prot · G50992 · 1981-12-31 00:00:00 — Närlöntagarorganisationerna godtog löneavtalet accepterade man en ofrånkomlignedgång av sina medlemmars reallöner. Men man väntade sig också någonling iutbyte. Man väntade sig atl de låga lönehöjningarna skulle leda lill alt näringslivetutnyttjade sitt förbättrade kostnads- och vinstläge till ökade investeringar,så att det blev tryggare jobb och fler jobb. har vinsterna stigit, meninvesteringarna har fallit och kommer att falla också . Ocharbetslösheten har fördubblats. Slutsatsen kan bara bli en: om de fackligaorganisationerna än en gång skall kunna ta chansen med låga löneavtal, mäste deockså garanteras ett rimligt utbyte av detta. Därför måste vinsterna iframtiden framför allt gå till produkliva investeringar som stärkersysselsättningen och reallönerna. Dessutom måste staten gå in med klaragarantier för att den är beredd att genom hårda prisstopp hålla tillbakaföretagens prishöjningar. Slutligen måste lönerörelsen utformas sä, att dettillgängliga löneutrymmet fördelas rättvist. Jag lyssnade till budgetministern i går. Det lät litetpatetiskt när han vädjade till löntagarna om att acceptera starkt ökade vinsteroch sämre reallöner ännu en period, för vad hade budgetministern all erbjudalöntagarna i utbyte mot en sådan politik? Det vore intressant all höra vad hani sitt anförande har att säga lill löntagarna och deras organisationer om vadborgerlig politik innebär när del gäller investeringarna, vinsterna ochinflationen. Enligt vår uppfattning är det i första hand tre uppgiftersom måste lösas för att inflationen skall kunna bemästras i en ekonomi somväxer och har full sysselsättning. För det första: Att avstå innebär förlöntagarna enbart att avstå åt det fåtal som äger näringslivet. Det belyder attinflationsbekämpning i hög grad är en fördelningspolitisk fråga. Därmeduppstår kravet pä något instrument som kan göra det möjligt för löntagarna allavstå utan alt öka förmögenheterna och inkomsterna enbart åt en liten grupp isamhället., Den metod vi förordar är någon form av vinstdelning. För det andra; Vi måste bekämpa spekulations- ochpenningekonomin med flera olika metoder - men det räcker inte. Vi behöver ocksånya former för kapitalbildningen så att kapitalet kan styras till produklivainvesteringar. För det tredje; Löntagarorganisationerna måste kunna harimligl förtroende för att både samhällets ekonomiska politik ochinvesteringsbesluten sköts på ett sådant sätt att de fär ett rimligt utbyte aven lönepolitisk återhållsamhet i form av tryggare sysselsättning, fler jobb ochframtida möjligheter till reallöneförbättringar. Det måste tilläggas att det inte bara är den svenskaarbetarrörelsen som diskuterar de här problemen. På allt fler håll ute ivärlden har man efter 1970-talets smärtsamma erfarenheter avätstramningspolitik, monetarism och s. k. utbudsekonomi börjat diskutera hurman på nylt skall kunna förena ekonomisk tillväxt och full sysselsättning medekonomisk stabilitet. Man börjar inse alt inflationen i hög grad är ettfördelningspolitiskt problem, att man inte utan nägon form av vinstdelning kanlösa det. Men man inser ocksä atl skall man skapa rimligare förutsättningar fören sund användning av kapital, så kan etl ökat löntagarinflytande, endemokratisering av investeringsbesluten, faktiskt vara en användbar metod. Dethar lett till alt idéer om vinstdelning och medbestämmande, om inflytande överkapiialanvändningen, sprider sig till allt fler länder. Löntagarfonderdiskuteras i de nordiska länderna, i , i och i andra länder iVästeuropa. På andra håll resonerar man i andra termer, men syftena är desamma.I har fackföreningsrörelsen tagit ett avgörande steg i och med att man nubegär att löntagarna skall fä etl direkt inflytande över användningen av en delav de stora pensionsfonder som fackföreningsrörelsen där äger. Mot den här bakgrunden, herr talman, är del trist atl deborgerliga partierna och stora näringslivsorganisalioner blankt vägrar altdelta i en konstruktiv debatt om hur ekonomiska