriserna, röstade desocialdemokratiska ledamöterna för regeringens höjningar och mot vårt nej tillhöjningar och fortsatta nedskärningar av matsubventionerna. Min fråga tillsocialdemokraterna här är denna: Är ni beredda att stödja kravetpå en halverad moms på maten för att på det sättet få ner matpriserna? som vi hävdar att regeringen bär ett tungtansvar för arbetslösheten och inflationen anser vi att det vore fel att påståatt regeringen är ensam ansvarig för allt elände. President vanvettiga"krigsekonomi", de multinationella företagens manipulationer,oljepriserna, den svenska storfinansen och hela marknadsekonomins sammanbrottpåverkar självfallet på ett negativt sätt vår ekonomi. Men vår huvudkritik äratt regeringen ju inte försökt att motverka dessa tendenser, utan i stället"anpassat" sig och vältrat över bördorna på löntagarna ochpensionärerna, som ni nu skall klå på ytterligare hundralappar med det s. k.tredje sparpaketet. Huvudlinjen i regeringens s. k. krispolitik är att Sverigeskall exportera sig ut ur krisen. Andra behov får stå tillbaka. Därför pressarni medvetet ner reallönerna, försämrar den sociala servicen, urholkar desociala rättigheterna, minskar bostadsbyggandet, sätter kulturen på sparlågaosv. Allt skall satsas på exportindustri. Det är huvudlinjen. ärdetta inte någon unik eller speciellt svensk väg ut ur krisen. Alla länder ikris har kommit på samma briljanta idé - att via exportindustrin komma ut urkrisen. Om detta slags krispolitik har , som ju för en stund sedanlovordades av , sagt: För att exportera oss i balans skulle exporten behöva öka med . Den totalaexporten ligger på . Är det någon som tror att dennaökning är möjlig? Det är den naturligtvis inte. Till saken hör dessutom att regeringen gör en sådan vägännu mer omöjlig genom att strama åt på den svenska marknaden - påhemmamarknaden. De 20 största företagen i , som tillhör dem som skulleöka vår export, säljer just på hemmamarknaden hälften av vad de tillverkar. Tarman ifrån löntagarna av deras reallöner, försämrar kommunernas ekonomi ochstryper bostadsbyggandet, då undergräver man ju exportindustrins möjligheter. Hade dessa 20 företag haft t. ex. större marknad iSverige - genom bl. a. högre köpkraft och större efterfrågan - skulle derasproduktionskostnader enligt ekonomerna i Metall sannolikt ha varit minst 5 %lägre, detta bara som en information i den ofta demagogiska debatt som pågår omkostnadsläget och produktionskostnaderna här i . Regeringen har ju medvetet dragit ner den inhemskaefterfrågan - det är en huvudlinje i regeringens politik. Och eftersom detstora flertalet företag producerar för den svenska marknaden, får t. ex.attackerna mot kommunerna mycket negativa konsekvenser för industrin ochsysselsättningen. Kommunerna gör ju uppköp för ca ,därav en hel mängd industrivaror. står utbyggnaden av barnomsorgen still ochminskar med . Utbyggnaden av långtidsvården minskar med25 %. Jag nämner dessa två områden, eftersom vi skall lägga märke till att dethär är s. k. prioriterade områden, som enligt regeringen skall undantas frånnedskärningar. Men det stämmer inte. Jag vill därför hävda att påståendena om att dengemensamma sektorn är tärande är grundfalska. Tvärtom är denna sektor viktig,inte bara utifrån de fördelningspohtiska och sociala aspekterna - dem kanske nibortser från -utan också för den industri som ni säger att ni vill värna om. Detsamma gäller inte minst för byggindustrin. Åtskilligaindustriföretag tillverkar varor som används inom byggbranschen. Och nästan 600000 människor arbetar inom branschen eller i dess närhet. Var sjunde svensk ärberoende av byggandet för sin försörjning. Vill man hålla i gång produktionenoch sysselsättningen är det därför