prot · G509150 · 1981-12-31 00:00:00 — Detligger ändå något tilltalande i det sista som var inne på, attinföra en värnskatt för att klara kampen mot ungdomsarbetslösheten. Men vad ärdet för fel med de skatter som vi redan betalar, ? Varför kan viinte använda de pengarna just i kampen mot arbetslösheten och säga oss att detär annat som vi får avstå ifrån? Det är precis det resonemang som regeringenhar fört. Men socialdemokraterna säger nej till alla sådana besparingar. Jagvet också, , att det finns nära nog hur många projekt som helst somskulle kunna dras i gång. Men man kan inte gå hur långt som helst iresonemanget: Eftersom detta i alla fall skall göras, så kan jag göra det iår-jag skall i alla fall byta bil , så det kan jag väl lika gärna görai år. Om åtgärder mot arbetslösheten i Om pengarna inte räcker för allting, måste man ändå ta dethela i den takt som pengarna strömmar in. Och har vi sagt: Vi kan göra endel av detta, och vi har använt drygt 2 miljarder på det temat. Men detinnebär att vi antingen måste spara hårdare på annat håll eller också måsteacceptera en större upplåning. Och den upplåningen ser ju också en fara. Den ekonomiska politik som vi nu bedriver och som på punktefter punkt avviker från den som refererar till, nämligen den iUSA och , men som också avviker från den som socialisterna för iFrankrike -en politik som leder till ökad arbetslöshet, i likhet med Thatchersoch - innebär både att spara och att satsa på investeringar som ledertill nya arbetsuppgifter. Denna kombination av att både spara och att arbetasig ur krisen menar jag är den enda möjligheten. 6BIRGITTA (): Det svar som statsrådet har lämnat på PaulJanssons interpellation tycker jag visar att den nuvarande regeringen inteavser att trygga den fulla sysselsättningen, särskilt inte i . Vi kan konstatera att arbetslösheten i länligger på 3,. I landet i övrigt är den något mindre. Att vi har län somVästmanlands, och att jämföra oss med när detgäller länens totala arbetslöshet är inte hedrande vare sig för de länen ellerför . Att vi sedan inom vissa kommuner i har enhögre arbetslöshet än inom de stödområdesfördelningar som har räknats upp ärheller inte något hedrande vare sig för eller för regeringen,som har att lägga fram förslag. I är 5,arbetslösa och i Töreboda4,. Arbetsmarknadsministern vet själv vilka siffror som gäller för stödområdena,och hur arbetslöshetsfördelningen ser ut i dem. Situationen är väldigtallvarlig när både ungdomar och äldre får gå utan arbete. Ungdomarna utgör 32 %av de arbetslösa, i när gymnasieplatserna i inte är fulltutbyggda så att man kan erbjuda alla ungdomar en gymnasieplats. Det ser vimycket allvarligt på. Kvinnornas situation är mer oroande i än pånågot annat ställe, vill jag påstå. I en del kommuner är av de arbetslösakvinnor. Många av dem har inte ens gått ut och sökt ett arbete. De vet attpersonalen på arbetsförmedlingarna har en hopplös situation genom minskningenav resurser, och de känner sig så passiviserade att de inte orkar gå ut ochsöka arbete. Passiviserade blev de också när arbetsmarknadsministern gjorde ettuttalande om att man skulle ordna mer deltidsarbete. Det var en skymf mot demsom söker ett heltidsarbete. I dagens läge behöver man verkligen ettheltidsarbete om man skall kunna försörja sig, och människorna vill försörjasig. De vill inte använda sig av ohka samhällsstöd. Det är arbete som krävs. De som är kassamedlemmar är också mycket oroade.Kassamedlemmarnas andel av de arbetslösa har ökat. Tendensen till utförsäkringhar också ökat mycket markant. Ävendär är kvinnornas andel den största, vilket den inte var tidigare. Dettahänder i ett läge där regeringen lägger fram förslag om försämringar, som viuppfattar det, av arbetslöshetsersättningarna. Man tillmötesgår inte kassornaskrav på full ersättning på . utan man föreslår bara . Visserligenvet jag att det är en debatt som kommer , men jag kan inte undgåatt beröra den här situationen , för människor blir mycket hårtdrabbade av att under