prot · G509119 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag tror att en sådan ryckighet skulle förvåna många medborgare och så attsäga inte vara förenlig med den noggrannhet och logik som skall ligga bakomlagstiftningsarbetet. I vilken mån detta kan ses som ett led ibesparingsarbetet, som sade, skall jag inte gå in på. Jag villbara betona att man här får väga sociala skäl mot övriga skäl. Som jag sade tidigare: Om en människa släpar efter medbetalningarna och det är lång preskriptionstid så uppkommer en situation dåvederbörande känner att det är hopplöst med de bördor som lagts på vederbörande- man orkar inte med. Jag tror att den människan blir mycket dyrare församhället om han eller hon misslyckas med en ny familjebildning, att få jobbosv. än om kraven är rimliga så att vederbörande efter en skilsmässa orkar meden ny familjebildning och orkar betala det underhållsbidrag som gäller desenaste tre åren. Med detta, herr talman, vill jag åter yrka bifall tillutskottets hemställan, som innebär avslag på samtliga motionsyrkanden som vihar behandlat. 144 (): Vilken respekt skulle människorna ha förlagstiftningen om vi ändrade den? Ja, det är faktiskt såatt en lagstiftning som till fullo fungerar är den säkraste garanten för attmänniskorna också får respekt för lagstiftningen. Och om det visar sig attlagstiftningen inte fungerar, är det vår skyldighet i riksdag att tainitiativ för att förbättra sakernas tillstånd. Och det är detta vi förordar ivåra motioner. Det hade naturligtvis varit utskottet obetaget att inkrävaytterligare utredningsmaterial eller ta något annat initiativ. Jag kan barakonstatera att utskottet visat ett stort ointresse för frågan. Man kryper bakomgamla uttalanden och vill avvakta. Jagupprepar återigen: Medan gräset gror dör kon. är det min förhoppning attregeringen förstår att det här är en viktig fråga och att den kommer attbeaktas ytterligare i ett annat sammanhang. 145MARTIN (); De här frågorna är ständigt underövervägande. Jag hörde själv till dem som motionerade om att man bordese över hur underhållsreformen hade fungerat och göra en viss utvärdering. Meni höstas, då utskottet behandlade dessa motioner , var vi ense om iutskottet att avstyrka motionerna med hänsyn till de överväganden som ändåsker. Jag kan hänvisa till vad vi framhåller i vårt utskottsbetänkande om det 11 protokoll 1981/82:118-119 n. sker mellan och när detgäller att försöka öka försäkringskassornas möjligheter att lämna besked ibidragsförskottsärenden för att undvika onödiga processer. Beträffande kraven på förlängning av preskriptionstidenmåste jag säga att borde ha vänt sig till sina partivänner iutskottet och föreslagit dem att försöka få de här motionerna remitterade, såatt vi hade fått ett bättre underlag i frågan. Jag vill erinra om att införsel får ske bara under två år.Som vi framhåller i utskottsbetänkandet skulle en förlängning avpreskriptionstiden, om den inte kombineras med förlängning avinförseltiden, inte ge några påtagUgt ökade möjligheter att driva in fordringarsom gäller underhållsbidrag. En förlängning av preskriptionstiden skulle barakunna leda till ökad satsning på utmätningsåtgärder och därigenom belastakronofogdemyndigheterna och kanske även öka statsverkets kostnader. Vi har iutskottet redovisat de sociala och övriga skäl som enligt vår uppfattning talarför att vi inte , så snart efter underhållsreformens ikraftträdande, återskulle ändra preskriptionstiden. 146 (): Jag konstaterar att jag inte är nöjd medutskottets beslut, och då får väl samtliga utskottsledamöter ta åt sig. Men jag tror att om och jag finge diskuteraytterligare , skulle det visa sig att vi kommer ett steg närmarevarandra. Det förefaller ändå som om är något intresserad avfrågan. Jag hoppas att den här diskussionen åtminstone innebar ett fall framåtför en bättre behandling av återkravsärendena . 