prot · G509113 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är väl i alla fall ett viktigt ord med på vägen, om nuutskottets hemställan vinner kammarens bifall och regeringen alltså får iuppdrag att utarbeta ett nytt och bättre förslag. AnL 143 (): På direkta fråga, var vi stårnär det gäller värdegränsen, vill jag bara svara att vi inte tagit ställningtill den. röra sigsåväl uppåt som nedåt i ett bättre förslag. Däremot vill vi ha ett meragenomarbetat lagförslag, ett förslag som verkligen slår vakt om det svenskakulturarvet. I det aktuella betänkandet har det egendomligainträffat att socialdemokrater och moderater hamnat på samma linje och alltsåsvarar för majoritetsskrivningen. Jag ger helt rätt när hansäger att det är en mycket ovanlig allians. Men vad gör man inte, BertilHansson, för att tjäna en riktig och bra sak? I det här fallet innebär det, om kammaren beslutar såsomutskottsmajoriteten föreslagit, att propositionen / sitt nuvarande skickavslås. Till grund för vårt avslagsyrkande ligger motionen1981/82:353 av . I den riktas kritik mot att lagförslaget inteomfattar just föremål som har framställts i annat (and. En sådan härundantagsregel innebär att mycket av det som åsyftas med förslaget - ettvärnande om det svenska kulturarvet - inte kommer att uppnås. I den nämnda motionen ges flera exempel som visar vilkakonsekvenser ett så ofullständigt lagförslag som det regeringen nu presenterarkan få. Det är dessutom tydligt att såväl regering som ansvarigt statsråd ärväl medveten om ihåligheten i förslaget. Statsrådet säger redan i propositionenatt tillsammans med statens historiska museer bör få iuppdrag att utreda frågan om utförselskydd. Det skulle då även omfattafornfynd. Från vårt håll anser vi att det arbetet borde ha varit avklarat,innan något lagförslag över huvud taget presenterades för . Därför,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 144BERTIL () replik: När en utskottsmajoritet föreslåråterförvisning till regeringen av ett propositionsförslag är det väl god sedoch praxis att man talar om vad man vill ha i det nya förslag som manförväntar. På en punkt är socialdemokrater och moderater ense, nämligen i frågaom behovet att få med de utländska föremålen. Jag skall inte kommentera det merän jag redan har gjort. Men i fråga om själva hjärtpunkten i åtgärdspaketet ärman av förklarliga skäl inte överens. Det skyler över med den"lealösa" formuleringen att värdegränsen, ja, den kan man tänka sigrörlig både uppåt och nedåt. Min karaktäristik av alliansen i mittanförande framstår som ganska befogad. AnL 145 () replik: Efter vad jag kan förstå är det inte praxis iriksdagen att en utskottsmajoritet, när ett förslag återremitteras till regeringen,föreslår hur det nya förslaget skall se ut. Det måste vara regeringen och expertis som står regeringen till buds som skall utarbeta ett nytt förslagtill . Det är precis vad statsrådet säger i det härförslaget, när han mer eller mindre klart erkänner att det föreliggandeförslaget är ihåligt och att tillsammans med statenshistoriska museer bör Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål utreda defrågor som inte är klara. Som jag sade borde det arbetet vara avklarat,innan ett förslag på nytt presenteras för , AnL 146 (); De nuvarande reglerna beträffande utförsel avvissa kulturföremål finns i en kungörelse , Det är alltså hög tid attreglerna för export av äldre kulturföremål skärps, I proposition 1981/82:82 påminns vi om att utredningar idetta ärende har gjorts 1930 och 1964, men att de utredningarna inte ledde tillvare sig någon proposition eller någon förändring av bestämmelserna ,har också en lång rad motioner förekommit, där behovet av enskärpt lagsfiftning framhållits. finns äntligen ett regeringsförslag, grundat på enkulturrådets rapport, som remissbehandlats i vederbörlig ordning. har dessutom rekommenderat ett ökat skydd mot utförsel av kulturföremålfrån de nordiska länderna. Socialdemokraterna och gör gemensam sak. De föreslåravslag på propositionen och står alltså tillsammans för utskottets förslag.Skulle detta förslag bli beslut, kan jag försäkra att människor somhängivet, kunnigt och ansvarsfullt arbetar för vårt kulturarv i hembygdsföreningarnarunt om i vårt land bUr besvikna. Där finns en mängd lekmän, som är experter påsitt kulturarv. Besvikna blir också människor som över huvud taget