prot · G509145 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:145 Förhandlingarna leddes till en början av andre vicetalmannen. 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott partigrupp har som suppleant i lag- ochutbildningsutskotten under ledighet anmält hans ersättareKersfi . vice talmannen förklarade vald till suppleant i lagutskottet () suppleant i utbildningsutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 4innevarande månad. 3 § Föredrogs och hänvisadesProposition 4 § Föredrogs och hänvisades Proposition 1981/82:223till skatteutskottet Beträffande detta ärende haderegeringen föreslagit att skulle besluta att motionstiden förkortadestill . Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Kammarenbeslöt förkorta motionstiden till att utgå . 5 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1981/82:2540till skatteutskottet 1981/82:2541och 2542 till socialförsäkringsutskottet 6 §Föredrogs men bordlades åter betänkande 1981/82:12 7§ Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Föredrogs betänkande1981/82:35 om granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning. Dechargedebattenuppdelas i flera avsnitt. Varje avsnitt behandlas som ettsjälvständigt ärende, och talarlistan för de olika avsnitten kan alltså utökasmed ytterligare talare. Då alla under ett avsnitt anmälda talare haft ordetövergår kammaren till att debattera nästa avsnitt. Voteringarna ägerrum i ett sammanhang sedan samtliga avsnitt slutdebatterats. Beträffandeavsnittet Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m., avsnitten 1-4samt avsnitt 6 delvis, har ordet begärts av . 3 (): arbetets omfatt- Herrtalman! Vi har från socialdemokratins sida i ett särskilt yttrande fäst ning och inrikt- uppmärksamhet på att saknar ett fungerande nyvalsinstitut. Hade ning, m. m. det funnits ett sådant skulle det ha tillämpats våras, här ministären Nufår vi arbeta på att få till stånd ett sådant nyvalsinstitut, som gör att man idylika situationer kan gå till folket i val och låta det avgöra inriktningen avpolitiken och ministärbildningen. Det goda förde dock förra vårens ministärkrismed sig att den gav impulser till att minska tiden mellan utlysandet av nyvaloch valtillfället. Medden lösning ministärkrisen fick har Fälldinparlamentarismen kommit att levavidare. Regeringen av regeringen . Med följde mycket av det som också tidigarekännetecknat denna Fälldinparlamenta-rism. Dit hör inre motsättningar, utdragenbehandling av frågor, improvisationer och nonchalans gentemotriksdagen. Granskningsbetänkandet ger en rad exempel härpå. Nästan varje veckadenna vår får vi också nya exempel. Nog är det en Nästan denna vår får vi också nyaexempel. Nog är det en konstig parlamentarisk ordning att företrädarna för ettav de två regeringspartierna i trafikutskottet har reservationer, som betyderen avvikelse från regeringens linje, som fått sin partipolitiska markering avatt propositionen är undertecknad av statsministern och kontrasignerad avkommunikationsministern från samma parti som reservanterna. Nog är detmärkligt att en regering är så oenig att den inte kan lägga fram förslag i enfråga, utan lämnar över initiativet till . Nog är det ännumärkvärdigare att ett statsråd stiger upp och förklarar att han inte kommer attverkställa beslut såvitt man inte bifaller propositionen, men ändåförklarar sig vilja sitta kvar. Vi har tidigare kritiserat denna form av parlamentarism,och vi fortsätter att göra det. Eftersomdet är sista gången som jag deltar i konsfitutionsutskottets dechargearbete ochhar många års arbete inom utskottet bakom mig, kan det väl, herr talman, varatillåtet att förmedla några iakttagelser. Dechargegranskningenkan te sig som ett sisyfusarbete. Man vältrar stenen framför sig, men denrullar mycket lätt tillbaka. Vi anmärker på att propositionernaavlämnas sent och hopar sig vissa perioder. Vi slår ned på att författningarkommer ut , t. o. m. efter den tidpunkt från vilken de