prot · G50999 · 1981-12-31 00:00:00 — När i sin partimotionframför att det är svårt att se hur frågan skall kunna föras vidare, innebärdet ett konstaterande av att är en kärnvapenfri zon och att detfordras medverkan av andra stater för att detta förhållande skall kunnagaranteras för all överblickbar framtid. Vi har, vilket utrikesministern ocksåpåpekade, haft kontinuerliga kontakter såväl med de andra nordiska länderna sommed stormakterna, I det senare fallet har ringa intresse visats för frågan. 40EVA (vpk) replik; påstår att är enkärnvapenfri zon. Det är ett mycket förvånande uttalande. Mig veterligt har FNicke deklarerat som kärnvapenfri zon. Det finns heller inga garantierfrån stormakterna gentemot . Det är det som vi avser när vi diskuterardenna fråga. Dessutom kan man tillägga att och i händelse av krigskulle tvingas motta kärnvapen på sin mark. Det finns alltså all anledning att driva kravetatt skall bli en kärnvapenfri zon. Det kravet är just nu det viktigastei nedrustningssträvandena. Närdet gäller Nordsat vill jag uppmana att läsa de remissvar somhar avgivits på de olika Nordsatutredningarna. Det är ett faktum att det intefinns en kulturorganisafion av betydelse i vårt land som har anfört att man avkulturpolitiska skäl skall införa den nordiska TV-satelUten. Tvärtom har man justav kulturpolitiska skäl bestämt motsatt sig detta. Detsamma gäller, som jagframhöll tidigare, de stora invandrarorganisationerna, främst den finskagruppen. har för sin del framhålUt att satelliten sannoliktskulle försvåra möjligheterna att få fram bra program om invandrarnassituation, inte minst i vårt eget land. Anf.41 () replik: Jag skall helt kort göra en korrigering. är en kärnvapenfri zon,har alltid så varit och är icke planerad att vara något annat med undantag av -och här kommer korrigeringen - att ryska kärnvapenbestyckade ubåtar harbefunnit sig på svenskt territorium. Närdet gäller remissvaren angående Nordsat behöver bara ta kontaktmed de finska invandrarorganisationerna för att få besked. Remissvaren skrevsunder helt andra betingelser än som gäller. Jag har bara konstaterat att EvaHjelmström förutsätter att samtliga våra kulturorganisationer ochsammanslutningar inte kommer att ändra ståndpunkt med hänsyn till de tekniskaförändringar som har skett, Anf.42 (vpk) replik: Jag måste ifrågasätta om syn på vad som är en kärnvapenfrizon är hennes egen eller . Jag får väl förutsätta att den ärmoderaternas, vilket gör den mycket förbryllande för att inte säga generandeför moderata samlingspartiet. Närvi definierar en kärnvapenfri zon utgår vi ifrån de krav som Förenta nationernahar ställt upp. Det är det enda självklara i sammanhanget om man skall följainternationell juridisk praxis. Och det är ett faktum att det inte finns någragarantier från stormakterna, inget av de fem krav som FN ställde upp vid sin nedrustningssessionär uppfyllda. Att icke har några kärnvapen stationerade på marktycker jag i sammanhanget är likgiltigt. tog upp fredsorganisationerna isitt förra inlägg. Huvudpoängen där är väl att även om i orddeklarerar sig positiv till de flesta fredsorganisationer så har moderatasamlingspartiet i handUng icke ställt upp för ökade anslag eller ett ökat stöd. 43 (): Vi har inom svenska delegation konstateratangelägenheten av att förankra debatterna kring nordiskt samarbete . Vi betraktar det som en nödvändig förutsättning för att det arbetesom genomförs på parlamentarikernivå i och dess utskott och kommittéerskall bli meningsfullt och få genomslagskraft. 