ägnar sig åtarbete i institutioner med kulturhistorisk inriktning -exempelvis Nordiskamuseet - och enskilda människor i övrigt, som med förfäran ser hur en alltmeromfattande förskingring av vårt kulturarv sker. Massvis av antikviteter förs utomlands, och vid gränsenbyter de gestalt, byggs om, lutas av och förändras, så att de skall kunna gällasom utländska. Gamla föremål förs i vagnslaster över gränsen mot ochkontinenten. Med nuvarande utveckling hotas vi av att hela vår äldreföremålskultur är försvunnen , och jag har i motion 1764 till åretsriksdag beskrivit uppfattning om behovet av att också skydda detmateriella kulturarv som tillhört de små i samhället, dvs, de grupper somutgjort merparten av landets befolkning. För oss i är kulturarvet intebara högreståndskultur utan i hög grad även det arv som utgjort böndernas,arbetarnas och den lägre borgarklassens bohag. Synen på äldre kulturföremål måste förändras, om vi allsskall kunna ha något kulturarv i behåll. Det finns en fixering vid föremålensekonomiska värde, och den fixeringen verkar öka . Man ser inteföremålet. Man ser inte vad det berättar om förfäderna och den gamla tiden -man ser bara en prislapp. Det är bråttom med att få skärpta regler förexport av äldre kulturföremål, och jag yrkar bifall till den reservation som ärfogad till kulturutskottets betänkande 1981/82:20, I detta anförande instämde (). AnL 147BENGT (): Jag skall bara med några ord beröra dettaärende, eftersom jag har fått den motion som jag står såsom undertecknare avnästan helt tillstyrkt. Jag kan förstå att är väldigt ledsen överde saker som han gav uttryck för i sitt inlägg . Menbeträffande värdesäkringen, , är det mycket svårt att pressafram ett ställningstagande, när man vet att man måste göra ytterst noggrannaöverväganden. Det belopp som är föreslaget i propositionen förefallerväldigt bra avvägt, i varje fall . Då kommer vi från detresonemanget. På den punkten skulle jag vilja hålla med , Det kaninte vara värdet i sig, själva beloppet, som är avgörande, utan det måste varakulturarvet, det kulturella värdet, som man måste försöka bevara. Jag tycker att det finns skäl att säga några ord om attett belopp har anslagits för information om en lag som, om den skulle antas härnu, skulle vara ganska ofullständig. Trots sin sparsamhetsiver har regeringen anvisat 200 000kr. för information om en lag, om vilken man i proposifionen säger att denganska snart måste kompletteras med regler för hur man skall skydda föremål somär tillverkade utomlands men som ändå tillhör det svenska kulturarvet. Om det skall ges information om en sådan här lag-och vi ärtydligen alla överens om att det är viktigt att sprida bättre kännedom om vadsom gäller på området - bör det ändå vara information om en lag som vi allaanser måste täcka hela området, även om det finns litet delade meningar om närden skall gälla i full omfattning. Reservanterna anser att frågan om föremål som ärtillverkade i utlandet bör utredas men att det finns tillräckligt underlag föratt skall kunna anta det lagförslag som föreUgger. Jag tycker att dendebatt som förts ger klart belägg för att propositionen var ofullständig. Dåborde väl Berfil och inte resa motstånd mot denmajoritet som finns i kulturutskottet utan vända sig mot regeringen, som bestårav företrädare för deras egna partier. Det är ju regeringen som har lämnat detofullständiga förslaget, och det är detta som har lett fram fill att det bliviten sådan ordentlig majoritet. Man må beteckna utskottsmajoriteten som en ohelig allians,men som sade behövdes det i det här fallet en ohelig allians för attfå rätsida på problemen. Vi är alltså överens om att det är viktigt att skyddaföremål som ingår i vårt kulturarv. När nu kulturutskottets majoritet föreslårriksdagen att skicka tillbaka propositionen för komplettering med förslag omutomlands tillverkade ting som tillhör det svenska kulturarvet, vill jaguttala förhoppningen att vi därefter skall nå fram till den enighet som BertilHansson försöker samla oss tillmed den ofullständiga propositionen. Jag har fått min motion nästan helt tillgodoseddav utskottet. Det tackar jag för och yrkar bifall till utskottsmajoritetensförslag. Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 148BERTIL () replik: Utskottsmajoriteten har betydligt flerönskemål än dem som finns i motion och anförande.Utskottsmajoriteten vill att förköpsrätten närmare skall övervägas. I denfrågan finns det inte något underlag för att arbetamed. Om värdegränsen, som på socialdemokratiskt håll nu i allafall tycks ha fått något av stabilitet över sig, uttalar sig utskottsmajoritetenmycket tvetungat och luddigt. Man kan tänka sig en annan värdegräns, och därmedhar man satt ett grundskott under ett av de viktigaste önskemålen, som fannsredan i den moderata partimotionen 1976, nämligen att man så snabbt som möjUgttäpper till den oacceptabla utförseln av svenska kulturföremål. Vill man göra någonting åt huvudströmmen av detta läckage,då skall man anta det lagförslag som föreligger, för eventuell senarekomplettering. AnL 149 () replik: Men, , varför envisas med attsitta och gunga på grenen då det gäller värdegränsen? När det nya förslagetkommer tar vi väl ställning till den värdegräns som vi finner lämplig. Kommerregeringen tillbaka med det här förslaget kan vi ju dryfta frågan då. Denviktigaste biten är att vi får ett komplett lagförslag just , och det är detsom utskottsmajoriteten förordar. Man säger ju att man kan överväga värdegränsenigen. Låt oss för allt i världen vänta och se om regeringenkommer med något annat förslag om värdegränsen. Det är klart att det är enviktig bit. Men jag skulle vilja säga: Det finns kulturarvsföremål som är såviktiga, att man inte i förväg kan avgöra vilken värdegräns man skall bedömadem efter. Det kan vara, som sade, lägre eller högre - något sommissförstods av . Jag säger emellertid att jag tycker attvärdegränsen för dagen förefaller ganska väl avvägd. Men vi väntar väl tills det nyasamlade lagförslaget kommer, och då får vi se var vi hamnar när det gällerbeslutet om värdegränsen. AnL 150IVAN (): Det är med största tveksamhet som jag harbegärt ordet för att ta kammarens tid i anspråk. Jag kan ju inte ens skylla påatt jag är ett svenskt kulturföremål av någon stor betydelse - men att jag äräldre är helt uppenbart! I vilket fall som helst har det i debatten - medundantag av anförande, som var föredömligt - helt saknatsröster från den stora folkrörelse som i detta sammanhang är av avgörandebetydelse för om vårt kulturarv skall kunna vårdas så som och,hoppas jag, även andra ledamöter av denna kammare önskar. En sådan vård och ettsådant omhändertagande kan inte ske utan den stora ideella folkrörelse, meduppemot en halv miljon medlemmar, som bedriver sin verksamhet i praktiskt tagetvarje socken och stadsdel i det här landet. Vi har inte legat stilla under detarbete som föregått propositionen. Vi har haft fördelen att få vara med vid utredningensgenomförande och i andra sammanhang. Jag har personligen engagerat mig i dethär. Jag var med och förberedde arbetet, tillsammans med dem som väckte enpartimotion från och som förde fram tyngre saker än vad jag ochmina medmotionärer kunde åstadkomma. Detär uppenbart att det erfordras en skärpning av lagstiftningen på ett ellerannat sätt. Men det är också klart att vi för att uppnå effekt inte barabehöver en stor kontrollapparat -1, ex. en sådan som tullen vill värja sig för.Här fordras alltså en aktiv ideell verksamhet ute i hela landet. Dethar talats så mycket om museer. Även jag företräder i någon mån museivärlden.Men jag försäkrar att museernas kapacitet möjligen förslår till att ta hand omnågra förköpta varor, överstigande värde, men kapaciteten räckeringalunda till för att ta hand om det stora kulturarvet - det som jag tror vialla är överens om att försöka skydda. Jagtycker också att den tanke som har framförts från moderat hållangående ett generellt utförselförbud utan värdegräns är väsentligt bättre ände tankegångar som man från det hållet nu har kommit in på. Men skulle det motall förmodan bli så, att reservationen i den kommande omröstningen inte vinner,hoppas jag att det - och detta är rätt uppenbart - i fortsättningen kantillskapas majoriteter som företräder också småfolkets kulturintresse i det härsammanhanget. Här har vi väldigt mycket gemensamt, arbetare och bönder ochandra - därom råder inget tvivel. Jag tror alltså att ett framfida förslagskulle vinna på att man, utöver att ta med de i utlandet tillverkadekulturföremålen, också slopade värdegränsen och överlät en väsentlig del avinformationen åt oss i hembygdsrörelsen. Vi har redan lovat att i ganskaväsentlig del ta hand om denna. Jag ville - sedan jag länge hade övervägt att