gäller. Men detfortsätter att vara på detta sätt. Då och då registrerar vi en förbättring, ochvi är inte sena att uttrycka vår glädje över detta. kan vi exempelviskonstatera en viss förbättring när det gäller avgivandet av propositioner under1981. Men när utskottet skall granska propositionsav-lämnandet under våren1982, lär det bh mycket kritik. En sådan väldig anhopning av propositionerkring sista datum är oförsvarlig. Trotsatt sådana iakttagelser kan föda en viss pessimism, vågar jag hävda attgranskningen har en effekt. Framför allt verkar den förebyggande. Det finnsviktiga områden inom svenskt statsliv som kontrolleras endast avkonstitutionsutskottet. Handläggarna vet att deras arbete kommer att granskasav utskottet. Jag är rädd för att författningsutgivningen, utan dennagranskning, skulle lida av ännu större brister än nu och att man över huvudtaget skulle vara mindre uppmärksam på formerna i förvaltningen. Deförebyggande insatserna ligger också i att man kritiserar vad utskottet anservara dålig administrativ praxis. Vi har fört fram myckenkritik av detta slag, och kritiken har lett till förändringar ihandläggningen. Iblandär det endast partier i opposition som svarar för kritiken, som avvisas avutskottets majoritet och även av riksdagsmajoriteten. Ändå har en sådanminoritetskritik en förebyggande effekt. Regeringen vet att dess fögderibelyses av oppositionen även från de utgångspunkter som är ,nämligen statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning.Också denna minoritetskritik är en del av kontrollmakt. Förmin del har jag alltid betraktat granskningsarbete somframåtsyftande. Det skall syfta till att förbättra styrelsekapaciteten. Iparlamentarismen, med dess samspel mellan riksdag och regering, ingår Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. somnågot väsentligt att regeringen skall vara kapabel att styra på grundval av ettförtroende från sida. Därför skall regeringen förankra sin politik iriksdagen, inte söka undvika . Därför skall regeringen följariksdagens beslut, inte omtolka dem efter sina syften och politiskaföreställningar, skjuta dem ifrån sig eller rent av köra över dem. Därför skallregeringen ha initiativkraft och vara kapabel att föra en konsekvent politik.Därför måste en regering präglas av enhet och sammanhållning. Kritiken i åretsgranskningsbetänkande tar sikte på att öka regeringens kapacitet att regerautifrån dessa ahmänna grundsatser. Som exempel kan jag nämna ubåtsaffären,fastighetsaffären Bastionen, felaktigheterna i tulltaxan, Data-saabaffären,och beslutet om kommundelning. Med detta yrkar jag bifall till de socialdemokratiska reservationernatill utskottets betänkande och ansluter mig till vad utskottet anfört på depunkter där det inte föreligger några sådana reservationer. Anf.4 (): Den inledande omgång som föregår debatten om de enskilda ärendena harde handlat om den sittande regeringens förmåga eller oförmåga iett mera allmänt avseende. Det här brukar ha en mycket lös anknytning tillkonstitutionella spörsmål. En förväxling med den allmänpolitiska debatten harsålunda inte varit alltför ovanlig. Påmånga punkter är liksom tidigare utskottet enigt. Det innebär inte att depåpekanden som görs i enighetens form på något sätt är ointressanta. Tvärtom,där görs påpekanden som borde föranleda olika åtgärder. Försthar utskottet behandlat regeringsskiftet . Utskottets befattning med dettaärende är rimligen att granska om skiftet har skett i konstitutionellt riktigaformer. Någon anmärkning.mot det sätt varpå skiftet skett har inte framställts.Därför anser jag inte heller att det finns någon anledning att nu ta upp enmera allmänpolitisk debatt på den punkten. Däremotkan jag inte underlåta att kommentera vad sade isitt,anförande, när han talade om att regeringen måste ha riksdagensförtroende, att det måste vara självklart att regeringen skall förankra sinpohtik hos . ville därmed anföra en viss kritik motden minoritetsparlamentarism