prot · G50972 · 1981-12-31 00:00:00 — I många fall sker detta ibrist på alternativ, men i många andra fall sker det därför att människor anseratt vård i hemmet är att föredra. Samhället måste visa respekt för alla former av arbete.Vårdarbete måste värdemässigt likställas mer med förvärvsarbete. Därigenom höjsvårdarbetets status och vårdarbete i hemmet kan lättare bli ett alternativ förmannen. På det sättet kan det bli lättare att åstadkomma ett verkligt delatvårdansvar. Ett viktigt steg mot en rättvisare värdering av vårdarbetei hemmet togs i och med beslutet om rätt till ATP för föräldrar som vårdar egnabarn i hemmet. Detta har varit ett gammalt krav från moderatasamlingspartiet. En beskattning som bygger på bärkraft, envårdnadsersättning, utökad rätt tiH ATP för vårdarbete i hemmet, vårdarbete ihemmet som merit vid intagning till utbildning och vid anställning samtmedtagande av vårdarbete i hemmet i statistiska uppgifter över sysselsättningär några åtgärder som behövs för att höja status hos vårdarbetet i hemmet. Viktig för valfriheten är tillgången till enskild ochkommunal barnomsorg av olika slag och av god kvalitet. Barnomsorgen är ettviktigt stöd för både barn och föräldrar, och den får inte vara ensidigt styrdoch ensidigt subventionerad. I och med att den statliga detaljregleringen avbarnomsorgen slopas ökas möjligheterna för kommunerna att åstadkomma godkvaHtet och att finna kloka lösningar som är anpassade efter familjernas behovoch de lokala omständigheterna och kraven. I arbetet på att åstadkomma kvalitet är socialnämndensuppgift att fastställa riktlinjer för det pedagogiska arbetet inom förskolan avstörsta vikt. Den förutsätter en ordentlig diskussion om målsättning ochinnehåll, som bara den i sig kan vara av stort värde för förskolan men somockså kommer att öka det kommunala engagemanget för innehållet i arbetet.Moderata samlingspartiet har krävt ett sådant pedagogiskt program. Väl utbildad personal är nödvändig för god kvalitet ibarnomsorgen. Det är därför viktigt att kommunerna anställer personal som ärutbildad för barnomsorgeii och att personal som är anställd men ej genomgåttutbildning får möjlighet att göra detta. Att den öppna förskolan får statsbidrag kommer attinnebära en värdefull stimulans för utbyggnaden. Den öppna förskolan är ett viktigtkomplement både till familjedaghemmen och fill hemmavarande barn och föräldrar. En förutsättning för att enskilda förskolor skall fåstatsbidrag är att de finns med i de kommunala barnomsorgsplanerna. Därför ärdet viktigt att kommunerna tar med de enskilda förskolorna i sina planer. insitutionerna är viktiga för valfrihet och för kvalitet. De nya statsbidragsreglerna åstadkommer större neutralitetmellan olika kommunala barnomsorgsformer och ett bättre resursutnyttjande äntidigare. Ett prestationsrelaterat bidragssystem, dvs. ett system med ettenhetligt bidrag per utnyttjad plats, skulle dock innebära ett ännu bättreutnyttjande av befintliga resurser och öka antalet platser. Det är därförviktigt att den beslutade utvärderingen av det nya systemet och utredningen omett prestationsrelaterat system redovisas . När den första trepartiregeringen fillträdde1976 påbörjades ett viktigt arbete inom det familjepolitiska området för attöka valfriheten och rättvisan för familjerna. Så har också många reformer idenna riktning genomförts, och attityderna till familjen, till fostran och tillföräldraansvar har förändrats. Det tar tid att förändra, men vi är ändå på rättväg. 