prot · G509156 · 1981-12-31 00:00:00 — Att säga det är inte att komma med anklagelsereller insinuationer mot någon grupp av människor eller någon enskildförsäkringstagare. Det är bara att konstatera ett faktum som har varit käntsedan man började med försäkringar över huvud taget. Den bästa kontroll somfinns är den i systemet inbyggda självkontrollen, om det går att bygga in ensådan. sade - troligen med rätta - att en del av förklaringen tilldet sjunkande sjuktalet är den effektivare kontrollen från försäkringskassornassida. Det är möjligt aft det är så, men den kontrollen kan aldrig bhfullständig. Vi vill inte heller ha den fullständig. Jaghar varit sjukskriven två gånger sedan försäkringen infördes . Jag har bådagångerna frågat min doktor om inte han möjligen kunde skriva på intyget att jagborde vistas ute och fick vistas på annan ort. Min sjukdom har båda gångernavarit sådan att det har gått bra. Det har bl. a. den gynnsamma effekten att detdå inte kommer någon från och snokar för att kontrollera omjag ligger hemma i sängen. Det är ett naturligt sätt att resonera,och jag skäms inte alls för det. Vi måste ha en kontroll. Samme förnämlige förremedarbetare till förrförrförre socialministern som jag citeradenyss sade en gång: En socialförsäkring bör vara så konstruerad att människorinte kan avgöra vad som är klokt - då kanske de gör det som är rätt. Om detinte går att räkna ut vad som på kort sikt och egoistiskt är det förmånligasteagerandet, kanske jag helt enkelt gör som jag bör göra, rent av råkar uppträdahederligt. Det är den bästa kontroll som man kan bygga in i en försäkring. Vi hade en sådan kontroll så länge i Värmdöönskade system gällde. Jag visste t. ex. att om jag när jag fillförsäkringskassan förhandsdeklarerade min sjukpenninggrundande inkomst höll denför låg, fick jag dålig sjukpenning om jag blev sjuk. Höll jag den för hög fickjag betala högre avgift. Vilket skall jag göra? Det kanske är lika bra att sägasom det är. Detta är en bra form av kontrolli en försäkring, och den har viförlorat. Men självrisken är också en inbyggd kontroll. Detta aft det kostar någotatt utnyttja försäkringen är en kontroll, som det är mycket svårt att varautan. Jag menar att vi kan ha en självrisk i sjukförsäkringen och därmedfå åtnjuta den bekväma, lättadministrerade och för försäkringstagarna väldigtlitet störande försäkringskontroll som ligger i självrisken. Det är fantasfiskt att få höra att vi hadeett "djupt orättfärdigt" sjukförsäkringssystem i - det ärSven Asplings omdöme. Det är egentligen också fantasfiskt att det på den tidenoch ännu längre tillbaka ~ så länge det har funnits sjukförsäkring, ävenenskilt, i defta land - ansågs att människorna, försäkringstagarna, kunde klaraen självrisk. Då hade man på fabriken. I början av 1930-talethade man . i arbetslöshetsunderstöd om man var ungkarl och 17 kr.om man var familjeförsörjare. Då ansågs det att vi kunde bära en självrisk på 3karensdagar. Och vi bar den med knöt, suckar och svårigheter. Men har viinte råd. Är inte verkligheten den, trots allt vad vi må säga omsjunkande reahnkomster och sjunkande standard, att den enskilde svensken i dagfaktiskt har bättre råd än den svenska staten? Den svenska staten har infeutrymme för någon ökad eller ens bibehållen konsumtion, med ettbudgetunderskott på en tredjedel - eller vad det är - av allt vad vi kostar påoss. Är det inte , som skall upp i talarstolen, som brukar sägaatt var tredje lärare i skolan är avlönad med lånade pengar? Det är egentligen likalätt att säga att vi lånar upp en tredjedel av vår sjukpenning - inte likadirekt, eftersom det infe går över budgeten på samma sätt. Men det är heltenkelt så att den svenska konsumfionen finansieras med lånade pengar. I den månvi med karenssystemet övervältrar och omfördelar utgifter och risker isjukförsäkringen, är det kanske ändå en mindre stötande övervältring än om viövervältrar detta på våra barn och barnbarn, som vi gör när vi lånar fill det. Jag sade aft vi inte är helt nöjda