prot · G50913 · 1981-12-31 00:00:00 — Del år arbetsköparen som beslutar över produktionens totalainnehåll, och del är också han som beslutar om dess kvantitet. Det är han sombeslutar om de ramar inom vilka förhandlingar möjligen kan komma till stånd.Efter förhandlingar beslutar han åndå som han vill. Det är alltså inte fråga omjämställdhet eller likformighet mellan dessa två motsatta intressen. Skulle det finnas en likformighet eller jämställdhetmellan de tvä oförenliga storheterna kapital och arbete, skulle inte längre dekapitalistiska ägandeformerna finnas kvar. Då skulle nämligen arbetet vara detelement som beslutanderätten utgick frän. vilket skulle medföra arbetarklassensövertagande av produktionsmedlen. Inte heller kan en fråga om likformig behandling få varautgångspunkten når det gäller atl hävda de arbetandes och deras organisationersdemokratiska rättigheter på jobbet. Där råder inte demokrati, utan fåtaletsdiktatur. Dår bestämmer kapitalägarna, oavsett de olika lagarna påarbetsmarknadens område. Att ansluta sig lill en tes om likformighet mellan arbeteoch kapital - i detta fall om likformighet mellan arbetsgivar- ocharbetstagarorganisation -innebär för ett arbetarparti alt det avhänder sigmöjligheten alt verka för kapitalismens fall och socialismens införande. Efter denna inledning utifrån ideologiskautgångspunkter vill jag komma in på själva sakfrågan. I utskottets betänkandetalas det om att "förbudet mot avdrag för fackföreningsavgifterkompenseras av skattefrihet för konfliktbidrag". Detta resonemangfullföljer senare utskottet med att konstatera att "endast en del av deinflytande avgifterna används för konfliktändamål", vilket är sant. Det ärendast av avgifterna till fackföreningarna som utgör avgifter tillkonfliktstöd. Motiveringen att hela fackföreningsavgiften skall vara förbjudenatt dra av därför att den kompenseras av skattefrihet för konfliktbidrag ochatt detta skall jämföras med behandlingen av avgifter tillarbetsgivarorganisation kan inte accepteras. Frågan om produktionsavgifter diskuterades även vid åretsLO-kongress. Där beslutades att i avvaktan på möjligheter till införande avproduktionsavgifter - något som inom parentes sagt jag inte är specielltintresserad av, vilket framgår av motionen - skulle kravet om skattebefrielseför fackföreningsavgifter drivas. Den väg som valt går i hnjemed den motion som jag m. fl. Att därför göra enutredning om likformighet mellan avgifterna som socialdemokraterna anslutit sigtill överensstämmer inte med beslut. Det kan tyckas att detfinns orättvisor, och detta framfördes i några mofioner. Men det var inte en utredningom likformighet som beställdes utan en utredning om avdragsrält förfackföreningsavgifter. Det beslutet ansluter till vår motion. Utskottetsäger vidare i belänkandet: "Utskottet är medvetet om alt en avdragsrätt förfackföreningsavgifler som tillgodoser såväl arbetstagarnas som arbetsgivarnasintressen är praktiskt svår att genomföra." Jag kan inte finna anledning lill att en avdragsrält förfackföreningsavgifter måste "tillgodose" arbetsgivarintressen. Delfaller på sin egen orimlighet. Tvärtom står ett sådant genomförande imotsättning lill arbelsköparnas objektiva intressen. En avdragsrätt förfackföreningsavgifter vid beskattningen bör rimligen i förlängningen leda tillmöjligheter lill en starkare facklig organisation. Detta kan knappast gagnaarbetsköparinlresset. såvida det inte leder till ytterligare samarbetsformersom främst till syvende og sidst gagnar kapilalintressena. Alltså: frågan omlikformighet så som den uttrycks i betänkandet är ett rent borgerligt intresse,till vilket de borgerliga partierna ensamma borde ha fått ansluta sig. Jag yrkarbifall till motion 1980/81:15.33. Avdragsrättvid inkomstbeskattningen för fack-fören ingsa v gifter 24VALTER (): Låt mig bara kort beröra det som TommyFranzén började med. nämligen frågan om beslutanderätten i förelagen. Det ärinte så atl motion ger anledning att ta upp denna fråga i dethär utskottsbetänkandet. Vi