prot · G509151 · 1981-12-31 00:00:00 — Datorn, programmet och roboten ersätterdärvid industriarbetarens yrkeskunskap, ersätter ett helt spektrum som hanshand och hjärna dittills varit verksamma inom. Arbetaren blir en övervakare,reparatör och smörjare. Större delen av hans eller hennes mänskhga begåvningbehövs inte, är rent av oönskvärd. Man kan också göra på ett annat sätt. Man kan undvika attha ett program som förlaga. Man kan bevara och förfina arbetarensyrkeskunnande. Man kan ta tänkandets kapacitet och handens skicklighet ochkänsla i bruk för att göra ett antal prototyper, av vilka man sedan kan välja utde allra bästa. Roboten blir då i verkligheten mer av en handens tjänare. Denserietillverkar handens och hjärnans bästa prestationer. Detta bevarar ochhöjer yrkeskunnandet. Det bevarar och stärker självständighet och socialtmedvetande. Men det är inte denna sistnämnda väg den tekniska utvecklingen pekar på. Hur den industriella verkligheten, den industriellaarbetsplatsen ter sig är oerhört avgörande. Klassmässigt ochindustrisociologiskt får det oerhört djupgående verkningar. Arbetarklassenshela ställning, dess möjliga inflytande, sammanhållning, självmedvetande,sociala värdesystem och ideologi - allt detta ligger i vågskålen. Det är nästanotroligt, att inget enda dokument, inget inlägg från andra än vpk-are överhuvud gör bruk av ordet klass i detta sammanhang. Man diskuterar enbartteknikaliteter och penningsummor till industrin, när man borde diskutera dearbetandes och de arbetslösas hela förhållande fill produkfion ochsamhälle. Detta för oss automatiskt över till det fjärdeproblemområdet - frågan om Nr 151 makten, ägandet och den nationellasjälvständigheten. Dataministern och propositionen talar som om den svenskastaten och skall ha nåot slags ramansvar över utvecklingen pådataområdet, dvs. Den enda rädsla som tycks framkomma idebatten är att staten skall få för mycket att säga till om. Att staten skullekunna föra datapolitik är en fullständig illusion. Det finns ingaförutsättningar för att staten och skall få någonting att säga tillom, så länge alla maktcentra ligger utanför landet och så länge dessamaktcentra bestämmer även statens datorisering. Är det någon som över huvudföreställer sig att en styrning på dataområdet, en rimlig offentlig insyn, ettfackligt och medborgerligt inflytande är möjligt - med mindre än att ensjälvständig svensk dataindustri och dataforskning under samhälleligt ägandeoch kontroll upprättas? Hur skall man kunna styra en utveckling, utan attgradvis och förvärva självständighet gentemot de stora maktgruppernautanför landet? skall jag ta upp det femte problemområdet, somkanske är svårare men ändå av oerhört inträngande vikt - ett problemområde somdet tydligen inte ens fallit proposifionsskrivarna in att fundera över. Datorisering representerar en form av abstraktion. Det hörtill den mänskliga hjärnans stora fillgångar att kunna bygga ständigt nyastrukturer i föreställningsvärlden på en mycket hög abstrakt nivå. Men det mänskliga tänkandet har som sin rot och sittursprung den materiella, handfasta verkligheten. Utan en yta av direkt beröringmed sinnliga, materiella företeelser utarmas tänkandet till sitt innehåll ochtill sin kvalitet. Människan kan då bli en skicklig dvärg, som kan hyras uttill precis vad som helst. Utan den sinnliga faktorn är emofionella,känslomässiga, kopplingar och etiska bedömningar icke möjliga. Så längesambandet med denna sinnliga, materiella verklighet bevaras och fortfarande uppfattasav människan, kan tänkandet stiga mot mycket höga abstrakta nivåer.Abstraktionerna leder för den skull inte till främlingskap - de har tvärtomalla möjligheter att öka förståelsen och insikten vad gäller sammanhangen iomgivningen och i världen. Men vad blir följden, om sambanden med den materiellaverkligheten bryts, när människan får röra sig i en tillvaro därabstraktionerna i sig bildar tanke- och föreställningsvärlden? När de iindustriella produktionssätt allmänt förekommande tendenserna