angeläget att hålla byggandet på en högnivå. Men regeringen har genom sin ekonomiska politik tvingat ned byggandettill bottennoteringar. Hur långt ned tänker ni köra byggnadsverksamheten här ilandet innan ni vidtar några åtgärder? Det är möjHgt att regeringen svarar- det har blivit ettstandardsvar på alla frågor vi ställer - med en hänvisning till det"gigantiska budgetunderskottet". Det får motivera de sänktareallönerna, de höjda matpriserna, hyreshöjningarna, arbetslösheten,nedskärningar i den gemensamma sektorn, nedskärningar av pensioner ochbostadsbidrag, osv. Visst är budgetunderskottet och underskottet ibytesbalansen allvarhga. Det förnekar vi inte. De måste tas på allvar - ocksåav regeringen. Regeringen talar om i underskott. I självaverket är det så - det hävdar vi tillsammans med självständiga ekonomer- att regeringen medvetet laborerar med statistiken och siffrorna. Det ärkanske ingen huvudfråga , men vi menar att det är så. Regeringen har sagt att åtstramningarna skall ta nedunderskottet. Men underskottet ökar oavbrutet. Hur hårt man än dragit åtsvångremmen fortsätter det att öka. Regeringen borde därför vid det här lagetinse att den väg man har slagit in på är rätt misslyckad - att man genom att gåden vägen inte minskar utan i stället ökar budgetunderskottet. Eller hur mångamiljarder till tror regeringen att man kan ta ifrån löntagarna, ifrånkommunerna, ifrån pensionärerna, ifrån de handikappade för att klara att följaden linje regeringen har valt? En av budgetminister närmaste män - det ärnaturligtvis en man -har sagt att till måste bort. Hankunde också tala om ungefär var de pengarna skulle tas. De skulle tas frånmatsubventionerna, man skulle sänka bostadssubventionerna, sänka statens bidragtill kommunerna för barnomsorg och skära ned när det gäller social hemhjälpoch annan social verksamhet. avvisade han alla tankar på att ökastatens inkomster genom t. ex. skatter. Enda vägen var att skära i dengemensamma sektorn. Det här är så fantastiska uppgifter att regeringen vid ettsådant tillfälle som är skyldig att ge människorna klara besked. kannaturligtvis andra litet lättsinniga människor - och inte bara lättsinniga utanrätt realistiska -säga: I och för sig är regeringens försäkringar om pensioneroch moms ingenting värda. Men ändå vill jag fråga: Är statsministern beredd attta avstånd från eller verifiera att det här är den linje man tänker följa ifortsättningen när det gäller att klara budgetunderskottet? Problemet är inte att det saknas pengar för attordna arbetstillfällen, hålla matpriser och hyror nere. Men dels finns pengarnakoncentrerade hos ett litet fåtal rika storfinansfamiljer, dels förekommer de iden alltmer växande spekulationsekonomin. I stället för att användas tillmänniskornas och samhällets bästa, till produktiva investeringar för nya jobb,för att finansiera samhällsnyttig verksamhet som barnomsorg och sjukvårdanvänds de i spekulationsaffärer med snabba klipp, som brukar säga. Detta har regeringen i hög grad medverkat till. Ni harmedverkat till det genom att ta ifrån vanligt folk miljarder som ni styrt övertill storföretagen, storfinansen och de högst avlönade. Ni har medverkat gigantisk omfördelning i regeringsställning. Preliminärabedömningar visar att företagens vinster blir i klass med de s. k.