har andra tillfållen atl diskutera vem som skall habeslutanderätten i förelagen, hur denna skall utövas osv. gäller det en passus i en skallelag. och där är delriksdagen som bestämmer - del är här vi ska ta besluten. Såvitt jag kan bedömaär skatteutskottet helt överens med . Utskottet uttalade nederstpä s 8: "har tidigare uttalat att skillnadeni den skattemässiga behandlingen av avgifter till fackföreningar och lill vissaarbetsgivarorganisationer är olillfredställande och bör undanröjas." Vi är alltså helt överens med . i sin motion yrkat på att en utredning skall kartlägga problemet och kommamed förslag. Utskottet säger ifrån att regeringen bör komma lill riksdagensskatteutskott med alla de uppgifter som berör detta problem och lämna enfullständig redovisning och kartläggning av bl. a. de konfliklbidrag sombetalas ut av fackföreningar och arbetsgivarorganisationer och storleken avdessa i förhållande till de sammanlagda medlemsavgifterna. När vi har fått de uppgifterna kan vi gå lill beslut. Dåär det möjligt alt man stannar för den lösningen - jag utesluter inte det - allmedlen las direkt ur produktionen som en avgift både till de fackligaorganisationerna och till arbetsgivarorganisationerna. Jag kaninte se att vi skiljer oss ål. Jag vrkar alltså bifall till iitskottets hemställan. 25TOMMY (vpk); Jag ville med min inledning belysa detorimliga i att göra just jämbördighetstesen till något ledande i fråga omförhållandet mellan arbetsmarknadens parter - sedan må det gällaarbetsmarknadslagstiftning eller skattelagstiftning. Jag tycker inte att dentesen hör hemma i någotdera av de här bägge sammanhangen. Skillnaden, som jag ser det, mellan vad utskottet harformulerat och vad jag ni. har formulerat i motionen är att vi inte krävernågon utredning. Vi kräver definitivt inte utredning eller förslag om någonform av likaberättigande, eller något belysande av vilka de olika effekternaär av arbetsgivarnas avdrag för avgifter till arbetsgivarorganisationer. Vad vikräver är att ansluter sig till motionen i fråga om atlfackföreningsavgifterna skall vara avdragsgilla, och vi hemställer om förslagdärom från regeringen i motionens anda. Det är alltså inte fråga om någon utredning. Framför alltär det inte, , fråga om ett antagande av tesen om likformighetmellan två oförenliga ståndpunkter. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med303 röster mot 16 för motion 1980/ 81:1533 av m. fl. 1981/82:3om skattefrihet för viss lunchförmån 1981/82:4om miljövårdsavgifter m. m. 1981/82:5om gränsbeloppen för beskattning av dödsbo som handelsbolag 1981/82:1 om utländska medborgares rätt atl förvärva fast egendom m. ni. Vad utskotten hemställt bifölls. 11 § Underhållsbidrag till barn Föredrogs lagutskottets betänkande 1981/82:2 omunderhållsbidrag till barn. 26MARTIN (): Av praktiska skäl skall jag kanskeinledningsvis betona att det i utskottet råder full enighet i den fråga som vinu har att behandla. Åven om antalet barn i vårt land minskat något, synesantalet barn vilkas föräldrar inte sammanbor att närmast öka. Det är nämligenmer än 400 000 barn som har den situationen. Därför är underhållsfrågornaav mycket stor betydelse för många människor. Oberoende av om föräldrarnasammanbor har ju båda underhållsskyldighet mot sina barn. Om endast den ena avföräldrarna har vårdnaden om barnet, har den andra därför skyldighet att betalas. fattades beslut om en genomgripande reform avreglerna om underhållsskyldighet. Reformen, som genomfördes och i viss månden , hade till huvudsyfte att lätta underhållsbördan förunderhållsskyldiga med svag ekonomi. En annan viktig strävan var att få en merenhetlig bedömning av underhållsfrågorna. En av åtgärderna för att lätta underhållsbördan förunderhållsskyldiga med svag ekonomi var införandet av huvudregeln att föräldrarskall ha viss ekonomisk bärkraft för att underhållsbidrag över huvud tagetskall utgå. En annan åtgärd var alt uppräkningarna av underhållsbidragen endastskall ske av höjningen av basbeloppet. Detta