problem skall lösas.Man har i stället av sina misslyckanden och av en tilltagande högerdominansdrivits till en järnhård konfrontation med arbetarrörelsen och löntagarna. Vi kommer atl möta denna konfrontation med att fortsättaatt argumentera i sak för en kursomläggning och förnyelse av den ekonomiskapolitiken. Vårt mål är atl pä nytt ge denna politik en bred folklig förankringoch inrikta den på full sysselsättning och social rättvisa. När del gäller finansutskottets betänkande 20, avsnittetA, yrkar jag bifall till reservaiionerna 1 och 5 samt till utskottetsmolivering på s. 28-31. Belräffande avsnittet B yrkar jag bifall tillutskottets förslag med det undantag som föranleds av bifall till reservationen11. 4ERIC () replik; Jag noterar med tillfredsställelse attKjell-Olof bekände sig till en öppen ekonomi och lill en fri handel. Detär bara det, , att del finns inslag i era motioner som pekar imotsatt riktning. Sedan ställde frågan, vilken ekonomiskpolitik har att ta ställning till. Detta finns angivet ifinansplanen och i utskottets betänkande vad gäller finansplanen och riktlinjerför den ekonomiska politiken. Inslagen där, om jag nämner dem hastigt ochkortfatlat, är devalveringen , som förstärkte vär konkurrensförmåga,samt marginalskallesänkningar - vilka vi ju är överens om, ! -som stärker arbetsvilja och företagsamhet. När det gäller frågan om sparstimulanser för att få framriskkapital har ni gåll emot våra förslag. Där har ni er modell medlöntagarfonder, men Kjell-OlofFeldt har inte heller nu i sitt anförande kunnat klargöra hur de skall kunnaslimulera investeringsviljan. Vi har stimulerat framtagningen av råvaror förindustrin, särskill skogsindustrin. Dä det sedan gäller arbetslösheten ocharbetsmarknadspolitiken är det så, , alt under det härbudgetåret har drygt 3,1 miljarder beviljats till beredskapsarbeten och 2,6miljarder för arbetsmarknadsutbildning. 640 miljoner har anvisats förtidigareläggning av statliga investeringar, och det kan som mest gesysselsättning ål 45 000 personer i beredskapsarbeten, och 50 000 personer kanfå plats i arbetsmarknadsutbildningen. Därtill ko:mmer de inslag som fanns medi det arbeismarknadspoliliska beslul som fattade . Det är väsentligt. Och det är fel när att regeringen skulle vara kallsinnig när del gäller all bekämpaarbetslösheten. Det är faktiskt så, att man i jämförbara länder har en dubbellså slor arbetslöshet. ligger alltså därvidlag bra till. Dock är vi inlenöjda med det läge som råder - självfallet inte. vill ni satsa ytterligarestora summor jusl för att bekämpa arbetslösheten. Jag har förståelse för det,men här måste man göra en avvägning med hänsyn till budgetsaldot. Vad detgäller är ju att fä fram en produktion och en sysselsättning som innebär producerar varor som i sig har konkurrensförmåga gentemot utlandet. Del ärdetta som är det väsentliga för oss, om vi skall kunna dels tryggasysselsättningen, dels slå vakt om vår sociala välfärd. Anf, 5KJELL-OLOF () replik; I den del av betänkandet där slumpen harsammanfogat de tre borgerliga partierna i en gemensam skrivning står det påflera ställen mycket klart att samhällel icke kan driva en ekonomisk poliliksom ersätter bortfallet av efterfrågan från ullandel. Del innebär alt den allmännaekonomiska politiken förs så, att den måste leda till ökad arbetslöshet. Såvittjag förstår förnekar inle detta. Man åberopar budgetunderskott ochandra faktorer, men man driver den ekonomiska politiken så, att det blirarbetslöshet. Detta insåg redan för elt årsedan. 