prot · G50973 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:73 FörhandHngarna leddes till en början av andre vicetalmannen. 12 §Allmänpolitisk debatt (forts.) 98LARS (): Allmänpolitisk debatt är rubriken på den härlånga punkten på dagordningen. Egentligen är det inte en utan flera debatter,ofta rätt skilda från varandra, som inryms under etiketten allmänpolitiskdebatt. Jag säger inte detta som kritik utan som ett konstaterande, för detsyns inte vare sig på föredragningslista eller på talarlista. I det utbildningspolitiskaavsnittet av debatten, som pågick före middagspausen, har frågorom grundskola och gymnasieskola dominerat. Jag har för min del valt att hållamig till ett annat delavsnitt inom utbildningspolitiken, nämligen högskola ochforskning. Enligt propositionsförteckningen skall den tidigarebeslutade och aviserade forskningspropositionen lämnas . Det blirdå tillfälle att ta upp forskningspolitiken till en mer ingående debatt. Huringående debatten blir är givetvis beroende av forskningspropositionensutformning och detaljeringsgrad. Till högskolans uppgifter hör både utbildning ochforskning. På båda aktiviteterna kan man anlägga dels ett mera nyttobetonatbetraktelsesätt, dels ett mera allmänkulturellt. Jag kommer här främst attuppehålla mig vid det förra. Nyttoaspekten på utbildning och forskning är också på sittsätt lättare och handgripligare att diskutera. Jag vill gärna framhålla att vifrån socialdemokratisk sida under en följd av år betonat den aspekten starkt ivåra motioner om högskola och forskning. Det har nämligen för arbetarrörelsentett sig naturligt att betrakta högre utbildning och forskning som euinstrument bland flera för att förändra samhället till det bättre för de många.Flera av våra förslag har därför haft det gemensamma att devarit kopplade tiH eller insatta i ett näringspolitiskt, för att inte sägaindustripolitiskt, sammanhang. Vår första tes har därvid varit attSverige behöver satsa mer på att åter bli en bättre industrination än , bl.a. satsa mer på framfidsinriktade områden, såsom miljöteknik, materialteknik,datateknik, bioteknik och produktionsteknik. Vi måste i högre grad än nu kunna sälja produkter,tekniska system, tekniska processer och tekniskt kunnande, som både utland ochhemmamarknad efterfrågar. Vi behöver mer folk som kan få reda på mer i och om vårakonkurrentländer. Vi behöver vidare förändringar i företagsstrukturen,ibland sammanslagningar, ibland uppdelningar, men framför allt ett bättre ochplanmässigare samarbete mellan företagen, under samhällets ledning. Det första, en bättre industrination, kräver bättreteknisk och naturvetenskaplig utbildning och forskning. Utbildningen av förskollärare, lågstadielärare ochmellanstadielärare behöver innehålla mer matematik och naturvetenskap för skall kunna lägga en bättre grund för eleverna i dessa åldersgrupper. Flickornas intresse för teknik och naturvetenskap behöverstimuleras. Därför kan det fordras t. ex. positiv särbehandling för dem vidurval till olika utbildningslinjer inom denna sektor. Det är orimligt atthälften av varje årskull genom förlegade synsätt skall bli utestängda från enviktig utbildningssektor. Högstadieutbildningarnas tekniska sektor behöver förändrastill bättre satsningar, bl. a. på de teknikområden som jag nämnde tidigare. Det andra, att sälja och att utforska konkurrentländerna,kräver att vi blir bättre på utländska språk och att flera kan inte bara devanliga språken, dvs. engelska, franska och tyska, utan ryska, kinesiska,japanska osv. Det kräver vidare mer kombinationer av typen teknik-ekonomi,teknik-språk. Det tredje, mer samarbete inom landet, kräver av dem somarbetar i vår tekniska sektor en utbildning, som är mer inriktad på samarbeteinom landet, inom företagen mellan olika grupper, mellan företag inbördes samtmellan företag och samhälle. Det krävs också en bättre samplanering avutbildningen mellan de olika skolformerna, dvs. grundskola, gymnasieskola ochhögskola, t. ex. inom