prot · G509157 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:33behandlar vissa specifika Värmlandsfrågor och krav som vi socialdemokrater påVärmlandsbänken framfört i den s. k. Värmlandsmotionen. I nämnda utskottsbetänkande finns två socialdemokrafiskareservationer. Reservafion nr 2 behandlar bl. a. äskanden på 5 milj. kr. filldef nybildade forsknings- och utveckhngsrådet i . Jag vill starktunderstryka vikten av att länet tillförs medel för att finansiera en radangelägna utvecklingsprojekt med anknytning till bl. a. rikssågverksskolan iSkoghall, högskolan i och i . Jag beklagar aft majoriteten inte följt vårakrav i Värmlandsmofionen. Utskottets majoritet säger på s. 24 i betänkandet,att det är en angelägen uppgift att förbättra industristrukturen och sysselsättningslägeti , men man är inte beredd att fullfölja resonemanget. Man säger attdet inte nu finns förutsättningar att föreslå ett särskilt statsanslag tillVärmlands forsknings- och utvecklingsråd. Mofionen avstyrks därför i denna del. Vilka intressenter finns då i Värmlandsforsknings- och utveckhngsråd? Det är , länets utvecklingsfond,näringslivet, , handelskammaren och bl. a. min egen hemkommunKarlstad. Staten borde här känna sitt ansvar och bidra med ett rejält anslag,infe minst när man på annat sätt har fråntagit kommuner och landsfing medel. De 5 miljoner som föreslås i motionen och i reservationenskulle ha kommit mycket väl fill pass för att skapa regionalpolitiskasatsningar i vårt utsatta och drabbade län. Jag yrkar härmed bifall till densocialdemokratiska reservationen 2. Reservation 4 i betänkandet tillgodoser ett annatangeläget krav, som vi mofionärer har aktualiserat i samma motion. Vi menar aftett utökat svensk-norskt samarbete är av stor vikt för att på sitt sätt hjälpaoss värmlänningar ur den djupa kris vårt län befinner sig i. Vi har drygt 7 000 arbetslösa i . Varjedag förvärras krisen. Företagsnedlägningar är legio och de är en följetongbland länets lolkaltidningar i rubriker och ledarkommentarer. äri dag god tvåa bland landets län, efter , när def gäller kris ocharbetslöshet. I förrgår kunde vi läsa om den allra senastekonkursen, som gällde i med 75 anställda. Bruk med ca800 anställda är den senaste större kraschen, och oron bland länsbefolkning,kommuner och länsmyndigheter stiger för . Jag beklagar attindustriministern inte är närvarande när vi debatterar dessa betänkanden. därför att många frågarsig, inte minst i den regionen: Vad ger vi för besked fill de anställda, fillFilipstads kommun, till länsarbetsnämnd och länsstyrelse? En hel bygd är påväg att utraderas. Många fruktar att släkten och trehundraårigaera snart är slut. Och vad innebär defta? Vad gör statsmakterna? Svar: Såvittjag vet ingenting. Pågrund av tunga arbetsbelastning finns inte utrymme för att merkonkret diskutera ovissa framtid, vilket jag djupt beklagar. Imotsats till tror jag inte på den filosifi som han i gårförklarade sin tilltro fill. De flesta värmlänningar tror inte att den friamarknadsekonomin kan rädda länet ur den djupa kris vi befinner oss Den sfigande arbetslösheten i kostar samhället i rundatal per dag. Detta bör kostnadsmässigt jämföras med vad de tvåaktuella s-reservationerna kostar att genomföra. De medel som vi mofionärer ochreservanter begär är relativt små belopp, sett i ett större perspektiv. Ettgenomförande av förslagen kostar tillsammans totalt 6 milj. kr. Jagär i likhet med våra länsmyndigheter och näringslivet på båda sidor gränsenhelt övertygad om_att_våra_krav är_ rikfiga och_väLund_erbyggda, Dessa medel,exempelvis när det gäller det gränsregionala samarbetet, skulle ge ossvälbehövliga resurser för att intensifiera och fördjupa det industriella ochgränsregionala samarbetet mellan och . Det skulle dessutom ge ettdecentraliserat inflytande, som så många talare i denna debatt har framhållitatt de eftersträvar. Det är nu vi behöver alla till buds stående medel för att vända kurvanuppåt och föra vårt vackra län ur den djupa kris där det befinner