prot · G509138 · 1981-12-31 00:00:00 — skall jag självfalletinte ta upp tiden med att exemplifiera alltför mycket, men det kan gälla alltifrån miljöteknik - hur man skall försöka att i vart fall minska den fruktansvärtfarliga jordförstöring som pågår i stora delar av -, forskning,teknologisamarbete, mineral- och krafttillgångar, kommunikationssystem -som ärett område där man i många vill ha ett ökat samarbete med -,till varvsindustri, skogsindustri, livsmedelsindustri och mycket annat. På svensk sida då? Vårt parti har lagt fram en rapport,och vi har fått större stöd i . Det har ju tidigare funnits en visstveksamhet när det gäller tanken på samarbetsavtal från andra partier, och vihar drivit dessa frågor rätt ensamma. Men finns det en större uppslutningoch större förståelse i för denna bredare u-landspolifik, och det ärglädjande. Detta återspeglas också i utrikesutskottets betänkande. Det viktigaär att i åstadkomma en sådan samordning att verkligen märkeratt de kan få ett gensvar, att det finns en motpart i som tar sig anoch vill utveckla deras önskemål. Som det nu är vänder sig många fillnågon institution i och har sedan inte någon möjlighet att överbhcka omderas sak kan föras vidare och om den kan kopplas in i ett större sammanhangeller inte. Ett av problemen här är att teknisk kompetens - om vi nuhåller oss till industrisidan - finns inom företag, medan ramarna ochförutsättningarna för ett vidgat samarbete med ett helt u-land - som ju ofta ärett statshandelsland eller där i vart fall staten har en större betydelse än idet svenska systemet -måste organiseras av staten. Marknadsmekanismerna har juvisat att de inte är tillräckliga för att klara denna koppling mellan intressenfrån sida och ifrån vår sida. Det måste alltså byggas upp en organisation som har enförmedlande funktion och som också har förhandlingsfullmakter gentemot desvenska företagen och gentemot u-landet. Det gäller ett organ som har kompetens Internationelh utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. som bådesäljare och köpare av varor och tjänster. Huvudfunktionen måste vara attförmedla. Man kan säga att det är ett organ med förhandlingskapacitet somskall kunna fylla en sorts mäklarroll. Mot denna bakgrund har vi föreslagit en samordning ochförstärkning av instrumenten för samarbetet med , vid sidan avbiståndet. Detta bör då enligt vår mening åstadkommas genom ett nyttu-landshandelsorgan med huvuduppgift att förbereda nya samarbetsavtal ochförverkliga intenfionerna i redan ingångna regeringsavtal. Det är alltsåskillnaden i förhållande till de mer protokollära avtal som man harhaft, där det inte har funnits något organ som haft till uppgift att följa uppatt avtalens intentioner också förverkligas. Ett sådant här organs arbetsfältkan bli omfattande. Det gäller ju kommersiellt, industriellt och teknisktsamarbete. Organet bör i princip ta hand om sådant bredare samarbete som nuligger utanför SIDA:s verksamhet. Och de olika statliga organ som ärverksamma på sådana här områden borde ingå i detta nya organ, som också skullekunna hjälpa fill med att underlätta och organisera kompensafions-affärer ochliknande. En sådan här ny institution bör spela en aktiv roll sommäklare mellan företag, myndigheter och andra institutioner i de avtalsslutandeländerna. Man bör försöka få till stånd paketlösningar på de problem sompresenteras. Det arbetet underlättas, om organet kan disponera finansiellainstrument som är viktiga för företagen. Självfallet för de institufioner som bedriver sådan här verksamhet och som kommer in i detta nya organ med sigsina resurser. Därutöver bör man i tillämpliga länderfall kunna ha tillgångtill och inflytande över export- och investeringsgarantier,kreditsubventionering och förmånliga krediter, som då kan passas in i ettsammanhang, vilket inte görs . Finansieringsformerna blir, som vi harbeskrivit i vårt särskilda yttrande nr 9, olika beroende på om det är ettbiståndsland eller om det är ett land där det föreligger kommersiella