prot · G509117 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:117 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott partigrupp har som suppleant isocialförsäkrings- och trafikutskotten under ledighet anmälthans ersättare , partigrupp har som suppleant iarbetsmarknadsutskottet under ledighet anmält hennes ersättareBo-Gunnar . Talmannen förklarade valda till suppleant i socialförsäkringsutskottet () suppleant i trafikutskottet () suppleant i arbetsmarknadsutskottet () 2 § Justerades protokollen för den26, 29, 30 och samt . 3 § Talmannen meddelade att StaffanBurenstam () samt () och () denna dag återtagit sina platser i , varigenom ,och uppdrag som ersättare upphört. Kompletterings val till utskott 4 § Svar på fråga 1981/82:328 om kommunalaindelningsändringar har frågat mig om jag är beredd att tainitiativ till ändring av lagen om rikets indelning i kommuner, så att beslut omstörre indelningsändringar måste fattas senast före ikraftträdandet. Beslut om indelningsändringar skall enligt huvudregeln i 1kap. 12 § andra stycket lagen (1979:411) om ändring i rikets indelning ikommuner, landsfingskommuner och församlingar (ändrad senast 1980:278) meddelassenast innan ändringen skall träda i kraft. Om det finns synnerligaskäl, får beslutet meddelas , dock inte senare än åttamånader före ikraftträdandet. När beslutade om den nu gällandeindelningslagen, förlängdes minsta tidsfristen mellan regeringens beslut omindelningsändring och ikraftträdandet från till . Ett motivför detta var att de berörda kommunerna skulle ges bättre möjligheter äntidigare att på ett tillfredsställande sätt genomföra planerings- ochbudgetarbetet. Möjlighet att göra undantag från tidsfristen om ett årövervägdes av indelningslagskommittén, vars förslag låg till grund för den nyaindelningslagen. I sitt betänkande (SOU 1978:32) Ny indelningslag förkommuner, landstingskommuner och församlingar framhöll kommittén attundantagsbestämmelsen bör kunna användas, om indelningsutredningen harförsenats därför att den har behövts kompletteras på étt sätt som inte varitmöjligt att förutse. Kommittén anförde särskilt att avsikten med bestämmelseninte är att den skall utnyttjas rutinmässigt i fall då utredningen dragit ut påtiden. I regeringens proposition (1978/79:157) om ny indelningslag anslöt sigföredragande statsrådet till kommitténs förslag om en undantagsbestämmelse.Riksdagen hade heller inget att erinra mot förslaget (KU 1978/79:40, rskr1978/79:363). De beslut som regeringen har fattat med stöd avden nya indelningslagen har meddelats de berörda kommunerna senast föreindelningsändringens ikraftträdande. Jag är väl medveten om att en kortaretidsfrist medför problem för såväl kommunerna som de statliga myndigheterna.Den undantagsmöjlighét söm lagstiftningen ger bör därför tillämpas restriktivt.De motiv för undantagsregeln som fanns när togställning i frågan är enligt min mening alltjämt giltiga. Jag är därför inteberedd att nu ta initiativ till någon ändring av indelningslagen på det sättsom föreslår. 3STURE (): Jag ber att få tacka kommunministern föisvaret på min fråga. Orsaken till att jag har ställt denna fråga är denosäkerhet som har spritt sig beträffande tillämpningen av denkommunala indelningslagens bestämmelser. Jag har begränsat frågan till de bestämmelser i lagen somföreskriver att beslut skall meddelas senast innan eventuella ändringarskall träda i kraft. Till detta har lagts undantagsbestämmelsen att om"det finns synnerliga skäl" kan tiden nedbringas . Det är denna undantagsregel - i de fall den tillämpas -som enligt min mening kan sätta den fria debatten och opinionsbildningen urspel. Att den fria debatten är demokratins livsluft är en uppfattning som inteheller kommunministern brukar vara sen att framhålla. I mitt eget län har uppbrytningen av vissa kommungränserväckt stor förundran, och just nu är det en kommunindelning som berör Sigtunakommun som har ställt frågan på sin spets. En liten minoritet - somuppenbarligen kämpar energiskt för ett