1 mycket god tid inför den vinter som vi nu befinner oss i gick AMS inmed upprepade framställningar och begärde pengar för att kunna motverka denarbetslöshet som enligt AMS var oundviklig. Regeringen väntade månad eftermånad. Den beviljade sedan belopp som läg långt under dem som AMS ansåg varaofrånkomliga. Så har man hållit . Arbetsmarknadsministerns huvudinsats har varit atl en gångi månaden -när han sett arbetslöshetsstatistiken - komma fram och säga att hanär förvånad. Men ingen kan vara förvånad över att del går sä här. Jag menar att ni har skapat denna arbetslöshet, att det ärfråga om en medveten politik. Visserligen anser jag att den nuvaranderegeringens kompetens inte är lysande i alla avseenden, men att regeringenskulle vara så inkompetent atl den inte kan läsa innantill iarbetsmarknadsstyrelsens upprepade skrivelser tror jag inte elt ögonblick på.Dem har ni begripit. När ni nu har skapat denna situation, vad säger ni då tillde arbetslösa? Jo, nu skall vi dra ner ersättningen till er. Ni skall få sämreersättning . Fackföreningsrörelsen ochlöntagarorganisationerna skall dessutom la pä sig en större börda för atlbetala arbetslöshetskassornas utgifter. Del är där mönstret går ihop. Det är där man ser hurkonsekvent denna högerpolitik förs. Detta är en slor tragedi. Ni trornaluriigtvis atl bara de arbetslösa har del rikligt eländigt, så kommer de atlsöka sig lill de jobb som finns ulan alt bråka om villkor, löner, arbetsmiljöoch annat. Men det fanns 000 arbetslösa och 17 000 jobb för dematt dela på. Försvara inte den här politiken, , för det gårinte. Ni har medvetel skapat situationen. Men ni måste ha några andra syften.Det är dessa syften som är farliga och som vi skall bekämpa. 6 () replik; Jag tycker atl skulle varabekymrad över sill sätt all argumentera, när han slår här i talarstolen ochsäger atl vår polilik är en medveten politik för alt skapa arbetslöshet iSverige och all vi vill alt de arbetslösa skall fä del rikligt eländigt.Kjell-Olof försöker göra det troligt att vi med en socialdemokratiskpolitik här i landet skulle ha undgått de svårigheter som hela denindustrialiserade världen har drabbats av. Tror verkligen det?Studera då de länder där socialdemokralin har haft huvudinflytandet - Danmarkoch efter regimskiftet! Arbetslösheten där stiger fortfarande. verkligen all vi med era recept och den politik.som ni harförordat skulle ha undgått svårigheter som har drabbat samtliga industriländertill följd av de ändrade förutsättningar som gäller för vår ekonomi? argumentalionsteknik är en ganskaallvarlig fråga. Han debatterar på ett sätt som skapar just konfrontation. Haneldar och hetsar folkgrupp mot folkgrupp. Det är min huvudinvändning motKjell-Olof Feldts säll atl argumentera. Vad behöver göra nu är attförsöka jämka samman olika ståndpunkter och skilda gruppers intressen. Detmåste vara svårt för all hävda atl mittenpartierna, dvs.regeringen, inte slår för en sådan politik, om han läser det belänkande som vinu behandlar. Jag tror att är väl medveten om att vi, för attkunna lösa landets ekonomiska problem ulan alllför svåra motsättningar isamhället, i stället måste föra en ekonomisk debatt där vi försöker fåmänniskor att förstå även andra gruppers synpunkter. Det är i varje fall enbärande linje för politiska arbetsmetoder. 7KJELL-OLOF () replik: handlar det faktiskt inte om huruvidaSverige kan undgå de påfrestningar som internationella försämringar skapar. Istället handlar det om huruvida kan läsa innantill iarbetsmarknadsstyrelsens rapporter, där det bl. a: heter atl en snabbl.ökandearbetslöshet hotar. Dethandlar också om alt del i det utskottsbetänkande som är en avundertecknarna av klart utsägs att man inle på något sätt tänker kompensera denulländska efterfrågan om den faller, och den utvecklas myckel dåligt f. n. Detfår alltså bli arbetslöshet. AMS får inte tillräckligt med pengar somman sänker ersättningen för de arbetslösa. Jag tycker mig känna igen mönstret i denna poUtik med detnyliberala moderala .samlingspartiet som pådrivande kraft, nämligen atl det ärviktigt att försvaga det sociala skyddsnätet. I sin förblindning tror man altdel leder till en starkare ekonomi om folk lever under slörre social otrygghet. - vad som är kvar av det - höll landsmötehäromdagen. Där förklarades atl det vikliga för jusl nu är altåterupprätta marknadsekonomin. Del talades mycket litet om sociala reformerutan socialism, något som för bara ell par år sedan var en huvudlinje. Jag frågar mig: Får man inte i riksdag