för att ökningen avunderhållsbidraget i högre grad skall motsvara den underhållsskyldigesinkomstutveckling. Oberoende av den underhållsskyldiges betalningsförmåga förälder som har vårdnaden av barnet rätt till bidragsförskott, uppgåendetill av basbeloppet, f. n. nära . Det är ett beloppvilket den underhållsskyldige med hänsyn till sin betalningsförmåga skallåterbetala till samhället. F. n. utbetalas bidragsförskott till ca 250 000barn. En nyhet 1979 var atl underhållsbidraget skall nedsättasmed en fyrtiondedel av månadsbeloppet för som barnet vistas hos denunderhållsskyldige, om barnet är där minst fem sammanhängande dygn. Det var ettlänge framfört önskemål från de underhållsskyldiga som man därigenom försöktetillgodose. En nackdel med denna reform kan vara att den som har vårdnaden imindre grad låter barnet vistas hos den andre föräldern just på grund avavdraget på underhållsbidraget, vilket gör att vårdnadshavaren får mindre pengar. I motionen 1583 av oss centerpartister i lagutskottet medmig som första namn framhålls bl. a. att behovet av en utvärdering av reformeni syfte att klarlägga i vad mån de strävanden som låg bakom reformen verkligenuppnåtts. Motsvarande krav har framförts i den andra motionen som behandlas idetta utskottsbetänkande, nämligen motionen 901 av och . En annan viktig fråga när det gäller underhåll till barnär om reformen lett till en enhetlig bedömning av underhållsbidragen. I dettasammanhang vill jag nämna en annan fråga som vi lar upp i vår motion, nämligenden om det administrativa förfarandet vid fastställande och jämkning avunderhållsbidrag. Den frågan berörs även i den moderata motionen. Många av dem som handlägger ärenden om beräkning ochfastställande samt jämkning av underhållsbidrag till barn - det gällerdomstolspersonal, advokater, tjänstemän hos socialförvaltningar ochförsäkringskassor - har funnit att de nya reglerna ochtillämpningsföreskrifterna medfört att handläggningen blivit mer kompliceradoch kostnadskrävande och alt de inte heller lett till del enhetliga resultat som avsågs. Vidstudiebesök har utskottet åtminstone i vissa kommuner mött denna uppfattning.Själv har jag kontaktats av personerisom handlägger sådana ärenden, och de haransett det alldeles nödvändigt att förenklingar genomförs i del administrativaförfarandet. Som utskottet framhåller i betänkandet kan problemen varaav övergående natur och upphöra, sedan initialskedet passerats och vissaförbättringar gjorts i tillämpningsföreskrifterna. När det gäller fastställande av underhållsbidrag underbidragsförskottsnivån går man oftast av formella skäl till domstol medärendet. De som handlägger sådana här årenden anser- åtminstone gör man del påen del håll i landet - alt en stor del av dessa processer egentligen är skenprocesser,eftersom parterna ofta är överens men inte vågar fastställa ett underhåll underbidragsförskottet ulan att domstol avgjort frågan. Jag skall inte nu gå närmare in på hur frågorna skullekunna lösas utan endast påpeka vikten ay att förenklingar kan uppnås för attminska både samhällets kostnader och kostnader och lidsutdräkler förvårdnadshavare och underhållsskyldiga. Sett ur samhällets synpunkt är det. inteminst mot bakgrund av viklen av atl begränsa de offentliga utgifterna, avstörsta betydelse att man flnner former för handläggning av underhällsfrågornasom - utan att ge avkall på noggrann och rättvis bedömning - leder tillförenklad administration och därmed lägre samhällskostnader. förutsätter att regeringen ochberörda myndigheter följer utvecklingen på området och tar erforderligainitiativ utan något tillkännagivande. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall lill utskottets hemställan. 