som vi har . Detvar andra tongångar, herr talman, vi hade en lotteririksdag i dethär landet, när socialdemokraterna inte hade någon majoritet i kammaren - inteens med en enda röst. I den dechargedebatt som vi hade 1975 försökte HildingJohansson med all kraft försvara lotteriparlamentarismen, som sannerligen inteinnebar att regeringen hade någon särskild förankring bland riksdagensledamöter. Han sade ordagrant: "Detvore en underhg form av parlamentarism om en regering skriver sinapropositioner utifrån oppositionens ståndpunkter..För mig är det en heltfrämmande form av parlamentarism att ett parti sitter i regering och andrapartier i opposition bestämmer dess politik." Vi kanske skall ha det ihuvudet, när vi erinrar oss den debatt som vi hade omregeringens vägran att lägga fram en proposition när detgällde den s. k. lövslybekämpningen. Vadbeträffar beslut sade : "Vi har anledning att kräva respekt för riksdagensbeslut. Men kraven får inte drivas dithän att en regering inte kan fullgörasina grundlagsenhga uppgifter." Samma årsade vidare: "Får inte ett statsråd tänka självständigt? Får haninte utöva den rätt som konstitutionen ger åt regeringen, nämligen att tainitiativ? Det är inte i strid mot grundlagen att regeringen lägger frampropositioner som den bygger på egna ståndpunkter. Däremot tycker jag att detskulle strida kraftigt mot all god parlamentarism om en regering lägger framståndpunkter som den själv inte godtar men har utrönt stämmer med de synpunkteroppositionen har." Jag skulle kunna fortsätta, herr talman, att citera denparlamentariska filosofi som och socialdemokraternautvecklade som på en rad punkter - ett studium avprotokollen ger belägg för detta - skiljer sig från den filosofi som HildingJohansson har utvecklat och som vi såg vissa antydningar fill ihans inledande anförande. Vad beträffar den andra punkten i utskottets betänkande,nämligen remisser till lagrådet, är det fakfiskt anmärkningsvärt att femlagförslag som fillhör det område inom vilket lagrådsgranskning skall ske intehar lagrådsgranskats och saknar mofivering varför så inte har skett. Samma sakuppmärksammade konstitufionsutskottet . Lagen är emellerfid mycketklar på den här punkten. Mofivering fill att granskning inte har skett måsteges. kan det sägas att det här rör sig om betydelselösaärenden eller förändringar, t. ex. förlängning av en lags giltighet, men dethjälps inte. kan det faktiskt råda delade meningar om vad som ärbetydelselöst eller inte. Det är att hoppas att departementens rättsavdelningari fortsättningen är litet mer observanta i fråga om att följa de bestämmelserom lagrådsgranskning som gäller fr o. m. . Propositionsavlämnandet till - den tredjepunkten i betänkandet - hör till utskottets allra käraste ämnen. konstaterarutskottet att det står illa till. Någon förbättring brukar inte ske tillpåföljande år, och uttalandet upprepas. tror jag att det finns bara enmöjlighet att få regeringar - oavsett partikulör - att skärpa sig, och det äratt helt enkelt skjuter på behandlingen av för sent avlämnadepropositioner. Om detta tillämpas konsekvent, kommer säkert också en annantingens ordning att inställa sig. Något hopp, herr talman, om att skulle takrafttag här har jag faktiskt inte. Vördnaden för överheten är djupt rotadockså i riksdag. Det är visserligen bra att år , decenniumefter decennium klaga och kräva bättring. Men eftersom det rör sig om mycketmarginella förbättringar det ena året, som äts upp av försämringar det andraåret, finns Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. det anledning att sedystert . I sanningens namn skall dock noteras, vilket utskottetockså gör, att vissa förbättringar har skett . Detfinns anledning att notera detta som positivt, även om läget fortfarande ärdjupt otillfredsställande. Närdet gäller granskningen av utgivandet av måste mankonstatera att det inte är bra att den tid som löper mellan det attförfattningen utkommer av trycket och den tidpunkt