segregerat samhälle - har drivit kravetpå en delning av den relativt lilla kommun utan att ha fått stöd avnågon betydelsefull remissinstans. Senast har kammarkollegiet i ett utförligt remissvar tagitklart avstånd från tanken på en delning av kommunen. Man anför bådeadministrativa och ekonomiska synpunkter och framhåller att en delning fårklart negativa effekter för såväl staten som kommuninvånarna. Ett verkligttungt vägande skäl är besparingssynpunkten, som spelar så stor roll försåväl regering som kommuner. En tillämpning av den undantagsregel som jag har omnämnt,utan att kommunfullmäktige och länsorganens uppfattning beaktas, skulle framståsom helt obegriplig och skapa stor förvirring. Som exempel kan nämnas att delokala partiorganisationerna till stor del har slutfört valförberedelserna ochgenomfört nomineringarna för att möta en ny treårig mandatperiod i en odeladkommun. Personligen är jag lika oförstående till en delning som denämnda remissinstanserna, men skulle olyckan ändå vara framme, blir den intemindre av att frågan kastas in mitt i en nyligen påbörjad valrörelse. Principiellt anser jag att enundantagsbestämmelse som ger möjlighet till delning av en enhet medåtta månaders varsel har vi.sat sig vara mycket olämplig. Det sämsta som kanhända är att medborgarna känner sig utsatta för politisk överrumpling. Den riskenär stor med fillämpningen av denna bestämmelse. Tilltron fill demokratin farmycket illa om inte medborgarna ges möjlighet till information, debatt ochtillräckligt rådrum för sådana beslut. säger kommunministern i sitt svar att han är medvetenom de problem som kan uppkomma och att undantagsregeln är avsedd att tillämpasmed stor restrikfivitet. Skall detta svar tolkas så, herr kommunminister, attstatsrådet kommer att visa denna restrikfivitet i det aktuella fallet ? Jag skall självfallet inte gå in på ett enskiltförvaltningsärende - det är både felakfigt och omöjligt att göra det . Jagvill bara upprepa att det är viktigt att beslut om delning föregås av en djupoch intensiv diskussion, så att det ur den utkristalliseras förslag i ena ellerandra riktningen. Om sysselsättningen vid Junex i Jag vill understryka vad jag sade i mitt svar, dvs. attdet inte är meningen att undantagsregeln skall tillämpas rutinmässigt. Om manskall fatta ett delningsbeslut senare än före den aktuella tidpunktenskall det föreligga synnerliga skäl. 5 (); Jag finner svaret relativt lugnande. Undantagsregeln skalltydligen användas med stor restriktivitet i detta fall. Jag företräder här minamånga valmän i denna trakt som har uttalat stark oro för att beslut om delningskulle fattas med stor brådska och med brist på rådrum. För att ytterligare förtydliga problemställningen när detgäller vad som föreskrivs i indelningslagen vill jag bara erinra om att detidigare besluten om delningar i och fattades mindre än ett årföre den aktuella tidpunkten. Vid desamtal och utvärderingar som har skett i de fallen framkom att detadministrativt inte mötte några hinder, fastän delningsbesluten kom så sent somtio resp. i förväg. Jag vill dock understryka att är enlämplig tid i detta sammanhang. Det har t. o. m. sagts att ett beslut inte börkomma tidigare än i förväg, för det skapar oro och föranlederdiskussioner. Jag vill med detta bara precisera mig och säga att detfinns uppfattningar som väl överensstämmer med vad lagen föreskriver. 7 (): I det fall jaghar nämnt pekar alla remissorgans yttranden i den riktningen att en uppdelningär helt olämplig över huvud taget-Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på fråga 1981/82:316 om sysselsättningen vid Junex i har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att rädda sysselsättningen vid Junex iHuskvarna. Bakgrunden till frågan är att Junex i , somtillverkat herrytterrockar i poplin och haft omkring 70 anställda, på egenbegäran försattes i konkurs . Det ankommer på konkursförvaltaren att utredakonkursboets ställning och att med beaktande av borgenärernas bästa finna enlämplig lösning. En fråga som kan uppkomma i detta sammanhang är om det finnsförutsättningar att mera långsiktigt driva verksamheten vidare i någon form. Det ärännu för tidigt att säga vad konkursförvaltarens utredningsarbete kan Nr 117 ''atill. Några särskilda åtgärder från regeringens sida är f. n.inte aktuella. 