tala omalt de arbetslösa har det eländigt? Är det alt hetsa folkgrupp mot folkgruppnär jag påpekar delta självklara faktum? Vet inte atl mångaarbetslösa måste uppsöka socialvården för att klara sig?Arbetslöshetsersättningen räcker inte, och länker ni försämra denytterligare. Vilken folkgrupp hetsar jag mot i så fall? Ja, om regeringenupplever sig som en folkgrupp, så kan den kanske ta åt sig. För ni ärtillsammans med moderata samlingspartiet skyldiga i detta fall. När ni ger er på sjukförsäkringen föreställer ni ernaturligtvis - jag kan ju inte tro att det är fråga om medveten illvilja - atldetta land kommer att fungera bättre om människor får sämre trygghet vidsjukdom. Jag lyssnade i radion till ett reportage - jag vet inte omEric också gjorde del -där en styckmästare på en charkuterifabrikuttalade sig. Han berättade om hur lätt det är atl råka ut för skador i detjobbet och hur omöjligt det är att stanna hemma om sjukförsäkringen försämras. Den ekonomiska verkligheten, , kan vi baraförbättra genom att ge folk arbete och genom att öka insatserna med hjälp av deresurser vi ändå förfogar över. Det kan leda oss ur krisen. Er politik kommeratl leda oss åt rakt motsatt håll. Sedan fick jag, herr talman, inget svar på frågan om vadkompromissen om kommunernas ekonomi innebär. Jag hoppas att isitt anförande kan ge besked om det. Talmannen anmälde atl anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inle ägde rätt till ytterligare replik. 8LARS (): Det blir allt tydligare att mol varandra päden ekonomiska politikens område stär tvä alternativa handlingslinjer.Eric försökte visserligen hävda motsatsen i ett anförande där hansamtidigt som han talade om ett brett samförstånd slog friskt åt både höger ochvänster. Men vad därefter sade bekräftar att det på den enasidan finns en socialistisk väg som leder till mer av statsingripanden ochpolitisk styrning,högre skatter, större offentlig sektor, och fackliga tvängsfonder. Den andravägen, den borgerliga som vi moderater vill vandra, innebär en försiärkning avmarknadsekonomin, och jag hälsar med slor tillfredsställelse folkpartiels klarauppslutning bakom en sädan politik vid landsmölel . Den här vägen ledertill större frihet för individen, lägre skatter och mindre krångel frånmyndigheternas sida. Den motsättning som jag här har tecknat mellan å ena sidansocialdemokraternas förkärlek för kollekliva lösningar och å andra sidan vårlilllro till den enskilda människans vilja och förmåga atl la ansvar för sigsjälv och sina närmaste kommer med säkerhet att satta sin prägel på debatteninför höstens val. Och utgången av det valet blir avgörande för utvecklingen iSverige . Del är min förhoppning atl de bådaregeringspartierna i del sammanhanget klart kommer atl bekänna sin uppslutningbakom individen och mot kollektivet. Vad nu beträffar finansutskottets ställningstagande lillriktlinjerna för den ekonomiska politiken har företrädarna för moderatasamlingspartiet, cenlern och enats om en gemensam skrivning, som viger regeringen lill känna. En av utgångspunkterna är den kritik som denmoderata partimotionen anförde mot finansplanen, nämligen för all vara väloptimistisk. Allmänt sett hade regeringen på snart sagt alla punkter lagl sig iövre delen av det sannolikhetsintervall som måste omgärda en rimlig prognos.När alla dessa avvikelser uppåt adderades, blev slutresultatet mer positivt änvad del faktiska läget motiverar. Utskotlsmajoriteten gör en mera realistiskbedömning av bl. a. den internationella utveckhngen, utsikterna till en ökningav den svenska exporten och förändringarna av sysselsättningen . De borgerliga ledamöterna i finansutskottet är eniga omall del svaga konjunkturlägel inle motiverar någon uppmjukning avåtstramningspolitiken. Här vänder vi oss med skärpa mot det lättsinniga förordför fortsatt offentlig ulgiftsexpansion och höjda skaller som kommer lilluttryck i den socialdemokratiska partimotionen. Utskottsmajoriteten framhållerall lika litet som man kan vänta med atl angripa underskotlen