prot · G509108 · 1981-12-31 00:00:00 — Det var en gång en överste i landet , som fick eninvitation att medfölja Stevenssons lok på dess första provtur. Han beskrevefteråt äventyret så här: "Hastigheten ökade och ökade. var vi uppe inästan . Jag kände hur inälvorna pressades bakåt mot ryggraden. Fasanväxte i mig. Det svindlade för mina ögon. Det kan aldrig ha varit herrensmening att vi människor skulle rusa fram över jorden i denna svindlandefart." Och, lovade sig den modige översten: mer stiger jag ombord! Ny teknik har mycket ofta fruktats. Men tekniken skallbehärskas och rätt utnyttjas av människan - inte tvärtom. På så sätt bidrar dentill framåtskridandet. Och så,fru talman, till det jag egentligen hade tänkt säga. I motion 1981/82:1318 hemställer jag att som sinmening uttalar att för textning avsedd programtid används för sitt ändamål. Bakgrundentill denna hemställan är följande; Från hörselskadade och döva personer har jag vid flerafått beklagande påpekanden om hur ofta det händer att TV-aktuellt ,som avses varatextat, ej är detta. Alltför ofta förekommer ej textade inslag. Detta motiverasdå med att man inte hunnit med textningen på grund av nyheternas absolutaaktualitet. Detta förfaringssätt måste enligt min uppfattning varafelaktigt. Har man annonserat textad sändning, så bör den också sändas i textatskick. Den avsedda målgruppen - de hörselhandikappade - får inteundandras sin utlovade sändning. Risken är då stor att de känner sig besvikna,lurade på konfekten. Och det har jag full förståelse för att de gör. Föreställ er att vi hörande skulle tvingas att se Aktuellteller Rapport utan ljud. Min absoluta uppfattning är att om textning ej hinner ske,så bör inslaget vänta till nästa ordinarie nyhetssändning, 1977 uttalade kulturutskottet också att särskild hänsynskulle tas bl, a, till hörselhandikappade. Man ville se fler program textsatta. Min motion har naturligtvis avstyrkts av utskottet. Menglädjande är den förståelse som utskottet ger uttryck för. Man säger; "mån det förekommer att programtid som avses för textade program utnyttjasför sändning av inslag som inte är textade innebär det en urholkning avinsatserna för de hörselskadade," Den utvidgning av radionämndens initiativgranskning, somaviserades 1978, har enligt nämnden själv ej kunnat komma till stånd på grundav den stora ökningen av programanmälningar. Jag avser dock att av radionämndenbegära en granskning. Det är i denna fråga svårt att få en objektiv överblick,och jag anser det är därför bara bra att man får klara papper på bordet. , fru talman, är jag glad att kunna säga att manfrån de hörselhandikappades sida framhållit att en viss förbättring ägt rumunder . Förhoppningsvis skall detta visa sig vara med verklighetenöverensstämmande. Jag har inget eget yrkande. Medelsan visningen till radio och television, m. m. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1(parlamentarisk sammansättning av massmediekommittén) Utskottets hemställan bifölls med 274 röster mot 15 förutskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes av bifall tillmotion 977 av m, fl, i motsvarande del. Mom. 2 (bransch- och industripolitisk sakkunskap) Utskottets hemställan bifölls med229 röster mot 60 för reservation 1 av m, fl. Mom. 3(direktiven för den planerade rnassmediekommittén) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 2 avElisabeth m, fl, med 60 röster mot 33 för reservation 3 av KerstinAnér och , 195 ledamöter avstod från att rösta. Ihuvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 199 röster mot 61 förreservation 2 av m, fl, 29 ledamöter avstod från att rösta. Mom.4 (nytt avtal för hela radiokoncernen m, m.) Utskottetshemställan bifölls med 274 röster mot 15 för motion 977 av m. fl, imotsvarande del. Mom.28 (allemansradion) Utskottetshemställan bifölls med 145 röster mot 144 för reservation 4 av , fl. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Mom.2 (resurstilldelning till utbildningsradion) Utskottetshemställan bifölls med 274 röster mot 15 för motion 976 av m, fl. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. AnL142 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Såvitt nu kan bedömas blir det inte erforderligtatt anordna arbetsplenum . betänkande 1981/82:27 om skogsindustrin, AnL143 (): I av ekonomisk kris, när politiken kännetecknas av ökadutlandsupplåning, sparplaner, sjunkande reallöner och en urgröpning av densociala tryggheten, är det mer än förvånande att landets regering passivt åserhur skogsindustrin -den industri som verkligen kan påverka handelsbalanssituationen- inte kan utnyttjas maximalt. Skogsindustrin är den bransch som netto kantillföra landet de största valutainkomsterna. av Sverigesexportinkomster kommer från skogsindustrin. Branschenger dessutom många människor arbete. Omkring 300 000 är direkt eller indirektberoende av branschen för sina jobb. Många orter och hela regioner är för sinexistens beroende av skogsnäringens utveckling. Mot bakgrund av den roll branschen spelar är det viktigtatt vi ser till att utvecklingen stimuleras genom forskning och vidareförädlingför att branschen också skall fä minst lika stor betydelse som deni dag har. Det är viktigt att det blir en industri som kan konkurrera på deninternationella marknaden med framtidsinriktade produkter. Vi måste se till attbranschen får en struktur som gör att den klarar den målsättningen. Tillsammans med fackförbunden har vi socialdemokraterutarbetat program för skogsnäringen. Det är program som utgjort underlag tillförslag som vi ett flertal gånger lagt fram här i . De har ocksåberörts av och tidigare isamband med behandlingen av jordbruksutskottets betänkande nr 21, Men denborgerliga riksdagsmajoriteten har konsekvent avvisat dessa förslag, I den socialdemokratiska partimotionen 1981/82:2076redogörs för vilka åtgärder samhället bör vidta för att positivt påverkautvecklingen för skogsindustrin. De förslag som läggs fram är inriktade mot tre huvudmål.För det första måste industrins råvarubehov säkerställas i såväl det korta somdet långa perspektivet. För det andra måste möjligheterna att stärka industrinskonkurrenskraft tas till vara fullt ut. För det tredje måste utvecklingen ske isådana former och i sådan takt att sysselsättningen kan hävdas och de berördaorternas överlevnad inte sätts i fara. Våra förslag syftar till att rätta till de problembranschen har samt att ge möjligheter att ta itu med de allvarligaproblem som den står inför . Jag vill med detta hänvisa till motionen och de förslagtill åtgärder som vi frän socialdemokratiskt håll lägger fram. Jag går därefteröver till att redovisa vår syn på de frågor där vi i utskottet inte kommitöverens med den borgerliga utskottsmajoriteten. Den första frågan där vi - liksom - varittvingade till en reservation gäller utvecklingen inom branschen. Vi anser att det inte går att göra som de borgerligaregeringarna - passivt åse hur branschen tappar sina framtida möjligheter. Detgår inte att driva en dag-för-dag-politik, där samhällets insatser ärsnabbutryckning när något har hänt. Ett samordnat, långsiktigt program för skogsindustrin ärdet förslag som vi åter upprepar. Programmet skall tas fram i samverkan mellansamhälle, företag och de anställda. De förändringar - den strukturomvandling - som måste skeskall syfta till att åstadkomma en långsiktig balans mellan råvarutillgång ochindustrikapacitet. Av största vikt är också att tillräckliga satsningar görsnär det gäller forskning och utvecklingsarbete. Förslaget om ett strukturbolag återkommer vi till.Strukturbolaget skall kunna vara med i de expansiva och framtidsinriktade delarnaav branschen. Samhället måste ta ansvaret när det krävs finansiella insatserför att trygga en positiv utveckling. Ettstrukturbolag kan på ett mycket aktivt sätt bidra till en positiv Nr 108 utveckling, Torsdaeen den Förslaget om långsiktiga virkesavtal är det tredje förslaget där vi -i likhet '" - inte kunnat övertyga den borgerligautskottsmajoriteten, trots