skäl förverksamheten. Många , både fattiga och rikare, önskar sig i dagett bredare samarbete med , men de säger att saknar instrumentför detta och att de inte möter det gensvar som de vill ha. Den typ av organsom vi här föreslår innebär att man praktiskt försöker skapa instrument för attförstärka ett samarbete mellan och olika på sådana områden somär av gemensamt intresse. Det kan vara ett, om än blygsam: sätt att möta de problemsom jag inledningsvis talade om. Man försöker skapa kontakter som är bra förbåda parters ekonomiska utveckling, nafionella oberoende och självständighet.På det sättet kan vi bidra till att denna typ av kontakter ökar i stället föratt avbrytas. Det har ju i många fall skett ekonomiskakriser. Mot bakgrund av det farliga läge som världsekonomin ochvår egen ekonomi befinner sig i, kan - utan att man överdriver betydelsen -denna typ av förslag vara ett konstruktivt bidrag för att få fill stånd enbättre ekonomisk och social utveckling. Här kan alltså vårt land hjälpa till. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationerna till betänkandet och i övrigt till utskottets hemställan. 29INGRID (): Det är en ofta förekommande uppfattning attett lämnat bistånd alltid resulterar i en biståndseffekt som direkt kanrelateras till biståndets storlek. Om det vore så väl - hur mycket enklare skulledet då inte vara för vårt land, alla andra länder och för FN-organen attåstadkomma en snabbare, långtgående utveckling i tredje världens länder. Biståndet försvåras av att biståndsmålen alltför oftakommer i konflikt med varandra. Långsiktiga utvecklingsinsatser i syfte attstärka ett mottagarlands ekonomiska och sociala utveckling kan medföra en ökadojämlikhet mellan olika befolkningsgrupper. När för landet livsviktigatransportvägar byggs, måste invånarna flyttas från sina jordlappar, med enosäker livsmedelsförsörjning som följd. Och i sista numret av beskrivshur invånarna, vid en byskogsplantering i för att säkra kommandebränsleförsörjning, går miste om det bränsle som de tidigare kunnathämta från buskar och små träd i området som skall planteras. Vi vet också attalltför drastisk mekanisering och gödsling av jordbruk ibland på ett påtagligtsätt har medverkat till ytterligare social utslagning bland dem som interäknats dll jordägarnas skara. Att lämna bistånd innebär en balansgång som inte är lätt.När sedan motsättningar uppkommer mellan mottagarland och biståndsland ombiståndets inriktning försvåras verksamheten. Ett tecken på befintligasvårigheter är storleken av icke utnyttjade biståndsmedel, som återfinns hos olikamottagarländer. Det finns flera orsaker därfill. En orsak är att debiståndsansvariga myndigheterna i vårt land i alltför ringa grad har tagithänsyn fill mottagarländernas kapacitet vid fastställandet av biståndetsstorlek. En annan orsak - kanske särskilt märkbar - är bristeni vår egen kapacitet att klara de åligganden som uppfyllandet avenprocentsmålet krävt. har, som redogjortför, lagt fram ett förslag om att begränsa biståndsanslaget under det kommandebudgetåret med nära 800 milj. kr. Det innebär i princip att det fryses vidnuvarande nivå och i vissa fall, där reservationerna är stora, en direktnedskärning. Vi har från vårt håll på intet sätt skuritalla mottagarländer över en kam. Vi har i stället noga undersökt förhållandenai de olika länderna och bedömt såväl biståndseffekterna som möjligheterna attfortsätta ett framgångsrikt bistånd. Särskilt viktigt har det varit för oss attbeakta SIDA:s möjligheter att åstadkomma resultat som står i paritet med de avriksdagen uppställda biståndsmålen. Det är då kanske naturligt att jag i första handuppehåller mig vid det land som är vår största biståndsmottagare, -alldeles speciellt efter den varning som gav för att vi skullelägga oss i ekonomi. som det svenska biståndet svarar för avTanzanias alla utvecklingsutgifter kan vi konstatera att ekonomi fallit sönder. Produktionsförmågan i den tanzaniska ekonomin har icke växti takt med utvecklingsambitionerna. Vårt