37SVANTE (): Jag märker att vi har fått en något underligtalarordning vid den här remissdebatten. De bemötanden som ochandra gjort sig förtjänta av från socialdemokratiskt håll när det gäller defrågor som har diskuterats kommer, i den mån argumenten inte kapsejsaderedan i gårdagens debatt mellan partiledarna, att senare bemötas av andrasocialdemokrater längre ner på talarlistan, eftersom jag har ett annatämnesområde för mitt inlägg. Hur de borgerliga partiernas företrädare än försöker vändaoch vrida på orsakerna till att befinner sig i allvarliga svårigheterkan ingen bortförklara att borgerligheten misslyckats med uppgiften att regeradet här landet. Upprepade regeringskriser, med inbördes oenigamajoritetsregeringar, omväxlande med svaga minoritetsregeringar, har inte gettlandet en politisk ledning som kraftfullt och målmedvetet förmått angripaproblemen. Borgerlighetens gemensamma föreställning var att landetefter av socialdemokratisk regeringspolitik skulle må väl av attsamhällets inflytande över utvecklingen försvagades, till förmån för marknadskrafteroch privat vinstintresse. En sådan förändring av politiken skulle, som ThorbjörnFälldin uttryckte saken i valrörelsen , bli en mäktig stimulans för vårtnäringsliv. En ny anda skulle gripa omkring sig, företagen skulle inspirerasaft investera och utveckla, en god grund skulle läggas förvälfärdsutvecklingen, mängder av nya arbetstillfällen skulle skapas, inte minstinom industrin, och allt detta skulle göra det möjligt för oss att bygga vidarepå det sociala reformarbetet. Resultatet av de borgerliga regeringarnas slapphet när detgäller att sköta statens finanser och deras generösa eftergifter mot privataintressen blev i stället att vi hamnade i en spekulationsekonomi, som på områdeefter område fått förödande följder för de politiska mål svenska folket understundomi stor enighet uttalat sig för. Jagtänkte, herr talman, för min del uppehålla mig vid situationen inom några områden, därutvecklingen definitivt gått snett. Jag skall börja med jordbruket. Ingentorde förneka att både konsumenter och vissa jordbrukare - särskilt denyetablerade, som skall vara näringens framtid - kommit ordentiigt i kläm underden borgerliga regeringens politik. Konsumenterna har drabbats genom de snabbaprisökningarna på livsmedel och den nedtrappning av subventionerna som denborgerliga regeringen sett sig nödsakad till för att täppa till hålen i de illaskötta statsfinanserna. När det gäller jordbrukarna har företrädare för LRFpåstått att man får gå tillbaka fill för att få uppleva enmotsvarande situafion för de särskilt utsatta. Det är en hård dom över denborgerliga regeringspolitikens effekter på jordbrukets område. Attden situation som uppstått när det gäller vår livsmedelsförsörjning för såvälkonsumenter som många jordbrukare och i livsmedelsförsörjningen anställda i höggrad ger skäl till oro borde inses av alla. Denna oro motiveraren ny jordbruksutredning, genom vilken vi kan se över konsekvenserna av deborgerliga regeringarnas misslyckade politik. Vi måste kartlägga genom vilkaåtgärder vi skall rätta till utvecklingen igen för att kunna nå de mål för vårlivsmedelsförsörjning som det fanns så stor enighet om i 1972 årsjordbruksutredning. Detär snart bara jordbruksministern och som inte insernödvändigheten av en sådan utredning. Man vill uppenbarligen inte medge att manmedverkat till detta misslyckande. Men prestige får inte ta överintresset för att få utveckHngen inom jordbruk och livsmedelsförsörjning pårätt bog igen. Vadjordbruksministern och borde ta sig en ordentlig funderare överär om det över huvud taget är möjligt att förena den jordbrukspolitik man komöverens om jordbruksutredning med den ekonomiska politik som harförts under de borgerliga regeringarnas tid. Man bör fundera över om det ärmöjligt att förena en jordbrukspolitik, där man vill ge ett betydande skydd åtbåde jordbrukare och konsumenter för att trygga vår livsmedelsförsörjning ochdärvid ta såväl regionalpolitiska som miljöpolitiska hänsyn, med en ekonomiskpolitik som vill rusta ner samhällets inflytande och låta marknadskrafterna ibetydligt högre grad styra utvecklingen. Detär ju en politik av det senare slaget som de borgerliga regeringarna fört ochsom nu "spillt över" sina effekter på jordbrukets område genom detstora budgetunderskottet, räntehöjningarna, nedtrappningen av livsmedelssubventionernaoch reallönesänkningen för stora konsumentgrupper, med sjunkandelivsmedelskonsumtion och