övervinsterna . har ni visat en förbluffande passivitetinför den störtsjö av skumraskaffärer och ekonomisk brottslighet som vi numeradagligen kan läsa om i dagspressen. Myndigheterna rycker uppgivet på axlarna ochsäger: Vi har inte resurser. - Vad tänker ni göra åt detta? Orsaken till dagens kris är inte i första hand bristen påkapital. Orsaken är att pengarna är fördelade på fel sätt och att de användstill fel saker. Den kapitalistiska marknadsekonomi som ni omhuldar fungerarinte längre - den är förvandlad till en kapitalistiskspekulationsekonomi, där allt går ut på att göra snabba klipp, till priset avarbetslöshet och inflation. Jag har inga förhoppningar om att den nuvarande regeringeneller en annan borgerlig regering skall ta ut ur krisen. Denförhoppning jag har är att vi skall kunna hindra er att förvärra krisen. Föratt ta landet ur krisen behövs en ny regering och en helt ny politik. Och ävenom de borgerliga partierna träter sinsemellan - nu igen - och regeringen talarom att avgå - jag vet inte om man skall kalla det ett hot eller ett löfte; manser det litet olika på olika håll - får vi nog dras med den fram till valetnästa år. Huvuduppgiften är därför att dra i den "politiskanödbromsen", att förhindra att krisen förvärras, att se till attarbetslösheten och inflationen hålls nere. Det är inga särskilt revolutionärakrav, men det är den situation vi tvingas leva med det närmaste året. Först och främst måste varje ytterligare ökning avarbetslösheten stoppas. Som jag sade inledningsvis är 127 000 personer i dagöppet arbetslösa. bör därför alla permitteringar ochavskedanden utan att nya jobb ordnats förbjudas. Särskilt borde det gälla inomde statliga företagen. AMS måste få de som behövs för attordna utbildning och sysselsättning för de arbetslösa. Ett"katastrofprogram" mot arbetslösheten måste dras i gång och särskildaåtgärder vidtas mot kvinnoarbetslösheten! Inflationen måste stoppas så långt det går. Hyrorna ochmatpriserna har ökat mer än alla andra priser. I stället för att sänka momsengenerellt, som och föreslår, borde regeringen införa etteffektivt pris-och hyresstopp och halvera momsen på maten. Använd pengarna tillatt hålla nere hyrorna, använd dem för att skapa nya jobb. Man måste ökabostadsbyggandet, slopa byggmomsen framåt och inrätta en provisoriskbostads- och byggnadsbank. De som ligger ute i obetalda skattermåste drivas in på ett effektivt sätt. Den ekonomiska brottsligheten måstebekämpas. Ge polisen, kronofogde- och skattemyndigheterna eller någon annanmyndighet de resurser som behövs för att stoppa det miljardfiffel som pågår ! Investeringarna för nya jobb måste öka. Räntan måste sänkas.- Detta skrev jag före beslut . Detta beslut om en sänkning avdiskontot är ett steg i rätt riktning. Men om det skall bli något merän en förhandlingsinvit till för att klara era interna problem,måste man gå vidare på den inslagna vägen och sänka diskontot i varje fall meddet som man höjde det med senast, nämligen . Företag med höga vinster ochstora kapitaltillgångar måste tvingas till betydande vinstavsättningar iriksbanken, om de inte investerar i nya jobb. Och om de inte kanredovisa investeringsplaner, får staten ta hand om pengarna och skapa nya jobb. Vi löser inte krisen härigenom, men vi förhindrar attkrisen förvärras ytterligare. För att ta landet ur den ekonomiska krisen behövsen ny regering. Men det räcker inte med en ny regering som för en litet bättreeller litet mindre dålig politik. Det behövs en regering som för en helt nypolitik, en radikal arbetarpolitik,där huvudinriktningen är att folkets väl går före Nr 7 storfinansens. Dåfrågar naturligtvis många: Vad menar ni med det? Jo, vi menar att storfinansensmakt och ägande måste brytas genom att viktiga industrier och banker överförs isamhällets ägo. Löntagarna måste utrustas med demokratiska rättigheter för ensjälvständig facklig kamp och få ökad makt över sina arbetsplatser. Hur skall väl annars denekonomiska demokratin kunna förverkligas? Maktenöver investeringarna måste övergå till samhället och löntagarna. Fonder måsteinrättas för att samla kapital till de nödvändiga