fillsönderstyckande och sektorisering av tillvaron förs till sina mest extremaformer, vad händer då med människan? Varför har inte dessa frågor ställts? Jagtror mig veta svaret: Det ligger inte i den härskande klassens intresse attställa dem. Detta femte problemområde rör som synes filosofiskasynpunkter. Det är enligt min mening helt i sin ordning. Ty datatekniken ärfaktiskt en form av filosofi på verkligt hög nivå. Men den är till sin natur enamoralisk filosofi. Observera att jag säger amoralisk - inte moralisk. Dessabstraktioner saknar i sig anknytning til! etiskt och moraliskt tänkande ochkännande. Med vilket slags etiskt och moraliskt tänkande borde dådenna sällsamma värld av abstrakt tänkande knytas samman, för att justkontaktytan till den sinnliga, mänskliga världen skall bevaras? Svaret kanenligt min mening endast bli detta: Med arbetarklassens etik och moral, medarbetarrörelsens klassiska ideologi och värdesystem. Det är därför vi somsocialister är så oroade över att denna typ av frågor över huvud taget inteställs i svensk arbetarrörelse - när rädslan att framstå som teknikfientliguppenbarligen är större än tilltron till den egna klassens och den egnarörelsens värde. Ett sådant reaktionssätt hos en rörelse antyder nämligen attden håller på att förlora eller redan har förlorat sin ideologi. Det är i såfall, herr talman, i högsta grad att återupprätta den. Med dessasynpunkter yrkar jag bifall till vpk-motionen 2409. Det var en gruvlig salva som Svenssonbestod inte bara proposifionen utan över huvud taget det aktuella tänkandet pådataområdet. Till en del förklaras naturligtvis detta av de olika ideologiskautgångspunkterna i debatten. Jag tror kanske inte att vi vid det härtillfället skall vidga diskussionen och föra den ufifrån de traditionellaskyttegravarna, men jag tycker det är ganska allvarligt om troratt de problem som behandlas i propositionen ger någon sorts heltäckande bildav verkligheten. Vi har ju trots allt haft ganska på oss både idatadelegationen och inte minst i , och vi har framför alltvarit beroende av underlaget från den utredningsverksamhet som har bedrivits.Jag tror att det är viktigt att ha den bakgrunden klar för sig. Man skullesjälvfallet ha kunnat flöda ut ganska mycket i mera essäistiska betraktelseröver den här tekniken, men därifrån till att dra konkreta slutsatser och kommafram till konkreta förslag fill beslut är steget ganska långt. Här pågår ett arbete inom många områden, vilket är viktigtatt observera. Jag tror t. ex. att mycket av datoriseringens tekniskainriktning, som tog upp som sin andra punkt, hänger samman medvilket arbetsliv vi vill ha. Därför är det viktigt att de människor som stårute i arbetslivet kommer till tals och att deras erfarenheter tas till varabåde i samband med det utvecklingsprogram som arbetarskyddsfonden skall arbetafram och i samband med att vi nu inrättar ett särskilt organ förteknikupphandling. Det är också ett försök att utnyttja den kraft som ligger iatt vara kund, i den meningen att man kan precisera vad det är man vill och blitillräckligt kvalificerad för att kunna ställa krav bl. a. gentemot demulfinationella maktgrupper som talade om. Men om man helt utanreservation bara dömer ut de möjligheterna, återstår bara ett alternativ, ochdet är att stänga gränserna - jag tänker inte ge mig in i den debattenåterigen, för jag vet att det finns en tendens hos att återkommatill den i diskussionerna. Det jag nu har sagt kan också gälla som kommentar till dentredje punkten i anförande. Det är klart att det gäller att närma programarbetet,arbetet med mjukvaran, till verkligheten och inte tvärtom. Det gäller också attutjämna de skillnader som finns mellan experter -det må sedan gällaprogrammerare eller systemerare - och folk i allmänhet, som har att utnyttjaprogrammen. Vidare gäller det att vara medveten om att program är enmodell av verkligheten och ingenting annat, en modell som dessutom med dekommande möjligheterna i de kapacitetstarka datorerna kan utvecklas också tillatt