att skogsindustrins råvarusituation inte på något sätt förbättrats. Skossindustrin Svårigheten att få framtillräckligt med virke har medfört driftsinskränk- ningaroch, i alla fall indirekt, bidragit till nedläggningar av vissa industrier. Enligt virkesförsörjningsutredningen har avverkningarnavarit särskilt dåliga inom privatskogsbruket. Det måste därför vara där somsamhället i första hand skall vidta åtgärder. Vi framhåller i vår skrivning i reservation 3 att vi delarutredningens slutsatser att de hinder som kan föreligga för en ökad avverkningmåste undanröjas. Det kan inte vara tillfredsställande att vissaskogsindustrier nu tvingas importera ända upp fill av sitt behov tillpriser som i vissa fall är dubbelt så höga som de för svenskt virke. Lönsamheten hos dessa industrier kan inte blitillfredsställande, oavsett att de är rationella och har en bra.produkt. Urhandelsbalanssynpunkt är det också från svensk horisont heltotillfredsställande med denna stora import. Här importeras virke, som vi isjälva verket hade kunnat avverka inom landet. Vårt förslag om långsiktiga virkesavtal skulle kunna bidratill en tryggare råvaruförsörjning och ett stabilare pris. Detbrådskar med åtgärder. Vi anser att regeringen omgående skall, i samverkan med parternapå virkesmarknaden, dra upp riktiinjer för förhandlingar om långtidsavtal förpriser och leveranser. Vi har också tagit upp frågan om vidareförädlingen inomsågverksindustrin. För något presenterade statensindustriverk utredningen vidareförädling - en omvärldsanalys, somvisar att det finns ett stort marknadsutrymme för vidareförädlade trävaror iEuropa för svensk sågverksindustri. Man pekade i utredningen bl. a. påprodukter som snickeriämnen, färdigtorkade exaktkapade ämnen och hyvlade trävaror. I ett läge då sysselsättningen minskar och med storaunderskott i handelsbalansen är det viktigt att vi tar till vara de möjlighetersom står till buds för export. En satsning på vidareförädlade produkter skaparnya arbetstillfällen, som kan ersätta en stor del av de arbeten somrationaliseras bort på grund av den tekniska utvecklingen. Det ger dessutommöjligheter för de mindre och medelstora sågverken, bl. a. i inland,att överleva och utvecklas. De flestaav dessa sågverk är relativt små företag, med ofta mycket begränsaderesurser, varför vi inte är främmande för att samhället bör ställa upp medvisst stöd för att få i gång investeringar mot en ökad vidareförädling. En sådan satsning får ocksåpositiva effekter för den industri som levererar utrustning till sågverken. Viförordar dessutom en ökad forskning och en träkemisk utveckling inomsågverksindustrin. Ireservation 4 yrkar vi att industriverkets förslag till ett femårigtbranschprogram genomförs i sina huvuddrag. När det gäller förslaget om stöd bördet ankomma på regeringen att avgöra hur detta skall utformas. Slutligenhar vi, herr talman, tvingats reservera oss när det gäller frågan om hur skogsråvaraskall få användas som bränsle. Detär inte bara bristen på råvara genom de minskade avverkningarna som oroar.Också det ökande antalet värmeverk oroar, eftersom man på goda grunder kan antaatt råvara som borde ha gått till skogsindustrin eldas upp där. Skogsstyrelsensundersökning visar att ca en fjärdedel av den ved som eldas upp hadekunnat användas i industrin. När investeringarna i värmeverk är gjorda - det ärfråga om stora investeringsbelopp - förstår man att den värmeverkschef som äransvarig för anläggningen gör allt för att se till att det kommer fram bränsle.Finns då inte skogsavfall att få, skaffar man naturligtvis annan råvara - enråvara som borde ha gått tiU industrin, där den efter förädling betingar ettvärde som kanske är tre fyra gånger så högt som värdet när den eldas upp och dåsysselsättningseffekten blir en helt annan. Vianser att regeringen har underlåtit att vidta de åtgärder som är nödvändiga. Viupprepar kravet på att anläggningar som nyttjar träfiberråvara och skogsavfallbör tillståndsprövas av resp, länsstyrelse och att värmeanläggningar somförbrukar mer än 10 000 m bör tillståndsprövas med stöd av 136 a § i byggnadslagen. Med träfiberråvara avses i byggnadslagens text såväl rundvirke som råvarasom utgör alternativ till rundvirke, t, ex, flis och avfallspapper. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna som ärfogade till näringsutskottets betänkande nr 27, - Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 144 (vpk): Det har skett en omfattande strukturförändring inom svensk skogsindustriunder , I vår motion 325 har vi helt kortfattat redogjortför hur fabriker och övriga industrianläggningar inom skogsindustrin harförsvunnit från industrikartan. Den här utvecklingen har inte gått obemärktförbi. På många platser har de anställda fört en hård kamp för att rädda sinajobb. Enligt vår mening är det inte samhällets bästa som har varit rättesnöreti denna utveckling. Tvärtom har den skett helt på de s. k. marknadskrafternasvillkor. Här som på andra områden har det varit den kapitalistiskakoncentrationsprocessen som har styrt utveckUngen, och mönstret har då blivitatt det är de små enheterna som har lagts ner. 9Riksdagens protokoll 1981/82:107-111 I en sådan process blir det ju alltid en fabrik ellerindustri som blir minst. Då måste frågan ställas: Skall det till slut bli en,två eller tre fabriker kvar inom resp, område? Ja, det är en mängd frågor som måste ställas inför denutveckling som sker, och frågorna har också ställts. De frågorna har ställtsfrån och och från alla de andra orter som har drabbatsav dessa planlösa nedläggningar. Det här är också anledningen till att svensk skogsnäringsframtid har diskuterats intensivt i vårt land. Vi menar att regeringens planlöshet och oförmåga attöverblicka skogsindustrins problem i dess helhet och vad som här sker utgör ettstort hot mot alla dem som för sitt uppehälle på något sätt är beroende avbranschens UtveckUng, Vi anser att riksdag och regering här måste påverka ochstyra strukturproblemens lösning i en sådan riktning, att de samhällsekonomisktbästa lösningarna kommer till stånd. Det förutsätter naturligtvis ett aktivtengagemang i problemen från regeringens sida. Vi har åter föreslagit en nationell utvecklingsplan förskogsindustrin i dess helhet liksom även att denna skall uppdelas i ett antalregionala planer. säger utskottsmajoriteten att det är företagen som har dethuvudsakliga ansvaret för att skogsindustristrukturen utvecklas i en sådanriktning att konkurrenskraften stärks. Man säger vidare, att om företagensagerande tenderar att ge upphov till en utveckling som inte är önskvärd frånsamhällsekonomisk synpunkt, då har staten flera styrmedel till sitt förfogande. Detta resonemang är välbekant och är inte annat än ettvaktslående om de fria marknadskrafterna och om den pågående koncentrationen. Utskottsmajoriteten säger också, att om händelserinträffar med stor inverkan och räckvidd på flera områden, har regeringensjälvfallet möjlighet att gå in med olika åtgärder. Hur omfattande skall dessa händelser vara och hur storskall deras räckvidd och inverkan vara för att föranleda åtgärder från regeringenssida? Räcker det inte med vad som har hänt? Varför har inte regeringenutnyttjat sina möjligheter? Tycker regeringen att det som hänt och händer ärbra? Dessa frågor är fortfarande obesvarade. Vi har i vår motion även föreslagit andraåtgärder som rör skogsindustrin. Vi vill att initiativ tas för att man skallkomma ifrån onödig blekning. Att helt upphöra med blekning är sannolikt intemöjligt, men allt bör göras för att minska onödig blekning. Varför måste pappervara vitt? Ofta finns inte något annat skäl än att det skall se rent och fintut. Blekt papper används i en lång rad produkter där oblekt skulle fungeraprecis lika bra. Visserligen har en del initiativ tagits för att främja enmarknad för oblekta pappersprodukter, men utvecklingen går för sakta. Detbehövs flera initiativ och åtgärder för att främja en framväxande sådanmarknad. Genom en minskad blekning skulle man