6 protokoll1981/82:99-100 Jag är naturligtvis, herr talman, helt på det klara med attnågon kan anse att en del av det jag har att säga hör hemma under andrarubriker på dagordning. Det nordiska perspektivet påsamhällsutvecklingen borde alltid prövas när vi diskuterar de olika sakfrågordär nordiskt samarbete förekommer. Då jag har ett intryck av att detta intesker i önskvärd utsträckning, vill jag med det här inlägget påminna om attintensiteten i det nordiska samarbetet spelar en betydelsefuU roll i denordiska ländernas gemensamma ansträngningar att skapa trygghet och fred i vårdel av världen. Jag vill därför begagna detta tillfälle till att någotkommentera den genomförda Nordiska rådsessionen i . Den ekonomiska framtidsutvecklingen i de nordiska ländernakommer att präglas av ett ökat internationellt och inte minst internordisktberoende. De nordiska ländernas ökande beroende av varandra förstärker behovetav samråd och konkreta åtgärder när det gäller utformningen av ekonomiskpolitik och industripolitiskt samarbete. Den största övergripande fråga vi hadeatt diskutera vid session i för två veckor sedanvar hur vi skall kunna bryta den ekonomiska stagnationen, vilka insatser denordiska länderna gemensamt kan göra för att bekämpa en alltmer ökande arbetslöshet. var antalet arbetslösa i 650 000.Det innebär en drastisk ökning i jämförelse med föregående år. Av de arbetslösavar en tredjedel, alltså över 200 000, unga människor, under . I ett uttalande som NFS, fackliga samorganisation,som omsluter både , gjorde till befarademan att 1 miljon människor utan arbete kan bli situationen i de nordiskaländerna, om den ekonomiska politik som förs får fortsätta. antog vid session ett uttalandedär rådet enhälligt slog fast att de nordiska länderna i arbetet på att uppnåekonomisk balans måste grunda sin politik på välfärdsstatens idéer. Rådetkrävde att de nordiska regeringarna i det internationella samarbetet på detekonomiska området gemensamt skulle slå vakt om välfärdsstatens mål, rättentill arbete, en rättvis fördelning av produktionsresultatet och skydd för desvaga grupperna i samhället. Rådet kunde nu konstatera att detta krav, med hänsyn tagentill den utveckling vi befinner oss i och risken för den utveckling vi kan seframför oss, gör sig gällande med ännu större styrka. Det konstaterades i flera inlägg från regeringshåll undersessionen att den poUtik som många av de västiiga industriländernas regeringar föri hög grad bidrar till att fördjupa och förlänga krisen. Ekonomiska utskottet, som har att förbereda rådetsuttalanden i ekonomiska och industripoUtiska frågor, underströk med skärpakravet på ett mera aktivt engagemang från de nordiska regeringarnas sida i detinternationella samarbetet, i första hand inom , med sikte på åtgärder som kan bidra till att bryta den ekonomiska stagnationen. underströk attarbetslösheten aldrig får bU ett medel i den ekonomiska politiken. Rådet gjordedessa uttalanden till sina. hemställde vid sin session till ministerrådet att utarbeta enenergi- och industripolitisk strategi med sikte på att göra mindreberoende av importerade energiråvaror och att utnyttja nordiska resurser föratt förstärka en industriell utveckling till stöd för sysselsättnings-ochregionalpolitiska mål. Vidårets session hade ministerrådet framlagt arbetsplaner för det industri-ochenergipolitiska samarbetet, som kan betraktas som ett första steg i denriktning som rådet uttalat sig för. Arbetsplanernaär också ett led i uppgiften att koncentrera insatserna på samarbetsområdenaNorden som hemmamarknad och Tekniken och framtiden. Rådet hemställde att dennaform för planering och redovisning av samarbetet i fortsättningen skall blifast praxis genom en årlig avrapportering till sessioner om hurdessa arbetsplaner fortskrider. Ävenom rådet genom det ekonomiska utskottet konstaterade att man för att få balansi ekonomin tvingas begränsa ökningstakten i dé offentliga utgifterna, framhöllsmed skärpa den offentliga sektorns näringspolitiska betydelse. Om stagnationeni den ekonomiska utvecklingen skall kunna brytas, är det nödvändigt med ett samspelmellan privat och offentlig sektor. Investeringar och andra initiativ på denoffentliga sektorns område kan bli en drivkraft i den ekonomiska utvecklingenoch en möjlighet att göra näringslivet bättre rustat att möta konkurrensen iomvärlden. konstaterade de risker som är förknippade med att avrusta byggsektornpå det sätt som håller på att ske. Om utslagningen av byggnadsindustrin