omfatta föränderliga program med hjälp av associativa datorer. Det är klartatt man i ett demokratiskt samhälle som det svenska måste ha en ordentligdiskussion om vilka värderingar som egentiigen styr programmen. Min uppfattningär att det här är fråga om en av de största utbildningsinsatserna över huvudtaget, som vi ännu inte har hunnit att närma oss, dvs. insatser som syftar tillatt få en förenkling av programmen och en höjd nivå på allmänkunskapen inteminst i arbetslivet, så att man kan tackla den här sortens problem och förfinayrkeskunnandet i stället för att förstöra det. Jag tror också att det tjänar mindre till att just nudiskutera arbetarklassens framtid, även om jag kan förstå att Svenssonutifrån sina utgångspunkter ibland är orolig. Att vi kan diskuteradatoriseringen och framtiden på det här området i ett något lugnare och meravspänt tonläge än det som vi har diskuterat många andra teknikfrågor i trorjag inte har att göra med sådana här gamla klassmotsättningar, utan med att vikanske har lärt oss en del av den teknikdebatt som vi har fört tidigare i detsvenska samhället. Vad det gäller är att komma in tidigt i den härdiskussionen, så att vi undviker de prestigelåsningar och de politiskalåsningar som annars väldigt lätt leder till konfrontation. En annan viktig sak är att människor så tidigt som möjligtfår chansen att komma med i diskussionen om den här utvecklingen och attsamhället har ett ansvar för detta. Det är alltså, som jag uttryckte dettidigare, viktigt att försöka förankra datorisering och elektronikutveckling ien demokratisk beslutsprocess, där vi förmår att fånga in medborgarnas krav påutvecklingen. Det sista kan täcka en del av övriga synpunkter,så som jag i varje fall har uppfattat dem. 68JÖRN (vpk) replik: Det är roligt att det kan bli litetdiskussion i den eljest från utskottets sida så omhuldade enigheten - en enligtmin mening falsk enighet, som inte svarar mot verklighetensintressemotsättning. Vi bekymrar oss från vpk:s sida för arbetarklassensframtid. Att inte gör det kan jag naturligtvis förstå. Jag har aldrig kritiserat propositionen för att den inteskulle vara heltäckande eller fullständig. Jag ställer inga orimliga anspråk.Jag tror nämligen inte att det har någon arbetsmässig bakgrund att de av mig nuframhävda frågorna är så dåligt berörda. Jag tror nämligen att detta är fulltavsiktligt. Jag tycker nämligen att det skulle ha varit fullständigt självklartatt i en så viktig fråga som denna ta fram maktaspekten. Om man gör det,förstår inte jag hur man kan undgå att fråga: Vem skall äga datorindustrin? Vem skall garantera ett rimligt folkligt inflytande över dejättelika privata koncerner som styr nästan allt som är värt att styra?Dessa frågor ställs inte, och det är symtomatiskt. Det beror inte på att niinte har haft tid att ställa dem, utan på att ni inte vill ställa dem och påatt ni vill bevara illusionen om att man kan ha denna jättelika koncentrationav privat makt och tro sig kunna styra någonting från statens sida. Isjälva verket är det ju staten som själv är styrd. Lika fraseologiskt är det när man säger att man kan fångain medborgarnas krav. Tag den samhälleliga sektorn och datoriseringen där somett exempel! När har man där fångat in medborgarnas krav? Det är fruktansvärtsvårt att över huvud taget kunna orientera sig i detta offentligamaterial. Tillgänglighetsgraden för medborgarna har drastiskt sänkts genomdatoriseringen, genom övergången från vanliga pappershandlingar till datorisering. De av mig anförda exemplen på konkreta, låt vara någotförgrovade linjer och system i den industriella produktionen som följd av hurman utnyttjar datoriseringens möjligheter är också en typ av problemafik somman inte alls har tagit upp. säger att man måste hämta inerfarenheter från folk i arbetslivet. Ja, det var intressant, för det innebärju att man först skulle introducera ett visst system och sedan avvakta dearbetandes erfarenheter. När systemet är fastlåst, när Wallenbergkoncernen ochde stora multinationella