den tekniska sektorn. Vår andra tes är att vi behöver ha en starkare men framförallt kvalitativt bättre offentlig sektor än . Den behöver vi bl. a. därföratt det fortfarande finns berättigade behov av omsorg om barn, handikappade,sjuka och gamla. Det finns behov av bättre utbildning och forskning, och detfinns även behov av en effektivare offentlig förvaltning med en snabbarebeslutsprocess, en kraftfullare styrning i stort från staten genom denekonomiska politiken och näringspolitiken, men mer av beslut regionalt ochlokalt i detaljer. Det förstå, om omsorgen, betyder bl. a. att vissavårdutbildningar kan behöva förlängas, uppdimensioneras och/ellerkvalitetshöjas bl. a. genom att få en fortsättning i forskarutbildning ochforskning. Jag tänker då särskilt på de s. k. medellånga vårdutbildningarna. Det andra,om utbildning och forskning, betyder bl. a. bättre samspel mellan näringspolitik och utbildnings- ochforskningspolitik. Vi måste koncentrera oss mer på utbildningar och forskningnär det gäller de områden, där vi har förutsättningar att spela en roll. Detbetyder, särskilt beträffande dyra utbildningar, en koncentration till färreorter - inte nedläggningar av vissa högskolor, men en bättre arbetsfördelningmellan orterna, i vissa fall en bättre samordning mellan regionens näringslivoch regionens utbildning och forskning. Det kräver då ett starkare inslag av företrädareför det omgivande samhället i vissa högskoleorgan, inte tvärtom. Det tredje, om den offentliga förvaltningen, betyder enutbildning av de anställda i offentlig förvaltning, som inriktas mer påsamarbete mellan olika grenar och på bättre överblick över och förståelse förandra förvaltningsgrenars uppgifter. Det jag nu har sagt får exemplifiera vårt partis synsättnär det gäller den mera nyttobetonade utbildningen och forskningen. Den allmänkulturella aspekten på högre utbildning ochforskning kan vara svårare att gripa om och framför allt svårare att göra merbestämda programmatiska uttalanden om. När det härvidlag gäller forskningen är detgrundforskningen som närmast kommer i åtanke. Vi vill betona värdet av denna.Det är viktigt att inte nyttoaspekten drivs så långt att grundforskningenförsummas. Under olika tidsperioder har utbildning och forskningtillmätts olika stor betydelse som samhällsförändrande faktorer. Det manarnaturligtvis till en viss försiktighet när man skall utmäta utbildningens ochforskningens betydelse för samhällsförändringar. Från vårt håll ser viemellertid utbildning och forskning som ett instrument - och ett viktigtsådant, men inte det enda instrumentet för förändringar i vårt samhälle. De två teser jag tagit upp, bättre industrination ochbättre offentlig sektor, finns med i vårt partis diskussion om landetsnuvarande tillstånd. Det speglar också vår inställning. Vi ser ingenmotsättning mellan satsningar på privat industrisektor och offentlig sektor. Viställer vissa villkor för satsningar på en privat industrisektor. Den måsteunderordna sig samhällskrav på ökade produktiva investeringar, och mindrespekulation. Den måste vidare bli mera demokratisk internt. Industrisektor och offentlig sektor betingar varandra. Förbåda är utbildning och forskning viktiga. Förändring inom industrisektor och offentlig sektor kräverdärför förändring av utbildning och forskning. Knappast någon förändring ärneutral, så inte heller motstånd mot förändringar. Om det har en dikt sagt så här: och derastillbedjare som fruktar 99 (): Kanske inte vuxenutbildningen ochfolkbildningen står så mycket i fokus när det gäller de förslag som finns iårets budgetproposition. Men jag har anmält mig till den här debatten av ettalldeles speciellt skäl." För sedan fördes här i kammaren eninterpellationsdebatt med utbildningsministern, där ett par moderata ledamöter- och - gick till attack mot arbetarrörelsen ochfolkbildningstanken på ett så upprörande och missvisande sätt att jag vid dettillfället helt oförberedd, på den taletid som då stod fill förfogande