fårfortsätta kommer vi att förlora både yrkeskunskap och produktionskapacitet. Vikommer att stå dåligt rustade när konjunkturen vänder. Vi kommer att tvingastill import av varor som vi hitintills har kunnat tillverka själva i ,Rådet uttalade på ekonomiska utskottets förslag att man i anslutning till detnya handlingsprogrammet för byggsektorn bör ta upp frågan om hur den negativautvecklingen av investeringarna inom byggproduktionen skall kunna brytas. Inteminst i detta sammanhang är initiativ inom den offentliga sektorn angelägna.Det gäller såväl för bostadsbyggande som inom annan byggpro-duktion. Det kangälla investeringar inom exempelvis energisektorn och transportsektorn. Denrapport om naturgas i Nord som avlevererades ses som ett viktigt led i arbetetpå att göra mindre beroende av importerade energiråvaror och attutnyttja nordiska resurser för att kunna förstärka industriell utveckling tillstöd för sysselsättnings- och regionalpolitiska mål, inte minst förNordkalotten men också exempelvis för Mittnorden, Inomramen för den framlagda industripoUtiska arbetsplanen och som en följd avtidigare rådsinitiativ har det avlevererats rapporter om valutareglering iNorden, etablerings- och koncessionslagstiftning i de nordiska länderna och ettnotat om en nordisk aktiebolagsform, I dessa rapporter harockså frågan om en nordisk aktiemarknad berörts. Ambitionenär i dessa sammanhang att undanröja hinder för det nordiska samarbetet. Vad somdärvid betraktas som hinder beror naturligtvis i hög grad på vilka krafter manvill ge möjUghet att styra utvecklingen. Det gör att problemställningarna ärkomplicerade och politiskt kontroversiella. Det gör också att ministerrådet hartagit med stor försiktighet på dessa rapporter och ansett att de bör bearbetasvidare, innan man drar långtgående slutsatser. Ekonomiska utskottet har intagit samma ståndpunkt menkonstaterar att möjligheter borde finnas för att förenkla och harmoniseraregelverken för att röja ur vägen onödiga hinder, som inte har med deövergripande styrningseffekterna att göra men som kan vara besvärliga ochhämmande för ett önskvärt samarbete mellan företag i . Förenkling och harmonisering bör också eftersträvas närdet gäller etablerings- och koncessionslagsfiftningen. Rapporterna konkluderardock att lagstiftningen på dessa områden och det sätt på vilket lagstiftningenpraktiseras inte utgör ett väsentligt hinder för industriellt samarbete i . Utskottet underströk angelägenheten av att inte baranäringslivets organisationer utan också löntagarnas organisationer fårtillfälle att delta i det fortsatta arbetet kring dessa rapporter. Energiministrarnas plan bär vittnesbörd om att mycket påenergisidan är på gång men understryker också angelägenheten och betydelsen aven bättre samordning av insatserna. En betydande möjUghet att vinna nya exportmarknader förnordisk industri har uppnåtts genom att den för det nordiska samarbetet viktigafrågan om en projektexportordning efter diverse mödor kunnat föras i hamn. för biståndsspörsmål lade tillNordiska rådets 28:e session 1980 fram en rapport som mynnade ut i en radförslag till ett utvidgat nordiskt samarbete på detta område. Nordiska rådetanmodade ministerrådet att lägga fram en plan över möjligakonkreta områden, där harmonisering och koordinering av existerande ochplanlagda nationella biståndsinsatser skulle kunna göras till fördel förmottagarländerna. Någon sådan plan har hitintills inte lagts fram. konstaterade att gemensamma nordiska biståndsinsatser fortfarandehåller sig på en förhållandevis låg nivå. Utskottet underströk angelägenhetenav ökade ansträngningar för ett vidgat nordiskt samarbete i biståndsverksamheten. Förutom dessa frågor, som har med det ekonomisk-politiskaoch industripolitiska samarbetet att göra, hade sessionen att ta ställning rad viktiga samarbetsfrågor också på andra områden. Juridiska utskottet har haften rad viktiga lagstiftningsfrågor att hantera och krävde bl. a. attarbetsrättslagstiftningen skulle få en framskjuten