bistånd har möjliggjort stora investe- Internationelh utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. ringarinom den offentliga sektorn, trots att det egna investeringsbara överskottethela tiden har minskat, I rapporten från länderbyrån om vårt bistånd tillTanzania - jag tycker att skall läsa den rapporten - står detbl. a.: "Om biståndet skulle fortsätta som skulle det bidra tillatt ytterligare fördjupa krisen." Vi moderater har varnat för att ett land skullebli alltför ensidigt beroende av hjälp från oss - dvs. för vad som har hänt.Fru talman! Jag menar med detta inte att vi på något sätt skall sluta vårbiståndsverksamhet i . Men ett land som sätter marknadskrafterna urspel och där en ökad del av biståndsmedlen utbetalas till leverantörer och intefinns med i landets utvecklingsbudget - så är förhållandena - behöver inte iförsta hand mer pengar utan hjälp till att organisera sitt ekonomiska system.Jag biträder därför vad utrikesministern här sade i detta avseende. har tvingats be IMF om hjälp. Förhandlingarpågår mellan parterna, och där är IMF:s krav ytterligt hårda men nödvändiga attfå igenom, inte minst om vi som biståndsgivare skall ha möjlighet att hjälpalandet i fortsättningen - som vårt biståndsarbete nu är utformat försvårar vilandets situation ytterligare. Den ingående reservationen när det gäller , dvs.outnyttjade medel, var vid nuvarande budgetårs ingång 132 milj. kr. Moderaternahar föreslagit ett nytt anslag på , vilket skall ses i relationsåväl till regeringens och socialdemokraternas förslag om 440 miljoner som tillden rapport jag nämnde, där bl. a. krävs en omprövning av organisationenav vår biståndsverksamhet i . Denna är naturligtvis i sin tur beroendeav resultatet av förhandlingarna med IMF och de konsekvenser de får förTanzanias kommande utveckling och ekonomi. Ett annat land där stora frågetecken kansättas om effekten av det svenska biståndet är . Det är ett nyttbiståndsland, och huvudelen av vårt bistånd har varit importstöd. Ävennär det gäller att en omfattande byråkrafi försvårar dialogen med de styrande,och vårt bistånd står också inför en omorganisation. Bristandeplaneringskapacitet har gjort att en reservation på 65 milj. kr. har uppkommit,och det moderata förslaget om ett nytt anslag på bör inte få någranegativa konsekvenser för det fortsatta biståndet, inte minst mot bakgrund avatt det skall omorganiseras. Självfallet kan jag inte här i debatten redogöra för vårasynpunkter för varje enskilt land. Genomgående för våra förslag har varit attvi vill uppnå oförändrad grad av verksamhet i de olika länderna. villvi understryka angelägenheten av att de utvärderingar av det svenska biståndetsom görs leder till konkreta resultat vad gäller biståndets uppläggningoch genomförande. Från moderat håll har vi länge krävt en bättre utvärdering avdet svenska biståndet. Vi kan nu glädja oss åt att en sådan kommit till stånd,men den måste också få effekt på biståndets fortsatta inriktning. Hittillsgjorda utvärderingar ger belägg för vad jag tidigare nämnde: Det har funnits -och finns kanske fortfarande - en skillnad mellan vår tekniska och personellakapacitet och vår ekonomiska offervilja. Som anfört, kan vi och skall vi inte sevårt internationella bistånd som helt bortkopplat från vår egensamhällsekonomi. De begränsningar i förhållande till propositionen sommoderaterna föreslagit när det gäller , humanitärt bistånd ochregionala insatser är betingade av vår väl grundade inställning att det inuvarande samhällsekonomiska situation inte finns skäl till en kraftig ökningtill ändamål vars biståndsbehov inte är klart fastställt. Genom anslaget tillkatastrofhjälp kan vi på sedvanligt sätt bidra och hjälpa i oförutseddasituationer. Naturkatastrofer, människor på flykt, missväxt och andraförhållanden med mänskliga lidanden som följd påkallar alltid hjälpinsatser,och i sådana situationer förutsätter vi att dessa liksom skall kunnaske utan inskränkningar i förhållande till vad som gäller. Så