för mig,gick upp och bemötte de värsta orättvisorna i det angreppet. Jag trodde nämligen att uppträdandet i debatten medutbildningsministern var en engångsföreteelse. Men sedan hörde jag AlfWennerfors i går återigen stå här och tala om hur han räknat röda nålar och avdet ser socialistiska spöken både på och i TCO. Då förstår jagatt det är något sjukligt hos åtminstone , någonting som mankanske skulle behöva bota. Men hur skall det gå till när det förefaller haövergått från ett akut till ett kroniskt tillstånd. Jag tar till orda därför att jag vid det angivnatillfället upplevde de moderata talarnas inlägg som ett angrepp inte enbart påarbetarrörelsen och studiematerialet Framtid för , som var den aktuellaorsaken till debatten vid det tillfället, utan i allra högsta grad som ettangrepp på folkbildningens grundprinciper och på vuxenstudierna. Man kan intetolka det på annat sätt när i debatten säger att "rättentill frånvaro på våra arbetsplatser utökas" och när späderpå med att säga; "Årsarbetstiden för en heltidsarbetande i gårunder . I andra länder är den längre perår för en heltidsanställd." Jag finner det mot den här bakgrundenangeläget att kort erinra om vad som hänt med enutveckling som siktat på att ge vuxna kortutbildade en chans att få enkomplettering av sin korta skolutbildning. Något annat bjöds dem inte i denungdomsskola de då gick igenom. Därför växte det helt naturligt ochföljdriktigt fram ett krav på förutsättningar att bjuda vuxna anställda i olikaföretag utbildning. Det var de fackliga organisationerna som först märktebristerna i samma takt som ungdomsskolan byggdes ut och gymnasieskolan börjadeta emot nästan alla 16-åringar som lämnade . Det var en bidragandeorsak till atf kravet på utbildningserbjudanden tiU vuxna ökade från fackligthåll. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte också en rad utredningar,vars förslag låg till grund för förslag och beslut . Själv medverkade jag som ordförande i utredningenStudiestöd för vuxna-SVUX, som den kallades - där vi då konstaterade desvårigheter som fanns för dessa grupper. Jag skall återkomma till detta litetsenare. Men först av allt vill jag slå fast att det var de stora löntagarorganisationerna- i första hand men också - som ställde upp på linjen att nu ge de vuxna en chans att komma in i utbildningsorganisationenoch komplettera sina bristande kunskaper. I den försöksverksamhet medvuxenutbildning- FÖ VUX, som den kallades-som bedrevs konstaterades att detinte enbart var hinder i arbetslivet utan också en rad sociala skäl som måsteövervinnas av den som önskade komma in i en kompletterande utbildning. Detkrävdes också extra insatser för att komma till rätta med de iakttagnabristerna. Det ledde till att löntagarorganisationerna mycket snart kom framtill att något radikalt måste ske på detta område för att man skulle övervinnaalla svårigheter och lättare föra de vuxna in i utbildningssituationen. Detbehövdes uppsökande verksamhet på arbetsplatserna. Det behövdes möjlighetertill ledighet för att bedriva studierna. Det behövdes ekonomiska insatser.Löntagarorganisationerna stäHde själva upp och kunde med den dåvarandesocialdemokratiska majoriteten förhandla sig fram till att genom en särskildavgift, tagen ur löneutrymmet, få medel till exempelvis tim- och dagstudiestödi syfte att lätta de ekonomiska hinder som konstaterats i den tidigare nämndaförsöksverksamheten. Det var ett följdriktigt skäl till attlöntagarorganisationerna engagerade sig just på den här punkten. Men detfordrades också att man fick ledighet för studierna. För att få en ledighetbeslutades studieledighetslagen, också i fullt samförstånd med den socialdemokrafiskaregeringen. Lagen skulle bli "murbräckan" på vägen in iutbildningssamhället för de vuxna. Den innebar inte - som man skulle kunna troav borgerliga uttalanden - att anställda helt okontroHerat springer fill ochfrån i företagen för att bedriva sina vuxenstudier. Det är ganska strängaregler som gäller, och