plats i det nordiskalagstiftningsprogrammet i syfte att främja en vidare utveckling av demokratini arbetslivet. Social- och miljöutskottet har hanterat en rad viktigafrågor som gäller arbetsmarknadssamarbetet, arbetsmiljö, jämställdhet, social-och hälso- Manuttalade en viss oro för att den markanta satsning som Nr 99 ministerrådet gör på det ekonomiskt inriktade samarbetsområdet kan ge Onsdaeen den intryck av att omsorgen om de enskilda människorna och den sociala -[-j mgrs1982 välfärden i vid mening nedprioriteras, och man varnade för detta. Somett resultat av trafikutskottets arbete kommer bl. a. ett nordiskttrafiksäkerhetsår att genomföras . Detta är bara några mycket summariskakommentarer till vad som händer inom ramen för det nordiska samarbetet. Syftetmed mitt inlägg har varit att i vår utrikespolitiska debatt markera denbetydelsefulla roll som detta samarbete spelar i de nordiska ländernasrelationer till varandra och till omvärlden. Men jag har också velat erinra om attstyrkan och framgången i detta samarbete kommer att bli beroende av i vilkenmån de förslag och rekommendafioner som parlamentarikerna uttalar sig för i denordiska samarbetsorganen beaktas i arbetet inom de nafionella parlamenten. 44 (); De båda stormaktsblocken dominerar vår säkerhetspolitiska omgivning.Det är deras rustningar som står för en övervägande del av världensrustningskostnader. Terrorbalansen mellan dem har möjligen bidragit till attförhindra krig i . Men det har skett till ettmycket högt pris. Väldiga ekonomiska resurser har förbrukats. Otrygghetenkvarstår, och den ökar genom den ohämmade utvecklingen av kärnvapen. Dekonventionella rustningarna har lett till en ofantlig ansamling avstridskrafter i världen, särskilt på den europeiska kontinenten. Jag vill stiga av" är en impuls som vi väl alla harkänt inför anblicken av kärnvapenhot och kapprustning i vår närhet. Men det ären lugn och genomtänkt granskning av vårt läge som krävs för att vi skall kunnautföra konstruktiva handlingar. Grundentill kapprustningen är fruktan och misstro. De hotbilder som stormakterna görsig skapar en verklighet, som vi måste utgå från när vi tänker igenom hur viskall vidmakthålla och försvara vårt eget oberoende. Vi måste utgå från vad debåda parternas syn på läget i världen innebär, även om vi inte helt delar den.Otvivelaktigt finns det i dagens läge flera skäl för deras misstro. Men vi ärövertygade om att deras hotbilder också är överdrivna i flera avseenden. Vilkaär orsakerna till den misstro som är grunden till rustningarna? Engrundläggande orsak är den fruktan för varje inre förändring som råder på sinahåll. Denna fruktan leder till en önskan att konservera det bestående som i sigsjälv är negativ och kan innebära faror. Den fred och stabilitet i världen somvi alla vill värna om får inte innebära att den politiska och socialautvecklingen hejdas. Att människor vinner ökat inflytande över sin tillvaro ochatt alla - särskilt de sämst ställda - får del av den ekonomiska utvecklingenär inte bara viktigt för att undvika spänning och skapa sammanhållning inomvarje enskild nation. En sådan politik är också ett bidrag till en lugnareinternationell utveckling. En central fråga gäller förmågan hos olikasamhällssystem att tillgodose människornas grundläggande behov, både de somgäller frihet och självförverkligande och de som gäller social trygghet ochlevnadsstandard. En fredlig samexistens mellan staterna med konkurrens mellanidéer, produktionsmetoder och samhällslösningar är ömsesidigt befruktande. Detär genom en satsning på en sådan tävlan, inte genom militära rustningar, somstormakterna kan visa inre säkerhet och förtroende för sin ideologi och sittsamhällssystem. Alla nationer - även de militärt mäktigaste - borde ha etteget intresse av att välja denna väg. På den grunden borde de engagera sighelhjärtat i fria kontakter över nationsgränserna. Då skulle vi nå ett djupareförtroende mellan stater och folk och bättre förutsättningar för en verklignedrust'-ning. Vad