147 (): Över huvud taget behöver lagstiftningen ochdess tillämpning ses över, ändras och kanske effektiviseras. Dettorde bli så även med underhållsreformen, att vissa delar kan behöva ändrasnågot. Däremot är jag inte alls övertygadom att de ändringarna skall gälla preskriptionstiden. I det fallet, GullanLindblad, kan jag inte se att vi har närmat oss varandra. Men jag gissar att vii övrigt är ense om att det är viktigt att olika myndigheter som har ansvaret idetta sammanhang, plus departementet, följer dessa frågor och vidtarerforderliga åtgärder för att både effektivisera det hela och göra det såekonomiskt som möjligt för samhället men ändå så bra som möjligt för alla demånga människor som berörs. 148GULLAN (): Det är i varje fall min förhoppning, som jagsade förut, att den här diskussionen kommer att innebära att man även dristarsig till att se över preskriptionstidens längd. Det är inget tvivel om attdetta skulle innebära minskade utgifter för statskassan. Jag anser att inteminst , vars parti befinner sig i regeringsställning, borde varaintresserad av att minska statens utgifter även på detta område. Det är viktigt att sociala hänsyntas - jag är helt införstådd med det. Men Nr 119 jag upprepar att det också är ytterligt viktigt att lagstiftningen fungerar såatt den den blir rättvis för alla. 149MARTIN (); När det gäller ekonomin finns det ingetbelägg för att samhället skulle tjäna någonting på att förlängapreskriptionstiden. I den motion, nr 2090, som är väckt av m.fl. - och som även undertecknat - står följande: "Det är svårt att beräkna besparingseffekten förstaten av de förslag vi ovan framfört. Vi anser emellertid att ändradepreskriptions- och införselregler redan nästa budgetår bör kunna ökaåterbetalningen av bidragsförskott i varje fall så mycket att anslaget ibudgeten /83 kan uppföras med i förhållande till innevarande budgetåroförändrat belopp, vilket i jämförelse med budgetpropositionen innebär enbesparing med 81 milj. Det är alltså en gissning från motionärernas sida. Någotbelägg för det hela finns inte. Jag tror att allvarliga sociala skäl talar motatt vi skulle gå in och försöka ändra här. Är det så att harkrifik att rikta mot utskottet för vår handläggning av frågan, så kan vi jujämföra lagutskottets betänkanden och övriga utskotts betänkanden. Lagutskottethar väl ungefär lika noggrann redovisning av ärendena som övriga utskott, och ivårt nu förevarande betänkande har vi ju ägnat några sidor även åt den härfrågan om preskriptionsfiden. Jag tycker därför att inte från denutgångspunkten skall vara kritisk. Däremot sade jag att om skulle ha velat driva den här frågan i den riktning sommofionärerna kräver, så hade det väl erfordrats att man remitterat motionenfill olika myndigheter som hade kunnat framföra synpunkter och redovisa fakta.Det har inte skett. 150 (): Vår uppgift om 81 milj. kr. är lågt beräknad,men vi har inte velat ange någon högre siffra. Klart är dock att det torde rörasig om betydUgt högre belopp än detta, ifall vi skulle få en ökadpreskriptionstid och ökade möjligheter att över huvud ta tag i de här ärendenavid våra försäkringskassor. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2 (införsel i arbetslöshetsersättning m. Utskottets hemställan bifölls med228 röster mot 64 för reservationen av m. fl. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1981/82:26Styrelseuppdrag i ekonomiska föreningar Utskottets hemställan bifölls. 24 § Prioritering i utsökningsmål Föredrogs lagutskottets betänkande 1981/82:27 om vissaexekutionsrättsliga frågor. 151TOMMY (vpk); Man skulle med fog kunna säga attkronofogdemyndigheterna kommit på efterkälken när det gäller att driva inskatteskulderna. Orsaken till detta är framför allt brist på nödvändigaresurser men också en något missriktad ambition när det gäller i vilken ordningärendena skall behandlas. Vpk har under en rad år yrkat på högre anslag tillkronofogdemyndigheterna, men stött på patrull hos de borgerliga regeringarnaoch deras talesmän häri kammaren. För att något förbättra situationen har viockså föreslagit att man skall pröva en annan prioritering av ärendenashandläggning. har sammanställt