en arbetsgivare kan i sämsta fall fördröja enstudieledighet för en anställd eller månader med hänvisningtiH att arbetsorganisationen inte får störas. Den praktiska tiHämpningen harockså visat att det inte blivit någon lavinartad utveckling av ledighet förstudier inom företagen av den här anledningen. Närdet slutligen gäller den uppsökande verksamheten så har den visat sig vara tillstor nytta i arbetet att föra de kortutbildade vuxna in i utbildning igen.Enhälliga uttalanden från arbetsplatser och bostadsområden där uppsökandeverksamhet bedrivits styrker det. Så viH jag vända tillbaka till den utredningjag nämnde, SVUX, där jag själv var ordförande. Av det material som vi då fickfram i samarbete med FÖVUX och genom egna undersökningar kunde vi mycket snartkonstatera att ju äldre en jobbare var, desto större var motståndet att gå övertill en kompletterande utbildning. Dettaär alltså en helt annoriunda bild av verkligheten inom vuxenutbildningen änden som t. ex. moderata talesmän försöker frammana i sina angrepp påarbetarrörelsen och de stora löntagargrupper som tidigare aldrig haft en chansatt komplettera sin utbildning. Men de har med sin arbetslivsinsats varitviktiga kuggar i vår strävan att skapa ett där solidaritet ochdemokrafi har en dominerande roll. Enviktig iakttagelse försöksverksamhet och uppbyggnad avvuxenutbildningsmöjligheterna var att de allra flesta som gick över i enstudiesituation ville börja den i en studiecirkel. De var osäkra. De villekänna sig för. Vi kunde också konstatera att många, efter det att de deltagit ien studiecirkel,sökte sig vidare till kurser vid folkhögskola eller behörighets-givande utbildninginom KOMVUX. Vi konstaterade därmed att grundtankarna i reformen började nåett steg längre. Men vi kan också konstatera att studiecirkeln fortfarande ärden bästa formen för de flesta vuxna som vill söka sig vuxenutbildning. Man känner där igen många kamrater, och man känner densolidaritet som finns inom den lilla kollektiva grupp som studiecirkeln ändåutgör. Kravet på kvalitetsutveckling inom vuxenutbildningen blev ocksåstarkare. Därför har löntagarorganisationerna sökt samarbete med ett antalfolkhögskolor i landet, som med sin folkbildningstradition är lämpligasamarbetspartner inom vuxenutbildningen. I den verksamheten har tim- ochdagstudiestödet varit avgörande faktorer för att satsningen på att höjakvaliteten på utbildningen lyckades. Menså blir det en borgerlig majoritet i . Hur beter man sig då?Jag vill för undvikande av missförstånd ifrån inledningen säga attutbildningsminister i debatten med den gången klarlade anslagsgivarens-statens roll på ettrnycket bra sätt. Dessutom visade han att han hade både kunskap och starkkänsla för folkbildningens grundläggande principer. Men attackerna från deborgerliga efter 1976 ligger nog genomgående närmare klara attackmot folkbildningen. , löntagarna och dekortutbildade vuxna. Iett antal motioner har moderata samlingspartiet föreslagitprutningar i de ekonomiska anslagen och på annat sätt ställt sig helt emot enfortsatt uppbyggnad av vuxenutbildningen. Det har ibland varit så fräckaattacker mot folkbildningen och studiecirklarna att de två andra borgerligapartierna inte helt kunnat ställa upp på allt som föreslagits från moderat håll.Men nedrustning har det blivit. Intebara den ekonomiska sidan har attackerats. Vuxenutbildningsnämnderna, sominrättades i varje län för att medverka till att föra ut den fina reformen tillde stora grupperna vuxna, var ett verk av löntagarorganisationernas förarbete.Löntagarna fick ett betydande inflytande i dessa nämnder -helt följdriktigt,med tanke på finansieringsformen med tim- och dagstudiestöden. Man började finna arbetsformerna. Men attackeras ävenvuxenutbildningsnämnderna. Sammansättningen förändras, till men förlöntagargrupperna. Under1970-talet fick jag som ordförande i centrala vara med ommånga positiva och konstruktiva diskussioner med löntagarorganisationernasföreträdare om hur vi på