prot · G50954 · 1981-12-31 00:00:00 — I fortsättningen har regeringen ansvaret för att försökahålla kostnadsutvecklingen vid under kontroll. Och om deninte gör det återstår inget annat än att betala merkostnaderna. Så måste mantolka utskottets skrivning. Men jag betonar att ansvaret helt ligger påregeringen. Det är dess uppgift att se till att ramarna hålls. Det har sagts en hel del i denna debatt. Förste vicetalmannen har talat sig varm för höjda läkarlöner och för den offentligasektorn, och jag måste säga att det är litet egendomligt att höra detta. Honoch moderata samlingsparfiet försöker minska den offentliga sektorn så mycketsom möjligt. Men just nu berör ett ärende henne själv som uppsalalänsbo, och dågäller inte längre vad partiet har sagt. Jag tycker att det bör vara litetkonsekvens, även om man känner varmt för . Jag förstårdetta mycket väl, men det vore kanske litet mer klädsamt om äveni andra sammanhang talade sig varm för den offentliga sektorn. Detta räcker för min del i den här omgången.Jag ber att få yrka bifall till utskottets förslag. 174HANS ALSEN (s): Efter att ha lyssnat till utskottetsordförande vill jag än en gång understryka och ansluta mig till hans synpunktatt det är bra att detta avtal, om formella övertagande från den 1januari 1983, preliminärt har träffats. Det är nödvändigt med ett entydigtledarskap för . Det är värdefullt ur många synpunkter attdetta åstadkoms. Jag är också medveten om, som säger, att detkan föra med sig bekymmer för läns landsting. Det är uppenbart så -vikänner alla de svårigheter som offentlig verksamhet har och kan möta iframtiden. Vi hoppas att valutgången skall göra det en smula lättareatt få allmänpolitisk förståelse för nödvändigheten av att satsa på offentligsektor och i hög grad på det som har med vården att göra. Om jag förstod utskottets ordförande rätt är det på detsättet, att om kostnaderna under innevarande budgetår för att hålla en rimligvårdstandard - utan att man ger avkall på de områden där det är väsenfligt atthålla en hög vårdstandard - blir så höga att det icke är möjligt att klara deminom kostnadsramarna, så har regeringen att se till att det utanordnas medelsom täcker de underskott som uppstår. Jag tolkar det så att utskottetsordförande därmed har bejakat min fråga om huruvida man skulle täcka ettunderskott som kunde komma att uppgå till exempelvis det belopp som har yrkatsi motion 116, dvs. 6 milj. kr. Då är det regeringens - som jag uttrycker det-skyldighet att klara de kostnaderna, och det är jag tacksam för att kunnanotera. Jag hoppas också att härvarande statsråd nu lyssnar noga och blir pådet klara med sin skyldighet i sammanhanget. Jag vill redovisa för vad vi i motion 116 särskilt harpekat på, nämligen problemen vid , nödvändigheten av attupprätthålla standarden inom sjukhusets thoraxkirurgi och nödvändigheten avatt icke under några förhållanden försämra den reumatologiska verksamheten,utan snarare bygga upp den - i är det endaregionsjukhus som inte har någon reumatologisk klinik, och det är därförnödvändigt att den verksamheten byggs upp. Vi har vidare pekat på det angelägnai att den yrkesmedicinska verksamheten kan fullföljas samt att sjukhusetsbasresurser inte får äventyras. 10 protokoll 1981/82:53-55 Dettaär bakgrunden till vår motion. Det är alltså inte fråga om någon envetensträvan att till varje pris hålla uppe kostnaderna, utan till grund för vårmotion ligger de enligt vår mening nödvändiga insatserna för att klara enrimlig vård. Jag har förstått utskottets ordförande så, att han och utskottetdelar den uppfattningen och att han, som sagt, menar att regeringen har atttillse att en sådan vård kan upprätthållas. Qm detta kan ske inom de angivnakostnadsramarna, är det bra - om icke, är det regeringens sak att tillse attnödvändiga medel kommer att ställas till förfogande för /82. Därmedhar jag ingen anledning att yrka bifall till den föreliggande motionen. Jaganser den vara tillgodosedd. 