investeringarna för nya jobbi industri och gemensam sektor. Hur skall väl annarsrätten till arbete och social trygghet garanteras? Denkapitalistiska marknadsekonomin, som omhuldas av många , med inflation,ständiga pris- och hyreshöjningar, med utbredd spekulation och stora ekonomiskaorättvisor måste ersättas med en demokratiskt planerad produktion och ekonomi. Hurskall väl annars orättvisorna försvinna och jämlikheten förverkligas? Demokratinmåste fördjupas och omfatta samhällets alla områden. Jämställdheten mellankvinnor och män måste förverkligas. Barnens och ungdomarnas rättigheter måstegaranteras. De utslagna och handikappade måste garanteras full medverkan i alltsamhällsarbete. Detta är inte möjligt med en borgerlig ideologi, bara medarbetarrörelsens värderingar. En sådan politik kan inte förverkligas isamarbete med ett eller flera borgerliga partier eller med den svenska storfinansen. Alltfler människor inser att förutsättningarna för framtiden har förändrats och attdet nu behövs en helt ny politik för att möta framtiden. tvingas alltfler människor att slåss för rätten till arbete, som t. ex. sömmerskorna vidEiser i , mot nedläggningar och flyttlasspolitik i olika tappningar,mot kärnkraft, miljöförstörelse och rovdrift. Viljan till förändringar finns,och det ger hopp om en bättre framtid, om ett bättre 1980-tal. Deborgerliga partierna har insett detta, och framför allt har deras"överparti". , insett detta och inlettsin offensiv. De har utmanat arbetarrörelsen till kamp om landets framtid, ochde har bedrivit hätska kampanjer för att försöka skrämmamänniskorna till passivitet. Det största hotet mot demokratin och människornasframtid är de borgerligas högerpolitik - och därför måste högeroffensivenpressas tillbaka och en vänsteroffensiv inledas för en socialistiskt inriktadpolitik! De ekonomiska frågorna står i centrum för dagens debatt. Det ärnaturligt med tanke på att regeringens omfattande ekonomiska åtgärdsprogramskall behandlas av . Det blir ett avgörande provpå var de olika partierna står när det gäller viljan att komma till rätta medde ekonomiska problemen. Det grundläggande för vår ekonomiska utveckling äratt vi har ett kostnadsläge i som innebär att vi framgångsrikt kanhävda oss i konkurrensen med andra länder. Det gäller både vår exportindustrioch den hemmamarknadsindustri som arbetar i konkurrens med importen. Endevalvering av den svenska kronan var av detta skäl helt nödvändig, och jagnoterar med tillfredsställelse att övriga partier ställt sig bakom dennaåtgärd. Nedskrivningen av kronan har ju framför allt den fördelen att dengynnar just den del av det svenska näringshvet som arbetar i konkurrens medutlandet. Detär nu en månad sedan regeringen presenterade det ekonomiska åtgärdsprogrammetoch devalveringen genomfördes. Redan nu kan vi konstatera att de förstaeffekterna visar på ett gott resultat. Iradions morgoneko lämnades en redogörelse för en rundringning till ett 20-talolika exportföretag. Bilden var entydig. Företagens konkurrensförmåga hadepåtagligt stärkts. Ett storföretag som SCA, ,meddelade att man lyckats ta hem en stororder till följd av devalveringen. Ochdet finns en rad andra exempel på denna positiva effekt i det svenskanäringslivet. Ettkrisföretag som har i konkurrens med närmare 100 andra tillverkarevärlden över lyckats ta hem en stororder, som tryggar sysselsättningen vidvarvet framöver. Det är uppenbart att devalveringen, somgenomfördes kort innan affären var i hamn, hade en avgörande betydelse för attdetta kontrakt kunde slutas. Sågverksindustrin,som haft stora svårigheter, ser också betydligt ljusarepå tillvaron efter devalveringen. Sågverks- och trävaruexportörsföreningenräknar med att sågverkens