jag här sagt visar vilka nära samband som råder mellanländernas inre förhållanden och möjligheterna att nå en fördjupad avspänning. I slutdokumentet från den europeiska säkerhetskonferensen,ESK, upptogs skyddet av de mänskliga rättigheterna som en med andra principerjämställd norm för internationellt umgänge. Det innebär också ett erkännandeav att flagranta övergrepp mot dessa rättigheter inte kan undgå att skadaavspänningsklimatet. Att uppnå ökad respekt för mänskliga rättigheter är ennödvändig process, som måste ta sin tid, och den får inte hämmas. Respekt för mänskliga rättigheter, social utveckling ochpolitisk frihet är grundstenarna för en fredlig samlevnad i vår värld.Stormakternas maktpolitik står i ett motsatsförhållande till strävandena eftersocial frigörelse och politisk frihet. grepp över är ett bevis på detta.Utrikesminister har i sitt anförande uttryckt sitt avståndstagandefrån och sin avsky för att frihetens röster i har tystats, attfackföreningsledare fängslas eller interneras. Krigslagar och maktspråk ärbevis på det politiska systemets förfall. Detsamma gäller för den sovjetiskaockupationen av . I har inte den väldiga sovjetiskakrigsmakten lyckats kuva det afghanska folket. Trots brutaliteten i överfalletfinns det en hoppfull lärdom i detta: Ett folks frihetslängtan kan baraunderkuvas, aldrig besegras - samma lärdom som tidigare och ficksig till del i de koloniala krigen i . Den har mycket klart tagit avstånd frånförtrycket av friheten i och aggressionen i , och lika klarthar regeringen fördömt militärjuntans terror i . Det mänskligaeländet i är bottenlöst, och det är tragiskt att världens mäktigastedemokrati, , har satsat på att hålla juntan under armarna. Reaganregimen iUSA har slagit in på en olycklig polifisk kurs. Den drar ned sitt stöd till FNoch andra internationella organ, den drar ned biståndet till ochsätter upp politiska villkor. I konfrontationsandan mot stöder dendiktaturer i Central- och och tolkar folkens uppror mot de socialaorättvisorna som till största delen beroende på aggression utifrån. konfrontationsatfitydfrån ;s sida, som slår blint mot alla konflikter i ;s intressesfär somhar sitt ursprung i sociala orättvisor, förstärker paradoxalt nog detkommunistiska inflytandet i tredje världen. De kommunistiska intressena drarnytta av den inre oron och blåser under hatet och våldet, medlingsförslag i konflikten i ärett välkommet initiativ, I dagens debatt har påståtts att sagt nej tilldenna fredsplan. Jag anser att detta påstående är felaktigt. pågåren dialog i frågan mellan och utrikesministrar. Så länge dendialogen pågår, så länge hålls hoppet levande om att oron och våldet skall nåett slut också i denna del av världen. Jag vill komplettera utrikesminister med en redogörelse för nedrustningsfrågornas behandling under detgångna året i FN och för svenska initiativ där. Nedrustningsfrågornas behandling har även ägt rum iskuggan av en fortsatt försämring av det internationella läget. Debatten harfrämst präglats av en hård polemik mellan de två supermakterna ochSovjetunionen, I fräna ordalag har de beskyllt varandra för att bära ansvaretför de ökade spänningarna i det internationella klimatet. Särskilt skarpa harmotsättningarna varit i fråga om kärnvapen och kemiska vapen. De tvåsupermakterna har bl, a. beskyllt varandra för att eftersträva överlägsenhet påkärnvapenområdet, angrepp på den irakiska kärnkraftsreaktorn har ocksågett eko i flera resolutioner och föranlett vissa motsättningar. Detta har dock inte hindrat att fler resolutioner pånedrustningsområdet har antagits än under någon församling tidigare.Utsikterna till konkreta framsteg är emellertid fortfaranderelativt små, även om en klart markerad tendens till ett alltmer vidsträcktstöd för nedrustningssträvanden kan skönjas. De alliansfria staterna har fortsatt att markera ensjälvständig hållning mot såväl väst som öst. Frågan om anklagelser för påstådd användning av kemiskavapen intog vid årets session en central roll i debatten. Den