175 Förste vicetalmannen (): Först en liten korrigering av vad sade. Moderaternassträvan skulle enhgt honom alltid ha varit att få ned den offentliga sektorn.Men jag tror att det är en gemensam strävan här i kammaren att i den ekonomiskasituation som vi har i vårt land begränsa den offentliga sektorns ökningstakt.Det är detta vi har diskuterat från alla partiers sida - möjligen har inte vpkdeltagit i den diskussionen, men alla ekonomiskt ansvarsmedvetna politiskapartier har gjort det. Naturligtvisär det i en situation, där man måste vara utomordentligt återhållsam medutgifter, viktigare än någonsin att man också inriktar den offentliga sektornsutgifter på sådant som den enskilde inte kan klara själv. Dit hör självfalletsådant som försvar, rättsväsen och goda utbildningsmöjligheter, men också -och inte minst - god vård åt gamla, sjuka och handikappade. Det är enuppfattning som jag minsann inte är ensam om att stå bakom inom mitt parti,utan den är en av grundstenarna i vårt partis ideologi. Jag tror också att vialla är ganska överens om att det i bekymmersamma situationer är nödvändigt attinrikta utgifterna på sådana områden jag här berörde. Jagtror liksom att det inte på något sätt kommer att bli en dans pårosor att ta över huvudmannaskapet. som jag varhälsovårdsminister tog jag initiativ till förhandlingarna om ett överförande avhuvudmannaskapet helt enkelt därför att jag menar att vården sköts på bästasätt, om man lägger ansvaret så nära de vårdbehövande som möjligt. Jag tyckerkanske också att utvecklingen har visat att detta är enriktig iakttagelse. Allrasist skulle jag vilja ha ett förtydligande av som talesman förutskottet. Jag visade här vilka utomordentligt drastiska nedskärningar somskulle behövas, om man skall klara en ytterligare neddragning av läkarlönernamed 5 milj. kr., utöver de 5 miljoner som man har sparat in. Det skulleinnebära en nedskärning av vården vid sjukhuset som inte kunde planeras, därföratt den skulle drabba blint. Det skulle innebära att man inte kunde återbesättade läkartjänster som av olika anledningar blir lediga - därför att en läkareförsvinner åt annat håll eller av annananledning - inte ens om det är fråga om en helt grundläggande läkartjänst. Jag hoppas att jag tolkar utskottet rätt när jag säger attsådana oplanerbara, drastiska, ytterligare nedskärningar - som naturligtvishårt drabbar både patienter och den övriga vårdpersonal som då måste friställas-inte får accepteras, att det är uteslutet att utskottet ställer upp på det.Jag utgår ifrån att utskottet menar att man fram till i stort fåracceptera den nedskärning som redan har gjorts och som innebär en omfattandebegränsning av vårdmöjligheterna men att vi skall försöka undvika ytterligarenedskärningar härutöver, som följd av bl. a otillräckliga läkarlöneramar. 176GÖRAN (): Jag förutsätter att det något så när klokamänniskor som sitter i direktionen. Om några sådana fall som härskildrar inträffar, kommer direktionen säkerligen att se till att man fårläkare som är anpassade till de områden det gäller. Något annat kan man intetänka sig. Sedan måste jag säga att det är skönt att höra fruTroedsson tala till den offentliga sektorns försvar. Jag vill bara säga; Gördet inte bara närdet gäller ! Tänk i litet vidare banor! Då tror jag attvi skulle vara ännu mera nöjda med . Till vill jag säga att det jag har sagt gällerför utskottets betänkande. Men om kostnadsutvecklingen skulle bli så fantastiskär det inte säkert att 6 miljoner räcker - då kan det bli 10 miljoner. Vi harinte sagt mer än att det är regeringens skyldighet att se till att ramarnahålls. Kan man inte göra det, återstår ingenting annat än att betala. 