grupperna har bestämt sig för vilken linje som skallföljas, då skall de arbetande få komma in. Jag kan tala om för då är deras erfarenheter av mycket ringa verkan rent maktpolitiskt. Det äravslöjande att formulerar hela problemet på det här sättet:Först kapitalet som styr - sedan får de arbetande komma i efterhand och hasynpunkter. Jag tror att är ganska isoleradnär han tolkar regeringens proposition på det sättet. Det är klart att det ärvikfigt att vi , sent omsider - jag tillägger gärna det - får en ordentligåterföring av erfarenheter just genom arbetsmarknadens parter. Jag skulle ingethellre önska än att vi haft medbestämmandeavtal och lokala teknikavtal ibetydligt fidigare skeden. Men jag utgår från den verklighet jag ser omkringmig, och gäller det att ta tag i den och försöka skapa just den härframförhållningen som innebär att arbetande människors erfarenheter kan styrautvecklingen av kommande system. Jag trodde att den saken var alldeles klar-det ligger just i själva användarinflytandet. Det är så som vi vill påverkautvecklingen i det avseendet. I fråga om maktaspekten vill jag säga att när det gälleratt styra forskning och utveckling var det en av de frågor som först togs upp idatadelegationen. Jag har berört det här tidigare. Det är en del av dendiskussion som vi har haft om vad en helhetssyn innebär. Som jag kunnatkonstatera har vi inte haft någon egentlig helhetssyn på hur vifördelar resurser på forsknings- och utvecklingsområdet. Vi har inte hellerhaft någon helhetssyn på hur vi integrerarolika delar av verkligheten i de forskningsprogram som finns. Men avsikten ärju att försöka få en bättre balans just när det gäller resursfördelningen påforskningsområdet från statens sida, och det är just därför som ett arbetepågår inom råda bot på detta. Jag behöver kanske inte närmare fördjupa mig i deideologiska skillnader oss emellan som leder till att i allaavseenden och i alla sammanhang ropar på staten som ägare. Det finns ju i ochför sig exempel på både bra och dåliga statliga företag. Men detta är inte enfråga där vi kan komma varandra närmare genom en sådan här debatt, och därföravstår jag från den. Låt mig sedan ta upp vad sade omarbetarklassens framfid. Han oroar sig i onödan för min uppfattning i denfrågan. Jag analyserar inte samhället som gör utifrånklassutgångspunkter. Däri ligger skillnaden mellan oss. För att vi skall kunnapåverka de mycket starka ekonomiska och tekniska krafter som inte minst finns idatateknik och elektronikutveckling, tror jag att det är viktigt att vi kanskjuta en del av de ideologiska motsättningarna åt sidan. Jag tror nämligen attdessa krafter är just så starka som bl. a. har talat om. Om vivill göra insatser för att påverka denna mycket snabba utveckling gäller detatt prioritera ordentligt, planera, försöka skapa framförhållning och att integräla om oväsentligheter vare sig inom den politiska sfären eller inom denfackliga sfären. Jag tycker att det finns skäl att ibland göra bemötandenav inlägg av den typ, som har hållit här , och klargöra attvi har alltför olika utgångspunkter för att riktigt kunna diskutera dessa sakerpå samma sätt. Men jag tror att inte skulle uppfatta denpolifiska verkligheten på det sätt han nu gör om han deltagit i det arbete sompågått inom datadelegationen . Där har vi försökt att geoch ta i en öppen diskussion med olika ideologiska utgångspunkter. Jag tror attvi alla skulle tjäna på att försöka göra detta också här. 70 (vpk) replik: Jag måste säga att det förvånar mig något attjag är ensam företrädare för de båda arbetarpartierna när det gäller attreagera mot den falska försoningsideologin som går ut på att vi ju alla sitteri samma båt. Vi sitter inte alls i samma båt. Vi sitter i olika båtar, ochbåtarna har olika förutsättningar att ta sig fram. Den ena båten är väldigtrymlig och lyxigt utrustad. Den andra båten är ganska överbefolkad och harmycket anspråkslös utrustning och svårt att göra sig gällande mot den andra.Det är en väldig skillnad mellan båtarna, . Det