27LENNART (): I det särskilda yttrande som flnns fogat lillbetänkandet har centerpartisterna i utskottet särskilt uppehållit sig vid detadministrativa förfarandet. sade också här från talarstolen attdet är nödvändigt att förenkla det administrativa förfarandet när del gällerunderhållsbidragen. Jag vill till det göra den kommentaren atl det inte allsär uteslutet atl det blir nödvändigt att se över den här reformen,men med de argument som vi framför från utskottet anser vi atl frågan ärför tidigt väckt. Men om det blir nödvändigt alt se över den här reformenlängre fram vill jag nu betona att jag lägger större vikt vid översynen avvissa punkter i innehållet, i sakfrågan, än av det administrativa förfarandet.Då gäller det framför allt att titta på förbehållsbeloppet för denunderhållsskyldige. Är del förbehållsbeloppet rätt avvägt? Det är en fråga somman har anledning att ställa . En annan sådan sakfråga som man i så fall bör granska ärbegränsningen av den årliga indexuppräkningen av underhållsbidragen till barn.Är de regler som gäller rätt avvägda med hänsyn till löneutveckling ochandra omständigheter? Som sade var ju det övergripande målet för hela den reform som 1978 fattade beslut om attunderhållsbördan för underhållsskyldiga med svag ekonomi skulle mildras. I enkommande översyn finns det anledning alt komma ihåg den övergripandemålsättningen och se efter om vi verkligen har kommit dit eller om det behövergöras vissa förändringar av själva sakinnehållet. 28 (): Jag vill bara betona att vi är ense i dennafråga. De spörsmål som utskottsordföranden tog upp snuddade jag mycket lätt vidi mitt anförande, men i den motion som jag hade som bakgrund lill mittanförande har vi just tagit upp de frågor som ordföranden lade tonvikten på. Jag vill alltså konstalera att det råder glädjandesamstämmighet inom vårt utskott då det gäller alt efter hand få en utvärderingav om reformen har inneburit de lättnader för de ekonomiskt svagaunderhållsskyldiga m. m. som eftersträvades. gäller det att efterhand finna så rationella administrativa former som möjligt. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottels hemställan bifölls. 12 § Föredrogs Lagutskottels betänkande 1981/82:3om förmånsrätt för royaity vid konkurs Utskottets hemställan bifölls. 13 § Förmynderskap och godmanskap Föredrogs lagutskottets betänkande1981/82:4 om förmynderskap och godmanskap. 29 (): 1974 beslutade vi i om vittgåendeförändringar i förmynderskapslagstiflningen. Vi bestämde då att en person kanomyndigförklaras endast om han på grund av psykisk sjukdom, hämmad förståndsutvecklingeller psykisk abnormitet av annat slag är ur stånd att vårda sig eller sinegendom. Han skall inte omyndigförklaras om det räcker att man förordnar godman eller om man på annat sätt kan se till att hans egendom skyddas. I var vi ense om att vi skulle nedbringa antaletomyndigförklaringar. Alltför många människor i blev omyndigförklarade,och det var - ansåg vi - ett förhållande som behövde ändras. Men från moderathåll var vi inte nöjda med den utformning lagtexten fick. Vad man kunde förutse redan då,och som också alla förutsåg, var ett bristande skydd för egendom. Högstadomstolen har också i en dom , som redovisas på s. 6 i betänkandet,uttalat; " den nya lagstiftningen med det nya innehåll den sålundafått kan anses ha givit upp tanken, att den enskilde bör vid behov skyddas mot att han på olika sätt eller av skilda anledningar vanvårdar eller rent av ödelägger sin ekonomi ." Man kan tycka vad man vill om det här med ekonomin, mendetta förutsåg vi alltså när fattade beslut om lagen. Någonting somvi inte tänkte på var emellertid att vi log bort det personligaskyddet för många gamla och senila människor, och även för många unga förståndshandikap-pade.De är alltså nu utsatta för andra människors påtryckningar, böner och förslag.Det kan t. ex. gälla att skriva fullmakt eller skänka bort en byrå. Vad jag talar om är faktiskt inte främst förlusten avpengar eller egendom utan den oro som påtryckningarna skapar hos många gamla.Det kan vara så att släktingar eller vänner har akuta penningbehov och medjämna mellanrum vänder sig till de gamla. Det kan vara släktingar som tänker;Det här kommer vi ju ändå att ärva - del är lika bra alt vi får det . Och såutövar man påtryckningar på gamla eller senila. Dessa