med regeringens proposifion,som kunde ha varit bättre. Jag tror t. ex. att det hade varit möjligt attkonstruera - även om jag vet att det är svårt - ett system för självrisk somhade hjälpt oss förbi Ändringar i sjukförsäkringen m. m. den 26 inaj 1982 Ändringar i sjukförsäkringen m. m. kollisionen rned den internationella konvenfionen ochhjälpt oss förbi hälften, kanske mer, av de komplikationer som vi vet stundarpå arbetsmarknaden. Men vi är inte där . Vi har ett förslag att fa ställningfill, och vi har lovat att stödja det förslaget. På en punkt vill vi gå längre: Vi vill attkompensationsnivån skall sänkas till tvärsöver. Men då är vi tillbaka viddet rent ekonomiska motivet. Det är ingenting som försäkringen behöver. Ävenvid - i synnerhet kombinerat nied en självrisk i början - är vitillräckligt långt från den av allt försäkringsfolk fruktade gränsen föröverförsäkring. Försäkringen behöver infe en sänkt kompensationsnivå, menstatskassan behöver det f. n. Vi säger samma sak här: Vi kan klara det. Det ärså nödvändigt att vi ur alla källor vi kan hitta öser pengar in i statskassanför aft minska budgetunderskottet. Vi är därför beredda att säga aft vi klaraross med en lägre kompensation vid sjukdom. Jag har inget hopp om att få igenom detta förslag, och iandra hand stöder vi regeringens förslag, som har precis samma innebörd, fastdet inte går riktigt hka långt. Med detta må det vara nog. Jag har försöktatt, , i huvudsak hålla mig fill ämnet socialförsäkring. Det räckerför mig att med detta yrka bifall till den moderata reservationen nr 3, och -eftersom detta inte framgår av texten - under förutsättning av bifall fillreservation nr 3 yrkar jag bifall också fill reservafion nr 10. Rörande övrigamoderata reservationer kommer strax att fala. För egen del yrkarjag i de delar som infe berörs av de moderata reservationerna bifall tillutskottets hemställan. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. I anförandet instämde , ,, och (alla m). 15SVEN ASPLING (s) replik: sade inledningsvis attsocialdemokratin ägnar sig åt en medveten och grov förvanskning av vadförslaget egentligen innebär. En enkel fråga i det sammanhanget: Rör det sig omen förbättring eller en försämring, ? Vad med defta uttalande gör är att hansamtidigt säger att i ,Kommunaltjänstemannakartellen, och - ja, att praktiskt taget hela den svenskafackföreningsrörelsen ägnar sig åt en grov och medveten förvanskning av detförslag vi nu har aft ta ställning fill. Det är den beskyllning gjort här ifrån talarstolen . Jag skall inte ta upp den andra sidan av . Vi kan väl alla säga att vi lyssnar fill som enintressant talare. Men detgäller att blicka bakom vad det är han egenthgen säger. Vad har han sagt ?Jo, han är givetvis ute för att förbereda marken för vad som komma skall, ommoderaterna får bestämma. Egentligen var det en lovsång till enhelt annan inriktning av hela socialförsäkringssystemet, dvs. privatiseringen.Det är privatiseringen som är ute efter. Och Åndrinear isiuk det är helt naturligt, därför att det är ju där verkligen försäkrineen aktiverar sig. I utskottsbefänkandet finns två reservafioner som gäller privatisering. Den ena gäller privatiseringen av tandvården. Den andra gäller privatisering av sjukvården. Med den språkliga elegans som besitter har han egentligen talat om just detta. Det är viktigt att blickabakom vad egentligen har sagt. talade om tandvårdsreformen och hur vidiskuterade den . Det är inte riktigt av att sökaframställa det så att ni ville ha en 75-procentig ersättningsnivå. Även där lågju en viktig principfråga till grund. Vi lade fram ett förslag om taxebindningav tandläkarna. Vad och ville ha var entandvårdsförsäkring utan taxebindning av tandläkarna, dvs. en tandvårdsförsäkringicke i första hand för patienterna utan i hög grad utformad för intressen påden privata tandläkarsidan. Detta skall också sägas, för det går inte attresonera så enkelt som gör här. Inledningsvis påpekade att jag ansåg attdetta var ett allvarligt beslut och ett historiskt beslut. Jag menar det. Svensk arbetarrörelse har under de , ,som vi hade möjlighet att forma politiken här i landet förvandlatsocialpolitiken från fattigvård till välfärdspolitik för hela vårt folk. Detsom är det djupt allvarliga är ju att den sociala nedrustning som pågår hartagit sikte på de grundläggande principerna för hela vårt trygghetssystem ochhåller på att rasera det. Det är den politiken vi bekämpar. 