växande överskott i livsmedelsproduktionen som följd. Konsumenternaoch många jordbrukare har fått betala ett högt pris för nöje attregera ihop med och låta sig styras av ambitioner attrenodla kapitalismen i den ekonomiska politiken. En ny jordbruksutredningskulle inte bara kunna klarlägga skadeverkningarna av den förda polifiken utanockså avslöja hur oförenliga våra mål på jordbrukspolitikens ochlivsmedelsförsörjningens områden är med den högerpolitik närdet gäller den ekonomiska utvecklingen istort som varit med om att bedriva. Även på skogspolitikens område har regeringens ovilja atti tid engagera sig i utvecklingen fått förödande effekter. Socialdemokratin arbetade i regeringsställning för ettsamlat handlingsprogram för skogsbruk och skogsindustri för att möta debekymmer som vi visste skulle följa på grund av den väntade råvaruknapphetenoch pågående strukturförändringar inom vår skogsindustri. Vi krävde att dettaarbete skulle fullföljas av de borgerliga regeringarna, men våra krav haravvisats. Samhället skulle inte lägga sig i, sade man. Branschen skulle klaraproblemen på egen hand. Marknadskrafterna skulle få styra utvecklingen. Jag behöver inte erinra om vilka kaotiska förhållandendenna passiva inställning från regeringens sida har medfört. I efterhand harstaten och skattebetalarna fått rycka in för att nödtorftigt lindrakonsekvenserna av regeringens försummelser. I efterhand, när olyckorna redanskett, har StatHga utredningar - jag tänker då exempelvis påvirkesförsörjningsutredningen - bevisat att vi hade rätt och att regeringenborde ha agerat . Vi kunde ha sparat åtskilliga miljarder åtlandet och räddat många arbetstillfällen, om regeringen hade lyssnat till desocialdemokratiska förslagen. Även på detta området reser sig frågan på nytt, om denpolitik vi behöver för skogsnäringen med de viktiga hänsyn som måste tas tillregionalpolitik, sysselsättning och miljö låter sig förenas med en ekonomiskhögerpolitik av det slag som förts i vårt land under de borgerligaregeringarnas tid. Kan vi i en situation med latent brist på skogsråvara låtamarknadskrafterna och det privata vinstintresset styra utvecklingen och ändåtro oss om att klara regionalpolitik, en strukturomvandling under socialtacceptabla former och hänsynen till miljön? På nytt kommer att ställas i valet mellan åena sidan att hålla sina löften och medverka till att förverkliga sinautfästelser till väljarna och, å den andra, lusten att få regera tillsammansmed . Eller är det möjligen så, att exempelvis deregionalpolitiska målen inte är så allvarligt menade från sida? Är detkanske så, att en hård konkurrens om virkesråvaran ter sig mer lockande förcentern än den mer planerade hushållning som är nödvändig, om deregionalpolitiska målen skall kunna förverkligas? Socialdemokratin upprepar sitt krav på etthandlingsprogram för skogsnäringen, där staten i samverkan med företag ochfackliga organisafioner tar ansvaret för att våra resurser inom skogsbruk ochskogsindustri vårdas, tillvaratas och utnyttjas i hela landefs intresse. När det gäller miljöpolitiken har jordbruksministern itidningsuttalanden gjort klart att miljöförbättringar under nuvarandeekonomiska förhållanden enligt hans mening kan komma att sitta trångt. fårvi sålunda uppleva sambandet mellan en ogynnsam ekonomisk utveckling ochmöjligheterna att göra miljökraven gällande. En aktivmiljöpolitik behöver emellertid inte vara förenad med ökade Samhällsekonomiskt kan den ge stora vinster.Genom en förutseende planering och satsning på forskning och teknisk utvecklingkan vi också förbättra vår resurshushållning. På exempelvis avfallshanteringensområde förenas en aktiv miljöpolitik med stora möjligheter aft spara genom återanvänder i stället för att förorena och skräpa ner. I den socialdemokratiska motionen om energifrågor slåsockså fast att hårda miljökrav inte skall ses enbart som en ekonomiskbelastning. Redan nu ligger svensk industri långt framme exempelvis i fråga omreningsmetoder och