177 Förste vice talmannen (): Det här börjar likna den gamla tiden, närGöran och jag hade heta debatter här i kammaren om hur vi på bästamöjliga sätt skulle kunna garantera en effektiv och tillräcklig utbyggnad avlångvården. Även om vi hade olika syn på hur det skulle gå till, var vi överensom att det var angeläget att vi fick den erforderliga utbyggnaden avlångvården. Det är långt ifrån enbart i fråga om Akademiska sjukhusetsom jag anser att det ligger ett stort ansvar på landstingen att bedriva eneffektiv och tillräcklig vårdverksamhet. Allra sist, herr talman, vill jag säga att jag tycker attjag fick ett positivt besked av när det gällde läkarlönerna,nämligen att det beslut som vi om kommer att fatta inte innebäratt man kan acceptera oplanerbara nedskärningar av läkarlönerna vid Akademiskasjukhuset, utan att man måste se vilka effekter det får påvårdverksamheten. Det tycker jag är ett positivt besked. Bidrag till driften av gymnasieskolor 178 HANS (): Det är tydligt att debatten går mot sittslut. Jag skall inte blanda mig i vad en del av debatten har gällt - detkontroversiella i de synpunkter på vad offentHg sektor får kosta sommoderaternas företrädare här anförde. Jag skall bara konstatera det som jagtycker är väsentligt, nämligen att utskottets talesman har bejakat vad som harvarit strävan i den socialdemokratiska motionen; Upprätthållandet av en rimligvårdstandard skall i första hand ske inom den kostnadsram som är anvisad. Menom det visar sig icke vara möjligt, är alltså utskottets talesman på det klaramed att det är regeringens skyldighet att tillse att de ytterligare kostnadernakommer att bestridas. Därmed anser jag att de yrkanden som finns i densocialdemokratiska motionen är fillgodosedda. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med301 röster mot 18 för utskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till mofion 121 av . 23 § Föredrogs betänkande 1981/82:27 om socialstyrelsensfillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. m. 1981/82:60 delvis) Utskottets hemställan bifölls. 24 § Bidrag till driften avgymnasieskolor Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande /82:7 om anslag på filläggsbudget I (prop. 1981/82:25 delvis). 179 TREDJE VICE TALMANNEN: I fråga om detta betänkande hållesgemensam överläggning för samfliga punkter. Under den gemensamma överläggningenfår yrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 180RAUL BLUCHER (vpk): Huvudsyftet med vår mofion i detta ärende äratt invända mot en ytterligare ökad styrning av studievalen inom gymnasieskolantill vad som passar det s. k. näringslivets efterfrågan. Dels menar vi att regeringen i stället borde lägga neransträngningar på att skaffa fram arbete åt ungdom genom planmässiga insatser,dels anser vi att det visar sig att denna s. k. efterfrågan - i synnerhet närdet gäller den privata sektorn - kännetecknas av planlöshet och ryckighet.Därför menar vi att det är fel att söka kortsiktiga lösningar genom ytterligareanpassning till denna efterfrågan. Skälet förregeringen är den s. k. puckeln av tonåringar-ett skäl som i och Nr 54 för sigskulle kunna vara förståeligt. Men det är, som vi ser det, lika fullt d äventyrligtatt styra de ungas studie- och yrkesval efter kortsiktiga och ir Hgremhe 1981 planlösatecken på efterfrågan. Vi kan inte frigöra oss från tanken att den insats somdet är fråga om nu även får den verkan att företagen i stället d.j fji i /y Jag yrkar bifall till vpk-motionen. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 181 (): Vi måste vidta alla upptänkHga åtgärder ikampen mot ungdomarnas arbetslöshet. Att ge dem arbete eller ubildning i någonform är av avgörande betydelse i svenskt samhällsliv . Detta är en mycket Hten punkt i det stora sammanhanget.Men att gå emot den är obegripHgt onödigt. Jag yrkarbifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. Utskotiets hemställan bifölls med 297 röster mot 17 förmotion 105 av m. fl. Utskottets hemställan bifölls. 1981/82:10om auktoriserade revisorer hos stat och kommun 1981/82:15om ökad tillverknig av lantbruksmaskiner 1981/82:16om möbelindustrin Vad utskottet hemställt bifölls. 26 § Konsumentpolitiska frågor Föredrogs näringsutskottetsbetänkande /82:17 om konsumentpolitiska frågor. 