16 () replik: Jag skall bara ta upp några punkter där NilsCarlshamre apostroferade mig. Det gäller först tandvårdsförsäkringen iTyskland, även om vi nu skall ta upp tandvårdsförsäkringen i ett vida störreperspektiv. Det var ju så, , aft om en patient i skullefå den vård som vi erbjuder i vår tandvårdsförsäkring, så fick han vara bereddatt betala pengar vid sidan om. Det klargjordes ganska tydligt för oss, så vibehövde inte sväva i okunnighet på den punkten. Jag delar att socialförsäkringen kan behöva förenklas. Det var förutvarandesocialministern klar över, och han tillsatte en utredning som ficknamnet socialpolitiska samordningsutredningen och döptes av en polifiskkollega till , en moderat, fill . Under denförkortningen arbetade utredningen vidare. Den kom fram till förenklingar, ochutredningens betänkande överlämnades, om jag minns rätt, tillsocialministern. Det var .) Ändringar i sjukförsäkringen m, m. Jaså, det var ännu fidigare än . Jag skulle justsäga att utredningsresultatet har legat länge i departementet - det har alltsålegat ännu längre än vad jag trodde - men det har inte kommit ut någonting frånden utredningen, trots att den fått en ovanligt positiv remissomgång. Det där med . och frekarensdagar är helt riktigt. Det var faktiskt så på den erkända sjukkassansfid, innan vi fick en obligatorisk sjukförsäkring, aft man fick försäkra sigutifrån två kriterier. Det första var att man hade god hälsa. Det andra var inte hade uppnått en viss ålder-45,50,. Åldersgränsen varierade ochvar olika i olika kassor. Det innebar att de som bäst behövde en försäkringstod utanför. Det var också så på den fiden. att man tillförsäkrade sig det somman hade råd att betala månadsavgift för. Beloppet var mycket lågt - det låg islutet , om jag minns rätt, genomsnittligt på . om dagen.Vi får väl vara försiktiga och inte vrida klockan fillbaka hur långt som helst. 17NILS CARLSHAMRE (m) replik: Det är kanske infe så lätt att minnasdecennier fillbaka, men det var faktiskt så, , när det gällertandvårdsförsäkringen att vi hade och har många förslag till ändringar i dentandvårdsförsäkring som en gång föreslog och också genomförde. Menjust den här biten om kompensationsnivån stod på alldeles egna ben. Även medden konstruktion som var föreslagen med taxebindning och allt föreslog vi attkompensationsnivån från början och från första kronan skulle vara ochinte . Och, vilket kanske var - för att använda det ordet igen - närmastunikt, vi anvisade de i extra arbetsgivaravgift som behövdes för attfinansiera detta. Alldeles oavsett hur man sedan konstruerade taxorna menade viatt kompensationsnivån enligt det då föreliggande regeringsförslaget varalltför låg. Men detta är överspelat. Vi har inte råd med det , men så vardet faktiskt. Jag beskyller infe fackföreningsrörelsen för någonting.Först och främst har jag inte fått något brev från fackföreningsrörelsen. Vihar i vårt parfi en hel del medlemmar i fackföreningsrörelsen, men ingen av demär tillfrågad. Jag har fått ett brev från ett ledarskikt, men inte ens dessapersoner gör sig skyldiga till någon grov förvanskning. Jag har inte påståttdet. Vad är det de säger? Jo, de säger att det här beslutet kommer attkomplicera avtalsrörelsen. Och det har de rätt i. Jag bestrider inte ettögonblick att det blir besvärligt att klara ut detta i avtalsrörelsen. Det ärinfe det jag kallar för förvanskning, utan vad jag kallar för förvanskning ärdetta predikande landet runt om de fakfiska individuella effekterna,undanhållandet av den samhällsekonomiska bakgrunden och undanhållandet av vadde