förbränningsanläggningar. Motionen förordar ettutvecklingsarbete och en samhällelig teknikupphandling som stärker våramöjligheter att skydda vår egen miljö och dessutom stimulerar fill svenskexport på detta område i takt med att också andra länder skärper miljökraven.Miljöinvesteringar ingår också i de sysselsättningsskapande åtgärder somsocialdemokratin vill genomföra för att bekämpa arbetslösheten. Det är tillfredsställande att jordbruksministern äntligeninsett behovet av ett aktivare internationellt agerande när det gäller ett avde största miljöhoten, försurningsfrågorna. Regeringen har också utlovatskärpta miljökrav i den proposition om försurningsproblemen som skall kommatill våren. Fem förlorade år genom för stor passivitet i detinternationella samarbetet och den bakläxa på grund av för slappa miljökrav somjordbruksministern fick av i samband med energipropositionen i vårashar förhoppningsvis gett honom den råg i ryggen som han så väl behöver för attarbetet med att bemästra försurningsproblemen skall bli framgångsrikt. Viönskar naturligtvis alla att den internationella konferens som skall hållas häri om dessa frågor skall bli en framgång och därmed en värdigefterföljare till stora världsmiljökonferens här i . Vårteget agerande här hemma i dessa frågor kommer i det sammanhanget att bli avavgörande betydelse. Socialdemokratin har på nytt presenterat två storapartimotioner i miljöfrågorna. Den ena har speciell inriktning på arbetsmiljön,som har blivit särskilt styvmoderligt behandlad under de borgerligaregeringsåren. Vi upprepar kravet på en gift- och kemikommission för attfå en kraftsamling mot de risker som hotar människors hälsa och vår naturmiljögenom den ökande kemikalieanvändningen. Vi upprepar kravet på ett åtgärdspaket mot bilismensföroreningar. Vi upprepar kravet på en samlad bedömning av hur den mängd kolsom vi är överens om att vi skall utnyttja i vår enerigförsörjning skallhanteras för aft minimera riskerna. Vi kräver en väsentligt större insats avkalkning för att rädda våra försurade sjöar än den regeringen föreslår. Vi villha en övergripande naturresurslagstiftning med vars hjälp kraven på hushållningoch omsorg om naturresurserna kan ställas, detta för att nämna några exempel påyrkanden i vår partimotion. Även i detta sammanhang står det klart att målen inte kannås med en högerinrikfad polifik, som vill försvaga samhällets inflytande ochge ett friare spelrum ät de ekonomiska krafter som styrs av det privatavinstintresset. Vi driver inte en aktivmiljöpolitik genom att som i allmänna ordalag tala om ekologiskgrundsyn och livskvalitet. Aft trygga alla människors rätt till en godlivsmiljö kräver en helhetssyn på samhällsutvecklingen, en helhetssyn somomfattar både ekonomisk utveckling och hushållning med naturresurserna. Den största björntjänsten som vi kan göra i miljöpolitikenär att ge människorna ute i produktionen intryck av att frågan om en godlivsmiljö inte innefattar den oro de känner med tanke på rätten till arbete ochskyddet för de svaga grupperna i samhället. Därför blir förmågan att seskillnad på höger och vänster i den totala samhällsutvecklingen av avgörandebetydelse också för möjligheterna att föra en aktiv miljöpolitik. Även på detta område borde inte minst cenferparfiet vidnärmare eftertanke ha kommit underfund med att det är omöjligt att förena denekonomiska polifik med utpräglad högerinriktning som kännetecknat de borgerligaregeringsåren med uppnåendet av det miljöpolitiska mål som ställt iutsikt för väljarna. Det går inte längre att prata i en riktning och handla ien annan. Centerpartisterna måste bestämma sig för på vilket ben de skall stå.Agerandet när det gäller frågan om upparbetning av kärnkraftsavfallet haravslöjat dilemma. och andra försöker skylla de borgerligaregeringarnas misslyckande på att det inte har funnits möjligheter attgenomföra högerpolitiken tillräckligt konsekvent som har ståtttill borgerlighetens förfogande. vill uppenbarligen få chansen atti en ny