Tyvärrhar inte utskottsmajoriteten samma syn på saken, och den har med diverseordvändningar avstyrkt även denna motion. Utskottsmajoriteten menar att stateni princip inte bör engagera sig i industripolitiska satsningar av huvudsakligenregionalpohtisk natur, som vi i motionen har föreslagit. Det är med storbesvikelse man tar del av majoritetens kallsinniga mofivering för avstyrkande.Jag instämmer självfallet inte i utskottsmajoritetens skrivning heller i dennadel, och jag yrkar härmed bifall till det angelägna motionskravet, som ocksåhar tillgodosetts i den socialdemokrafiska reservationen 4. Tillsist, herr talman, vill jag bara med fillfredsställelse konstatera att det s.k. hemmamatchningsstödet även fortsättningsvis kommer att utgå. Det gör att detfinns ett hopp, om än litet. Det innebär bl. a. att MekaniskaVerkstad och andra företag i har en någorlunda god chans på deninternationella marknaden. Det är bra att utskottet i den delen har gått emotregeringen och rättat till propositionsförslaget. Med detta yrkar jag än en gång bifall fill de båda s-reservafionerna 2och 4 i betänkandet. 12 protokoll 1981/82:156-157 96RUNE (): Ett system för statssfödd kreditgivning vidförsäljning inom landet, s. k. hemmamatchning, infördes enligt beslut avriksdagen 1978. Systemet innebär att regeringen efter beslut i varje enskiltfall kan lämna stöd till svenska tillverkare av kapitalvaror vid försäljning påhemmamarknaden. Stödet utgår i form av räntebidrag till krediter med utiändskkreditkonkurrens där speciellt förmånliga villkor föreligger. Beredande ochutbetalande organ är Investeringsbank. riksdagsbeslut innebar atthemmamatchningssystemet förlängdes efter utgången av den treårigaförsöksperioden, som avslutades . Med hänsyn till desstemporära karaktär skulle systemet omprövas . Av proposition1981/82:100 bilaga 17 s. 53 framgår att regeringen till den 1 oktober 1981lämnat medgivande om stöd för leveranser på sammanlagt ca 1 872 milj. kr. Vissalöften om stöd hade dock fallit bort på grund av uteblivna order, varförbeviljade, aktuella krediter var ca 951 milj. kr. Under hänvisning till den höjning av exportkrediträntornai industriländerna som trädde i kraft och till att mansannolikt träflar överenskommelser som effekfivt begränsarutnyttjandet av statsstödjia_export_krediter.iJiand_eln mellan industriländerföreslår regeringen i nyssnämnda proposition att hemmamatchningssystemet skallupphöra . Tillsammans med och har jagdäremot fört fram ett krav på att systemet skall förlängas ytterligare entolvmånadersperiod till och att hemmamatchningssystemet isamband därmed också skall förbättras i vissa avseenden. Det är ju så att betydande investeringar nu planeras inombl. a. energisektorn i , vilka i betydande utsträckning kommer att genomförasav stat och kommun. Finansieringen av dessa projekt måste säkerställas på ettsådant sätt att den inte enbart baseras på subventionerade leverantörskreditersom bara utländska leverantörer kan erbjuda. Annars kommer en stor del av dessaprojekt att gå till utländska leverantörer. Svenska leverantörer måste enligt min uppfattning fåmöjlighet att medverka i majoriteten av dessa energiprojekt, eftersom debehöver dem som bas för sin överlevnad, tekniska utveckling och internationellaexpansion. Referensanläggningen på hemmamarknaden har stor betydelse bl. a. förde satsningar som planeras inom energiområdet, är tekniskt avancerade och kangöra svenska företag världsledande inom vissa expansiva områden. Att genom hemmamatchning försöka komma till rätta med denkonkurrenssnedvridning som utländskt kreditstöd innebär räcker infe för attlösa problemet. Inte heller räcker det aft sätta sin tillit till den kommandeOECD-överenskommelsen. Hemmamatchningsärendena bör följas upp genomförhandlingar mellan och den stat som stör den svenska marknaden. Defär en angelägen handelspolitisk försvarsåtgärd att göra konkurrenssnedvridandestater medvetna om att deras uppträdande inte accepteras på vår marknad.Samtidigt är