9INGEGERD (): Jag tackar industriministern för svaret på min fråga. Inledningsvis vill jag säga att det mot bakgrund av attkrisen inom tekoindustrin har fördjupats och attriksdagen beslöt ändra målet för försörjningsberedskapoch produktionsvolym till att utgöra riktmärke kanske inte är så märkligt, omkonfekfionsföretagen är försiktiga med utökade åtaganden. Detta har alltsåresulterat i konkurs vid Junex. Att målet för produktionsvolymen ändrats till att utgöraett riktmärke måste ju ha en innebörd. Det ges inte något direkt svarpå det i den nu föreliggande propositionen 1981/82:148. Resonemangen i denmåste snarare uppfattas som ett försök att ytterligare avlägsna oss frånfidigare fastlagd målsättning. Jag vill mot den bakgrunden peka på den känslaav osäkerhet som finns bland många anställda inom tekoindustrin,och då främst bland det 70-tal anställda som finns vid Junex. Min fråga gällde vilka åtgärder regeringen planerar föratt rädda sysselsättningen vid Junex efter den uppkomna situationen, och jaghar fått svaret att regeringen inte f. n. planerar några särskilda åtgärder.Jag hade hoppats att jag skulle ha kunnat få någon form av löfte med mig.Konkursförvaltaren försöker f. n. finna en ny köpare till företaget. Om hanlyckas med detta, måste det bli fråga om en rekonstruktion av Junex, och det ärockså vad samtliga anställda hoppas på. Om man får en ny köpare till företaget,blir man naturligtvis i behov av ett starkt statligt stöd för att klara enrekonstruktion. Jag skulle därför gärna vilja ha ett löfte från industriministernom att regeringen i en sådan situafion är beredd att välvilligt bedöma Junex iHuskvarna och att stödja en fortsatt sysselsättning där. Om sysselsättningen vid Junex i Som vet är regeringensmöjligheter att inskrida sedan konkursprocessen är ett faktum ytterligtbegränsade. Konkurslagen medger inte att utomstående intressenter går in i ettkonkursbo. Konkursförvaltaren tillsammans med intressenterna måste klara utkonkursboets situation. Jag vill därför inte säga vad som kan komma att hända ifortsättningen. Jag vill bara meddela att vi från regeringens sida varberedda att ställa upp med en statlig garanfi på 2,1 milj. kr. och föreslog attbolagets bank skulle ställa upp med , för att man skulle klara detakuta likviditetsbehovet. Så skedde också - banken förklarade sig beredd attställa upp med sin del av åtagandet. Sedan begärde företagsledningen konkursför företaget. Motiven för detta är något dunkla. Det är vad som kan sägas fördagen. Om Finans etablering inom fjäderfäbranschen 11 INGEGERDELM (s); Det är riktigt att man först fick avslag frånindustriverket. Sedermera gav regeringen ett löfte om kreditgaranti. Men detvar just det otillräckliga i det beslutet i förbund med det förbehåll som fannssom gjorde att företagsägaren i den situationen inte vågade anta erbjudandetutan begärde sig själv i konkurs. Jag läser i proposition 148 att man inom industriverketutöver övrigt utredningsmaterial också gjort en studie där man redovisar ensamhällsekonomisk analys när det gäller företag som tillverkar kostymer,kavajer och överrockar, dvs. Dit räknas också Junex, Manskriver att enligt de beräkningar som gjorts för vart och ett av de ingåendeföretagen ger samtliga ett högre samhällsekonomiskt bidrag om de fortsätter sindrift än om de läggs ned. Detta vittnar väl om att en nedläggning av Junex såväl förstat och kommun som för de anställda kommer att kosta mer än en fortsatt drift. Min fråga gällde om regeringen, efter det att man klaraten rekonstruktion, är villig att ställa upp och stödja det nya företaget. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på fråga 1981/82:318 om Finansetablering inom fjäderfäbranschen har frågat mig om minuppfattning angående lämpligheten av att Finans etablerar sig inomfjäderfäbranschen. Finans skall enligt sin bolagsordning medverkai finansiering av företag som bedriver eller avser bedriva verksamhet iLandskrona och kommuner genom att lämna krediter och/eller garantier. Ivissa fall kan aktier förvärvas eller lokaler hyras ut. Enligt de föreskriftersom regeringen har fastställt för användningen av de medel som staten har ställttill bolagets förfogande får medlen användas endast för verksamhet som är ellerbedöms kunna bli företagsekonomiskt lönsam. Det ankommer på Finans att besluta vilkaprojekt som skall finansieras av bolaget. Enligt vad jag har erfarit bedömerLandskrona Finans att projektet är lönsamt trots den överkapacitet som råder påfjäderfämarknaden. Bolaget har därför beslutat att tillsammans med andrakreditgivare medverka i projektet. Lånen från bolaget lämnas på marknadsmässigavillkor. 13EINAR (); Jag ber att till industriministern fåframföra mitt tack för svaret på min fråga. Den svenska livsmedelsbranschen har i mycket stor utsträckningfått klara omställningarna på egen hand. Den klarar dem också någorlunda - ävenom det ibland är med stora besvärligheter - kanske tack vare att de lantbrukskooperativaorganisationerna har försökt ha en planering i sin verksamhet, hålla ett grepp omproduktion och konsumtion. Vi är naturligtvis i län mycket oroliga överde planer som vi hört talas om, att Finans tänker åstadkomma enöveretablering inom fjäderfäslakteribranschen. Företaget har till industridepartementet uppgivit attverksamheten skulle vara lönsam. Jag måste säga att det kanske kan fungera inomlivsmedelsbranschen , inom lantbrukskooperationens ram, tack vare denplanering som jag antydde. Men om man plötsligt får en kraftig överetablering -vilket helt självklart blir fallet om den här etableringen kommer till stånd -då vill jag fråga: Lönsam på vems bekostnad? Då är det någon annan som måstebetala. I så fall blir anläggningar som är i gång och fungerarnedläggningshotade, och därefter får staten ta hand om dem som blir arbetslösa. Vissa delar av denna bransch är uppbyggda med ganskakraftiga lokaliseringsbidrag, och jag tycker att det i ett sådant härsammanhang är mycket värdefullt om den ena handen vet vad den andra redan hargjort. Jag har fått ett korrekt svar av statsrådet. Han har dockinte riktigt svarat på vad han tycker om lämpligheten av denna etablering. Jag tycker att jordbruksutskottets värderadeordförande har ställt en mycket viktig fråga när han frågat på vems bekostnadsom lönsamheten nås. Jag vill utveckla den kompletterande frågeställningen ochge ett svar beträffande min åsikt: Det är självfallet inte lämpligt att medstatliga medel flytta arbetslöshet. Jag har inga möjligheter att inskrida och ge omdömen omenskilda företags göranden och låtanden - det må gälla statsfinansierade ellerandra. Men som svar på frågan måste jag säga att jag icke finner det lämligtatt man med statliga medel går in i överetablerade branscher och i realitetenlöper risk att flytta arbetslöshet. 15 (): Jag ber verkligen att fä tacka statsrådet fördet kompletterande svaret. Jag kan då bara uttrycka den förhoppningen att detäven inom Finans finns så pass förståndigt folk att man tar dettasom ett gott råd. Finans etablering inom fjäderfäbranschen Överläggningenvar härmed avslutad. Om glesbygdsstöd och sysselsättningsstöd 7 §Svar på fråga 1981/82:322 om glesbygdsstöd och sysselsättningsstöd har frågat mig om ett företagsom beviljats glesbygdsstöd har rätt att dessutom få sysselsättningsstöd. Sysselsättningsstödet utgör en del av detregionalpolitiska stödet till näringslivet. Sysselsättningsstöd utgår tillföretag för verksamheter inom stödområdena 4, 5 och 6 som är stödberättigadeenligt förordningen (1979:632) om regionalpolitiskt stöd. Sysselsättningsstödethar en mer generell karaktär än övriga regionalpolitiska stödformer. Sålundagörs en närmare prövning av de ekonomiska förutsättningarna m. m. för verksamhetenendast vid