kan också komma i klämmellan släktingar som har stridande intressen när det gäller kommande arv ochpå olika sätt argumenterar för sin sak. Alla känner vi gamla människor och vet hur t. o. m. rättenkla saker kan skapa stor oro hos dem - de kan inte låta bli att tänka på detsom oroar dem utan återkommer till det tid efter annan. Det kan gälla något somvi tycker är skäligen enkelt. De gamla kan inte heller komma ifrån situationen genom attsjälva begära att bli omyndigförklarade. Förut kunde man begära del. om mankände sig svag eller tyckte alt man behövde hjälp och stöd. Den möjligheten harvi tagit bort ur lagstiftningen. Som jag ser del har vi därmed tagit bort skyddet för de gamla,just för de människor som är i mycket stort behov av ett rättsskydd. Dettapåtalade jag i en motion . Då sade som brukargöra i sådana sammanhang - det framgick av ett tidigare ärende - attfrågan var för tidigt väckt och att vi måste avvakta utvecklingen. Jag är mycket nöjd med att ett enigt utskott nu ställt sigbakom den motion som jag har väckt i den här frågan. Jag tar där också uppflera andra frågor, nämligen en utvärdering av godmanskap och förmynderskap. Menjag tycker att det är viktigt att betona att man vid den utvärderingen skall sepå frågorna just från dé synpunkter som jag här har anfört. Med defta,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 1981/82:3om tillgodoseende av vissa service- och vårdbehov inom hälso- och sjukvården m. m. 1981/82:5 om modersmjölk 1981/82:1 om återinförande av en namnlångd istatskalendern Vad utskotten hemställt bifölls. Kostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar i sambandmed byggnation 15 § Kostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar isamband med byggnation Föredrogs kulturutskottets betänkande 1981/82:2 omkostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar i samband med byggnation. 30STEN (): I motionen 442 har vi motionärer påpekat allett flertal kulturstäder i vårt land genom utgråvningskostnader får ett högrekostnadsläge än andra jämförbara orter. Det är bostadskonsumenterna i dendrabbade kommunen som lill sist får betala kostnaderna, under det attresultatet av utgrävningar är av riksintresse. Förutom atl det uppstår kostnader för kommuninvånarnadrabbas givetvis "a: tigheisägarna av betydande extrakostnader genom altbyggnationen fördröjs. Om inga åtgårder snabbt vidtas, kommer nuvarandeförhållanden att medföra en svår belastning för de kommuner som inom sig har enäldre stadskärna. Det är i regel de mindre kommunerna, oftast med lågtskatteunderlag, som drabbas. 1 centralorter som , , ochVisby, som vi har pekat på i motionen, kan utvecklingen betyda en utarmning avstadskärnan. Företag drar sig för all etablera sig där. de fasligheter somfinns i dessa områden blir alltmer svårsålda. Men dylika problem kan ocksåfinnas på andra håll ån i en stadskärna. De kan t. ex gälla mindre platser påden gotländska landsbygden. Som vi har påpekat i motionen, och kulturutskottet harockså uppfattat det så. är vi inte ute efter att ifrågasätta del skyd- 10 protokoll 1981/82:11-13 Kostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar i sambandmed byggnation kunnabidra till att begränsa de totala samhällsekonomiska kostnaderna förarkeologiska utgrävningar i samband med byggnation. Enligt vad jag inhämtat, utgjorde kostnaden för handgrävningvintertid under /81 ca . 1 t. ex. minhemkommun , en av landets äldsta städer, beräknas kulturlagrets djup liggamellan och beroende på var i den centrala stadskärnan mangräver. Detta skulle innebära en kostnad för varje utgrävd kvadratmeter påmellan 4 500 och . Man skall då ha i minnet att den utgrävda ytanoftast blir större än byggnadens bottenyta. Enligt vad ett byggnadsföretag uppger är byggkostnaden perkvadratmeter uthyrd yta inkl. mark, avgifter m. m. i dagens kostnadsläge . För att utgrävningskostnader i nu angiven storlek skall kunna fåtäckning genom hyrorna erfordras enligt byggföretagels uppfattning dels att denuthyrda ytan blir