förvånar mig att är så abstraherad frånden konkreta materiella verkligheten att han inte förstår vilken oerhördskillnad det ligger i att sitta i det slutna rummet ellerforskningslaboratoriet och utforma det som skall styra den industrisociologiskaoch klassmässiga verkligheten, och att stå på fabriksgolvet och vara utsatt förandras göranden och låtanden i det stycket - andras göranden och låtanden somär utformade i , i , i , iOsaka. Det förvånar mig att han inte ens har ställt den fråga som t. o.m. den nya franska regeringen med sitt relativt försiktiga reformprogramställer: Kan vi över huvud taget garantera en medborgerlig insyn och en rimligstyrning från folkflertalets synpunkt av teknologisk utveckling med mindre änatt vi förändrar ägandeförhållandena, med mindre än att vi nationaliserar? Jaghar ingen övertro på nationalise-ringar. Det finns statiiga företag som ärprecis lika maktfullkomligt och hierarkiskt styrda och organiserade somnågonsin . Men i ett fall där det handlar om att välja mellanmultinationella koncerners makt och en nationell självständighet, så harförstathgandet ändå ett berättigande. Det har det desto mera om det kombinerasmed ett starkt inflytande från de anställda och från fackföreningsrörelsen närdet gäller den övergripande riktningen, teknologins allmänna utveckling. konstaterar att jag står isolerad i den här debatten. Jag tror intedet. Det kan kanske verka så , för det är inte så mycket folk närvarande ikammaren, men j ag tror att det bland människor ute i samhället ligger litetannorlunda till. Deras fruktan är inte oberättigad. Hur som helst tror jag attdet är bättre och mera verklighetsbetonat att vara isolerad från från andra partigrupper än att vara isolerad från den materiellaindustrisociologiska och klassmässiga verkligheten i det här samhället och iden industriella världen. 71 (): Propositionen om samordnad datapolitik innehåller även väsentiigaavsnitt om utbildning i datafrågor. I en socialdemokratisk partimotion tas t.ex. upp angelägenheten av en bred utbildning i folkbildningsorganisationeretc, fort- och vidareutbildningsfrågor samt direkt utbildning förundervisningsyrken. I propositionen föreslås att 10 milj. kr. satsas på en bredutbildning i datafrågor. Datadelegationen skulle lämna förslag till riktlinjerför denna utbildnings uppläggning. Ursprungligen hade datadelegationenföreslagit 25 milj. kr., men föreslås 10 milj. kr. Socialdemokraternaföreslog i sin motion att beloppet skulle betraktas som ett första steg, ochborde följas upp med nya resurser kommande budgetår. Vid behandlingen iutskottet har vi dock skrivit oss samman och kan förvänta oss att få nyainitiativ från regeringens sida när erfarenheter vunnits av utbildningen. i sitt huvudanförande pläderade för propositionen, såtog han upp frågan om breddutbildningen i datafrågor, som jag har talat om, ochunderströk betydelsen av att denna verksamhet blir prioriterad. Jag ser det somett gott omen för framtiden vad gäller denna breddutbildning. Fråganom särskilda resurser till fort- och vidareutbildning, som också tagits upp iden socialdemokratiska motionen, har varit uppe till beslut i samband medbudgetpropositionen. Även om vi inte riktigt kan känna oss nöjda medskrivningarna på den här punkten får vi respektera de tidigare beslut vi harfattat här i kammaren. Frågan får komma igen ett kommande budgetår, och vi sluteralltså upp bakom utskottsskrivningen sådan den föreligger från utskottet. Närdet gäller utbildningen för undervisningsyrken har dock den socialdemokratiskautskottsgruppen markerat sitt ställningstagande med en reservation. Motionenupptog 5 miljoner ytterligare i reservationsanslag. Vår ambition är attfortbildningsinsatsen för lärare i samhällskunskap och matematik, vilka är desom skall undervisa i datalära, skall ha genomförts /86. Detmåste alltså till en stark viljeinriktning, och vi tycker att det måste fåkosta litet mer än vad propositionen föreslagit på den här punkten. Rentgenerellt skall också sägas, och det går som en