behöva gå med ett dåligtunderstöd. Kostnaderna för hyror, mat och allt annat stiger, och man oroas förframtiden. Hela familjers framtid står på spel, inte bara i ,utan totalt sett i hela . Hela familjer drabbas på orter där man intekan få arbete. Gemenskapen människor emellan slås sönder på grund av att maninte känner att man betyder något i samhället. Mot denna politik har denborgerliga regeringen ingenting att rekommendera, utan man försöker hela tidenbara prata runt och föra en låtgå-politik. Detvore också intressant att få ett besked om de 600 milj. kr. som man nu avseratt stödja statiiga byggnader med. har begärt 106 milj. kr. Hurmycket av de 600 miljonerna tänker man tilldela ? Det vore ganskabra att få ett svar på den frågan. Omåtgärder mot arbetslösheten i 7 (): Vi kanske inte skall fortsätta den ekonomiska debatten, men den hängerju ändå samman med resurserna till arbetslöshetsbekämpning och annat. hävdar att jag skulle påstå att man borde höja skatterna så kraftigtatt man på en gång kunde "sopa in" hela budgetunderskottet på 80 miljarder.Det har jag aldrig föreslagit, och några sådana tankar har jag aldrig haft.Också jag tror att man måste både arbeta och spara sig ur krisen. Manfår naturligtvis också se på budgetens inkomstsida. Detta är ju mittenpartiernaoch vi socialdemokrater - i varje fall än så länge - överens om när det gällerdet skatteomläggningsprogram som skall behandlas i kammaren. Vi får välse hur länge överenskommelsen håller - jag vet ju att mitten är utsatt för hårdpress från sida - men jag utgår från att uppgörelsen kommer atthålla. Enligt den skall ju skatteomläggningen helfinansieras. Vihar sagt nej, , till de mest utmanande socialanedrustningssträvanden som regeringen håller på med f. n. Vi säger nej tillinförande av karensdagar i sjukförsäkringen. Vi har lovat väljarna attåterställa förhållandena på den punkten om ni skulle lyckas klara det förslagetgenom . Vi säger nej till försämringar av arbetslöshetsförsäkringen,särskilt i tider som dessa, då den betyder så mycket för människornasinkomster. Vi säger nej till pensionernas försämring och vill återställabasbeloppets värde i detta avseende. Vi vill också se till att statenfullföljer sina förphktelser då det gäller barnomsorg. Det är de fyra punkter Om åtgärder mot arbetslösheten i där vi harsagt ifrån, och där är klart uttalat vad socialdemokraterna vill vid ettmaktskifte . Vi har inte några överbud, och vi är inte nejsägare iandra sammanhang, på något sätt som skulle försvaga budgeten utöver vadregeringen gör. I den motion som kommer att behandlas i samband medkompletteringspropositionen kommer det att visa sig att vi har ettbudgetunderskott som är lägre än regeringens. Men vi tar då också ansvar föratt skaffa litet mera inkomster till staten. Vi kan inte höja skatterna ochklara hela budgetunderskottet på en gång - det är en orimlighet - men vi inseratt vi måste använda båda vägarna, såväl budgetens inkomst- som dessutgiftssida, för att komma till rätta med det. Så nämnde deltidsarbete. är ju själv deltidsarbetare. Han sitter på två tjänster - han ärarbetsmarknadsminister och energiminister - och det kanske kan vara detta somgör honom intresserad av att gå ut med sådana här utspel. Jag tycker att lägetpå arbetsmarknaden nu är så pass allvarligt att arbetsmarknadsministerjobbetkräver sin man. Det vore väl bra om man kunde se till att ficksyssla på heltid med arbetsmarknadsfrågorna och om man fick en energiministersom tog hand om den biten. Hur duktig och ambitiös än är, trorjag inte att han klarar av att avveckla såväl kärnkraften som arbetslöshetenhär i landet. Jag tycker att debatten har gett ettvärdefullt besked, nämligen att som socialdemokrat erkänner attdet är nödvändigt att spara i statens affärer. Men driv då inte debatten så,, som om varje besparing vållade arbetslöshet och socialnedrustning! Det är ju så debatten förs från er sida. Dess värre är de besparingar som ni möjhgen säger ja tillinte tillräckliga för en