spara råvara och energi, och manskulle även få en bättre miljö. Det borde vara skäl nog för att genom olikaåtgärder främja en sådan utveckling. finns det även andra problem inom skogsindustrin.Virkesförsörjningen har inte fungerat tillfredsställande. del handlar det om nivån på avverkningarna inom skogsbruket, men det handlarockså om att mängden vedråvara är begränsad, och då är det ytterst vikfigt attden används på bästa sätt. Bl, a, anser vi det av flera skäl motiverat attprioritera produktionen av sågade trävaror. Debatten om att såga eller koka ärgammal. Ett nytt inslag i debatten är däremot frågan om att bränna. Att manutnyttjar vedråvara för energiändamål har skapat oro inom skogsindustrin ochhos de anställda. Denna oro grundar sig på risken att vedråvaran härigenom undandrasindustrin för att i stället användas i värmeverk. Det finns två risker i dettasammanhang som inte kan uteslutas. En risk är att vedråvara kan komma attanvändas i värmeverk och jämförliga anläggningar i stället för att förädlasinom skogsindustrin. Men det finns också en risk för att utbyggnaden avenergianläggningarna bromsas upp eller förhindras på grund av denna oro. Vitror att det skulle vara mycket olyckligt, om någon av dessa två farhågorskulle besannas, eftersom det enligt vår mening finns en möjlighet att dessatvå användningsområden kan ge ömsesidiga bidrag till varandra. Vi anser det också vara både möjligt och viktigt att satsapå utvecklingen av träkemiska produkter. En satsning på träkemisk forskning ochutveckling bör ha som målsättning att den träkemiska industrinskall bli en betydande del av den svenska skogsindustrin ,Regeringen bör därför lägga fram ett förslag till en statlig satsning påforskning och utveckling inom träkemi och i fråga om träkemiska produkter.Möjligheterna till vidareförädling är långt ifrån uttömda. Bl, a, bör enstatlig satsning på vidareförädling av rayonfibrer till kläder och andratextilier ske. Inte minst med tanke på tekoindustrins svåra läge måste allamöjligheter tas till vara. Avslutningsvis vill jag beröra enfolkpartimotion som följs upp med en reservation i betänkandet, nämligenbeträffande avverkningarna i fjällområden. Vad som tas upp i denna motion är enmycket viktig fråga. Men det som förvånar mig är att motionen och reservationenbegränsar det hela tiU att gälla domänverkets avverkningar. Visserligen hardomänverket den största arealen i fjällskogen, men om man använder begreppetden fjällnära skogen finns det även betydande arealer av bolagsskog. Jag tyckerdetta bör påpekas och ingå i protokollet. Avverkningarna i den fjällnära skogen kan få oanadekonsekvenser. Vi tror inte att alla riskfaktorer vid avverkningar i dessaområden är klarlagda. Det är också svårt att göra kategoriska uttalanden,eftersom den verksamhet som är tänkt ännu inte har kommit i gång i någon störreomfattning. Vissa uppgifter tyder på att man tänkt planera in andra trädslagefter avverkningen av fjällgranen. Vad detta får för följder vet väl ingen,Samfidigt måste det anses vara angeläget att kunna ta till vara en viss del avden vedråvara som finns i dessa områden - det handlar ju om stora arealer. Attvi ser med allvar på frågan om avverkningarna i fjällområdena framgår bl, a, avden fråga som jag ställde till jordbruksministern och som finns finns det emellertid ingen större skillnad mellanreservafionen och utskottets skrivning, I reservationen påpekas mycket riktigtatt de föreskrifter som finns inte är så detaljerade och att de inte kan ansesinnefatta en garanfi för att naturskyddsintressena beaktas i alla situationer.Att frågan om avverkningarna i dessa regioner mycket noga måste följas stårutom allt tvivel. Det finns säkert anledning att återkomma till detta. Om bifall yrkas till reservationen, kommer vi vidomröstningen att stödja denna. Därigenom markerar vi att vi anser frågan varaav stor betydelse. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill motion 325, p, 1, 6, 7 och 8 i utskottets hemställan. AnL 145JOHAN (): Det är inte så länge sedan vi diskuteradedessa frågor här i kammaren. Flertalet av frågorna behandlades förraåret. Men socialdemokraterna och kommunisterna har ändå funnitanledning att på nytt väcka motioner på det här ämnesområdet. Jag vill gärna - som inledningsvis gjorde -betona det värde som skogsindustrin och skogsnäringen har för svensk ekonomi,inte minst när det gäller olika delar av vårt land. Det är av verkligt storbetydelse för mänga av de mindre orterna att vi har ett livskraftigt skogsbrukoch en livskraftig skogsindustri. Exporten föregående år uppgick till 28miljarder kronor när det gäller skogsindustrin. Den exportsiffran är särskiltvärdefull, när man vet att den har ett importinnehåll på endast ,jämfört med siffror på för verkstadsindustrin. Vi är också överens om målsättningen att vår skogsnäringskall bli så effektiv som möjligt, att den skall vara långsiktigt bärkraftigoch att den skall ha förmåga att sysselsätta så många som möjligt. Beträffandemedlen att nå dit skiljer sig emellertid våra vägar. har en socialistisk grundsyn. Han menar attdet är bäst om staten planerar, styr och ställer och bedriver verksamhet.Utskottsmajoriteten har en annan grundsyn. Vi menar att staten skall svara förde allmänna riktlinjerna, att staten skall fastställa ramarna för verksamheten.Men sedan skall de enskilda företagen ha stor frihet att expandera ochkonkurrera samt att utvecklas. Vi menar att det är på det sättet vi når debästa resultaten. All erfarenhet talar för att den inriktningen är den riktiga.Det innebär inte att vi, som uttryckte det, säger nej tiU allaförslag som kommer från andra håll, t. ex. från socialdemokraterna. Många avförslagen kan vara helt i sin ordning och värda att stödja. Vad vi emellertid säger nej till är några punkter somsocialdemokraterna har reserverat sig på. Det gäller först och främst ettstatligt handlingsprogram för skogsindustrin. har ju tidigare avvisatsådana förslag. Vi kan givetvis konstatera att det är en självklar uppgift förstaten att följa utvecklingen på olika områden av näringslivet, således ävennär det gäller skogsindustrin. Den uppgiften har givetvis blivit större undersenare tid, på grund av den kraftiga strukturomvandling som utvecklingen drivitfram. särskilthandlingsprogram, som staten skulle fastställa för skogsindustrin, måsteinnebära att man går in i de enskilda företagens planering. Om det skall varanågon mening med ett statligt handlingsprogram, måste företagen anpassa sigtill programmet. Handlingsprogrammet måste på ett eller annat sätt styraföretagen. Man ingriper i företagens verksamhet, och man stödjer därmedmarknadsekonomin. Risken är att utvecklingen härigenom dämpas i stället förfrämjas, eftersom många företag i viss mån skulle vara bundna av det statiigaprogrammet. Därmed skulle också deras möjligheter till eget handlandebegränsas. Man skulle inte få en sådan effektivitet och konkurrenskraft som mankan få, om man har frihet att driva sin verksamhet. Vi måste göra klart för de enskilda företagen att de harett eget ansvar. De skall inte driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de,om verksamheten inte går bra, kan komma till staten och be om hjälp, utan demåste ta ett eget ansvar. Om man fastställde statliga riktlinjer förhandlandet, skulle det finnas risk för att man också finge ta vissakonsekvenser. Självklart är att staten, som det sägs i utskottsbetänkandet, kaningripa med olika åtgärder, om det inträffar händelser av stor räckvidd. Somexempel hänvisar vi i utskottsbetänkandet fill den strukturgrupp som harbildats i med anledning av Vänerskogskrisen och fill beslutet omganska stora medelstillskott för att utveckla lågproducerande skogsbestånd. Med detta yrkar jag avslag på reservation nr 1 och även påvpk-motionen i detta sammanhang. Reservation 2 gäller ett statligt strukturbolag, Sammagrundsyn kan anläggas här som på reservation 1, Utskottsmajoriteten har enannan syn på statens roll i näringslivet än motionärerna.