egna alternafiven skulle betyda för samma människor som får betalakostnaden för en självrisk i sjukförsäkringen. Vad jag än säger, påstår , är det enförsämring. Där kan vi nog aldrig komma överens, och jag, eftersomvi har de här olika perspektiven. Med det perspektiv som jag beskrev ochsom anlägger på alla dessa frågor och med den djupt i ryggmärgenförankrade konservatism som jag som officiell, näst infill professionellkonservativ kan avundas , så ser all förändring somförsämring. Då är det infe stor idé aft försöka enas om något värdeomdöme. Detnärmaste vi kan komma är nog att använda det ord som täcker båda - vare sig detär en försämring eller förbättring är det i varje fall en förändring. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Jag vill bara lämna en upplysning medanledning av vad och även sade. förslag lämnadestill mig i januarifebruari 1980 - inte 1979 som . Det kommer efter remissomgången att presenteras här i riksdageni form av en proposifion. 19SVEN ASPLING (s) replik: Jag rekommenderar att gåtillbaka till dokumenten . Det grundläggande - den fråga som verkligenvar central i debatten - var att hade presenterat det härförslaget, som såg så där elegant ut - utan taxebindning. Vad det skullekomma att kosta patienterna talade inte om. Det var det vikfiga. Det ligger inte så fill, , att skrivelsenfrån den samlade fackföreningsrörelsen bara tar upp frågan om den djuptallvarliga principen, nämligen om skall anta det här uttalandet, utanman kritiserar också, på sakliga grunder, hela förslaget. Läs skrivelsen, somriksdagens ledamöter har fått! Får j ag sedan säga - mera för protokollet -att jag väntade att skulle ta upp frågan om uppskovet avreformen 1950. Men det föreligger sannerligen en stor skillnad mellan då och nu.Bakgrunden var i korthet att hade fattat beslut omsjukförsäkringsreformen. Den skulle träda i kraft . På grund avatt hade beslutat uppskjuta kommunindelningsreformen, framflyttadesikraftträdandet av sjukförsäkringen till . Detta samband ärväldigt viktigt aft observera. Dessutom hade det visat sig att de kostnadsberäkningar somförelåg 1946 inte alls höll. Nya kostnadsberäkningar hade företagits, och devisade att man fick räkna med en kostnadsökning på 257 milj. kr. Det var mycketpengar . Sedan de borgerliga i vår fid verkligen satt fart påinflafionen och raserat statens finanser, har sannerligen mycket förändrats ifråga om pengarnas värde. Reformen beslutades och trädde i kraft, somfidigare sagts, . Vi har alltid varit angelägna om att en stor och viktigreform är väl förberedd, ekonomiskt såväl som organisatoriskt. Att skjuta uppett beslut är en sak. En helt annan sak är att på ett socialt orättfärdigt sättriva upp en 4 protokoll 1981/82:156-157 Ändringar i sjukförsäkringen m. m. trygghetsreform,som är en väsentlig del i en konsekvent genomförd fördelningspolitik. Denregering vi har har sannerligen inte mycket fill övers för en rättvisfördelningspolitik. 20 () replik: Jag dolde infe alls vad 75 %kompensationsnivå i tandvårdsförsäkringen skulle ha kostat löntagarna 1974.Det skulle ha kosfat, sade jag, löneutrymme motsvarande 0,3 %arbetsgivaravgift. Allt det övriga är helt andra fing som vi gärna kandiskutera och som vi får tillfälle att diskutera, men detta förslag stod, somjag sade, helt på egna ben, alldeles oavsett vilket system man i övrigt valdeför försäkringen. Sedan vill jag bara notera det märkliga i att 1950 ochfram fill 1955/56, när vi hade en socialdemokratisk regering ochdefinitionsmässigt en solid och välskött ekonomi, då hade vi inte råd med någonsjukförsäkring. Men när vi har en av borgerliga regeringar raserad ekonomi, dåbehöver vi inte införa ens en självrisk. Det är ekonomisk logik det. vice talmannen anmälde aft anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt fill ytterligare replik. Anf.21 (vpk): Socialminister talade med stort patos ochupprepade - jag vet inte för vilken gång i ordningen - att talet om socialnedrustning inte har någon grund. Men ingen övertygas