budgetförstärkning; det är inte heller denskattehöjning som ni har föreslagit. Summan av kardemumman blir att budgetenförsvagas med . När det gäller skatteomläggningen kan jag försäkra PaulJansson att står fast vid den. Jag skulle, herr talman, inte finna anledning att bemötaBirgitta anförande om det inte var för ett enda uttalande, nämhgendet om hel- och deltidsarbetande. Det är en skymf mot de helfidsarbetande attkräva att de som vill arbeta delfid skall få det, säger . Desom menar sig behöva arbeta deltid därför att de vill ta ansvar för hem ochbarn eller vård av anhörig eller som av något annat skäl vill arbeta deltid börfå den chansen, och arbetsgivarna bör pröva det i positiv anda. Den som villarbeta heltid skall få göra det när utsikter finns för det, eller behålla sittarbete när han eller hon har ett. Men det fina i kråksången är att det varken är BirgittaJohansson eller jag som skall bestämma vem som skall arbeta heltid och vem somskall arbeta deltid. Man måste ha ett heltidsarbete för att klara sig, sägerBirgitta Ja, i mångafall är det säkert så. Men det är ju inte alldeles säkert att man behöver tvåheltidsarbetandes löner i en familj, eller man kanske gör den värderingen attfamiljen klarar de andra ansvarsområdena bättre om man delar påförvärvsarbetsinsatsen. Dess bättre har vi än så länge här i landet möjlighetatt göra den värderingen alldeles på egen hand, och vi behöver inte följaBirgitta värderingar. Anf.9 (): Jag vill bara knyta an till vad har svarat mig när detgäller deltidsarbete kontra heltidsarbete. Vimåste komma ihåg att det är väldigt många människor som är ensamarbetande ochlever i ett enfamiljshushåll eller är ensamstående med barn. Särskilt deensamstående med barn har ingen annan möjlighet än att arbeta heltid. Att byggaen familjeekonomi på att en heltidsarbetar och att en deltidsarbetar kan vialdrig acceptera. Vårt partiprogram och arbetarrörelsens värderingar bygger påatt var och en skall kunna ha ett arbete och efter förmåga kunna försörja sig.Man skall kunna delta i ett arbete och den gemenskap som detta medför. Det somIngemar nu ger uttryck för är en ytterligare konservering avkönsrollerna. Såvitt jag förstår rimmar det väldigt dåligt med den liberalismbeträffande jämställdheten som påstår sig arbeta för. förstår vivad den är värd. Omåtgärder mot arbetslösheten i 10 (): påstår nu att vårt förslag i anslutning tillkompletteringspropositionen, som skall behandlas i början av ,kommer att försämra budgetunderskottet med . Det var så hanuttryckte det. Jag rekommenderar att verkhgen ta del av vårpartimotion och jämföra den med kompletteringspropositionen. Han skall då finnaatt med de inkomstförstärkningar som vi föreslår i motionen kommerbudgetunderskottet att bh lägre än vad regeringens budget utvisar. Manhör ofta att det socialdemokratiska partiet är ett överbudsparti, som ständigtkommer med nya överbud. Det är inte fråga om överbud, , när vivill skydda de reformer som finns. Vi föreslår inte en enda ny reform avnågon större omfattning, men vi har lovat att skydda den välfärdspolifik som vihar i det här landet beträffande sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring,pensioner och barnomsorg. Detta är icke överbud, utan det är ett skydd för dereformer som vi tidigare i enighet i stort sett har genomfört. OmIngemar ser på budgetbalansen, skall han finna att det förslag vilägger fram, bl. a. med inkomstförstärkningar, ger ett lägre budgetunderskottän regeringens förslag. Överläggningenvar härmed avslutad. Om planerad omorganisation av AMS 4 §Svar på interpellation 1981/82:184 om planerad omorganisation av AMS har frågat mig om regeringenär beredd att ingripa för att förhindra en uppsplittring av resurserna förrehabilitering och habilitering vid Arbetsmarknadsinstituten med särskildaresurser (Ami-S) samt om regeringen är beredd att ta initiativ för att stödjade arbetshandikappade genom att utveckla den sammanhållna habiliteringen ochrehabiliteringen som finns i omställnings- och träningskurserna. Omorganisationen av de tidigare kommunalaarbetsvårdsinstituten och psykologinstituten till den nuvarandeAmi-organisationen gjordes på grundval av den nya utredningen om denyrkesinriktade rehabiliteringens förslag. Ami-S-verksamheten flyttades däremot.