hemmamatchningsinstrumentet nödvändigt för att göra beslutsamheteni den svenska hållningen trovärdig. Kombinationenav hemmamatchning och uppföljning på det mellanstatii-ga planet bör rätt sköttleda till att behovet av hemmamatchning undanröjs. Genom att då framför alltfungera som ett försvarsmedel som är fill hands bör hemmamaf chningen slutligenbelasta statsbudgeten med ett minimum som är väsentligt lägre änanslagsbeloppet. Regeringenhävdar att den nämnda räntehöjningen innebär väsentliga lättnader för desvenska företagen. Detta skulle vara riktigt om systemet med hemmamatchningbehölls. Regeringen föreslår dock att det skall avskaffas, och då blirlättnaden för företagen inte stor. Lyckligtvis går utskottet motionen tillmötes på den här punkten. Medde internationella räntesatser som gällde före höjningen vardifferensen mellan den ränta som utländska exportörer med hjälp av statligasubventioner erbjöd svenska köpare och den ränta som svenska företag medutnyttjande av hemmamatchning kunde erbjuda , 12 1/2 %jämfört . Efter räntehöjning kan konkurrenterna offerera kreditertill men utan hemmamatchning blir de svenska företagens ränta fortfarandeca . Räntedifferensen till de svenska företagens nackdel blir sålundaalltjämt och motsvarar vid en femårig kredit, som är detnormala vid dessa kapitalvaruleveranser, en belastning på priset med . Utomdenna belastning med tillkommer att de utländska leverantörerna normaltäven erbjuder krediter till en subventionerad ränta på undertillverkningstiden. En sådan subvenfionering kan i regel inte erhållas iSverige, utan denna finansiering kostar f. n. svenska företag 15-17 %>. Dettainnebär vid ett större projekt med ca två års leveranstid en ytterligarebelastning . Den totala belastning som en svensk leverantör har vidförsäljning där utländska kreditkonkurrens förekommer kan således uppgå till på priset. Det är naturligt nog inte möjligt för de svenskaleverantörerna att möta denna kreditkonkurrens utan statligt stöd och samtidigtuppnå en acceptabel prisnivå. Def medför att leveranser av större utrustningartill industrin och kommunerna i mycket stor utsträckning blir förbehållnautländska leverantörer. Jaganser det angeläget att regeringen genom bilaterala och multilateralaförhandlingar försöker nå fram fill en begränsning av den statligt subventioneradekreditkonkurrensen, särskilt den som bedrivs mellan industriländerna. Jag ärväl medveten om att regeringen har nedlagt storaansträngningar härför. Dehitfillsvarande erfarenheterna av såväl bilaterala förhandlingar, främst medFinland, som av förhandlingarna inom i s. k. konsensusgrupp, visaremellertid att detta är ett utomordentligt besvärligt och tidsödande arbete.Jag kan därför inte dela den optimistiska bedömning som regeringen har gjortatt en överenskommelse om industriländernas export till varandra Nr 157 skall kunna bli klar . Jag vill erinra om att regeringentrofs Onsdaeen den mångårigaansträngningar inte ens lyckats få till stånd en uppgörelse på 26 mai 1982 ränteområdetmed övriga nordiska länder. I avvaktan på att nyssnämnda förhandhngar kan föras fill ett positivt resultat behövs ett svenskt hemma- NäringSDolitiken matchningssystem som medgeringripande med stöd direkt till svenska leverantörer, vilket också utskottethar kommit fram till. Sompåpekats av bl. exportkreditutredning kan situationer också uppstådå regeringen kan behöva ett retalliationsinstrument, om t. ex. ett exportlandsystematiskt stör den svenska marknaden med långtgående subvenfioner. Det kaninte uteslutas aft resoluta motåtgärder från svensk sida med utnyttjande avhemmamatchningssystemet kan framtvinga förhandlingsuppgörelse medexportlandets regering eller på annat sätt förmå landet aft stoppa elleråtminstone minska subvenfioneringen av exporten fill . Jagvill i defta sammanhang påminna om att det numera inte endast är detraditionella industriländerna som subventionerat sin export. Flera av de s. k.NlC-länderna, som inte anslutit sig fill konsensusöverenskommelsen, t. ex.Brasilien