exportinkomster kan öka med 200 milj. kr. innan åretär slut, som man kan få en volymökning på . Det finnsexempel på sågverksföretag, där permitteringar av personal återtagits ochproduktionen satt ny fart efter devalveringen. Förfrågningarsom näringslivets egna organisationer gjort visar att en annan bransch medsvårigheter, trähusindustrin, nu fått väsentligt förbättradeförsäljningsmöjligheter, bl. a. när det gäller exporten till viktiga länder somUSA och . Inommassaindustrin kan vi konstatera hur ett företag som Holmens bruk nyligenkunnat genomföra en större affär med , som möjliggjorts genom denprisanpassning som devalveringen skapat förutsättningar för. Genom denna affärhar man sluppit att ställa av maskiner och friställa personal. Listanskulle kunna göras betydligt längre. Det har helt enkelt kommit ett nytt"go", ett nytt lyft i det svenska näringslivet, en framtidstro ochoptimism som vi med alla medel måste ta till vara. Detta beror då inte bara pådevalveringen. Det beror på att man räknat med att regeringens åtgärder motinflationen kommer att genomföras. Det beror slutligen också på deförhoppningar som knyter sig till genomförandet av regeringens ekonomiska paketi övrigt, med ytterligare stimulanser för investeringarna och med insatsermed inriktning på att underlätta för ungdomar att få arbete i näringslivet. Isamband med att regeringen presenterade sitt ekonomiska program förklaraderiksbankschefen att den politik som presenterades ökade möjligheterna att sänkaräntan i . Riksbanksfullmäktigesbeslut innebär ett steg i den riktningen. Det svenska ränteläget bestämsi hög grad av den internationella räntenivån, men vi skall naturligtvis inriktaden totala ekonomiska pohtiken så, att den ger utrymme för en räntesänkning.Det har varit och är regeringens strävan. Regeringens ekonomiska politik harmedverkat till att den nu vidtagna räntesänkningen har kunnat genomföras. OlofPalmes för svensk riksdagstradition mycket ovanliga metod att från dennatalarstol föreslå en räntesänkning som ett alternativ till regeringensekonomiska program var sannerligen, ärade kammarledamöter, inget bidrag i saktill att möjliggöra räntesänkningen. Omsocialdemokraterna i sak vill verka för ytterligare räntesänkningar, bör demedverka till en ekonomisk politik som håller tillbaka inflationen, som minskarunderskottet i våra totala affärer med omvärlden och som minskar ökningstakteni våra offentliga utgifter och på så sätt minskar det stora budgetunderskottet.Genom en sådan inriktning av den ekonomiska politiken kan vi få i gångnäringslivets investeringar, öka sysselsättningen och trygga detvälfärdssamhälle som vi tillsammans har byggt upp. Jag har här kunnat konstatera att devalveringen av den svenska kronanså här långt har varit lyckosam. Men om devalveringen skall bli framgångsrikockså på och ge en bestående skjuts framåt för den svenskaindustrin, då är det nödvändigt med kompletterande åtgärder. Inte minst gällerdet åtgärder för att hålla tillbaka inflationen. Omdet blir ny fart på inflationsbrasan, blir verkningarna för svensk ekonomimycket svåra. En ny kostnadsexplosion för näringslivet kan snabbt äta upp defördelar devalveringen givit i första omgången. Detta måste undvikas. Arbetsmarknadensparter slöt ett mot bakgrund av förhållandena ansvarsfullt tvåårsavtal,med måttfulla lönepåslag som skapade förutsättningar för en lägre inflations-och kostnadsutveckling . Jag menar att det ansvar arbetsmarknadensparter visade , det måste också vi politiker vara beredda att visa närdet gäller att hålla tillbaka inflationen. Genomatt sänka momsen kan vi undvika devalveringens inflationseffekt. Vi kan därmedockså hålla borta de olika kompensationskrav som annars