då den skall träda i kraft imånga fall är mycket kort. Det är inte tillfredsställande att av 1 374författningar som kom ut i SFS inte mindre än 426 kom senare än tvåveckor före ikraftträdandet. Att man i några fall också har glömt att tala omnär en författning trätt i kraft är verkligen illa. Även om jag inte instämde i parlamentariska filosofi, vill jag dock göra det när det gäller vadhan sade om granskningsarbetets vikt. Vid den noggranna granskning somutskottet gör av statsrådens ämbetsutövning och regeringsärendenashandläggning påträffas förhållanden, i stort och i smått, som bör komma tillriksdagens och allmänhetens kännedom. Det är ett slags revision som utskottetgenomför för räkning, och den är viktig. Massmedias uppmärksamhetkoncentreras emellertid på ett litet antal kontroversiella frågor, som kan havarierande konstitutionell betydelse. Ofta är det pikanterierna som får denstörsta uppmärksamheten. Dettakan leda till att såväl kammarens ledamöter som allmänheten'får intrycket attgranskningen är ytlig och koncentrerad till några mer eller mindre viktigahändelser, ja; kanske ibland pseudohändelser. Någon drar kanske slutsatsen attdechargen helt enkelt är onödig. Detta är enligt min .mening en felaktigslutsats. Granskningen är viktig, och det finns ingen ersättning för den.Därmed inte sagt att den alltid sker på ett i alla avseenden tillfredsställandesätt. Men det är viktigt att regeringsledamöterna vet att utskottets årligagranskning kan leda fill att uppmärksamheten - inte minst från massmedia -riktas på deras handlande och att det som göms i snö kommer upp i tö. skrev att KU:s kvarnar mal långsamt, men demal. Det är en träffande beskrivning. Utskottets uppgift är inte att kasta sigöver olika händelser . Det kan ibland vara bra med några månadersperspektiv för att man skall kunna få en bra överblick och få fram facit. Attgranska med facit i handen är en fördel, och det har vi försökt ta hänsyn tillnär det har gällt att formulera krifiken. Det är emellerfid knappast möjligtför oss - låt oss erkänna det - att helt frigöra oss från att egna politiskavärderingar slår igenom, såsom vi människor nu en gång är beskaffade. Föross moderata ledamöter i utskottet har det emellertid varit en strävan att göraen så saklig granskning som möjligt. Vi har inte underlåtit attgöra påpekanden mot de regeringar som vi har stött parlamentariskt och motstatsråd som har tillhört det egna partiet. Detta får man inte tveka att göra,om granskningen skall tjäna sitt syfte. 5 (): Eftersom sagt att det är sista gången han deltari en granskningsdebatt, vill jag gärna passa på tillfället att tacka honom förbestående insatser i svenskt författningsliv och för många intressanta debatterhär i kammaren. För mig personligen har dessa debatter varit såväl en utmanandeanspänning som en inspirerande stimulans. Man får ibland från utomstående men även här i kammaren frågan vadkonstitutionsutskottets granskning av regeringen har för syfte och vad denfyller för ändamål. och var ju också inne pådetta tema. Jag har under ett tiotal år haft möjligheten och -vill jag gärnasäga - nöjet att delta i detta granskningsarbete. Jag har också vid ett flertaltillfällen i kammaren uttryckt principiella synpunkter på granskningsarbetet.Jag skall nu ta tillfället i akt och göra några allmänna reflexioner i årockså, utan att upprepa, hoppas jag, vad jag sagt -kanske tvärtom inågon mån modifiera detta. Efteratt ha studerat rätt långt tillbaka i akterna vågar jag påstå att detegenfiigen alltid rått delade meningar om granskningens funktion. Och det harju funnits tid för delade meningar - granskningen har gamla anor.Uppmärksamheten kring granskningsarbetet och dess resultat har också gått ivågor. Då och då har utskottet behandlat frågor som satt sinnena i uppror, menlånga tider däremellan har det allmänna intresset varit svagt. Hur är det nuefter de senaste reformerna av gällande bestämmelser 1971, reformer som f. ö.förberetts