några ord om inriktningen av det framtida biståndet.Förhållandet mellan i- och är inte begränsat fill detbiståndspolitiska fältet utan är långt mer omfattande och ömsesidigt.U-landspolitik har blivit ett samlande begrepp för relafionerna mellanindustri- och utvecklingsländer och omfattar, som redogjordeför, många ohka områden. Det må gälla handelspolitik, sjöfartspolitik,kulturpolifik eller valutapolifik. Det är naturligtvis angeläget att vårtbistånd i första hand inte inriktas på enbart medelsöverföring utan att vårtteknologiska och administrafiva kunnande tas till vara i samarbetet. Jag instämmer i vad sade om att u-ländernaallt oftare ställer krav på en utvidgning av samarbetet - inte minstkontakterna med svenskt näringsliv uppskattas. önskemål omindustrialisering öppnar möjligheter för svensk industri till export avkunskaper, varor och tjänster av olika slag. Men i motsats till jag det angeläget att kontakterna mellan vårt land och biståndsländernainte begränsas till myndighetskontakter. Vad socialdemokraterna föreslår i sitt särskilda yttrandeär helt enkelt ytterligare en myndighet, ytterligare en förstärkt byråkrati närdet gäller de kontakter som både och vi själva finner angelägna. Jagtror att det är en helt felaktig väg. Vi har våra biståndskontor, våraambassader, exportkreditnämnden och BITS. På det sättet har vi inte minst motbakgrund av industriernas vilja att själva gå ut på u-landsmarknadenmöjligheter till kontakter utan att ytterligare förstärka den stadigabyråkratin. kommer senare att tala om behovet av återflödeav svenska biståndsmedel. Ett annat viktigt område är utvecklingen av systemet medförmånliga krediter. ASEA-chefen har sagt att om det anslaget fyrdubblades,skulle 30 000 arbetstillfällen skapas i och vår export öka med 10miljarder. Vi lär inte få reda på om det antagandet är rikfigt, men vad vi vetär att svensk industri inte tål att åsidosättas av andra länderskreditsubventionerade företag. talar vi om bistånd och som om det inteblivit något resultat av det hittillsvarande biståndet, men efter decennierssatsning på utvecklingsländerna har det hänt en del. består i daginte huvudsakligen 4 protokoll 1981/82:138-139 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. avinfödingsbyar och småbruk. Parallellt därmed finns ofta en väl fungerandeindustriell produktion och en stark utvecklingsvilja. utgör utvecklingsländernaen stor marknad. Deras importbehov måste täckas, givetvis -och det är önskvärt- i första hand genom deras egen export, men det torde dröja länge innan deflesta av dem uppnår en situation där inte behovet av förmånliga krediter ärmycket stort. De flesta andra länder har insett nödvändigheten avkreditsubventioner och går till mötes i deras önskemål om sådana.Från moderat håll gläds vi åt ökningen av anslaget till förmånliga krediter,men vi kan i motsats till regeringen inte inse varför en begränsning av antaletländer som kan utnyttja dessa krediter fortfarande skall gälla. Användningen avförmånliga krediter bör enligt vår uppfattning utsträckas också till andrau-länder. Självfallet förutsätter vi därvid att utvecklingseffekten blirföremål för bedömning. Det finns verkligen - det vill jag säga fill GertrudSigurdsen, som inte är inne i kammaren nu - anledning att syna systemet medprogramländer. Systemet var helt rikfigt i biståndets barndom och ger ennödvändig och önskvärd stabilitet, men det torde inte vara orimligt attförutsäga att förändringar av den framtida biståndsorganisationen kommer attmedföra ett avlägsnande från den hårda programlandsbindningen. När primära behov en gång täckts, måsteytterligare ökad hänsyn tas till vår egen förmåga som biståndsgivare. Detkommer inte längre att räcka med att ställa frågan: Vad vill mottagarlandet?Den måste kompletteras med: Vad kan vi själva? Vi har som ett utvecklat landett globalt ansvar. Vi vet vilka följderna blir av miljöförstöring. Vi kanförutse konsekvenserna av en accelererande ökenutbredning. Vi kan översätta ochmångdubbla