i bytesbalans ochstatsbudget går det alt avbryta saneringsarbelel från tid lill annan. Denna inställningfär starkt slöd av den senasle långtidsutredningen som kommer atlkommentera närmare i sill anförande. dömde ul den ekonomiska politik somunder senare år förts i och och som syftar till att minskainflationen och främja den ekonomiska tillväxten genom en utbyggnad avnäringslivet. Av nägon anledning nämnde han inte, som alldelesrikligt påpekade, de mycket större problemen i t. ex. och , somlänge fört en offentlig expansionspolitik av det slag som socialdemokraternaförespråkar för del. I de nämnda länderna ligger emellertidarbetslösheten snarare över än . Han nämnde inte heller ,där socialisterna efter övertagandet av regeringsmaklen lagt ompolitiken i efterfrågestimulerande riktning, vilkel lett lill enhöjning av inflationstakten, en ökning av arbetslösheten och problem med valutakursen.I och sjunker nu taklen i prisstegringen. Den brittiskaproduktiviteten ökar, vilket framgick av det budgetförslag som presenterades . Därmed är grunden lagd för ell ekonomiskt tillfrisknande. Del finris ävenför , sedan den nya borgerliga regeringen lagt om kursen i åtstramanderiktning, ett visst hopp. Men det är svårt alt spåra några hälsotecken isocialistiskt styrda länder som t. ex. . föreslär också etl tillkännagivande tillregeringen med anledning av vad som anförs i den moderata partimotionen om detangelägna i all åstadkomma en liberalisering på det kreditpolitiska området.Delta upprör nalurliglvis den socialdemokratiska minoriteten, somreservationsvis ondgör sig över vad man med en belysande formulering betecknarsom tanken att ''avveckla etl par av de viktigaste regleringsinslrumenlen somriksbanken förfogar över". Del här med alt avveckla regleringsinstrumentär tydligen alldeles otänkbart, trots att vi kan se vart dessa regleringar harfört oss. Vi moderater ser fram emot alt kreditpoliliken - efter del atlpågående utredningsarbete avslutats - kan läggas om i enlighel medutskottsmajoritetens "principiella uppfattning atl marknadsprisbildningoch marknadsprinciper i möjligaste mån även bör kännetecknakreditmarknaden". Med det anförda yrkar jag, herr lalman, bifall lillutskottets hemslällan i punkt A 1. Genom all den moderata partimotionen tar upp riktlinjernaför skattepolitiken har finansutskottet särskill uppehållit 'sig vid dennafråga. Vi moderater håller fortfarande fast vid den av borgerligt synsättpräglade marginalskaltereform som presenterades i trepartiregeringensekonomiska handlingsprogram förra ärei. Vi avvisar innehållet iden uppgörelse som och sedermera träffat med socialdemokraternaoch som enligt herrar , Feldl m. fl. i alll väsentligt är ett uttryck försocialdemokratisk skattepolitik. Enligt vad vi fick höra slår uppgörelsenfasl trots den svidande remisskritiken från olika sakkunniga instanser.Svårigheten att administrativt hanlera den planerade begränsningen av rätlentill avdrag för underskott i förvärvskälla möter man genom att schabloniseraeller avskaffa andra avdrag. Kritiken fär alltså till resultat ännu mer avdåligt utredda improvisationer. Vad beträffar finansieringen har de tre partierna kunnatnå enighet endasl för första året. Höjningen av arbelsgivaravgiften med 2procentenheter ger i förening med urholkningen av inflationsskyddei och vad vinu vet om inflationstakten en avsevärd överfinansiering. Skattetrycket skärpsalltså, med de negaliva följder delta får för löntagarnas köpkraftsulvecklingoch avtalsförhandlingarna . Under åberopande av skatteuppgörelsen avvisar de övrigapartierna de synpunkter som förs fram i den moderata parlimoiionen. Men de bådaandra borgerliga parlierna fär en handfast påminnelse om riskerna medatt överge den borgerliga samverkan för att klättra över staketet och i ställetleka på den socialistiska bakgården. I kraft av sin röslövervikt över mitten iutskottet har socialdemokraterna dikterat en motivering till avslaget pä den Den motiveringen talar varml för höjningar av moms ochförmögenhetsskatt