över tillarbetsmarknadsverket med i stort sett oförändrade riktlinjer. Efter krav bl. a. från handikapporganisationerna har enöversyn inletts av . Målsättningen med översynen är attklarare inrikta verksamheten på yrkesinriktad rehabilitering. Rehabilitering, som normalt åvilar andra samhällsorgan,bör i huvudsak bara förekomma vid i den utsträckning som behövs för denyrkesinriktade rehabiliteringen. Ami-S resurser är mycket ojämnt spridda över landet.Detta är en nackdel bl. a. för de handikappade som har svårt att flytta tillannan ort. Man undersöker därför om resurserna ytterligare kan decentraliserasoch integreras i den ordinarie Ami-verksamheten. I den pågående översynen av Ami-S strävar man såledesefter att med olika medel söka förbättra den yrkesinriktade rehabiliteringenför vissa grupper av gravt handikappade. Förslag till eventuella förändringar iAmi-S-organisationen kan tidigast läggas fram ochett genomförande ske successivt med början /85. 12LARS-OVE (vpk): Jag tackar för svaret. Svaret på mina frågor tyder ju på att regeringen medtillförsikt, vill jag säga, konstaterar att den sammanhållna verksamheten inomde tidigare OT-kurserna-alltså Ami-S-splittras upp. Och åtminstone jag fården känslan, när jag tar del av svaret, att regeringen tror att omorganisationenskall vara ganska problemfri. Jag ser emellertid flera risker. I en fråga till dåvarande arbetsmarknadsministern 1979 - jag vet inte om då var sekundant - tog jag uppsamma frågeställning och uttalade samma farhågor som . har vi kommitlitet längre och fått bakgrundsmaterial. NYR - nya utredningen om yrkesinriktadrehabilitering - har lagts fram, liksom , som tar upp de intellektuellthandikappades problem. Dessa utredningar bygger på utgångspunkterna för omorganisationeninom AMS, och det gör att man måste ställa några frågor som bör bli besvarade.Vad kommer att hända framöver? Den rehabilitering och habilitering som bedrivs inom Ami-Si dag, framför allt när det gäller dem som har intellektuella handikapp, har jugenomförts med en helhetssyn som utgångspunkt. Med de klara gränsdragningar somman vill göra mellan medicinsk, social och yrkesinriktad rehabilitering ochhabilitering måste det väl bli en försämring, särskilt som det skall vara olikahuvudmän. Jag skulle vilja fråga om inte denna uppläggning med olika huvudmänändå innebär en försämring, och jag skulle vilja veta omarbetsmarknadsministern har en åsikt om vad resultatet kan innebära för de människorsom berörs. Ett av argumenten för omorganisationen ärdecentralisering. Efter vad jag kunnat förstå arbetar man nu också med sammakostnadsramar -t.o.m. kanske med lägre kostnadsramar framöver. Då frågar mansig: Vad innebär denna decentralisering? Gränsdragningen mellan de här olikafunktionerna resulterar ju då i en övervältring på andra huvudmän. Kommer detaft innebära en ekonomisk besparing för statsmakterna? Jag oroas ytterligare över den parlamentariska utredningsom arbetsmarknadsministern har tillsatt för arbetsmarknadsverket och somkanske skall förorda en 15-procentig nedskärning-det finns i varje fall antytt.I direktiven sägs det att arbetsmarknadsmyndigheten inte bör ges sådanautbildningspolitiska, socialpolitiska eller andra uppgifter som inkräktar påmöjligheten att nå de arbetsmarknadspolitiska målen. Det finns alltså därantydningar om att man dels skall begränsa det ekonomiska utrymmet, alltsåspara, dels skära av den kanske viktigaste delen när det gäller Ami-S, nämligenden sociala delen, från utbildningen. Är den här nya inriktningen av Ami-S ett uttryck för någonbestämd politik? Om kostnadsramarna skall vara desamma eller minskas, så undrarman om det kommer att bli så atf varje individ skall försvara sin ekonomiskaexistens. Är det hela poängen i denna omorganisation - att varje individ skallfundera över hur han skall värderas, om han är lönsam eller inte.Frågeställningen är då: Vilka är det som skall bestämma och ta emot dessamänniskor? 