kom dock främstatt handla om anklagelser och motanklagelser mellan och , USAhar anklagat för att ha byggt upp en omfattande kapacitet förkemisk krigföring, som för egen del hävdat att man upphört medtillverkningen , har också upprepat påståendena om att kemiskastridsmedel av sovjetisk tillverkning har använts av allieradei , och , har för sin del angripit för dessförberedelser att tillverka s.k, binära vapen, dvs, nervgaser som uppstår vidkontakt mellan två relativt ofarliga substanser, exempelvis vid utskjutning avgranater, har också anklagats för att ha använt biologiska stridsmedel motCuba, något som kategoriskt har tillbakavisats av , På initiativ av antogs också ett tiUägg till ettannat resolutionsförslag om kemiska vapen. Det svenska förslaget understrykervikten av att arbetsgruppen för kemiska vapen inom nedrustningskommittén iGeneve erhåller ett vidgatmandat. Syftet med förslaget är att söka nå enighet om en konvention somförbjuder kemiska vapen. avstod som enda land vid omröstningen om förslageti dess helhet. Sverigehar under årets session särskilt drivit frågan om den fortsatta behandlingen avFN-studien om sambandet mellan nedrustning och utveckling, som rönt ettallmänt positivt mottagande. Ett svenskt resolutionsförslag i frågan harenhälligt antagits. Ansträngningarnahar också inriktats på att följa upp ett svenskt förslag om att öppet redovisaoch jämföra olika länders militärbudgetar. Detta förslag har med ökat stödkunnat föras vidare. har också aktivt medverkat i en enhälligt antagenresolution rörande en institutionell reform inom FN-systemet förnedrustningsfrågorna. Alla dessa frågor kommer att behandlas av FN;s andraextra generalförsamling om nedrustning, som skall äga rum den 7juni-den 9 juU . Incidentenmed den sovjetiska ubåtens intrång på svenskt territorialvatten berördes i ettsvenskt inlägg i första utskottet. Det skedde i en svensk röstförklaring medanledning av ett sovjetiskt förslag om förbud mot stationering av kärnvapen påområden, där sådana inte finns. I förklaringen framhölls bl. a. att densovjetiska kränkningen reste allvarliga problem vad beträffar Sovjetunionenstrovärdighet i dessa frågor, och det kunde därför ifrågasättas om detsovjetiska initiativet var allvarligt menat. Inlägget gav inte upphov tillnågon som helst kommentar från sida. Vidsidan av omdömet att årets arbete har präglats av hårda stormaktsmotsättningarkan sägas att 1981 varit något av ett mellanår för nedrustningsärendena. Ettviktigt initiativ har dock tagits som ger nedrustningskommittén i uppdrag attförhandla om stopp för kapprustning i rymden. Uppmärksamheten riktas nu iförsta hand mot de inledda förhandlingarna om medeldistansrobotar iEuropa och de planerade SALT-förhandlingarna - numeraSTART-förhandlingarna - om begränsning av strategiska kärnvapen samt FN;specialsession om nedrustning. Närman deltar aktivt i nedrustningsarbetet i FN är det en tillfredsställelse attkunna ge ett oförbehållsamt erkännande till de permanenta delegationer förnedrustning som har i och . Deras insatser har starktbidragit till att stärka inflytande i nedrustningsarbetet i FN. Iett anförande i går gjorde president ett utspel inedrustningsfrågan genom att förklara att ensidigt skulle stoppafortsatt utplacering av kärnvapenbärare, de s. k. SS 20, i de europeiskadelarna av . skulle också skära ned på redan utplaceradekärnvapen. Föratt rätt förstå innebörden i president initiativ bör man komma ihågatt lade fram sin s. k. nollösning. NATO skulle enligtdetta avstå från att utplacera 600 nya kärnvapen, Pershing 2-raketer ochkryssningsrobotar i . Det nya sovjetiskautspelet är villkorslöst, och här ligger en Man kan också förmoda att den verkliga adressaten för Nr 99 hans talvar den västeuropeiska antikärnvapenrörelsen, för att denna Onsdaeen den indirektskulle påverka sina regimer. pågårsamtal i mellan och om begränsning i Dessa samtal har inte gettnågra resultat, och Utrikesdebatt det kan inte uteslutas att villbryta dödläget med sitt utspel.