ansökningar om förstaårsstöd för mer än tio årsarbetskrafter. Glesbygdsstödet, som utgår enligt förordningen (1979:638)om statligt stöd till glesbygd, är avsett att utgöra ett komplement till bl. a.det regionalpolitiska stödet till näringslivet. Glesbygdsstöd i form av bl. a.stöd till sysselsättningsfrämjande åtgärder vid företag i glesbygder får enligtnuvarande bestämmelser därför inte lämnas om verksamheten bedöms kunna bliföremål för stöd enligt förordningen (1979:632) om regionalpolitiskt stöd. Den omständigheten att ett företag beviljats glesbygdsstödtrots att verksamheten måste bedömas som stödberättigad för regionalpolitisktstöd behöver dock inte utesluta att företaget kan få sysselsättningsstöd om detuppfyller övriga bestämmelser för denna stödform. 17STINA (): Jag tackar för svaret på min fråga, ett svarsom jag tolkar mycket positivt. Jag undrar om svaret helt enkelt innebär denhär uppmaningen: Ansök om sysselsättningsstöd på nytt, då är hindren borta! Anledningen till min fråga är, som jag redan har angivit,ett aktuellt fall i Tåsjö i . Några personer har där bildat etteget bolag, Tåsjö Trä, samt sökt och fått glesbygdsstöd - , vilketär det högsta belopp man kan få genom den stödformen. När man sedan söktesysselsättningsstöd för att utveckla sin verksamhet, dvs. skapa fler arbetstillfälleni ett område där sådana initiativ är efterlängtade och behövliga, sadelänsarbetsnämnden nej till kombinationen glesbygdsstöd-sysselsättningsstöd.Detta beslut har överklagats hos AMS. Enligt min mening hade länsarbetsnämnden med en välvilligtolkning av nuvarande bestämmelser ändå kunnat säga ja till anhållan omsysselsättningsstöd. Såvitt jag förstår, delar industriministern minuppfattning. Hade bolaget sökt lokaliseringsstöd först, hade aldrigtvekan uppstått huruvida sysselsättningsstöd skulle kunna ges dessutom. Detresultat som kan uppstå under rådande förhållanden sporrar knappast någon attstarta eget för att skapa sysselsättning åt folk. Det är naturligtvis viktigtatt det företag i som jag har tagit som exempel uppmuntras och inte genom byråkratiskkrångel och en tolkning av bestämmelserna som förefaller litet Nr 117lotteribetonad blir utlämnat till eventuell avveckling, innebärande att den Om verksamheten vid domänverket människornahänvisas till en plats i arbetslöshetskön. Jag tycker dock att dét svar jag har fått på min fråga ärklart positivt och bådar gott för framtiden. Men det verkar som omförfattningar och bestämmelser inte kan vara nog tydliga för att statligamyndigheter på olika plan skall våga sig på tolkningar som är till förmån förden ärendet gäller. Jag tror att i sista delen avsitt anförande trycker på en mycket väsentlig sak. Myndigheterna bör se tilländamålet med insatserna och inte hänge sig till överdriven bokstavstolkningoch byråkra-fi. Jag kan inte kommentera det aktuella ärendet, som StinaEliasson förstår, eftersom det tydligen är föremål för ytterligare behandling.Men jag vill påpeka att i den proposition om program för regional utvecklingoch ökad resurshushållning, som nu har under behandling, har viföreslagit vissa preciseringar av förhållandet mellan det regionalpolitiskastödet till näringslivet och glesbygdsstödet. Begreppet glesbygd preciseras därnärmare, och dessutom slås fast att det regionalpolitiska stödet bör prövas iförsta hand. Detta har vi gjort för att underlätta för myndigheten att bedömanär olika stödformer skall användas. Tyvärr har det alltså varit nödvändigt medden preciseringen i fall där fantasi och känsla annars skulle ha kunnat räcka. 19 (); Det är klart att jag har full förståelse föratt industriministern inte kan gå in på det aktuella fallet. Men jag lyssnar ini svaret att industriministern är beredd att ändra oklarheterna ibestämmelserna så att situationer liknande den som Tåsjö Trä har råkat i inteuppkommer. Därmed är jag nöjd för dagen i varje fall. Överläggningen var härmed avslutad. 