fjolåretsindrivningsstatistik. Där finner man att nära 10 000 milj. kr. kvarstår iobetalda restskatter. uppgick sunman till 7 miljarder - nuär den som sagt 10 miljarder. redovisade enutredning som visade att av gäldenärerna svarade för avskatteskulderna fill samhället. Förhållandena är desamma . För detta talardet faktum att ingen ändring i prioriteringen skett - man har inte fått någraförstärkta resurser att tala om. För detta talar också ett uttalande avuppbördschefen i dagens . Där säger han: "Enmycket liten del av gäldenärerna står för av skulderna." Jag tyckerdet finns anledning att dra några slutsatser av detta. I handläggningen av ärendena skall man regelmässigt utgåifrån i vilken ordning de inkommit till myndigheten. Det gör att ett isammanhanget mindre angeläget ärende, som exempelvis hämtning av en icke betaldTV-apparat, går före och ägnas samma uppmärksamhet som ett uppenbartskattebrott på , om det bara inkommit före det större ärendet. En sådan inriktning måste ses som otillfredsställande frånsamhällets synpunkt, och vi har därför föreslagit en ändring. Inför behandlingen av förslaget till ny utsökningsbalkhade framfört tankar om att i högre grad prioritera målsom gällde "större" gäldenärer. Dessa tankar står också iöverensstämmelse med vpk;s krav på en ändrad prioritet vid handläggningen, ävenom vi inte, som gör, vill uttala att smärrefordringar generellt skulle vara undantagna från indrivning. Vpk reser kravetatt kronofogdemyndigheternas arbete i första hand skall inriktas på detallmänna och att särskilda resurser skall sättas in för att bekämpa denförhållandevis lilla del av gäldenärerna som har de stora skulderna. Vårambition i detta avseende delas dessutom av , som två år i radi remissyttranden om länsstyrelsernas anslagsäskanden har framhållit att justen sådan här prioritering bör komma till stånd. Jag yrkar meddetta bifall till motionen. 152MARTIN (): Med anledning av anförandevill jag bara framhålla att efter ettmångårigt utredningsarbete fattade beslut om en helt ny utsökningsbalk somträdde i kraft vid det senaste årsskiftet. Den har alltså bara tillämpats någramånader. Syftet med den nya utsökningsbalken var att försöka effektiviseraexeku-sionsväsendet. Några resultat kan man givetvis ännu inte statistisktavläsa, eftersom den nya lagstiftningen har gällt . Frågan om prioritering av olika mål hoskronofogdemyndigheterna övervägdes mycket noga i samband medriksdagsbehandlingen. hade att ta ställning till skrivelser bådefrån revisorer och från en av justitieombudsmännen. I det betänkandesom lagutskottet lade fram och som godkändes av betonades det attnågon generell prioritering av enskilda mål framför allmänna mål inte börförekomma. Man konstaterade dock att med den effektivisering av arbetsrutinernasom skulle ske hos myndigheterna var det i viss mån nödvändigt att prioriterabland åtgärder och insatser. Utskottet bedömde det så att utgångspunkten måstevara att kronofogdemyndigheternas kännedom om de särskilda omständigheterna ide enskilda fallen fick bli utslagsgivande för i vilken ordning målen skullehandläggas och vilka åtgärder som skulle vidtas. Vid den avvägning som måste göras nämnde utskottet någrafaktorer som kunde ha stor betydelse. En av de faktorerna varfordringsbeloppets storlek, en annan var i vad mån dröjsmål med indrivningenkunde bidra till uppkomsten av eller på annat sätt främja ekonomiskbrottslighet. Vår slutsats var att det i första hand skulle ankomma på resp.kronofogdemyndighet att från fall till fall avgöra vilka åtgärder som skullevidtas. När det gäller prioriteringen mellan enskilda och allmännamål och mellan mål med stora fordringsbelopp och med små fordringsbelopp får vikomma ihåg att det kan vara behjärtansvärt att driva in även ett litet belopp.Jag tror inte att man kan se enbart till beloppets storlek. Den här lagstiftningen har alltså varit i kraft bara . Särskilt mot den bakgrunden och mot bakgrund av att frågan om eneventuell prioritering noggrant bedömdes och belystes underriksdagsbehandlingen anser vi från lagutskottet att vi skall avstyrkamotionskravet om en prioriteringsordning. Jag yrkar med detta bifall till utskottets hemställan. 