röd tråd genom hela dendatapolitiska motionen, att data- och elektronikutvecklingen går mycket snabbt.I då industriell utveckling sviktar och därmed ger mindre jobb kommeralltså en ny teknik som också den ger möjlighet att ersätta mänsklig arbetsinsats- då måste ambitionen vara högt satt. Det handlar om sysselsättning,yrkesinnehåll, miljöpåverkan, utbildning, produktivitet, medbestämmande,information och integritetsaspekter. För att uppnå dessa i och för sigsjälvklara mål har socialdemokraterna ställt upp sju viktiga utgångspunkter förhandlingslinjer . Jag skall inte gå in på dessa punkter , men villavslutningsvis framhålla att det gäller att snabbt ställa in all planering påatt vi skall få med alla människor i en introduktion till datasamhället. Detgäller vidare att utbilda både så att vi får skickliga tekniker på området ochså att vi får många människor som är så insatta att de behärskar utvecklingen.Det är människor som skall påverka utvecklingen, och det är människor som skallfinna det möjligt att uthärda det nya samhälle som datamiljön medför. Jagyrkar bifall till den socialdemokratiska reservafion som är fogad tillutbildningsutskottets betänkande beträffande datapolitiken samt i övrigt bifalltill utskottets skrivning på denna punkt. Underdetta anförande hade ledningen av kammarens förhandlingar för en stundövertagits av andre vice talmannen. Jag skall bara komplettera litet grand vad sade. Jaghar lätt för att instämma i - och det är även vårt synsätt i propositionen -att utbildningen inte bara är viktig när det gäller breddutbildningen tillallmänheten, utan också när det gäller personalutbildning och utbildning i heladet svenska utbildningsväsendet. Beträffandeden senare frågan har utskottsmajoriteten helt korrekt konstaterat, på s. 5 ibetänkandet, att drygt 2 000 lärare kommer att kunna erbjudas fort- och vidareutbildningpå dataområdet under kommande budgetår. Det här är ett utflöde av de pengar somanvisades genom tilläggsbudget I för /82, närmarebestämt. Det kan tilläggas att gymnasielärare, som alltså skall undervisa idatalära eller Nr 151 använda dator i undervisningenredan under våren 1982, gått igenom Tisdaeenden 5-poängskurser i datalära och genomsärskilda regeringsbeslut erhållit lön 18 mai1982 "'" avdrag under treveckor. Den här verksamheten är naturligtvis viktig. Det gäller också lärare vid skolor där det finns datautrustning. Dataoolitik '' antal år tillbaka fått B-avdragvid studier i analys, informationsbehand- ling,datalära etc. Efter hand har de möjligheterna vidgats, så att också fleralärare vid en och samma skola skall kunna få den här vidare- och fortbildningenmed just B-avdrag på lönen. Det är emellertid viktigt att den här utbildningsinsatseninte bara omfattar dem som av egen fri vilja söker sig till utbildningen utanatt också skolmyndigheterna kopplas in, med de nya resurser som ställs tillförfogande framöver, och gör ett urval av lärare från olika linjer och medolika bakgrund och inriktning. Det är angeläget för att man skall få helhetssynenpå dataområdet manifesterad också i utbildningsväsendet. Detta är en fråga somrör inte bara tekniska och naturvetenskapliga ämnen utan också i hög gradsamhällsvetarna och därmed samhällskunskapen i ungdomsskolan. 73 () replik: Jag tror att det är viktigt att vi inte serden här satsningen på utbildning - både breddutbildning och utbildning för yrke- som något uttryck för ett snabbt uppblossande intresse, som snart nog skallavta, bara vi har gått igenom den första fasen i datautvecklingen. Vi måste tadetta på allvar och se till att vi gör ett program som når ut till allamänniskor. Då får vi se till att förlägga denna breddutbildning tillarbetsplatser, till hela föreningslivet, till olika institutioner som vi har ivårt samhälle - och däri inkluderar jag naturligtvis hela vår skolvärld. Det ärviktigt att vi ser till att vi har det programmet upplagt så att det omfattarmånga år. Det är över åtta miljoner människor totalt i samhället som skall medi verksamheten! 74 ():