182 (): Detta är sista ärendet på dagens dagordning.Jag skall försöka att fatta mig kort. Det återstår att se om jag lyckas med densaken. betänkande 17 behandlar en delkonsumentpolitiska motioner. Där har socialdemokraterna i utskottet reserveratsig på en punkt. Det gäller jämförprissättningen inom dagligvaruhandeln. har och statens pris- ochkartellnämnd arbetat för att jämförpriser skall genomföras på livsmedel.Jämförpriser behövs för att konsumenten lätt skall kunna upptäckaprisskillnader mellan olika varor som inte beror på förpackningsstorlek ellervarumängd. Vi menar att jämförpriserna , då många har svårt att fåpengarna att räcka till, är viktigare än någonsin för konsumenterna. Så tidigtsom 1974 publicerade statens pris- och kartellnämnd i samarbete med livsmedelshandelnoch enhefliga regler för jämförprismärkningen inom livsmedelshandeln.Handeln utfäste sig då, och har gjort så under flera senare tillfällen, attjämförprismärkning skulle genomföras i butikerna. Tyvärr visar också upprepadeundersökningar att det går dåligt framåt när det gäller denna rekommendation,som handeln också har ställt sig bakom. Vi menar från socialdemokratiskt hållatt det ligger i linje med marknadsföringslagens regler om information tillkonsumenterna på väsentliga områden att jämförprismärkning kommer till stånd.Vi vill nu gå från ord till handling i denna fråga efter de som vi harförsökt få resultat på frivillighetens väg. Socialdemokraterna i näringsutskottet vill att riksdagenskall ge regeringen i uppdrag att på den här punkten genomföra erforderligalagändringar -antingen genom att utarbeta en särskild lagstiftning omobligatorisk jämförprismärkning inom livsmedelshandeln eller genom att pålämpligt sätt utvidga marknadsföringslagen. Mycket pengar skulle kunna räddas för konsumenterna, om vifick en fullt genomförd jämförprismärkning. har gjort enberäkning som tyder på att det är fråga om en besparing av kostnader inomhushållens budget på meHan 10 och . Särskilt i av reallönesänkning,galopperande inflation och liknande, som vi ju har haft , ärbehovet av besparingar från konsumentsynpunkt mer aktuellt . Det ärinte fråga om några närgångna pekpinnar för konsumenterna utan helt enkelt omen, som vi tycker, ganska naturlig serviceåtgärd. Sedan är det upp till varjekonsument att välja om man vill utnyttja jämförpriserna eller inte. Vi tror attallt fler konsumenter är intresserade av denna möjlighet till jämförelser. Dettahar varit utgångspunkten för vår reservation, och jag ber att få yrka Nr 54 bifall till den socialdemokratiska reservationen som är fogad tillnäringsut- den skottets betänkande nr 17. Anf.183 (): Konsumentpoli Allt fler börjar bli medvetna om att vi medverkar i dska fråsorsammanhang som inte stämmer med våra värderingar, utan att vi har kontroll överdet. Som konsumenter gör vi en viss verksamhet möjlig genom att köpa en vara.Man kan se på våra pengar som en sorts energiflöde som vi dirigerar åt ettvisst håll och därmed sätter i gång verksamhet. Vi har alltså ett intresse avatt veta vad vi möjliggör genom vårt konsumentval, hur produktionen går till. människor som utfört produktionen arbetat under goda förhållanden, medskälig lön och möjlighet att påverka sin situation? Har produktionsmetodernainneburit att naturen vårdats eller skadats? Blir vårt lands försörjningtryggare eller mer sårbar? Fler och fler människor viU leva så att de bidrartill att lösa världens problem i stället för att förvärra dem. Varje individshandling kan tyckas betydelselös, men mänskligheten består ju av individer, somalla påverkar varandra och helheten.. Detär ofta mycket svårt att få den varuinformation man behöver för att kunna taansvar för sitt handlande i ett större perspektiv. Frivilliga sammanslutningarförsöker nu bilda opinion, t. ex. Matlagen MUDI-MUMS, som uttytt betyder Matutan djurindustrier - Mat utan multinationella storföretag. Menockså konsumentpolitiken borde innebära något mycket mer än hjälp till kundernaatt själva få ut så mycket som möjligt för sina pengar. Konsumenterna har rätttill en öppen information om hur varan kommer till, så att det blir möjHgt attsjälv bestämma