tidigare och genom en viss försöksverksamhet prövats islutet ? Helt allmänt kan man konstatera att granskningsarbetetvuxit starkt i omfång. Medan det var ett litet antalärenden som behandlades under granskningen har ärendena växt iantal och också i omfång. är visserligen betänkandet ett tiotal sidormindre än , men det har med sina 434 sidor alltfort en imponerandevolym. Jag kan å alla inblandades vägnar intyga att det ligger ett betydandearbete och många sammanträden bakom detta digra verk. Deti volym mätbara omfånget har således undan för undan ökat. Men det gäller ocksådet innehållsliga omfånget. Granskningen spänner över ett mycket stort antalfrågor och över vida sakpolitiska fält. Hurskall då denna påtaghga utvidgning jämfört förklaras? Om manhåller sig till de regeländringar som gjordes 1971 och de motiveringar som gavsför dessa regeländringar, borde man ha kunnat vänta sig en motsattutveckling, i varje fall inte någon expansion. Det uttalade syftet medregeländringen var nämligen att utskottet skulle avlyftas den s. k. polifiskagranskningen av regeringens sätt att handha sina uppgifter. Denna granskningskulle i stället av utskotten i samband med behandlingen av sakfrågornaoch genom ett vitaliserat fråge- och interpel-lationsinstitut. Och när depolitiska ansvarsfrågorna sattes på sin spets skulle använda sig avdet nyinrättade misstroendeförklaringsinsfitutet, dvs. skulle eftervederbörliga krav från en tiondel av kammarens ledamöter rösta om huruvidaregeringen eller ett enskilt statsråd skött sig på ett acceptabelt sätt ellerej. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. . Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. Hur har då detta reformpaket vad gäller riksdagensgranskning realiserats? Ja, fråge- och interpellationsinstituten har förvissovitaliserats i den meningen att vi ständigt har ett stort antal fråge- ochinterpellationsdebatter. De olika utskotten har utan tvivel genom omläggningenenligt den s. k. sakområdesprincipen ett betydligt bättre och mera långsiktigtgrepp om sina områden än tidigare, inkl. statsrådens sätt att hantera sinaämbeten. har däremot mera kommit iskymundan. Visserligen har oppositionen ideligen hotat medmisstroendeförklaringar, och det har förts debatt därom i media, men försök fåtill stånd missförtroendeförklaring i kammaren har gjorts endast en gång,nämligen . Det är mycket som talar för attmisstroendeförklaringsinstitutet inte kommer att användas särskilt mycket. Enmisslyckad misstroendeförklaring blir ju en omvänd förtroendeförklaring förregeringen, och det är ju inte precis detta som de missnöjda avser. Samtidigtvill jag säga att jag tycker att reglerna för misstroendeförklaring är bra. Deinnebär i realiteten att det inte går att störta en regering, om det inte iriksdagen finns förutsättningar för att det kan bildas en ny. Att misstroendevägen i så hög utsträckning är stängd hardock kanske bidragit till en viss frustrering hos oppositionen i . Mansöker andra vägar för att vädra sitt missnöje med den regering som man inte kanfå väck. Detta kan vara en förklaring till attkonstitutionsutskottets granskning tvärtemot ursprungliga intentioner fått enalltmer pohtisk karaktär. En annan förklaring kan vara den ökade bevakningenfrån massmedia. Denna frestar onekligen till att man hugger till på ett sådantsätt att det skall ge ordentlig uppmärksamhet i media. Särskilt oppositionenaktualiserar således i granskningsarbetet frågor över ett brett register,frågor som i flertalet fall i andra sammanhang varit föremål för debatt ochbeslut i . granskning ger ett slags extralegal karaktär åt det kritiska politiska tyckandet; man kan ge ny dramatik åtfrågor där dramatiken måhända svalnat i det allmänna medvetandet.Granskningen blir ett fördröjt dakapo. En annan förklaring till den här icke avsedda utvecklingenkan vara att författningsbestämmelserna som reglerar granskningen är rättallmänt hållna. Även om den uttryckliga avsikten när