och , ägnar sig åt en omfattande subvenfionering av sinkapitalvaruexport. Man kan förutse aft dessa länder under de närmaste årensöker öka sin export till , bl. a. med hjälp av just räntesubventioner. Desvenska marknadsräntorna ligger flera procentenheter över de internationellaexportkredifräntorna. Med tanke på de dystra utsikterna för den framfidaekonomiska utvecklingen i , om vilken samstämmighet råder, kan man intevåga räkna med att den inhemska räntenivån kommer att kunna sänkas i någonhögre grad . Snarare förefaller en viss åtstramningsannolik. För de svenska leverantörerna medför detta aft den negafivaräntedifferensen till de statsstödda utländska konkurrenterna kommer att bestå. Genom1981 års riksdagsbeslut infördes en fastlagd subvenfionsnivå. Stödet bör uppgåtill högst av räntan, och räntenivån skall vara lägst tvåprocentenheter utöver den nivå som anges i konsensusöverenskommelsen, dvs. för krediter med en löpfid om högst . Jaghar ingen erinran mot den förstnämnda restriktionen, men kravet att räntenivånalltid skall ligga över konsensus medför att svenskaleverantörer, även i de fall då regeringen medger stöd, får en negativ differenspå i förhållande till utländska konkurrenter, som kanofferera ren konsensusränta. Detta motsvarar ett påslag på priset om ca 5 %.Med tanke på att svenska företag otvivelaktigt har vissa fördelar i förhållandetill utländska konkurrenter vid försäljning i kan ett visst påslag påkonsensussatsen vara mofiverad vid hemmamatchning, men det bör inte överstigaen procentenhet. Dessutom gäller f. n.kriteriet att den aktuella offerten skall motsvara av det sökandeföretagets årsomsättning om den är mindre än 50 Dennabestämmelse är orimlig, eftersom den snedvrider konkur- ' rensen mellan företag av olika storlekar. Det finnsinget mofiverat samband mellanett företags storlek och kriterierna för en kreditsubvention. projekt påX milj. kr. ger lika storsysselsättning och har samma statsfinan- Onsdagenden siellabetydelse i såväl ett litet som ett stort företag. direktdiskriminering av större företag, eftersom det erfarenhetsmässigt är få offertersom översfiger 50 milj. kr. Bestämmelsen bör därför enhgt min Näringspolitiken uppfattning avskaffas. Jag hoppas att regeringen kommer att tahänsyn till dessa synpunkter när den utarbetar förslag fill förändringar omreglerna för statsstödd kreditgivning för leveranser inom landet. Jag har, herrtalman, i övrigt ingen annan uppfattning är utskottets. 97 () replik: Jag har erfarenheter från investeringsbanken.Vi går där igenom de ansökningshandlingar som kommer in från svenska företag,som möter utländsk konkurrens. Det är huvudsakligen ett land, som vi har besvärmed i här i . Vi har i utskottsbetänkandet självklart inte skrivit utnamnet på detta nordiska land. Det rör sig i huvudsak om utrustning förskogsindustrin. Jag förutsätter att man vid de förhandlingar som pågår ochsom kommer att fortsätta med detta nordiska land skall kommaöverens om att man skall ta bort subventionerna. Man har sökt åstadkomma ettbättre konkurrensläge genom att staten har gått in och subventioneratföretaget. Det är ett oskick. Utskottet har dock varit enhälligt i denna fråga.Vi anser att stödet måste finnas kvar, så länge vi möter subventioneradkonkurrens på kapit alvarumarknaden. 98 () replik: Jag noterar medfillfredsställelse vad . här säger om utskottets skrivning närdet gäller hemmamatchningen. Jag delar hans uppfattning att detta är en mycketsvår och allvarlig fråga. Jag hyser liksom han en förhoppning om att regeringenskall bedriva arbetet med kraft och lyckas föra förhandlingarna med de övrigaländerna fram till ett för indusfri bra avslut. 