av omfattande storlek, dels att varje kvadratmeter uthyrestill affärer eller kontor. Att bygga bostäder i den centrala stadskärnan ärolänkbart, enär hyrorna för bostäder i en kommun jämförs med varandra ochbostadshus därför inte tål några extra byggkostnader. Vem vill acceptera höghusi dylika områden? Ingen, inte myndigheterna heller. Det måste bli - i den månnågon över huvud taget har råd att bygga på dessa platser - en uthyrningtill andra ändarnål än bostäder. Som kammaren nu inser kommer knappast några nybyggnadereller omfattande ombyggnader som fordrar arkeologiska vitgrävningar till ståndi stadskärnor med dylika problem, förrän principfrågan rörande kostnadsansvaretför framtiden har klarats ut. Den enda byggnation som är aktuell inom dettaområde i är ett nytt sparbankshus, och där har man beräknat altmerkostnaden för de arkeologiska utgrävningarna kommer att bli minst , 500 000kr. m. fl. arkeologiskt intressanta städer är alltsåkonkurrensmässigt sämre ställda än många andra städer. Får inte frågan omkostnadsansvaret en snar lösning i positiv riktning, kommer stadsbildenknappast all förändras i förhållande till vad den är . Det kan bara blifråga om mindre reparationer och kanske viss ombyggnad för att centrumhusen medaffärer etc. skall kunna stå sig till. Men vad händer sedan? En sådan utveckling gynnar inte precis utkomstmöjligheternaför berörda byggnadsarbetare, och det borde vara ett allvarligt memento för ossi dag. Jag hade tillfälle att i arbetsmarknadsutskottetlyssna till en föredragning av generaldirektören iarbetsmarknadsstyrelsen som pekade på att byggarbetslösheten uppgår till irunt tal i landet och i vissa län till . Man bordefundera över det här sambandet. Även om vi motionärer kanske inte har blivit helttillgodosedda i kulturutskottets utlåtande över motionen, noterar vi ändå medstor tacksamhet att ett enhälligt utskott delar vår uppfattning omönskvärdheten att den begärda översynen påskyndas. Vi får därför hoppas attregeringen tar konsekvenserna av detta utskottets och därmed förnyade uttalande ifrågan. Jag har,herr talman, inget annat yrkande än utskottets. 31 (): I motion 1980/81:442 har frågan omkostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar i samband med byggnation tagitsupp. I motionen nämns att man på och inte minst i har storabekymmer vad gäller förnyelse av bostadsbeståndet, mot bakgrund av att det urfornmin-nessynpunkt är nästan helig mark. Viskall naturligtvis vara tacksamma för denfornminneslagsom vi har, och det finns inga delade meningar om betydelsen avdet skydd för fornlämningar som lagen ger. Men det som gör läget bekymmersamtär alltså den merkostnad för den enskilde och för byggföretag som följer med enutgrävning. Det kan röra sig om atl gräva ut en tomt somär antikvariskt intressant, och det är omöjligt för en enskild att klara detta.I något fall har byggnation utförts av större byggföretag som har andramöjligheter att klara de extrakostnader som det här alltid blir fråga om. Även om det kan finnas intresse alt bevara fornlämningar.får de nuvarande reglerna till följd att tomter förblir stående obebyggda, ochdet bidrar till att exempelvis Visbys innerstad utarmas på både bostäder ochaffärer som ju drar sig för att etablera sig där kundunderlaget är litet.Eftersom de arkeologiska utgrävningarna har ett uppenbart riksintresse, kännsdet betungande för den enskilde alt klara dessa extra kostnader, förutom denförsenade byggstarten, som ocksä alltid blir följden av en utgrävning. Jag vet att de här frågorna har varit föremål förbehandling i vid tidigare tillfällen, men eftersom jag inte haftmöjlighet alt delta i debatten vill jag gärna uttala att de imotionen framförda synpunkterna verkligen har full aktualitet på Golland, ochjag ställer mig bakom kravet på att den begärda översynen av reglerna förkostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar kommer lill stånd snarastmöjligt. Kostnadsansvaret för arkeologiska utgrävningar i samband med byggnation 32KARL-ERIC ():