vår egen energikris till u-landsförhållandena. Frågor omenergiförsörjning, naturförstörelse och ohejdat utnyttjande av naturtillgångarär sällan begränsade fill ett enda land utan till regioner. har vi iSverige kunnande på dessa områden. Från moderat håll har vi i vår motion förtfram krav på ökad skyldighet för oss att i högre grad satsa på områden där vibesitter speciellt kunnande. Därmed uppnås den största effekten av biståndet.Vi kommer aldrig att få reda på alla våra biståndsmisslyckanden, men vi ärskyldiga att lära av de misstag som vi känner till. Denna syn delas inte avsocialdemokraterna. Envist håller man fram att biståndet skall koncentrerastill det landprogrammerade biståndet - detta trots att kanske en större delmåste komma de allra fattigaste länderna till del . Och det är intesäkert att våra nuvarande programländer över lag kommer att höra dit. Detverkar som om de politiska banden till de mest socialistiska länderna, alltsånuvarande majoriteten av våra programländer, bedöms som viktigare än den totalautvecklingseffekten av biståndet. Bai är väl det tydligaste exempletdärpå. Ett annat påträngande bevis för detta faktum ärsocialdemokraternas upprepade yrkande på höjning av anslaget till bredaresamarbete med . Utskottet har begränsat detta anslagtill 5 milj. kr. - det är angeläget att anslaget används för aktiviteter inombredare samarbete och inte till något annat - medan socialdemokraterna kräveren fyrdubbling av anslaget.En utveckling av samarbetet med i den grad som socialdemokraterna önskarkan bara vara politiskt och icke humanitärt motiverad. Det finns anledning atterinra om att på alla tänkbara sätt, inte minst ekonomiskt, stödersocialistländer i och och dessutom håller soldater i Angolaoch Mogambique och militära rådgivare i 16 länder. Det är sant att det går en skiljelinje isvensk biståndspolifik mellan de olika parderna i vårt land. Den skiljelinjengår inte efter anslagens storlek utan efter vilka regler som skall gälla försvenskt bistånd. Vi ser inget slut på behoven av hjälp. Men vi ser attbehovens karaktär förändras. kommer i ökad utsträckning att strävaefter ett samarbete med utvecklingsländerna. är vi öppna för de nyakrav som kommer att ställas, och vi förbehåller oss rätten att kräva etteffekdvt bistånd. I ett långsiktigt perspektiv är det endast genom en sundekonomisk polidk i vårt eget land som förutsättningar skapas för bistånd. Jag tycker egentligen att det är genant att tala omsolidaritet så länge vi själva inte avstår någonfing för tredje världen. Vilånar för att våra barn och barnbarn en gång skall avstå. Vårt moderata mål är en biståndspolidk, som grundas påavstående av resurser som vi själva skapar genom arbete i vårt land. Det är föratt skapa de resurserna som vi i så hög grad prioriterar återställandet avjämvikten i svensk ekonomisk politik. På lång sikt gynnar detta likamycket som oss själva. Jag yrkar bifall dll allareservationer som avgivits av , och migsjälv. Internationelh utvecklingssamarbete m. m. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 30MATS () replik: talade om ochfortsatte kridken av landets politik, nämligen att produktionsförutsättningarnainte har växt i takt med utvecklingsambitionerna. Det är naturhgtvis alldelesrikdgt. Det gäller ingalunda enbart , som jag sade i mitt inlägg.Tyvärr är det så att denna utveckling på olika sätt har drabbat de allra flestaav de fattiga länderna i . Vi har i utskottet fått föredragningar från SIDAsom klart visar hur länder med mycket olika ekonomiska system betraktas somlika mycket drabbade och tyvärr har samma svåra förutsättningar att ta sig urdetta. är ett exempel. med ett helt annat ekonomiskt system ärett annat exempel. , med en annan form av ekonomi, är också ett exempel. Att ur detta, som är en gemensam afrikansktragedi, singlar ut just är naturligtvis enbart av politiska skäl. Det är en märklig, ny linje som här driver. reservation säger man att man skall använda biståndet för att pricka ut,bestraffa och vara