trepartiregering och med en ännu starkare ställning inom borgerlighetenpraktisera den tesen val. Erfarenheterna från de gångna fem årenpå de områden som jag har berört borde vara tillräckliga för att förena deövriga partierna i ett bestämt avståndstagande från och moderatasamlingspartiefs ambitioner. Vi har inte på dessa områden, lika litet som närdet gäller samhällsutvecklingen i övrigt, råd med nedrustning avsamhällets inflytande och förord för egoismen och den starkares rätt påsolidaritetens bekostnad. Med hänsyn till att arbetsmarknadsministern står närmastpå talarlistan vill jag understryka den oro som jag känner för bristen på ensamordnad arbetsmarknads- och industripolitik i det här landet. Jag vill exemplifiera med situationen i mitteget hemlän.Vi har som i andra län en betydande arbetslöshet med särskilda bekymmer påungdomssidan. Tillverkningsindustrin i har ett stort inslag avlandets krisbranscher: handelsstål, textil-och konfektionsindustri.Gjuteriindustrin, som har många företag i , är en annan bransch som harstora svårigheter liksom också metallmanufakturindusfrin, som är koncentreradtill Eskilsfu-naområdet. Länet har sålunda en betydande produktionskapacitet, somemellertid riskerar att bli dåligt utnyttjad. Skall vi kunna ta oss ur den kris som det här landetbefinner sig i, har vi inte råd att avstå från att utnyttja de här resurserna.De strukturförändringar som vi vet måste till för att göra den industriellakapaciteten mera lämpad att möta framfiden måste redan nu kombineras med aktivainsatser av arbetsmarknadspolitisk art och med insatser på forsknings- ochutbildningssidan för att ingen tid skall förspillas och för att inga resurserskall förbli outnyttjade. 38 i () replik; har i sitt anförande ånyoupprepat kravet på en ny jordbruksutredning. Han talade om att vi måsteklarlägga skadeverkningarna till följd av den förda jordbrukspolitiken. Jagtror det är få i det här landet som upplever skadeverkningarna så, att de anseratt det behövs en ny jordbruksufredning. Däremot beklagar många att de ekonomiskasvårigheterna i vårt land också har drabbat jordbruket så pass hårt att deekonomiska mål som uppställdes vid beslut inte har kunnatförverkligas. Jag kan med en viss säkerhet säga till ingen önskar sig den nya inriktning av jordbrukspolitiken som SvanteLundkvist möjligen tänker på. Många har sutfit i bygdegårdar och samlingssalaröverallt i just när den jordbrukspolitik presenterades som signerats avsocialdemokratiska jordbruksministrar. Politiken skulle börjatillämpas . De lantbruksdirektörer som då reste med kartortill våra samlingslokaler och berättade vilka brukningsenheter som skullefinnas kvar ger inte mycket för den nya inriktning som föresvävar SvanteLundkvist. Oberoende av partifillhörighet står nog en väldigt bred majoritet avbönderna bakom mig, när jag tackar för vänligheten men bestämt avvisar tankenpå en ny jordbruksutredning, grundad på de skäl som anför. Vi tycker alltså att förverkligandet av beslut, iden mån förverkligandet inte har skett, alltjämt är viktigt för våra partier.Tillsammans med de andra borgerliga partierna arbetar vi för detta mål. Att viinte har socialdemokraternas stöd har med onödigt stor skärpagett besked om i sitt anförande. Precis som befarar kommer viatt i höstens val så långt möjligt hjälpas åt för att enas om enjordbrukspolitik, som vänder sig mot den som sagt sigföreträda. Vi vill inte stödja socialdemokraternas jordbrukspolitik. 