om man vill gagna detta sätt att producera på eller inte. Närinformationen mest handlar om lågt pris, stimuleras inte en utveckling avföretagen som är lyckosam ur helhetssynpunkt. Marknadsekonominär det smidigaste sättet att undvika glädjedödande krångel och att stimuleramångas skaparförmåga. Men marknadsekonomin måste bli moralisk. Annars har deningen framtid. Vårt sätt att producera måste stämma överens med våravärderingar. Ingen människa har rätt eller mår i längden väl av att bygga sittvälstånd på andras olycka eller på naturens utarmning. nya livsstil som allt fler längtar efter att förverkliga ingår en strävanefter att handla så, att man kan bejaka som hel människa de sammanhang maningår i. Detväxer nu på olika håll i världen fram företag som arbetar på det nya öppnasättet. Som exempel kan jag nämna i , där engrupp småföretagare samarbetar med anställda och kunder, ja t. o. m. delar medsig av sina idéer till konkurrenter. De har en kontakt med varandra som helamänniskor, på ett nytt öppet sätt. Man skapar sociala nätverk med vänners vänner, som omfattar företagen med sympati ochsolidaritet och som ställer upp när det behövs. Man prioriterar arbetsglädjeoch gemenskap framför expansion och högsta vinst. Det kanske verkar utopisktmen fungerar faktiskt framgångsrikt . Är inte detta mer sympatiskt än det vi vant oss vid avknivskarp konkurrens, hemlighetsmakeri, halvsanningar och att bara söka sitteget bästa? Vad är det som säger att en fri marknadsekonomi inte skulle kunnafungera på dessa villkor? Kooperativa företagsformer, som är ordentHgt rotade ivår ekonomi och som stimuleras på nya sätt, skulle kunna göra allvar av sitthuvudsyfte att tjäna varandra, ej tjäna på andra. Jag tror att konsumenterna nuär mogna att stödja sådana strävanden. Men för detta behövs alltså en djuparekunskap och en utvidgad konsumentinformation. är inne på rätt väg, när vi nu ställeross positiva till att märka varor med ursprungsland. Regeringen förberedersådana regler när det gäller kläder. Utskottet behandlar välvilligt encentermotion 1980/ 81; 1388 av m. fl. och säger att vissa skäl avkonsumentpolitisk natur talar för en obligatorisk ursprungsmärkning av allavaror som saluförs i . Utskottet utgår från att regeringen under denfortsatta beredningen av utredningsförslaget om ursprungsmärkning av kläderöverväger denna fråga och att resultatet av dessa överväganden i lämplig formredovisas för . Också de delar vi nu behandlar av den centerpartistiskakommittémotionen 1980/81:1870 av m. fl., har blivitvälvilligt bemött av utskottet. Motionen föreslår "Köpsvenskt"-kampanjer för att öka vår självförsörjning och minska vårsårbarhet. Det är i det sammanhanget viktigt att konsumenterna får informationom vilka varor som är svensktillverkade. Utskottet anser att sådana kampanjeräven i fortsättningen är en uppgift för de enskilda företagen, förbranschorganisationer, handelskamrar m. fl. Utskottet säger: "Sådanakampanjer kan utan tvivel vara av värde för de tillverkningsföretag som deltaroch bidrar till att sysselsättningsnivån inom industrin upprätthålls." motion tar också upp frågan om etiskanormer för direktreklam. Utskottet erinrar om att konsumentombudsmannen, konsumentverketoch annonsörerna arbetar med denna fråga. har i flera årarbetat på att formulera allmänna riktlinjer för direktreklam. Utskottet finnerdet angeläget att riktlinjearbetet på detta område fullföljs och att frågan ommål och metoder inom direktreklamen därigenom tillförs nytt material. Utskottetvill särskilt framhålla önskvärdheten av att direktreklam inte utformas så attden kan inverka menligt på barn eller ungdom. När det gäller den folkparfistiska motionen 1980/81:1519av m. fl. om konsumentinflytande på den offentliga sektorn redovisarutskottet uttalanden och förslag och drar slutsatsen attgränserna för de konsumentpolifiska organens verksamhetsfält inte bör utökasfill att mer än nuinnefatta bevakning av offentliga organs service. önskemål om ett vidgat konsumentinflytande inom