bästa sätt skulle använda resurserna för de vuxnakortutbildade. Vi var optimistiska - vi kunde inte märka några allvarligainvändningar mot inriktningen av arbetet eller mot de uttalanden som då gjordesav mig och många andra som såg ljust pä framtiden. Jagminns att jag ofta använde uttrycket att vi, genom uppsökeriet och deekonomiska bidragen i form av tim- och dagstudiestöd, "laddade enbomb" som, om vi inte hanterade den försiktigt, bokstavligt talat skulleexplodera. Risken fanns, menade jag, att de vuxna skulle kräva sinrätt på ett sätt som då skulle ha gett moderata samlingspartiet en verkliganledning att angripa svensk arbetarrörelse. Så blev det nu inte. Svenska löntagare är ett tåligt, menframför allt realistiskt släkte. De tiger och lider när de kan konstateraatt i stället för att resurserna byggs ut och förbättras, fattas beslut omförsämringar - i de flesta fall med en rösts majoritet här i riksdagen.Dessutom känner de att går till attack med allasina resurser mot kortutbildade vuxna anställda i företagen. Man går tillattack mot de anställdas strävan att sätta sig in i exempelvislöntagarfondsfrågan, att kritiskt granska och att öppet kunna framföra förslaghur vi gemensamt -alltså även jobbarna - skall kunna medverka fill atf föralandet ur krisen.~ Låt mig än en gång citera när hon i eninterpellationsdebatt om löntagarfondskurser sade: "Vi ifrågasätter inteatt kurserna anordnas, men att kurserna anordnas under betald arbetstid kan viinte tycka är riktigt." Men vad säger man då när SAF i sinkommunikationsplan i "Fondfrågan" bl. a. rekommenderar: Avdelningsvisainformationsmöten i fondfrågan. Varje avdelningschef presenterar med hjälp avvideokassett och slides-sats företagets syn i fondfrågan. Aftbolagschefen eller platschefen presenterar företagsledningens syn i fondfrågani MBL-kommittéerna och att den synen förmedlas i personaltidningen -eventuellt kompletterad med intervjuer med fackliga representanter. Och såsäger man: använd då SAF:s frågebatteri. Personalträffar-familjedagarmed samtlig personal med företagschef och eventuellt även koncernchef som gersynen på aktuella situation, företagets läge samt synen på fondfråganoch konsekvenserna för det egna företaget. När detta skall ske, då hörs det inte ett ord om behovetav effektivt utnyttjande av arbetstiden. Mycket mer skulle kunna sägas om de vuxnasutbildningssituation. skulle vara nödvändiga för attge en något så när belysande bild av hur det står till under denborgerliga majoriteten. Men jag skall bara nämna ytterligare en dagsaktuell sakavslutningsvis för att belysa vilken falsk multiroll exempelvis moderatasamlingsparfiet spelar. Jag har fidigare nämnt att man haft många motioner omminskade resurser till folkbildningen. Men hörde jag att man väckt enmotion med förslag om höjning av studiemedlens totalbelopp, något som manåtminstone har motarbetat. Vad säger man om allt detta? Det som skett ärskrämmande för alla folkbildare. Inga mångordiga tal kan dölja vad som syns iprakfiken. Det är en cynism mot vuxna kortutbildade att inte ge dem en chans,som de både behöver och har gjort rätt för genom att ha medverkat i att skapaförutsättningar för utvecklingen av vårt samhälle fill ett mönster på mångaområden. Svenskarbetarrörelse kommer att säga ifrån så det hörs. lovar att i och på alla andra fält fortsättakampen för de vuxnas rätt i utbildningssamhället. Folkbildningen skall gesekonomiska möjligheter att arbeta vidare enligt de linjer som drogs upp underslutet av och . Studieledighetslagen måste blivad den var tänkt att bli, ett stöd för den anställde som vill vuxenutbildasig. Studieförbunden skall få möjligheter att fortsätta den framgångslinje detidigare haft - under frihet och ansvar. På annat sätt skall inte folkbUdningenfungera för de många människor i olika åldrar och samhällslager som inte villannat än förkovra sig och komplettera bristerna i en kort skolutbildning i ungaår. Idetta anförande instämde (). 