153 (vpk): Det är klart att man kan hänvisa tillmångårigt utredningsarbete och även till den behandling som ärendet fick iriksdagen. Frågan är vilken ambitionsnivå man vill ha och från vilkautgångspunkter man vill ta upp frågorna till behandling. Det fanns alltsåförslag om en form av prioritering när utsökningsbalken behandlades ,men utskottet fann inte att man ville göra någon prioritering av allmänna målföre övriga. Tvärtom - utgångspunkten från början var att det skulle finnasmöjlighet att ta enskilda ärenden före allmänna, och man sade tydligen att maninte skulle göra så. Vi från vpk;s sida vill göra tvärtom och trots allt sättaen prioritering för de allmänna ärendena före de enskilda, Som vi har utvecklati motionen vill vi först ha de allmänna intressena, sedan de rent fysiskapersonernas intressen och sist de juridiska personernas, de olika företagen somexempelvis säljer saker på avbetalning, eller liknande som jag gav exempel på iinledningen. Om man nu utgår från den bedömningen att tiden bör varaavgörande för i vilken ordning man skall ta ärendena, uppstår den härsituationen. Jag tror inte - oavsett den nya utsökningsbalken - att de 10miljarder som resterar i skatteskulder kommer att minskas. Jag troratt skatteskulderna kommer att stiga, i likhet med vad de gjort tidigare.Därför menar vi att det finns skäl att faktiskt ha en prioritering vid ärendebehandlingen,och att denna i första hand attackerar de stora gäldenärerna, de som häftar ide stora skatteskulderna. 154MARTIN (): Beträffande talet om ambitionsnivå, är detsjälvfallet ett uttryck för en ambition att man efter många års utredande ochnoggranna bedömningar fått en ny utsökningsbalk, som skall göra detta arbeteeffekfivare för kronofogdemyndigheterna. Vad gäller enskilda och allmänna mål var det tidigare så,att enskilda mål skulle slutföras inom , och därför kan man säga attde på visst sätt var prioriterade. I den nya lagen föreskrivs inte någonprioritering. Men vi måste lita på att de myndigheter som har att handläggasaker och ting och har erfarenhet från det område i vilket de arbetar bättrebör kunna bedöma lämpligheten av att prioritera vissa mål än vi, om vi ilagtexten skulle fastslå att den ena eller andra typen av mål skallprioriteras. Om vi föreskrev en prioritering i förhållande tillbeloppens storlek, finge vi ett system där mindre fordringar aldrig skulle bliindrivna. Det kan väl i många fall tänkas att det, även om det inte rör sig omså stora belopp, är mycket viktigt för den enskilde fordringsägaren att skuldendrivs in? Jag tror att den lagstiftning och det uttalande som gjortsi anslutning fill att vi antog utsökningsbalken är en lämplig vägledning förkronofogdemyndigheterna. Sedan fårjag bara uttrycka förhoppningen att kronofogdemyndigheterna. när den nya lagen har tillämpats , skall lyckasbemästra de stora problem som de utan tvivel har att arbeta med. 155 (vpk): Jag tar fasta på vad säger omatt man bör lita på de myndigheter som har erfarenhet på området. Jag vill dåkort återge vad dessa myndigheter har sagt. Inför behandlingen av den nya utsökningsbalken framfördeKronofogdeföreningen tanken att vissa smärre fordringar generellt skulle varahelt undantagna från indrivning eller som regel endast föranleda mera begränsadeutmätningsåtgärder. Det uttalandet gjordes av personer som företräder enmyndighet som vi skall lita på enligt . De finner det omöjligt attkomma åt de stora brottslingarna i sammanhanget på grund av att de smärreförsyndelserna så att säga ligger i vägen och upptar en massa tid. Sedan kan vi fitta på vad har sagt i sinaremissyttranden beträffande länsstyrelsernas anslagsäskanden. Ibudgetproposifionen 1980/ 81, under kommundepartementets huvudtitel, sägerriksskatteverket följande: "Verket anser att det är en riktig satsning omkronofogdemyndigheterna ägnar omfattande resurser åt de relativt få storagäldenärerna." I budgetpropositionen 1981/82 säger man: "Verketanser att det är av särskild vikt i indrivningsarbetet att komma till rätta medstörre gäldenärer t. ex. företag där de restförda s. k. företagarskatternaständigt ökar." äi också en av de myndigheter som jagantar att menar att vi skall lita på. Det är alltså inte bara etthugskott från vpk;s sida när vi för fram att man bör göra en prioritering. Jag vill betona att vi inte har sagt att vi skall göra denprioriteringen att man skall släppa de smärre fallen, men de stora fallen skallprioriteras, och sedan får de övriga komma i andra och tredje hand. När dessa krav förs fram från just de myndigheter som harerfarenhet av verksamheten, tycker jag att det finns skäl att se överförhållandena och bifalla vpk-motionen. 156MARTIN (): är det ju inte fråga om anslag tillverksamheten, utan det gäller om vi skall ändra lagstiftningen vad beträffar prioriteringsördning-en. Även om lagen inte pekar ut någon prioritering, talar vi imotiveringarna om att det finns olika faktorer att ta hänsyn till när manbedömer i vilken ordning ärendena skall tas. Det naturliga är ju att målen tasupp i den ordning de kommer in, och av hänsyn till borgenärerna är det skäligtatt tillämpa den ordningen. Men är vi på det klara med att andrasynpunkter måste vägas in, och vi nämner då beloppens storlek och risken förekonomisk brottslighet som exempel. Vi tror från utskottets sida att resp. kronofogdemyndighetbäst kan hantera de här frågorna. Att kronofogdarnas organisation sedan kanframföra åsikten att det vore bra med en exaktare prioritering är väl inte Det vore kanske ur deras synpunkt bekvämt att kunna behandla målenefter en exakt prioriteringsordning. Men med de olika omständigheter som detmåste tas hänsyn till, bl. a. även de små borgenärernas intressen, kan maninte ha en ensidig storleksprioritering. Jag skall inte förlänga debatten mer utan vill bara än en gång yrkabifall till lagutskottets hemställan, som innebär avslag på kravet omprioritering. Anf.157 (vpk): Jag tror också att kronofogdemyndigheterna är de som bäst kan bedömasaken, och de har också rest kraven på den här formen av prioritering. Mentyvärr, , står den lag, som m, fl, har stiftat ochsom han här talar så varmt för, i vägen för den prioritering somkronofogdemyndigheterna trots allt vill ha. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottetshemställan bifölls med 266 röster mot 16 för motion 1582 av m. fl.i motsvarande del. Mom. 2 Utskottets hemställan bifölls. betänkande 1981/82:36 om vissa läkemedelsfrågor. 158 (): I socialutskottets betänkande 1981/82:36 behandlas vissaläkemedelsfrågor med anledning av att ett antal motioner har väckts, bl. a.motion 1981/82:347 av mig och ytterligare ett par centerpartister från Stockholmslän. Vi begär i denna motion en översyn av avtalet mellan staten ochApoteksbolaget av i enlighet med motionens syfte. Och jagber, herr talman, att få yrka bifall till motion 347, som har samma yrkande sommotionerna 304 och 1757. Motionen347 har väckts med anledning av nedläggningen av i . Dennanedläggning, som ägde rum , mottogs med verkliga protester frånbefolkningen i berört område. Nedläggningen genomfördes trots kraftigt missnöjeoch trots protester såväl från ortsbefolkningen, genom namnUstor ochregeringsuppvaktningar, som från kommun, där låg, ochlandstinget. Kommunen och skrev skrivelser och agerade i dagspressoch radio. Oberoende av vilken politisk majoritet som har suttit i ledningenför kommunen har samma uppfattningframförts från kommunens sida till Apoteksbolaget. Kommunen har tagit avståndfrån en nedläggning med bl. a. följande motiveringar: att är en centralserviceort för hela södra skärgården, att beräknas genomgå en vissexpansion, att en minskning av nuvarande servicenivå inte på något sätt kanaccepteras och att Apoteksbolaget såsom statligt bolag måste ta sitt ansvar föratt apotek skall kunna kvarstå. Det är förståeligt att nedläggningsbeslutet väckte en renfolkstorm i hela södra delen av . Huvudskälet tillnedläggningen synes -om jag fattat beslutet rätt - vara bristande lönsamhet.Förlusten 1980 har angetts till . och bolagets totala vinst till 8milj. I Apoteksbolagets jubileumsskrift med anledning av att apoteketfunnits står att läsa: "att vinst ska inte eftersträvas först.Samhällsansvaret är störst." Detta rimmar dåligt med nedläggningen avDalarö apotek. Var finns det sociala samhällsansvaret när det gäller den häraktuella nedläggningen? Ja, det är en fråga som man verkligen kan ställa sig. finns det inget apotek för tätast befolkadekustlandskap, området från i söder till i norr. Undersommarhalvåret vistas i kommun förutom den fasta befolkningen drygt 12000 fritidsboende och ett stort antal turister. , när isenvarken bär eller brister, är tillgången tiU ett apotek där man kan få omedelbarhjälp ett måste, för att man skall kunna rädda liv och hälsa. Detta är också en angelägen regionalpolitisk fråga. Det ärju inte meningen att glesbygden och skärgården skall uttunnas och försvagas tiUförmån för större tätorter. I utskottsbetänkandet hänvisas till tidigareriksdagsbehandling och tiU bl. a. en interpellationsdebatt som ägde rum den 6nov 1981, då representanter för fyra partier i framförde sinpositiva syn på ett bevarande av i . Statsrådet , somtillhör det femte riksdagspartiet, höll envist stånd, och syftet med hennesinsats kunde sägas vara; I har vi inget ministerstyre. Mot det, herrtalman, hade ingen av de ifrågavarande fyra partirepresentanterna som deltog idebatten något att invända. Jag övergår till utskottets skrivning, där det sägs attutskottet har fått en närmare redovisning för vilka principer som ligger tillgrund för Apoteksbolagets tillämpning av den återgivna avtalsbestämmelsen ombl. a. placeringen av försäljningsställena. Dessa principer står i godöverensstämmelse med bestämmelsens innehåll och syfte. Med anledning häravavstyrker utskottet motionen. Jag har en känsla av att utskottets ledamöter inte harläst motionen ordentiigt. Det är just ändringar vi vill få till stånd, så attdet tas klara hänsyn till sociala, medicinska och regionalpoUtiska skäl närApoteksbolaget lägger ner apotek. Det avtal som finns täcker inte -åtminstone inte på ett klart och otvetydigt sätt - vad vi motionärer önskar, ochdet var därför som vi väckte vår motion. Sedan kan man från Apoteksbolagetssida framhålla att antalet apotek har ökat och att denna ökning i storutsträckning har kommit 12 protokoll 1981/82:118-119 glesbygden till godo. Det är bra, men det främjas ju inteav nedläggningen av apotek. De människor som bor i lever i en hårdmiljö. Deras krav gentemot samhället är återhållsamma. Det är en rimlig begäranfrån deras sida att i öppnas igen. Detta skulle måhända ocksåkunna göras, om ifrågavarande avtal ändrades så att hänsyn togs till sociala,medicinska och regionalpolitiska skäl. De enskilda människorna i skärgårdenkänner sig så maktlösa. Med det sagda yrkar jag sålunda bifall tillmotion 1981/82:347. I detta anförande instämde (), AnnikaÖhrström (c) och (). 159ULLA (): Under allmänna motionstiden väcktes tremotioner med likalydande krav, nämligen att det avtal om Apoteksbolagetsverksamhet som 1970 träffats mellan staten och Apoteksbolaget borde bli föremålför översyn i syfte att från Apoteksbolagets sida åstadkomma större hänsynstagandetill sociala, medicinska och regionalpolitiska skäl, när nedläggningar ellerförändringar av befintliga apotek planeras. Mofionerna tas upp i socialutskottets betänkande 36innevarande under rubriken av avtalet mellan staten ochApoteksbolaget . Den direkta anledningen till min motion i ärendet är denplanerade kraffiga försämringen vid i i län.Nämnda apotek har 35 000-40 000 expedierade recept . Man har två farmaceuter,tre receptarier och ytterligare tre personer anställda. Man betjänar fyra andraorter med apotekslådor. Trots detta planeras - jag måste använda dentidsformen, eftersom ärendet ännu inte är avgjort - en omläggning tillenmansbetjäning vid vårdcentralen. eniga socialutskott hänvisar i sitt betänkandebl.