99CHRISTER EIREFELT (fp): I motion 1045 har vi redovisat riktlinjernaför en liberal näringspolitik. . har fidigare delviskommenterat innehållet i motionen, och jag skall bara kort beröra några ganskaavgränsade områden, några detaljer i den alltmer omfattande näringspolifiken. Först en faktor som alltför ofta betraktas som just endetalj, nämligen den enskilda människans roll i det nätverk av stödåtgärder,lagar och regleringar som utgör företagens vardag. Vi vet, och läggerstor vikt vid, att svensk industri har en välutbildad och ansvarskännandearbetskraft. Men om ett företag skall ha en chans att lyckas, måste det ocksåha en skicklig och entusiastisk ledning. Det är den förutsättningen som jagmenar att vi håller på att glömma bort. Det ärinfe svårt att hitta exempel på hur en bra företagsledning har lotsat företag rakt igenom lågkonjunkturer,trots att konkurrenter- och ofta också vi polifiker- varnat för att det är felbransch, fel marknad ochfel tidpunkt. Vi vet att det finns svenska tekoföretag,som trots allt krisresonemang klarar sig utmärkt både på hemmamarknaden och medsin export. Det är en välgörande kontrast till alla krav på ökat statiigt stödoch vidgade importrestriktioner. som faktiskt expanderar som stora delar avbranschen hotas av konkurs. Påfallande ofta är det gemensamma nämnare bakomframgångarna. En företagsledning med kunskap, omdöme och inifiafivkraff, enföretagsledning som genom att själv vara entusiastisk också skapar entusiasmbland sina medarbetare. Vadär det då som behövs för att vi skall få fram dels duktiga chefer fill vårastörre företag, dels människor som kan och vill satsa på en ny verksamhet,alltså vad vi brukar kalla entreprenörer? Ja,först och främst är det naturligtvis viktigt att vi skapar ett braföretagsklimat i allmänhet. Men det går också att peka på enskilda konkretaåtgärder. Det gäller att påverka människors intresse, ambitioner och inte minstkompetens vilket naturligtvis innebär stora inslag av utbildning i olikaformer. Sverigehar en mängd duktiga specialister, ekonomer, tekniker och andra som sköter varsin lilla bit. Men vi har färre duktiga chefer - personer med den mycket bredakunskap som behövs i dagens komplicerade företagsbild. Jag menar alltså attföretagsledning, eller management, ägnas alldeles för litet intresse . Isocialdemokraternas näringspolitik finns det inte mycket utrymme för den härtypen av funderingar. Där handlar det mer om centralisering och byråkratiseringav svensk ekonomi. Enligt deras uppfattning är det politiker och centraltplacerade tjänstemän som skall bedöma vilka satsningar som har framtiden försig. Jagär övertygad om aft det i stället behövs mer utrymme för de ansvariga ute iföretagen. Det är där besluten skall fattas, det är där riskerna med ensatsning skall vägas mot möjligheten av att få genomslag för en affärsidé elleren produkt. Detär viktigt aft vi får en positiv attityd till enskilt företagande, hksom att vibåde när vi utformar vår näringspolitik och när vi ser över utbildningssystemetinte glömmer behovet av kunniga och intresserade människor i företagensledning. Detandra som jag tänkte kommentera är frihandelsprincipen. Det känns angelägetdärför att det blir allt vanligare att man ifrågasätter nödvändigheten av ettfritt utbyte över gränserna av varor och tjänster. Krav på ökade restrikfionerhörs inte bara frän politiker och fackföreningsfolk utan också från delar avnäringslivet. Detär faktiskt anmärkningsvärt att när det t. ex. gäller tekopolitiken förenassocialdemokraterna och facket med företrädare för tekoindustrin och moderatamotionärer i kraven på utökade regleringar av vår import. I ekonomiskt svåra tider är det naturligtvis frestande att tillgripa protektionistiska åtgärderi förhoppning om att de på kort sikt kanske kan ha en viss effekt på t. ex.sysselsättningen. Men ett litet land som , som säljer ungefär hälften avindustriproduktionen utomlands, kan bara förlora på att de ekonomiskasvårigheterna utlöser en våg av protektionism. Justdet faktum att vi har en mycket liten hemmamarknad gör att vi själva måste varamycket försiktiga med åtgärder som kan leda till handelskrig. Liberaliseringen av världshandeln har varit avgörande för den snabbaekonomiska utvecklingen efter . Genom en alltmer utbyggdfrihandel skapades större marknader huvudsakligen för handeln