bestämmelsernaformulerades inte var denna, ger bestämmelserna, som det står, ett vadgranskningens inriktning beträffar betydande expansionsutrymme. Jag minns vad det gäller detta expansionsutrymme hurutskottets dåvarande ordförande, , när socialdemokraterna vari regeringsställning ihärdigt förmanade mig och andra att inte överträdagränsen till det politiska tyckandet. Han uppställde t. o. m. ett antaldistinkta punkter där han redovisade vilka faror som hotade om inte rågångenhölls. Jag refererade till dessa punkter i förra årets inledningsrunda, och jagskall inte plåga med att upprepa dem . Vad mankan konstatera är att socialdemokraterna i opposition också ihärdigtutnyttjat det expansionsutrymme som bestämmelserna om granskningen Ifråga efter fråga tar socialdemokraterna upp ärenden som tidigare -ibland vidupprepade tillfällen - ventilerats i och där slutsatserna närmast ärav rent politisk karaktär. faller även i ett par fall in i dennatrall. Syftet är att försöka sparka regeringen på smalbenen under så storuppmärksamhet som möjligt, även i fall där man inte på något sätt kunnat leda ibevis att regeringen syndat vare sig mot gällande bestämmelser, riksdagensbeslut eller etablerad praxis, vilket är det som utskottet enligt 1971 årsintentioner egentligen skall bevaka. Jag har i tidigare debatter sagt att jag personhgen ärrätt tolerant därvidlag. Om inte annat så är det alltid trevligt att debatterai kammaren med utskottets ärade ledamöter. Men jag tycker nog att det bordehöra till att man öppet erkänner att man är ute i politiska syften. Jag skallinte här närmare gå in på ärendelistan för dagens fortsatta övningar - vikommer ju in på ärendena. Men jag kan ju som ett illustrerandeexempel nämna ubåtsaffären. Den sköttes alltför bra och för framgångsrikt avregeringen för att den skall lämna den samlade oppositionen i ro. Att densköttes bra vet alla, och det visar till yttermera visso vad utskottet gåttigenom. Oppositionen har heller inte kunnat finna att regeringen under dettahektiska men framgångsrika arbete begick några konstitufionella eller formellafel. Allt gick som smort och i enlighet med gällande regler. Men den samladeoppositionen är ändå inte nöjd. Man har valt att göra några politiskamarkeringar, som man tror skall väcka uppmärksamhet. Det må man ju göra, mendet är enligt min mening fel att dölja syftet. Jag har gjort en utvikning från den mer principiella trådsom jag tidigare nystat i. För att återvända dit vill jag ställa en introvertfråga: Om det nu är så att konsfitutionsutskottets granskning fått så påtagligapohtiska övertoner, fyller den då någon meningsfull funktion vid sidan av allannan granskning som kontinuerligt utövar? Svaret behöver i och för sig inte vara givet. Man kan sägaatt det här är fråga om ett slags dubblering, och utskottets granskning skullesåledes kunna slopas. Men trots den kritik som kan riktas mot granskningen ochalla dess övertoner är min slutsats efter de här årens erfarenheter, attgranskningen är värdefull. Att vi inte kommer på några allvarliga felaktigheteri regeringens handläggning av ärendena kan ju vara litet nedstämmande förgranskarna, men det är naturligtvis i grunden positivt. Det visar i denna delvilket okorrumperat politiskt system vi har, i motsats till vad många tyckstro. Jag vill gärna instämma i påpekandena som HildingJohansson och gör, när de säger att granskningen har en betydandepreventiv funktion. Det är alldeles givet, att om man i kanslihuset skullefrestas att gå genvägar genom gällande regler, så vet man att detta kan malasfram genom utskottets granskning. Vi gör ju också påpekanden, som föregångarnai talarstolen var inne på, av substantiell rättslig natur. Det gör vi också iårets betänkande. Och vi vet att man i kanslihuset är lyhörd för utskottetssynpunkter när de är sakligt väl grundade. Vidare gerutskottets granskning i många frågor en fin och sammanhållen Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m.