denoffentliga sektorn Hen förtjänaratt uppmärksammas i skilda sammanhang, men någon samlad i/- rtecppKp looi utredningrekommenderar utskottet inte. Jämförprismärkningen slutligen ger en viktig informationtill kunden, det Kon<;umpntnoli är alla i utskottet överens om. Handeln stårju också bakom detta, som tj,.h frnen har påpekat. Påfrivillig väg växer också en sådan märkning fram hos allt flerlivsmedelsdetaljister. Utskottsmajoriteten anser att det är angeläget att dennautveckling fortsätter, men tycker däremot inte att det behövs någon särskildlagstiftning om obligatorisk jämförprismärkning, som socialdemokraterna önskari sin reservation. Jag ber att få yrkabifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. 184ULLA ORRING (fp); I mitt anförande vill jag beröra tre områdenmed anledning av näringsutskottets betänkande 1981/82:17, nämligen frågan omobligatorisk jämförprismärkning, ursprungsmärkningen och frågan ominnehållsde-klarafion på svenska för importerade konsumentvaror samt förslagetom utredning om konsumentinflytande på den offentliga sektorn. De konsumentpolifiska frågorna kan uppfattas som en ganskasnäv bit av samhällssektorn. finns den föreställningen attkonsumentfrågor i stort sett bara handlar om att förmedla testresultat påkapitalvaror. Ingenting kan vara mer felakfigt. Det behövs en djuparegrundsyn om behovet och betydelsen av en aktiv konsumentpolitisk verksamhet. Vii vill sträva efter att öka konsumentinflytandet och genom olikainsatser stödja och förbättra konsumenternas ställning på marknaden, men ävenmedverka till att den enskilde konsumenten på bästa sätt utnyttjar sina egnakunskaper och kvalifikafioner. Särskilt , i det kärva ekonomiska läget, ärupplysta och medvetna konsumenter ett måste för folkhushållet. Genom denorganisatoriska uppbyggnaden av den offentliga verksamheten inomkonsumentområdet, i kommuner, ute i länen och centralt genom konsumentverketskall den enskilde konsumenten kunna tillförsäkras möjlighet fill rådgivningoch stöd. Det är viktigt att trots strama ekonomiska tider värna omden konsumentpolitiska verksamheten. Många stäUer sig frågan om vi nått gränsen för denmateriella välfärden. Konsumtionen kan inte växa som . Vi tvingasdärför att hushålla med våra resurser. Vad vi då behöver är kunniga konsumenter som efter friaval och med hjälp av fria affärstider kan medverka till förnuftiga ochprisbilliga inköp - gärna efter rådgivning från våra 190 konsumentnämnder och39 hemkonsulenter. Kunskaper med någorlunda bredd gör människor kapabla attta sig an problemen. inställning är att man skall underlättaarbetet för konsumenterna och göra produktinformationen lättillgänglig. Betydelsen av prismärkning ochjämförpriser är väl dokumenterad genom en undersökning som statens pris- ochkartellnämnd utfört. Den visar att det kan skilja på slutsumman,om man genomgående väljer den billigaste i stället för den dyraste varan. Vivet att drygt en femtedel av våra inkomster går till livsmedel. Totaltinhandlas livsmedel för i vårt land. Inte minst förbarnfamiljerna är de kostnaderna den största samlade utgiftsposten, och storabesparingar kan här hämtas för såväl den enskilde konsumenten som familjen. är det särskilt viktigt att klara hushållsbudgeten.Jämförpriser hjälper oss också att upptäcka skillnaden i kilo- och literprisför olika varor och att värdera skilda priserbjudanden. För min del anser jagatt jämförpriser är ett mycket bra hjälpmedel att hålla kostnaderna nere. Detär ett bättre hjälpmedel för besparingar i hushållsbudgeten än tillfälligaprisnedsättning-ar. Den tillämpning av jämförprismärkning som redan nu skerinom handeln visar inte på några rent tekniska svårigheter medmärkningssystemet. Undersökningar gjorda pekar på enökning av jämförprismärkning inom detaljhandeln. Dock har spridningen av märkningeninte gått så snabbt som man räknade med i de frivilliga överenskommelser somträffats mellan handeln och . Men konsumenterna måste också själva ställa krav på prismärkningi sina närbutiker.