av röstläget. Jag tyckeratt regeringens handlande tyder på dålig kontakt med verkligheten. Det bristeri kännedom om vilka som utgör de ekonomiskt svaga grupperna i samhället. Dagens ärendebehandling innefattar ytterligare ettsparpaket från den borgerliga regeringen. Sparpaket, innebärande socialnedrustning, duggar nu allt tätare, kanske beroende på regeringens starkaintresse att före valet hinna påverka polifiken i borgerlig riktning och därmedtillmötesgå de krav som ställde efter denborgerliga valsegern 1976. Direkt efter valet gick SAF ut i en stor annonskampanj ochkrävde höjda bolagsvinster och sänkta reallöner fillsammans med införandet aven karensdag i sjukförsäkringen. Sänkta reallöner blev för löntagarna en realitet omgående,med resultat aft lönerna ligger nivå. Att vinsterna ökatbekräftas av den höjda utdelningen på aktier i de flesta företag. återstårSvenska arbetsgivareföreningens krav på karensdag, det som vi skall besluta omi dag. På den punkten blir mer än bönhörd.Det blir inte bara en karensdag utan tre - och femton som mest under ett år.Dessutom minskas sjukersättningen. skall enligt socialministern skärasbort i sjukförsäkringen, och i det sparpaketet är det de sjuka människorna somdrabbas och Enligt regeringens och socialministerns uppfattning fillhör tydligeninte de som drabbas av sjukdom de svaga i samhället. Vad regeringens talesmänoch -kvinnor slagit fast vid varje föreslagen sparåtgärd är att de svagagrupperna i samhället skyddas genom regeringens ohka åtgärder. Detta är intesant. Man kan inte komma ifrån att införandet av karensdagar ären klasslag. Det är arbetare, som det har sagts, med tunga, enformiga ellerhälsovådliga jobb som är mest sjuka, och det är de handikappade som oftadrabbas av akuta sjukdomsfall. Det är de som skall straffas med karensdagaroch sänkt sjukersättning. De borgerliga har länge odlat en myt om att sjukfrånvaronär för hög och att det skulle bero på att folk skolkar från jobbet. Men denstatistik som finns visar att av samtiiga sjukdagar är på läkarorder.Mindre än av hundra är frånvaro utan läkarintyg. Det finns också företagsledare, som i varje fall ett parfiborde lyssna till, som sagt att korttidsfrånvaron inte är det stora problemet,då den är en liten del av den totala sjukfrånvaron och den dessutom minskar årför år. säger att det är bredden, aft det drabbar allade ca 4 miljoner som står i produkfionen, som ger de stora besparingarna. Men 1miljon av dem som står i produktionen berörs inte alls, därför att de inte harnågon sjukdag. Där finns höginkomsttagarna. Det är naturligtvis illa nog att folk blir sjuka, slits uteller skadas. Att de därfill får en ekonomisk bestraffning är hårt. I ställetborde man söka de faktiska orsakerna till sjukdagarna och se till att kommatill rätta med dåhga arbetsmiljöer och tunga och enformiga jobb, somsocialministern också har varit inne på. Socialministern , som lagt fram detta utmanandeförslag, talar ju nu allt oftare om livskvalitet. Är det då för att protesternamot förslaget om karensdagar skall höras mindre? Det är sant att en godlivskvalitet inte enbart är en fråga om pengar. God livskvalitet är mycket mer- rätt till arbete och social trygghet, rätt till en meningsfull frifid ochkultur, bra livsmiljöer, inflytande på jobbet och över sitt bostadsområde m. m.Har vi inte här samma uppfattning, aft det är detta som hör samman med en godhvskvalitet? Om vi har samma uppfattning om livskvalitet, är det svårt attförstå att livskvaliteten blir bättre av att man tar pengar av redan hårtpressade grupper. En god livskvalitet måste väl också innefatta att slippakänna oro för sin ekonomi, oro för om pengarna skall räcka fill nödvändigautgifter, mat och hyra? Det räcker ju inte att tala om livskvalitet - det är dekonkreta handlingarna i politiken som är det avgörande. Med förslaget om karensdagar fullföljer man den orättvisaomfördelningspolitik som de borgerliga regeringarna så framgångsrikt slagit inpå. har bytt ägare . Det har varit hårdasvångremmar