medindustrivaror. Tillgången till världsmarknaden gjorde det möjligt för desvenska företagen att sälja mer än vad som annars skulle ha varit fallet. Närvi underlättade importen ökade också konkurrensen i . Våra egna företagkunde inte slå sig till ro i förvissningen om att hemmamarknaden varförbehållen dem själva. Det är alltså uppenbart, att om vi inte lyckas bevaraoch utveckla frihandeln, är det konsumenterna som förlorar. För ärdet självklart att även i fortsättningen måste ha en öppen ekonomi. Anf.100 (vpk): Med tanke på den sena timmen och attargumentationen kring de frågor som vi ställer i motion 318 har framförts ochbehandlats tidigare här i kammaren, samt med hänvisning till att ingenting harinträffat som kan föranleda en omprövning av vårt tidigare ställningstagande ide frågorna, yrkar jag bifall till motion 318 och till de övrigavpk-motionerna. 101 (): Med anledning av att vi nu behandlar näringsutskottets betänkande nr 34vill jag fa fillfället i akt att ta upp några väsentliga frågor inomnäringspolitiken, vilka aktualiseras i motionerna 444 och 445 som väcktes underden allmänna motionstiden av oss socialdemokratiska ledamöter från norraÄlvsborg och som har som första namn. Iyrkandet i motion 444 understryker vi vikten av att ett utökat samarbete meddet näraliggande norska näringslivet kommer till stånd. Att detta är ytterstviktigt poängterade också näringsutskottets ordförande, , i sittanförande tidigare i den här debatten. Ser vi till sysselsättningsläget iDalsland, som minst sagt är mycket besvärligt - procentuellt sett ärarbetslösheten i vissa Dalslandskommuner faktiskt den nästintill högsta ilandet - kan vi konstatera att det påbörjade samarbetet med norsk industri börintensifieras. Staten bör kunna gå in och underlätta detta arbete genom olikaåtgärder. Dettamenar vi motionärer borde kunna ske genom att regeringen tillsammans medberörda länsorgan, dvs. länets utvecklingsfond och länsarbetsnämnden, upprättarett program för näringslivets utveckling i Det svensk-norska samarbetet skulle i def sammanhanget utgöraen vikfig del. Man kanske kunde tänka sig en förenklad export, alltså göra ävenNorge fill en hemmamarknad för svenska företag. Utskottet understryker också vikten av att ettsvensk-norskt industrisamarbete fördjupas, men man vill inte genom ettuttalande binda regeringen att upprätta ett program av def slag som föreslås imotionen. Jag förutsätter att regeringen ändå har norra i åtanke närdessa frågor kommer upp till behandling. I motion 445 tar vi upp en annan viktig frågaför näringslivet i länet. Vi socialdemokratiska mofionärer från norra att regeringen utreder frågan om inrättandet av ettproduktionstekniskt centrum i . Av flera skäl menar vi attTrollhättan vore en lämplig ort för ett sådant centrum. Där finns nämligenredan tekniskt kvalificerade industrier och ett gymnasium med teknisk linje. ITrollhättan finns också en processindustri och en högt kvalificeradkomponenttillverkning med avancerade tillverkningsmetoder. Vidare finns därLine-tillverkning med ett stort antal robofar. Dessutom är hydraultekniken inomindustrin långt utvecklad. Tillgång finns också till ettbearbetningslaboratorium. I vår motion har vi även föreslagit att man i anslutningtill ett produktionstekniskt centrum utvecklar kommunikationsteknik. Det finnsalla förutsättningar för detta i , med både tung industri som ärtekniskt långt framme, och bilindustri. Till slut vill jag understryka att det ärslöseri att inte utnyttja det stora tekniska kunnande och den kapacitet somfinns i när det gäller att utveckla ny teknik och därmed öka svenskproduktionsförmåga. Därigenom skulle skapas både nya exportmöjligheter och, förhoppningsvis,flera arbetsfillfällen. Utskottet har med en välvillig skrivning avstyrktmotionen, och man påpekar att industriministern i proposifionen har föreslagitatt ett produktionstekniskt utveckhngscentrum för processindustri skall byggasupp. Men bör man ytterligare överväga hur denna verksamhet skallorganiseras.