100HANS NYHAGE (m) replik: Det var en gruvlig salva som mot moderata samlingspartiet. Vi skall väl ändå ha klart för oss att bakgrunden fillvårt agerande i dessa frågor är den ekonomiska verklighet i vilken vi lever.Ingen kan vara okunnig om att vi måste spara på samhällets utgifter-påalla områden. Då tycker jag inte att man kan göra undantag för det här området.Det är ju alltid så att var och en som är engagerad på ett visst område menar:Spara gärna men infe just här! Jag tycker atf i sitt inlägg görsig till tolk för en sådan inställning. Jag vågar väl inte påstå att jag är lika mycket engageradi folkbildningsarbetet som , men också jag är ganska mycketengagerad i det, och jag tycker naturiigtvis att det är tråkigt att man måstespara på det området. Men jag anser att vi måste finna oss i det och göra detbästa möjliga av situationen. Detta är alltså bakgrunden till att vi görbesparingar även här. Det är ingalunda så att vi gör det i någon sorts illviljamot de människor som vill utbilda sig den vägen. nämnde två saker i detta sammanhang: denuppsökande verksamheten och timstudiestödet. Vi har sparat på den uppsökandeverksamheten. Vad är det studieförbunden håller på med om inte just uppsökandeverksamhet? Vi tycker att det rimligen borde kunna gå att något begränsa detanslag som direkt går fill den uppsökande verksamhet som görs påarbetsplatserna. Den mycket omfattande propaganda som ju studieförbundenbedriver för sin verksamhet borde rimligen nå ut till den enskilda personen.Till hemmen sänds ju kursmaterial och kursprogram. Man annonserar och spriderinformation på annat sätt. Det borde inte vara alldeles nödvändigt - i detnuvarande ekonomiska perspektivet - med ytterligare uppsökande verksamhet i såstor omfattning som det är fråga om. Sedan beträffande timstudiestödet. Jag har självmotionerat om en prutning av timstudiestödet. Jag tycker att det är rimligt attdetta inte skall överstiga kontantlönen på arbetsplatsen, men så ärförhållandet i åtskilliga fall. Det är alltså ekonomiskt förmånligt att studerapå arbetstid, att givetvis bli av med den timlön som då gäller men i stället fåtimstudiestöd, som ofta liggerhögre än lönen. Vi som kommer från tekobygden vet att det där ''" '' förhållersig på det sättet att det är lönande, om jag får använda det uttrycket. attstudera på arbetstid, därför att det stöd som utgår är högre än lönen. påstår jagverkligen inte att timstudiestödet utnyttjas på ett speciellt sätt av-- ----- tekoanställda.Jag gör bara en jämförelse mellan timstudiestödets nivå och Allmänpolitisk den utgående lönen. har hängt upp sig påatt några moderater vågat angripa det socialdemokratiska studiematerialet, ochjag vill något beröra den frågan. Jag vågar tro aft samtliga partier går ut medett politiskt inriktat studiematerial, som man arbetar med inom partierna isamarbete med det studieförbund som står varje parti närmast. Så gör vi imoderata samlingspartiet i samarbete med , så gör uppenbarligenmittenpartierna i samarbete med Vuxenskolan och så gör socialdemokraterna isamarbete med ABF. För detta utgår statsbidrag, och det finns definitivt ingenanledning att säga någonting om det. Men när man använder detta studiematerialpå arbetstid och tar emot timstudiestöd, då tycker faktiskt jag att det finnsanledning att reagera. Det står ju i materialet, herr talman, att det är ettrent valmaterial, som skall utbilda valarbetare för socialdemokraterna. Jagtycker att det är fel att de studierna skall få ske på arbetstid motfimstudiestöd. 101BENGT () replik: Jag fick nu bekräftelse på att det tydligenär ett kroniskt fillstånd hos många inom moderata samlingspartiet att anse detfelaktigt att arbetare får bedriva sina studier på arbetstid. Jag vill uppmanaherr Nyhage att titta på SAF:s kompendium för att se hur man skall bedrivakampanjer på arbetsplatserna när det gäller matchen om löntagarfonderna. Då fårherr Nyhage verkligen erfara att det inte är fråga om att det kostar påarbetsplatsen. Då får det kosta nästan vad som helst.