skulle sätta ny snurrpå pris- och lönekarusellen. Men momssänkningen har också en annan viktiguppgift. Vi kan inte klara en hur hård åtstramning som helst av den privatakonsumtionen. Utan momssänkning kommer löntagarna att få en ytterligareförsämring av reallönerna. Det blir ofrånkomligen så. Inte minst svenskexportindustri är beroende av en viss grundläggande aktivitet på hemmamarknadensom bas för sin verksamhet. Socialdemokraternasäger nej till en sänkning av momsen utan att kunna presentera något egenthgtalternativ. Det är, tycker jag, ett anmärkningsvärt agerande.Förra året använde socialdemokraterna all sin kraft för att försöka stoppa enhöjning av momsen. har det plötsligt blivit högsta grad av vishet att hållafast vid den nivå för momsen man tidigare så hårt bekämpade. Underlång tid har socialdemokraterna anklagat regeringen för att bedrivasvångremspolitik. vill uppenbarligen socialdemokraterna dra åf svångremmenytterligare några hål genom att säga nej till sänkt moms. Och de som skall fådra åt svångremmen är i första hand pensionärer, barnfamiljer och lågavlönade.För det är de som mer än andra drabbas av en utebliven sänkt moms. Isommarens s. k. krisprogram satte socialdemokraterna kampen mot inflationenmycket högt. ställer man sig, genom att säga nej till en sänkning av momsen,medvetet bakom en utveckling som kommer att sätta extra fart på inflationen. Isommarens krisprogram krävde socialdemokraterna vidare en serie re valveringar,dvs. uppskrivningar av den svenska kronan. har man accepterat rakamotsatsen, dvs. Om det socialdemokratiska receptet från i somrashade följts, skulle kostnadsläget ha varit ännu högre, svenska företaghade haft ännu svårare att sälja utomlands. Kanskehar vi här också förklaringen till att socialdemokraterna anser sig behövaextra motionstid när det gäller regeringens ekonomiska program. Man har idagsläget helt enkelt inga alternativ. redovisade visserligen någrapunkter av det som skulle ingå i socialdemokraternas partimotion- nej tillmomssänkning och nej till föreslagna besparingar. Men följden av det blir baraökade statsutgifter, högre inflation och sämre konkurrenskraft. Sanningenär också den att även inom LO-kollektivet finns starka röster som pläderar fören momssänkning. I senaste numret av säger att åtgärden att sänka momsen är bra. Låt mig citeradirekt ur Metallarbetaren: "Därmed tar vi bort den inflation somdevalveringen åstadkommer genom att importpriserna stiger." Det säger , och han fortsätter: "Genomden sänkta momsen kan vi hålla nere den svenska inflationen. Sammantaget såleder det här inte till minskad köpkraft för löntagarna. Det blir sammaköpkraft som tidigare, men vi stimulerar efterfrågan på svenska varor." Detvisar att bilden är betydligt mer nyanserad än vad man sökt framställa den frånsocialdemokraternas sida. Detär ofrånkomligen så att en devalvering höjer den allmänna prisnivån genom attimportpriserna stiger. Detta erfar varje konsument. Det finns inget effektivaresätt att generellt motverka detta än att sänka momsen. Den åtgärden får alladra nytta av, men den är särskilt värdefull för pensionärer, barnfamiljer ochlågavlönade. Dåinvänder man att vi med tanke på statens finanser, med tanke på budgetunderskottet,inte skulle kunna sänka momsen därför att det minskar statens inkomster. Men,för det första, regeringen föreslår tidigareläggning av sparåtgärder som underalla omständigheter måste genomföras. offentligautgifternas andel av vår totala produktion uppgår till , och det är ettmåste att denna andel minskas. Denna tidigareläggning av sparåtgärdernainnebär minskade utgifter för staten. Fördet andra kommer regeringens ekonomiska program att öka tillväxten i densvenska ekonomin.