för folket och breda hängslen för storfinansen. Ett bekymmer med förslaget har man tydligen haft iregeringen. Det gäller hur man skulle komma åt de grupper som haravtalsreglerade sjukförmåner utan att ta till lagstiftning. harsagt att hon i och för sig är för en Ändringar i sjukförsäkringen m. m. Ändringar i sjukförsäkringen m. m. lagstiftning, men hon nådde tydligen infe ända fram. Deftahar man löst genom att så att säga nollställa avtalsöverenskommelserna omsjukförmåner . I betänkandet kan man läsa: "Den 1 januari 1983utlöper i regel gällande avtalsperiod. Genom att rätten till ersättning frånförsäkringen inskränks lika för alla, oavsett om den försäkrade själv ellerarbetsgivaren uppbär ersättningen, blir utgångsläget inför nästa årsavtalsrörelse i princip lika för alla arbefstagargrupper. Hur parterna därefterdisponerar tillgängligt löneutrymme är en fråga som får överlämnas fill demsjälva." Så är tydligen all rättfärdighet uppfylld, och regeringenanser sig inte med detta kränka den hävdvunna avtalsrätten. Men, herr talman, man kan ju inte kräva betalt en gångtill för en räkning som redan är betald. Det är bara skojare och bedragare somanvänder sådana tricks. Jag skall infe närmare orda om detta. Vpk har i sin motionslagit fast att denna regeringens inblandning i avtalsrörelsen är oacceptabel.I övrigt hänvisar jag till det uttalande som de berörda fackligaorganisationerna gjort och som inte torde vara obekant för utskottet eller försocialministern. Jag vill bara konstatera att det inte blir någon enkelavtalsrörelse om utskottets uttalande går igenom. Men innan jag slutar mitt inlägg vad gäller karensdagarnakan jag inte underlåta att delge egna erfarenheter från förvärvslivet om hurinförandet av karensdagar kommer att slå. Andra vpk-kamrater kommer att ta uppandra sidor av karensdagarnas effekter. Genom att ha varit aktivt deltagande i arbetet med ochansvarig för den dagliga mathållningen för 2 000 skolelever, och med drygt 25år som facklig förtroendeman för samma yrkesgrupp, tror jag mig ha vissaerfarenheter av vad införandet av karensdagar kommer att innebära för dennayrkeskatego- Jag representerar skolmåltidspersonalen, men de synpunkterjag har gäller också övriga anställda i storkök - såväl restauranger som inomhela vårdsektorn och inom det militära. De som arbetar i storkök har en störresjuk- och olycksfallsrisk än många andra yrkesgrupper. Halkskador, skär- och brännskador är dagliga företeelser. Även vidmindre sådana skador krävs en kortare sjukfrånvaro, då det annars finns riskför allvarliga framfida men. Detsamma gäller för alla yrkesgrupper inomlivsmedelshanteringen. Exempelvis kan det för en styckare på ett slakteri varadirekt livshotande aft gå till arbetet även med ett litet skärsår - på grund avinfektionsrisken. En annan orsak till att dessa yrkesgrupper drabbas hårdareän andra av karensdagar är smittorisken. Det gäller också samtliga som har medlivsmedelshanteringen att göra, men även de anställda inom hela vård- ochomsorgssektorn. För dessa är även en enkel förkylning fillräcklig orsak försjukskrivning och för att de stannar hemma från arbetet. Och det har faktiskthänt under min verksamma fid att jag har tvingats skicka hem personal somkommit snuvig till jobbet. Det var att ta en alltför stor risk att låta demvara kvar, omman inte hade ett jobb aft placera dem på där de infe utgjorde en smittorisk.Livsmedelshantering och masstillverkning av mat är känsligt. Det är väl intebara för formens skull som vi har en så sträng livsmedelslag som vi har- enmatförgiftning kan vara en allvarlig sak. Hur allvarlig den kan vara fickStockholms skolförvaltning en påminnelse om när centralkök drabbades.Alla skolor i och som fick mat från centralköket berördes.Tiotusentals elever, lärare och övrig skolpersonal blev sjuka och köket måstestängas . Den påminnelsen gav en kostsam erfarenhet och mycketmänskligt lidande rned i vissa fall årslånga sjukskrivningar, och det beroddepå aft man skulle spara på personalen!