magister över olika . En svensk reaktion bör komma ifråga, säger Internationellt utvecklingssamarbete m. m. man,antingen genom att anslagen sänks eller fryses eller att i de svåraste fallenen successiv avveckling påbörjas. Att använda bistånd för att bestraffa andraländer genom att frysa vissa ramar eller genom att göra vissa minskningar avandra ramar anser jag vara att uppträda så som en del kolonialmakter haruppträtt. önskar att man använder pengar för att utfärdauppförandebetyg. Det är en nyhet och - som många i debatten har sagt - enobehaglig nyhet. Jag anser också att det är en opportunistisk politikmoderaterna för. I regeringsställning har ni haft ansvaret för de lån somIngrid talade om. När ni satt i regeringsställning förde ni inte dennapolitik när det gäller biståndet. Det är , när ni står fria utanförregeringen, som ni vill kamma in olika sympatiyttringar hos olika grupper ilandet. Ni vill stå fria och inte ta ansvar för den ekonomiska politik och denbiståndspolitik ni i regeringsställning företrädde. Det menar jag är opportunism. angrep slutligen också våra förslag omsamarbetsavtal och stadig samordning i av den verksamhet som kan fåu-länderna att vinna bredare kontaktytor i vårt land. Är det bra som det är ,? förespråkar uppenbarligen en passivitet.Staten skall inte gå in, utan man menar att det är bra som det är. Menu-länderna anser inte att det är bra som det är. Det gäller både kapitalistiskau-länder och socialistiska . Den här inställningen att staten inteskall blanda sig i u-landspolitiken är någonting som man kan få höra iutredningskanslier och byråkratier som är knutna dll industriapparaten här ilandet. Ställer man samma fråga fill företagare som arbetar i om detycker att man behöver ett ökat statligt engagemang för att binda ihopu-ländernas intressen med det svenska näringslivet och det svenska samhället,får man mycket ofta svaret att de tycker att det är bra. Jag tror att IngridSundberg har lyssnat för mycket på industribyråkratin i och för litetpå vad som sägs i . 31INGRID () replik: har alldeles rätt i sin analysav konsekvenserna av de oljekriser som vi upplevt under det senaste decenniet.Givetvis har detta drabbat alla de länder som här nämnde. Att jag tog som ett exempel berodde inte påpolidska skäl, utan det berodde på två andra faktorer. För det första har vi från moderat sida varnatför att låta ett biståndsland bli så till den grad beroende av ett endagivarland. Det kan aldrig vara nyttigt. måste efter studier ochefter de föredragningar vi har haft i utskottet om ekonomi vara heltmedveten om de negafiva effekter detta har haft när det gäller egnautvecklingsansträngningar. För det andra: Jag tog som ett exempel för attvisa att det ekonomiska system som råder där har likväl medfört att ijämförelse med och andra är det enda land vars ekonomihar blivit sådan att man över huvud taget icke kan göra någonting förränförhandlingarna med IMF är slutförda. Man är alltså i en katastrofsituationrent ekonomiskt. Det var därför jag tog som exempel. Jag tror visst,, på att staten har en väldig betydelse för biståndet. Annarsskulle jag inte ha tillstyrkt stora anslag dll detta. Men vadjag inte tror på är en ökad byråkrati. De organ och de hjälpmedel som MatsHellström tycker att vi behöver för att åstadkomma någonting som vi tydligen ärense om vore önskvärt finns . Jag är emot att tvinga in nyakontakter under ett statligt organ. Jag tror ätt det kan få en klart motsatteffekt. Där har vi skillnaden i polifisk uppfattning. Jag har inte en sådantilltro till statliga organ och byråkratiska insfitutioner att jag anser att denär det gäller bl. a. handel och industri skall förbättra förhållandena iu-länderna. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 32MATS () replik: hävdar att är alltförberoende av ett givarland. Vi kan väl alla beklaga att inte fler länder ställerupp för ett land som . Men det gäller de flesta länder som sökeroberoende, att de har svårare att få andra biståndsgivare att ställa upp.