1 alla andra sammanhang har vi väl ändå här i riksdagenrätt enigt ställt oss bakom tanken att inriktningen i fråga om utbildning ochomsorg skall utgå från en fostran till socialt medvetande. I NYR tar man juinte upp dessa aspekter, utan där har man ett rent yrkesrehabiliterande syfte.Det betyder att enbart arbetsträningssituationer blir kvar när man haromorganiserat. Då kommer väl Ami-S i den här formen enbart att bli en instansdär handikappade av en viss sort, som klarar av rehabiliteringen, kan komma inoch slussas igenom rätt snabbt. Därmed blir det väl så att en del sökande, sominte kan placeras i t. ex. en praktik, aldrig kommer in i den härinstitufionen. Då måste det väl, såvitt jag förstår, bli en klar försämring.Jag skulle, vilja höra hur arbetsmarknadsministern ser på den beskrivningen -om den är riktig eller inte. Såvitt jag förstår måste utvecklingen gå i denriktningen. SÖ:stidigare krav på de gamla OT-kurserna var ju att de skulle vara Om planerad omorganisation av AMS Omplanerad omorganisation av AMS heltäckande och ha statensom huvudman. Man skulle kunna ha ett helhetsgrepp över verksamheten. Att dömaav den utveckling som pågår så blir det inte så. Finns det då någramöjligheter för kommunerna att i dagens läge ta över utbildningsdelen och densociala verksamheten? Finns det någon automatik därvidlag? Har kommunernasådana resurser att de kan ta det ansvaret när man gör den här förändringen?Kommer inte de svårt handikappade att hamna i strykklass och bli utestängdafrån Ami-S? Detborde väl vara så, att dessa utgångspunkter omprövades och att man fortsatteenhgt de former som gäller . Den centrala frågan bhr ändå: Kommer de nyahuvudmännen för utbildning, social träning och omsorg att ha ekonomiskaresurser att åta sig dessa uppgifter? Jag uttryckte farhågor i detta avseende1979. Då sade den dåvarande arbetsmarknadsministern att farhågorna varbetydligt överdrivna, att det inte fanns någon som helst risk för att densammanhållna OT-kursen skulle splittras upp. har vi haft utredningar somvisar att man vill splittra upp verksamheten. Även i svaret kommer man ju framtill att det är den yrkesinriktade delen som skall befinna sig hos Ami-S. Menvar kommer de andra delarna att vara? Kommerregeringen att kunna hävda att de ekonomiska resurserna finns för den socialarehabilitering och utbildningsrehabilitering som behövs bland de människor,framför allt de med intellektuellt handikapp, som finns under Ami-S? Omstatsmakterna inte kan garantera att kommunerna kan ta hand om de här, vadhänder då med denna målgrupp? Såvitt jag förstår har regeringen i andrasammanhang varit mycket restriktiv i sina bedömningar av kommunernas möjligheteri det här sammanhanget. Omman i samband med omstruktureringen inte kommer att kunna garantera attkommunerna kan ta hand om dessa grupper fullt ut som , blir det ettflagrant fall av social nedrustning. Jag undrar om arbetsmarknadsministern ärmedveten om denna utveckling, eller om det är något som bara ligger inomarbetsmarknadsverket? Jag måste tillstå att det inte är så alldeles enkelt att svara Lars-OveHagberg - han talar så allmänt och oprecist att det är svårt att veta varifrågeställningarna egentligen består. Men några saker kan jag i alla fall säga. Riksdagenfattade beslut i den fråga som här tarupp, nämligen omorganisationen av de s. k. OT-kurserna och sammanförande avresurserna till särskilda . Det var alltså inte fråga omen uppsplittring, utan snarare om ett sammanförande av rehabiliteringsresurser isärskilda institut. Den omorganisationen har genomförts, och den har givitmycket goda resultat. Den har t. ex. medfört att man har kunnat arbetsplaceraflera i rehabiliteringsverksamheten än vad man har lyckats med förut.Riksdagens beslut fattades på grundval av den