samt avskaffande av skattefondssparandet. Vill man veta vadulskotlsmajoritelen - och som jag förmodar flertalet av kammarens ledamöter-anser, fär man gä till skalteavsnittel i den del av utskotlsbetänkandel somhandlar om riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Vad beträffar riktlinjerna förskattepolitiken yrkar jag bifall till den moderata reservationen nr 2. Som framgått av det föregående måsle budgetpolitikenpräglas av en strävan att åstadkomma betydande och bestående besparingar. fastställde regeringen och målet att budgetunderskottet skulle minskas med motsvarande av bruttonationalprodukten - det uppgick då till . I den reviderade finansplanen kompletterades denna målsättning med alt statsutgifterna skulle nedbringas med jämfört med prognosen i långtidsbudgeten för /83. Detta bekräftades och preciserades 1 höstas av i samband med beslutet om del ekonomiska åtgärdspaketet med momssänk ning m. m., där det sades: "Kvar står all besparingsarbelel kraftfullt och målmedvetet måste inriktas mol all begränsa statsutgifterna genom faktiska besparingar löpande utgifter. Dessa besparingar skall - inberäknat dem som tidigareläggs - vara /83-- . Regeringen medger själv i sitt budgetförslag alt den inlelyckats nå upp lill det av fastställda sparmålet. Budgetunderskottetförutses stiga till 82 miljarder eller av bruttonationalprodukten. Deföreslagna utgiftsminskningarna uppgår inte ens med en välvillig beräkningtill mer än ca 9 miljarder /83. Vi moderater ansluter oss till de riktlinjer förbesparingsarbelel som anges i budgetförslaget. Men vi beklagar alt regeringen ipraktiken inte nätt ända fram. I den moderata partimotionen angesbesparingsförslag som med ca överträffar vad regeringen föreslär.Vi godtar - utom vad avser försvaret- alla regeringens besparingar och sträckeross alltså avsevärt därutöver. klagade över att den moderata partimotioneninte i detalj redovisar hur vi tänker oss atl spara inom sjukförsäkringen. Mennär motionen väcktes hade inte heller regeringen preciserat sig pä denna punkt.Dess förslag lämnas till . Därefter har vi moderater densedvanliga motionstiden pä oss atl formulera vårt motbud. Vår samlade ambition är att sänka budgetunderskottet frånnuvarande 78 till 76 miljarder, vilket skulle innebära en neddragning med 1procentenhet till av bruttonationalprodukten. Och del kan väl inte varakonfronla-tionspolitik, , alt söka förverkliga de mål som borgerligaregeringar slälll upp för besparingsarbetet? Beträffande budgetpolitiken har del tyvärr inte visat sigmöjligt all uppnä borgerlig enighet i finansutskottet. Regeringens förslagskiljer sig visserligen fördelaktigt frän den socialdemokratiska uppläggningen,som innebär all man kraftigt höjer såväl den offentliga utgiftsandelen somskattetrycket och ända - pädenna högre nivå - kommer fram till ett ökat budgelunderskoll. Men vi moderaterhar inte ansett oss kunna frånlräda beslul alt besparingarna skalluppgå lill i utgiftsminskningar /83. Vi kan, , inle ens i andra hand i den kommandevoteringen stödja regeringspartiernas reservation. Det sade jag i riksdagensallmänpolitiska deball, och det har jag framhållit under överläggningarna ifinansutskottet. Det är också en uppfattning som den moderate partiordföranden,gruppordföranden här i och jag själv från första början varit överensom. Del innebär ingalunda nägon avvikelse från parlamentarisk praxis. Skulle viförfara så som av naturliga skäl önskar, skulle del betyda att vi päförhand avsäger oss rätlen atl vid den kommande anslagsprövningen i riksdagenfullfölja våra, som vi menar, högst motiverade sparförslag. Alt regeringens 9 miljarder inle utgör något slagsmaximinivå framgår ju dessutom däiav alt kammaren med all sannolikhet kommerall äterremiltera förslaget beträffande kommunernas ekonomi i bl. a. det syftetatt det sparade beloppet skall höjas med ca . När det imitlenreservalionen nr 6 sägs alt besparingarna inte kan göras slörre än vadregeringen föreslår, är delta alltså redan en övergiven ståndpunkt.