39SVANTE () replik: tyckte jag nog att i Ljungvar väl oförsiktig. Han sade att de flesta människor i det här landet inte villha en ny jordbrukspolitisk utredning. vet ändå att bakom kravetpå en ny utredning står , , en rad andra intresseorganisationeroch också ett rätt stort antal jordbrukare. försökte redan i förväg tala om vilkenjordbrukspolitik som vi socialdemokrater skulle kunna vara intresserade av attföra på grundval av en ny jordbruksutredning. Vi konstaterar att den ekonomiska politik som deborgerliga regeringarna fört har inneburit att den jordbrukspolitik somriksdagen uttalade sig kapsejsat, till men både för konsumenter och för mångajordbrukare, i första hand de nyetablerade. Det är konsekvenserna av denutveckling som vi har haft under dessa år som det är nödvändigt aft försökakartlägga, så att vi kan vidta åtgärder som gör det möjligt att driva denjordbrukspolitik vars målsättning vi var helt överens om i 1972 årsjordbruksutredning. Den övergripande målsättningen ligger på den punkten fast.Vi vill ha en jordbrukspolitik som kan trygga vår livsmedelsförsörjning och gekonsumenterna livsmedel till rimliga priser och av god kvalitet och som sörjerför att de som arbetar inom jordbruket får en standard som motsvarar den somövriga grupper i samhället har. Vi konstaterar emellertid att det mesta har gått snett pågrund av den ekonomiska politik som har förts. Det gör en ny jordbruksutredningangelägen för att rätta till det hela igen. Jag beklagar att nu är beredd att säga nej till denna i och för sig utomordentligtangelägna översyn. Tro för allt i världen infe, , att ni harnågon majoritet bakom er. Slutligen; Skall vi kunna föra en bra jordbrukspolitik idet här landet, måste den kunna mötas med förtroende av både jordbrukare ochkonsumenter. Det har varit riktpunkten för socialdemokratisk jordbrukspolitiki alla tider, och det är den riktpunkten som vi måste hålla i minnet också närvi nu diskuterar vilka konsekvenserna har blivit på jordbrukets och livsmedelsförsörjningensområde av den ekonomiska politik som de borgerliga regeringarna har fört. Vimenar att man måste vidga jordbrukspolitiken till en livsmedelspolitik i vidaremening. 40 i () replik: Det mesta har gåttsnett beträffande politik, sade . Ja, också jagantydde detta. Det har gått snett. Vi har att förverkhga inkomstmålet för desvenska bönderna i enlighet med beslut. Vi som ägnade oss åtjordbrukspolitik kväll pratade litet om detta då och konstateradeatt snedvridningen dess värre är en följd av den allmänekonomiska situationen iSverige och inte har direkt med jordbrukspolitiken att göra. För den skull,, är det fortfarande viktigare att vi anstränger oss attförverkliga beslut. Det var detta alternativ som jag angav i ställetför en ny jordbruksutredning. Jordbruksutredningar har inget egenvärde. 41SVANTE () replik: Om vill göra gällande att denekonomiska utvecklingen, som han erkänner har medfört stora bekymmer påjordbrukets område, inte påverkar möjligheterna att i fortsättningen drivajordbrukspolitik i detta land, är jag övertygad om att han inte så länge tillkommer att ha jordbrukare bakom sig. Jag tror att även Sverigesjordbrukare upplever att många bekymmersamma konsekvenser har följt avdessa år. Jag skulle bli förvånad om de inte kommer till insikt om att detfinns ett behov av att kartlägga dessa konsekvenser för att se vilka åtgärdervi behöver vidta för aft kunnaföra en politik i enlighet med den övergripande målsättning som vi var överensom jordbruksutredning. Jag vill vidga resonemanget och framhålla att vi ocksåanser att man i sammanhanget bör se på livsmedelspolitiken i stort. Vi skallinfe se bara på vad som händer i fråga om primärproduktionen utan också på vadsom händer när det gäller förädling och distribution. Här finns många problemsom vi har anledning att uppmärksamma, om vi för framtiden skall kunna skapaden trygghet både för konsumenter och för jordbrukare som måste vara målet förvår jordbrukspolitik. Talmannen anmälde att i anhållit att til protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. Jag håller med om att dennadebatt formar sig till en pytt i panna på ämnen. Jag tänkte inte ägna mig åtvare sig jordbrukspolitik eller miljöpolitik, men satte dessaämnen i relation till den ekonomiska politiken. Där finns ändå ett samband. Detsamband som jag tänkte uppehålla mig vid är förstås det mellan den ekonomiskapolitiken och den fulla sysselsättningen. Åter till den fulla sysselsättningen, säger i enreklamkampanj för, kan man anta, många .