utredning som , den s. k. . Ettproblem i detta sammanhang är gränsdragningen mellan yrkesinriktadrehabilitering och medicinsk och social rehabilitering. Jag skall gärna tillstå att dennagränsdragning är besvärlig. Den har behandlats utförligt i åtminstone ett parpropositioner som jag har framlagt för . Man måste vara beredd attsuccessivt ompröva var gränsen mellan olika arbetsuppgifter skall gå. Ettsammanförande av all rehabilitering på en och samma huvudman kan verka som enbestickande tanke, men det kan ju inte vara en arbetsmarknadspolitisk åtgärdatt svara för den medicinska och sociala rehabiliteringen. Den endagränsdragning som är möjlig är att rehabilitering med stöd avarbetsmarknadspolitiska insatser skall vara den som syftar till att denvårdbehövande kan ta och utföra ett arbete. Detta resonemang innebär inte att samarbetet med huvudmänför andra delar av rehabiliteringen inte skall vara intensivt. Det är ocksåprecis med tanke på detta samarbete som AMS nu har startat en översyn av en delav verksamheten på det här området. Översynen syftar till att se om man kanundvika dubblering av resurserna. Det kan gälla sådant som syn- ochhörselundersökningar, som kan föras över till syn- resp. hörselenheter ilandstingens regi, så att resursdubblering undviks. Det kan också gällaytterligare decentralisering av verksamheten, för att man skall kunna kommanärmare de vårdbehövande. Men vi har ännu inget underlag för att bedöma detta i dag.Från AMS räknar man med att ta upp denna fråga i nästa anslagsframställning,men förslag från översynsgruppen kan komma först . Densvartmålning som gjorde sig skyldig till här baserades enbartpå hans egna gissningar. Om planerad omorganisation av AMS 14LARS-OVE (vpk): Den baseras inte på gissningar, utan - precissom 1979, då jag frågade dåvarande arbetsmarknadsministern om samma sak - pågoda kontakter med dem som sysslar med denna verksamhet. Själva poängen är om staten skall avyttra sig ansvaret förden sociala och personliga träningen och utbildningen till andra huvudmän, somkanske, eller kanske inte, kan ta ansvaret. Det är detta som oroar och somkommer att skapa problem. De OT-kurser som bedrivs i Ami-S regi ger goda resultat- det är helt riktigt. Men det är dessa som man nu vill splittra upp. Så denpoäng som arbetsmarknadsministern här försökte vinna uteblir. I stället bordehan fundera på vad som kommer att hända, och om denna verksamhet splittras upp. Enligt de direktiv som arbetsmarknadsministern har getttill utredningen om arbetsmarknadsverkets framtid skall den rehabiliterandeverksamheten delas upp. Och denna gränsdragning mellan olika funktioner görnaturligtvis att grupper kommer i kläm. Arbetsmarknadsministern har ju självskrivit att Ami-S bara skall syssla med den yrkesinriktade rehabiliteringen. Idagens OT-kurser ägnar man sig åt den totala rehabiliteringen. Tala med dem somarbetar med detta! De säger att de som är intellektuellt handikappade - som Om planerad omorganisation av AMS kanske knappt vet vad de heter - först skall lära sig demest elementära sociala funktionerna, som t. ex. att bo, för att till sistkunna få ett arbete. Vilka skall ta ansvaret för den första delen? Omkommunerna inte får resurserna, kommer Ami-S bara att ta hand om välartadehandikappade. Det kommer att bli en utsortering. Detta tycker jag är oroande. Om arbetsmarknadsministern inte ser den oroande utvecklingsom kan bli resultatet av denna omorganisation - och som finns dokumenteradi flera rapporter inom arbetsmarknadsverket - vet jag inte vad regeringen harför kontroll över vad som händer. Redan från början ingav de direktiv somutfärdades oro, och har vi resultatet av utredningsarbetet. Jag vill frågaarbetsmarknadsministern: har ansvaret för att kommunerna uppfyller sin delnär det t. ex. gäller de intellektuellt handikappades utbildning och socialaträning? Får jag för klarhets vinnande läsa upp ettstycke ur de direktiv som har getts för översynen av arbetsmarknadsverketoch som berör denna verksamhet: