prot · G509145 · 1981-12-31 00:00:00 — Det finns ingen kritik på den punkten. Vad ärdet för obestämt beslutsfattandes dike som har grävtalldeles för sig själv? Den frågan vill jag gärna ställa. menar att regeringen borde ha tonat nerdet militära inslaget. Vissa uppgifter låg ju på överbefälhavaren, han hadeansvaret för dem, och de uppgifterna skulle han naturligtvis fullgöra. Menledningen av hanteringen av hela affären låg hos regeringen, och dess medlemmarär såvitt jag vet alldeles civila allihop. Det var inte jag som började tala om inrikespolitiskapoäng, utan det var . När jag "kopplade på" här, blevhan plötsligt purken. Men som man bäddar får man ligga. Man somnar lättare, omman lägger sig med gott humör. Vad gäller våldsfrågan så är det möjligt att våld och merabråk bättre skulle ha passat det moderata kynnet. Men jag är rätt övertygad omatt det svenska folkets kynne i gemen är sådant att man i hög grad uppskattadeatt den aktuella incidenten genom regeringens skickliga och fasta ledning kundeupplösas utan våld. 73TORKEL (): Bara helt kort något om vad sagt. Vad jag reagerade mot i hans första inlägg var att han uppenbarligeninte riktigt hade klart för sig skillnaden mellan låt mig säga det politiskaansvaret, den politiska ledningen, och militärens verkställande. Dessutomreagerade jag mot den långa klagovisa han då framförde mot att militärenverkställde de order den fått. Vidare finner jag - och det förvånar mig inte alls - attOswald tycker att det är fullständigt naturligt att ta avstånd frånen sak men ändå i handling, när det blir aktuellt här i kammaren, tänka sig attstödja densamma. Han tycker alltså att det är fel att kritiseraförsvarsministern för det uttalande som vi här har diskuterat. Men att stödjadenna kritik med sin röst är enligt hans mening inte alls inkonsekvent - om mankänner vpk, så är det konsekvent. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 74 (vpk): Förhoppningsvisär det som säger alldeles korrekt. Men det är ju intrycket avvad som verkligen sker som är det viktiga i sammanhanget. Det intryck svenskafolket fick när man under de aktuella dagarna satt vid sina TV-apparater, närman lyssnade på radio eller läste fidningar var ju att det var en enaståendemilitärisk dominans i alla massmediakontakter, alla framföranden, allaföredragningar etc. I det avseendet vill jag för tredje gången framföra kritik.Framför allt försvarsministern borde ha spelat en mera aktiv roll. Såledesborde han enligt min uppfattning ha varit på plats, både i ochsjälvfallet också i . Det är ganska beklämmande att höraTorkel säga att jag på något sätt skulle ha missuppfattat skillnadennär det gäller militära operafiva insatser och ledning. Det är ju precis tvärtom.Det var som angrep mig. Han påstod att jag inte hade förståttsaken. Vad jag har sagt är att de militära aspekterna fick dominera vidföredragningar, i rapporter etc. Det är precis vad jag har sagt till BertilFiskesjö. Det hade varit mycket välgörande och mycket bra för regeringen också,om man i stället hade använt den civila representanten, försvarsministern, ochinte låtit militären överta hela nyhetsinformationen. tog man poäng pådetta. Man drev fram en viss psykos, en viss hysteri. Det hade varit lyckligtom en civil försvarsminister hade lagt kapson på detta, som jag sade i mittfö-sta anförande. 75ANDERS (): När det gäller frågan om våld vill jag bara,, konstatera att inget parti har krävt mera eller mindre våld ide här sammanhangen. Även partiledare, statsminister , har tagit avstånd från yttranden av det slag som försvarsministern dåfällde, nämligen att man under inga omständigheter kunde använda våld.Thorbjörn har konstaterat att man självfallet inte kan göra den typen Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Beträffande den kritiken är vi från moderat håll alltså överensmed statsministern. 76 (): ställde en fråga till mig.Jag vill gärna besvara den. För det första var det som här iplenisalen började tala om att gräva diken. För det andra är innebörden av helamin argumentation att jag anser det väsentligt att försvarsministern deltar ibeslut som rör för försvaret väsentliga frågor. Det gäller även i extraordinärasituationer. Det måste finnas särskilda skäl föratt han inte skall delta. Här är det inte fråga om snabbheten ibeslutsprocesserna. Jag begriper att det kanske går fortare ibland, omförsvarsministern inte är med. Men här gäller det att garantera fackministernsmöjligheter att delta i besluten. Jag utgår nämligen från att den somstatsministern kallar till en fackministerpost vill statsministern ocksåutnyttja när beslut skall fattas på vederbörandes område. Fackministern skallinte ställas vid sidan om. Och jag har ännu inte fått några bevis för att mankan befinna sig i på ett försvarsministermöte och samfidigt delta i beslutsom fattas i . När det gäller kritiken mot försvarsministerns uttalandenär det väl alldeles uppenbart att i vissa hänseenden skiljer sigfrån oss socialdemokrater. I annat fall hade de väl inte avgett någonreservation, utan hade kunnat ansluta sig till utskottets skrivning. Denintresserade kan jämföra s. 21 i utskottets betänkande med s. 44 och dåkonstatera att man i detta sammanhang använder olika vändningar. Vi är kritiskamot de uttalanden som gjorde . Men för vår delär vi inte krifiska mot vad han sade om våldet utan mot att det hela var såförvirrande. 77 (): Jag måste erkänna attdet är möjligt att jag har gjort mig skyldig till ett misstag när det gällerOswald inställning till vad militären och regeringen skulle hagjort. Det beror i så fall uteslutande på att jag lyssnade till och noteradevad sade i sitt första anförande. 78BERTIL FISKESJÖ (c): Jag skall bara göra ett par avslutande kommentarer. För att inga missförstånd skall råda vill jag upprepa attstatsministern och försvarsministern - enligt de papper som vi har hafttillgång till - självfallet var helt överens om var att vi måste vara bereddaatt hävda vår neutralitet, i yttersta fall med våld. Försvarsministernsuttalanden gällde vad man borde göra i det konkreta läge som ärendet befann sigi just när han fick denna fråga. Det finns alltså inte någon bristandeöverensstämmelse här. Vi kan inte avhända oss möjligheten att använda våld. Menvi skall naturligtvis inte använda våld, om det inte är absolut nödvändigt. Ochsom jag sade i mitt fidigare inlägg är jag alldeles övertygad om att svenskafolket ärutomordentligt tacksamt över att regeringen - i allra högsta grad med hedern ibehåll - kunde administrera sig ur denna fråga utan att behöva tillgripa våld. När det gäller den segslitna diskussion om besluten iregeringen som vill föra noterade jag att han nu inteupprepade sitt påstående om att regeringen hade befunnit sig i obeslutsamhetensdike. I ett fidigare inlägg konstaterade ju jag att regeringens handlande idenna fråga tvärtom hade karakteriserats av en utomordentlig beslutsamhet ochfasthet. De personer i regeringen som finns i när ensådan här sak inträffar måste naturligtvis hugga tag i de påträngandeuppgifterna och göra sitt allra bästa för att försöka klara av dem. De kan intesitta och vänta på att bortavarande ministrar skall strömma in från jordensalla hörn. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 79TREDJE VICE TALMANNEN: Sedan de under avsnittet Ubåtsaffären anmälda talarna nuhaft ordet övergår kammaren till att debattera Datasaab-Tercasaffären, 80 (): Jag vill först understryka att det av densocialdemokratiska skrivningen och den moderata reservationen i betänkandet iDatasaabären-det är synnerligen besvärligt att utläsa vad det egentligen är mananklagar regeringen för. Av den socialdemokratiska skrivningen tycks dockframgå att man anklagar regeringen dels för att den gjort för mycket, dels föratt den gjort för litet. Vad som är grunden för denna ambivalenta hållning ochför ambivalensen som sådan är dock oklart. Den moderata reservationen är så till vida rakare som där enbart anklagar regeringen för att ha gjort för litet. Det framgår dockinte av reservationen vad man på moderat håll menar att regeringen borde hagjort. hör att ansträngningarna för att företagetskulle få den omdiskuterade ordern påbörjades i början av 1970-talet.Framstående socialdemokrater med , och i spetsen gjorde beaktansvärda insatser för att beställningen skullekunna ros i hamn. Avtalet om leveransen till slöts formellt i september1975. Ärendet ärvdes således av den tillträdande regeringen 1976. Detvar en del av det s. k. dukade bordet. Till skillnad från bordet i övrigt vardet i det här fallet i viss mån dukat. I den mån socialdemokraterna menar att regeringen i börjanav handläggningen av ärendet gjorde för mycket, drabbar denna kritik i huvudsaksocialdemokraterna. De direkt ansvariga har visserligen nu lämnat ,men en del av de mera perifert ansvariga finns som bekant kvar. En första fråga till socialdemokraterna är således: Menarni att den socialdemokratiska regeringen gjorde fel, när den så intensivtengagerade sig för att avtalet kom till stånd? Om så inte är fallet, varföranklagar ni då den 5Riksdagens protokoll 1981/82:145-146 Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. senare tillträddaregeringen för dess agerande? Vad denna regering gjorde var ju endast att följaupp de åtaganden som grundlagts genom det avtal som slöts under densocialdemokratiska regeringens tid. Vadmoderaterna beträffar inträffade de händelser som de lagt till grund för sinkritik då den senare genom bullersamma uttågkapsejsade trepartiregeringen ännu satt intakt. riktar sin kritik ireservationen mot regeringen. Kritiken omfattar således moderatasamlingspartiets nuvarande ordförande , den moderata riksdagsgruppensledare , tidigare statsråden , , Mogård m.fl. Detskall bh intressant att se om de här i närvarande tidigareledamöterna av den moderata regeringsuppsättningen kommer att rösta för denmoderata reservationen. Frågan om deras eventuella jäv vid omröstningen kanman måhända ta lätt på, eftersom det tydligen gäller för dem att underkännasitt eget handlande, och den som själv skjuter sig brukar man ju ha ett visstöverseende med enligt modern rättsordning. Denna humana syn får man vältillämpa också i det här sammanhanget, även om det onekligen är ett rättuppseendeväckande utslag av osjälvisk självdestruktion, att man genom direkt omiöstningtillkännager sitt skadliga och ansvarslösa beteende. Historien om först Stansaabs, sedan Datasaabs relationer med ochUSA är utdragen i tiden och garnerad med detaljer, påståenden och rykten. Jagskall inte här försöka göra någon ingående beskrivning av affärens alla faser,som f. ö. i betydande grad finns redovisade i utskottets betänkande. Långtifrån alla har någon betydelse för utskottets granskning annat än sombakgrundsmaterial till bedömningen av regeringens handlande. Vaddet gällde var alltså en order på trafikledningssystem till . Efterihärdiga insatser, som jag nämnde, från socialdemokratiska statsråd -RuneJohansson, , och andra - fick Stansaab dennaeftertraktade order, efter många turer och i hård konkurrens med ett fransktoch ett amerikanskt företag. Avtalet tecknades, som jag nämnde, i september1975. Officiell leverans skedde . Isystemet skulle ingå en mindre del komponenter av amerikanskt ursprung, för vilkadet enUgt de regler satt upp skulle krävas amerikansk exportUcens, omkomponenterna såsom i det här fallet skulle gå vidare till eller aiinat,som det heter, sociahstiskt land. Det togs för givet att sådan licens skullebeviljas, bl. a. av det skälet att det amerikanska bolaget fått exportlicensför motsvarande utrustning. Men av skäl som delvis är oklara och som man barakan spekulera omkring krånglade amerikanarna och menade att den licensansökansom Stansaab ingett till vederbörande amerikanska myndighet inte kunde beviljasi sin helhet. Med anledning av detta ingav Stansaab nya ansökningshandlingar.Det var . När det kärvade till sig, engagerade sig ochhandelsdepartementet med i spetsen i frågan. Stansaaboch det amerikanska försvarsdepartementet beviljades licens . En fråga som jag redan här vill ställa, i första hand tillde så krifiska socialdemokraterna, men även till , är: Var det felatt trepartiregeringen engagerade sig för att det avtal som socialdemokraternavarit så ivriga att få till stånd skulle kunna fullföljas? Redan ju f. ö. innan han avgick som industriminister ivrigt försökt påskyndahcensärendet genom direkt kontakt med den amerikanske handelsministern. Den nyaregeringens insatser härvidlag borde väl vara lika vällovliga som den avgåendeindustriministerns. I samband med att licensavtalet ingicks åtog sig företagetviss rapporteringsskyldighet till den amerikanska regeringen. Det är vikfigtatt understryka att avtalet ingicks mellan företaget och amerikanskamyndigheter. Det var således ett civilrättsligt avtal. Regeringen åtog sig inteatt gå i god för att företaget uppfyllde villkoren, inte heller för attinnehållet i de rapporter som företaget skulle lämna över var korrekt. Det varju företaget som ingått avtalet, och det var företaget som var förpliktat attse till att det uppfylldes. NATO-staterna har i liknande frågor åtagit sig bl.a. exportkontroll, men det har inte vi. När socialdemokraterna i sin skrivning påstår attregeringen i samband med licensgivningen tog på sig förpliktelser vilkasinnebörd inte synes ha stått klar ens för regeringen själv, finns det minsannanledning att sätta ett stort frågetecken. Vad är det för åtaganden regeringenhar gjort som man inte begripit innebörden av? Socialdemokraterna har tydligenbegripit innebörden, och det skall bli intressant att få höra densocialdemokratiska talesmannens tolkning därav. Kan det möjligen vara vad ,åtminstone under nuvarande regim, måhända gärna skulle se, nämligen att densvenska regeringen skulle åta sig samma förpliktelser som NATO-staternasregeringar? Frågan kan f. ö. gå även till , som i det här ärendettydligen vill spela på samma tema och på samma gård som socialdemokraterna. Så kom då ryktena i svang att företaget på ett eller annatsätt skulle ha brutit mot de förpliktelser det åtagit sig. Om det hade varitså, vore det naturligtvis helt allmänt sett eller så att säga ur allmänpolitisksynpunkt inte bra, eftersom amerikanarna av lättförståeliga skäl inte skulle hagillat det, och det var ju ingenting som den svenska staten eller den svenskaregeringen hade anledning att önska. Industridepartementet hörde sig för den skull för bl. a.hos Datasaabs styrelseordförande och företagets verkställande direktör. Manfick beskedet att allt var i sin ordning. Företagets VD bekräftade detta genomframträdanden i massmedia. hade en hel del andra rykten kringDatasaab kunnat avfärdas som ogrundade. a. hade man i massmedia gjort storaffär av en promemoria som skulle ha varit upprättad i industridepartementetmen som man där inte hade haft något med att göra eller i övrigt ens sett rökenav. Det är väl rätt naturligt att man inom regeringen godtogde uppgifter man fick från företagets ledning. Varför skulle man inte göra det? Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Detär ytterligare ett par frågor jag vill ställa till socialdemokrater ochmoderater inför deras kommande inlägg: Skulle man ha underkänt de uppgifter manfick av företagets högsta ledning? Skulle man till dess företrädare ha sagt: viär övertygade om att ni ljuger? Omman inte godtagit de uppgifter man fick från ansvariga personer, hur menarsocialdemokrater och moderater att man skulle ha gått till väga för attundersöka sanningshalten i företagets uppgifter? Skulle man ha polisanmältföretaget? Det bör ha varit uteslutet redan av den anledningen att företaget,såvitt jag kan förstå, inte begått något brott mot svensk lag. Skulle man hatillsatt någon regeringstjänsteman som fått order att gå igenom hela företagetssätt att sköta leveranser fill ? Om det är detta ni menar, hur är det iså fall förenligt med principerna om rollfördelningen mellan regeringen ochaktiebolag, och med själva akfiebolagslagen? Såvitt jag kan se måste det underalla omständigheter vara bolagets styrelse som har ansvaret för att av bolagetingångna avtal hålls. I samband med TELUB-affären diskuterade vi detta mycketingående och hade en utförlig redovisning i utskottsbetänkandet avhur relationerna mellan regeringen och akfiebolag skall vara. Men här vill nitydhgen propagera för en helt annan ordning. NärL M blivit huvudaktieägare gjorde företaget - jag betonaratt det var företaget - en ingående undersökning och kom fram till att Datasaabbrutit mot vissa uppställda villkor i exportiicensen. Företaget - jag betonarän en gång företaget - redovisade detta för berörda departement i amerikanskaregeringen. Från svenskt officiellt håll uttryckte man sitt beklagande av detinträffade. Det kan man kanske tycka var överflödigt, eftersom den svenskaregeringen inte hade gjort något förgripligt. Men jag kan inte heller inse attett sådant beklagande skulle kunna göra någon skada. Att det inträffade heltallmänt var beklagligt är väl rätt uppenbart. Avslutningsvisvill jag ställa ytterligare en fråga till kritikerna - den gällersocialdemokraterna, men kanske särskilt : Vad anser ni principielltskall gälla i ärenden av det här slaget? Skall ansluta sig till deregler som gäller för NATO-stater? Skall regeringen kräva att få sätta insärskilda licensspioner i företag som arbetar med exportlicenser av det härslaget? Jag vill självfallet inte att man skall göra någotdera. Men jag frågarer, därför att jag utgår från att ni har något begripligt syfte med den kritikni levererar och de påståenden ni gör. Det ni vill måste ju vara framåtsyftande.Jag noterade särskilt att i ett tidigare inlägg sadeatt det viktiga med kritiken från utskottets sida är att den är framåtsyftandeoch kan ge ledning åt regeringen för handlande i nya uppkomna situationer avhknande slag. Vilkaär de riktlinjer som kommer att ge regeringen, om skrivningarna frånmoderat och socialdemokratiskt håll skulle vinna i omröstning? Dettaär inte någon oviktig fråga utan en viktig fråga, eftersom resultatet avomröstningen i allra högsta grad påverkar andra staters syn på vilka uppgiftersom den skall åta sig i sådana här ärenden. Jag ber erverkligen enträget - inte för min egen skull. inte för regeringens skulloch inte för några särskilda statsråds skull men för landets skull - att talaom vad ni avser med det hela, att tala om att ni verkligen vet vad ni gör. Meddetta, herr talman, vill jag vad gäller det nu behandlade ärendet yrka bifall tillreservation 5 och i övrigt till vad utskottet anfört i detta ärende. Anf.81 PER (): Visst är det så, , att den votering vi omsider skall hai detta ärende kommer att få betydelse för hur man ser på den svenskaregeringens skyldighet att stå för ingångna förpliktelser. Dengranskning som gjort av regeringens handläggning avDatasaabs export av trafikledningsutrustning till har med stortydhghet klarlagt några viktiga förhållanden: Detär nödvändigt för som ett litet land med starkt beroende av omvärlden att söka ett nära och förtroendefullt samarbete med andra länder. På våra utrikes relationer beror sist och slutligen både välfärdsutveckling och sysselsättning. Vi klarar oss inte själva, hur mycket en del än önskar att vi gjorde det. Att acceptera detta har ingenting med undfallenhet att göra utan är endast uttryck för en beredvillighet att se verkligheten som den är. Detbrott mot givna licensvillkor för flygledningsutrustningen vid som Datasaab gjorde sig skyldig till har ansträngt våra relationer med . Licensbrottet har därmed knappast underlättat ett samarbete på det breda teknologiska fält där ett utbyte av erfarenheter är naturligt och nödvändigt för oss. Hur stor skadan till slut kommer att bli är omöjligt att förutse. Enligtdet nummer av som kommer ut har emellertid ärendet iUSA nu överlämnats till för överväganden om huruvidarättsliga åtgärder om skadestånd för licensbrottet skall inledas. MagnusLemmel på bekräftar för att hela frågan nu tagiten än allvarligare vändning och att vi har anledning att vara ännu oroligare änvad vi tidigare hade. Dessutom:Enligt försäkrade sig för säkerhets skull - innanman tog över företaget från staten - om en regressrätt gentemot de gamla ägarnaom den fråga som är under övervägande inom det amerikanska justitiedepartementetskulle resultera i skadeståndsanspråk. Tillde indirekta och långsiktiga effekter som licensbrottet kan komma att fåriskerar vi alltså att få en snabb ytterligare börda på de svenskaskattebetalarna. Dethar hävdats att bytet av administration i kan ha påverkat denamerikanska reaktionen gentemot vårt land. Det är fullt möjligt, men knappastnågon tillräcklig förklaring till de svårigheter i de fortsatta kontakterna medUSA som svenska företag nu riskerar att få. Vilken regering som helst hadereagerat. Och under alla omständigheter tillhör olika amerikanskaadministrationer de realiteter som ett land som vårt ändå har att ta hänsyntill. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningay statsrådens tjänsteutövning m. m. Hurkunde det då, herr talman, gå så illa? Vem bär skulden? Detprimära ansvaret för att Datasaab inte följde givna avtal åvilar självfalletföretaget självt. Avvikelsen från de amerikanska licensvillkoren gjordesavsiktligt och - sannohkt - i fullt medvetande om vad ett sådant brott om detupptäcktes skulle kunna leda till. Värdet i en vidare bemärkelse än i redapengar av den kunskap som de icke licensgivna komponenterna innefattade kaninte ha varit obekant för företagets ledning. Licensgivnings-processen var aven sådan karaktär att det för företagsledningen måste ha stått fullständigtklart att affären involverade starkt sekreta delar. Företagetgranskas emellertid inte av . Det är regeringen somutskottet har att intressera sig för. Regeringensbefattning med Datasaabs affärer med är, som påpekat, omfångsrik. ägnade den dåvarandesocialdemokratiska regeringen ansenlig möda åt att se till att Stansaab -Datasaabs föregångare - skulle ges möjlighet att leverera datautrustningen tillMoskvas flygplats. Efter det att avtalet med tagits hem uppträddeindustrirninistern som ett slags extragarant för projektets fullföljandegentemot den sovjetiska regeringen. Regeringsengagemangetvar också - på goda grunder - påtagligt gentemot i samband med desvårigheter som 1977 mötte Stansaab i fråga om licenserna för de särskiltkänsliga komponenterna i datasystemet. a. dåvarande utrikesministern utnyttjade sina möjligheter för att förmå amerikanarna att ge Stansaab deerforderliga tillstånden. Att de amerikanska myndigheterna kände tvekan införlicensgivningen hade sina givna orsaker. Utrustningen kunde ha militäratillämpningar. Släpptes för mycket kunde det innebära att fickett militärt försteg. Dessa överväganden hade att acceptera - vare sigvi gillade dem eller inte. Licensenbeviljades till slut med vissa inskränkningar, men först efter det att US Aförsäkrat sig om att den var beredd att åta sig vissrapporteringsskyldighet i fråga om fullföljandet av licensvillkoren. AttStansaab till en del var statsägt fäste man dessutom särskild vikt vid. Mankan, herr talman, uppenbarligen tvista om vilka formella förpliktelserregeringen ingått i förhållande till de amerikanska myndigheterna. Ställt utomallt tvivel är i vart fall att regeringen aktivt engagerat sig för att Stansaabskulle få tillräckliga amerikanska licenser för att kunna fullfölja sina - ochindirekt industriministerns - utfästelser gentemot . Lika klart äratt regeringen varit medveten om att de amerikanska licenserna givits förstefter det att regeringen iklätt sig rapporteringsskyldigheten. Detär mot denna bakgrund händelserna måste bedömas. Misstankarom att Datasaab brutit mot de amerikanska licensvillkoren kom tillindustriministerns kännedom senast . Skall man trotidnings- och radiouppgifter skedde det ännu tidigare. Reaktionenpå licensbrottsuppgifterna Wev måttlig. Det fick räcka med att låtastatssekreteraren i industridepartementet fråga styrelse- ordförandenHans Werthén om hur det förhöll sig.