8§ Svar på interpellation 1981/82:145 om verksamheten vid domänverket har frågat mig dels om jaganser det vara möjligt att ge nyttjanderättsdivisionen inom domänverket enfristående ställning, dels vilka principer som bör gälla förarrendeprissättningen på domänverkets jordbruksarrenden. I samband med att domänverkets femårsplan för åren1980-1984 arbetats fram, övervägdes även vissa organisatoriska förändringarinom verket. Om verksamheten vid domänverket Genomändring (1981:284) i förordningen (1975:1021) med instruktion för domänverketfastställdes bl. a. att verkets verksamhet inom nyttjanderätts-omrädet skullesamlas i en särskild resultatenhet. Verksamheten bedrevs tidigare inom de olikaskogsregionerna. Division nyttjanderätter har f. n. en omsättning på drygt80 milj. kr., motsvarande av domänverkets totala omsättning. Drygt entredjedel av divisionens omsättning faller på jordbruksarrenden. Bland övrigverksamhet ingår bl. a. uthyrning av permanent- och fritidsbostäder, markarrendenm. Divisionen svarar för att den mark inom domänfonden som inte används förskogsbruk kommer till en ändamålsenlig användning. De olika nyttjanderättsobjekten finns ofta inom de s. k.kronoparkerna, dvs. den skogsmark som domänverket förvaltar. Detta gäller t.ex. för bostäder, materialtäkter och markarrenden. Det gäller också för mångaarrendejordbruk. Andra arrendejordbruk ingår i kronoegendomar därjordbruksinnehavet är mer framträdande. Även i dessa fall finns dock påegendomarna inte sällan skog som brukas integrerat med domänverkets övrigaskogar. Enligt.vad jag har inhämtat är kontakterna i den löpandeförvaltningen mellan nyttjanderättsdivisionen och reviren inom verketsskogsregioner täta. Med hänsyn härtill och till det nära sambandet - mellandivisionens verksamhet och domänverket i övrigt bedömer jag f. n. ettutbrytande av divisionen som helhet från verket som olämpligt. Jag vill isammanhanget framhålla att domänverket genomgått endecentraliseringsprocess, som bl. a. resulterat i en mer självständigställning för nyttjanderättsdivisionen och regionerna. När det gällerdomänverkets jordbruksmark vill jag nämna att en speciell översyn avfastighetsinnehavet f. n. pågår inom verket i syfte att omstrukturera innehavetav sådan mark. Enligt vad jag inhämtat kan följden av detta bli att verket iökad utsträckning säljer ut jordbruksmark. Vad gäller principerna för domänverketsarrendeprissättning vill jag erinra om att frågan om prissättning avjordbruksarrenden behandlas i 9 kap. jordabalken. Reglerna, som självfalletgäller även domänverket, innebär bl. a. att det vid upplåtelse av arrende tillny arrendator råder avtalsfrihet i fråga om arrendeavgiftens storlek. Vidförlängning av ett arrendeavtal gäller som huvudregel att arrendeavgiften skallutgå med skäligt belopp. Denna regel har genom en lagändring som trädde i kraftden kompletterats med en bestämmelse av innebörd att, om jordägarenoch arrendatorn inte kan enas om avgiftens storlek, denna skall bestämmas såatt den kan antas motsvara arrendeställets avkastningsförmåga, avtalets innehålloch omständigheterna i övrigt. Vad gäller domänverkets arrendenivåer tillämpar verket,enligt vad jag inhämtat, den grundprincipen att arrendeavgiften skall vararimlig i förhållande till arrendeställets avkastningsförmåga. Interpellanten hänvisar i sin fråga till en mening inyttjanderättsdivisionens årsredogörelse för , där uttrycket"marknadsanpassad arrendenivå" förekommer. Enligt vad jag inhämtatskall uttrycket inte tolkas på annat sätt än attdomänverkets ambition är att uppnå skäliga avgifter, med beaktande i Nr 117första hand av avkastningsförmågan. Arrendeavgifter bedömda på detta sätt Tisdaeen den kan enligt verket i ett långsiktigt perspektiv betraktas sommarknadsanpas- i-i 3,;] 1082 har emellertid nu framfört att verkets uttryck i Om verksamheten vid domänverket årsredogörelsen är mindre väl valt, med hänsyn till detsätt på vilket begreppet "marknad" har använts i bl. a. förarbetenatill nämnda lagändring. 21Andre vice talmannen (); Jag tackar industriminister för detintressanta svaret på min interpellation.