sitta tyst i min bänk -med dessa ord ge till känna att vi i denna stora folkrörelse med intresse serfram emot kommande förslag, ifall det nuvarande förslaget inte kan föras i hamni kväll. Och vi är beredda att kämpa för dessa förslag. Med detta, herr talman,ber jag att få yrka bifall till reservationen. Lagförslagom utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 151 (): Också jag har känt mig föranledd av debatten här i kammaren att göranågra kommentarer. Detanförande som förste vice talmannen höll inrymde åtskilligt,däribland en stark plädering för ett internationellt utbyte av idéer. Jag måsteför min del konstatera att det som är tillämpligt på idéer inte alltid ärtillämpligt på ting som t. ex. bohag. Och jag vill gärna ta upp det som iNordiska museets remissvar på utredningsförslaget har beröring med detinternationella kulturutbytet. Bohaget spelar ju en stor roll då det t. ex.gäller var man skall sätta värdegränsen - den springande punkten när det gällerskillnaden mellan utskottsmajoritetens och reservanternas syn. Nordiskamuseet påpekar i sitt remissyttrande: "Det internationella kulturutbytethar främst gällt det nyskapade och samtida materialet, som varitbärare av nya tankar och idéströmningar. Mer än 100 år Lagförslag orn utförsel av vissa äldre kulturföremål gammaltbohag har i det internationella kulturutbytet inte spelat någon roll historiskt sett.- Då det gäller att i utlandet sprida information om äldresvensk kultur måste det dessutom vara helt verkningslöst att koppla detta tillutförsel av sådant äldre bohag om vilket man vet att det till allrastörsta delen anonymiseras." Påvilket sätt denna anonymisering går till har bl. a. berört isitt inlägg. Och utan tvivel är det att gå en omväg, om föremål först, genomutförsel, skall föras till utlandet för att senare återbördas till sin rättamiljö, till hemlandet. Ur bevarandesynpunkt inrymmer en sådan ordningåtskilliga komplikationer. Det görs gällande att situationen har förändrats undersenare år. Det bör därför i debatten nämnas att i sittremissyttrande som ett starkt motiv för att nu skärpa lagstiftningen anför denmarkanta ökning som har skett av antalet ansökningar omutförseltillstånd. Och gör den bedömningen att det säkerligenockså har skett en jämförbar ökning av utförseln av andra oskyddadegrupper. När det gäller vilket intresse som i vårt land finns förvårt kulturarv är det klart att det finns många enskilda och grupper som kännerett starkt engagemang. Men det måste också understrykas att det handlar ompengar, när man vill göra sig gällande på t, ex, en auktion. Det är cyniskt attsäga att folkdräkter och andra föremål har det största värdet i hembygden, dåvi vet att många äldre folkdräkter och folkdräktsdelar går enskilda personeroch hembygdsföreningar förbi, därför att de inte orkar hänga med i denpenningkarusell, som man kan se också på detta område. Värdegränsen har alltså utan tvivel betydelse isammanhanget. Jag noterade att i sitt inlägg sade: Vi tar inteställning till värdegränsen , Hans partikollega sade att hanför sin del tyckte att den värdegräns som var föreslagen i propositionen varväl avvägd. Det är möjligt att jag gör besviken, men för denhändelse han inte känner fill det vill jag säga att i de resonemang som fördesvid utskottsbehandlingen var såväl socialdemokrater som moderater positivtinställda till att diskutera en högre värdegräns, 10 000 eller kanske rent av20 , nämndes i den diskussionen. Det bör man kanske ha klart för sig, närman nu skall ta ställning till utskottsbetänkandet. Jag delar uppfattningen att det är bråttommed en skärpning av lagstiftningen. Inte bara remissinstansterna har pekat pådetta, utan ärendets hela förhistoria här i understryker att så ärfallet. I det här sammanhanget vill jag också helt kortfattat anknyta till detsom Länsmuseernas samarbetsråd säger i sitt remissyttrande: "Ettutförselförbud i sig medverkar aktivt till ett bevarande. I nuvarande situationsaknas helt ett instrument för att förhindra en växande exploatering av detkulturhistoriska föremålsbeståndet." Enligt mening måste detta snabbt förändras.Utskottsmajoriteten vill i praktiken skjuta på frågan om en skärpt lagstiftningtill skydd mot utförsel av äldre kulturföremål till en osäker framtid. konstateraatt majoritetsförslaget lider brist på realism redan i det avseendet att fråganom förköpsrätt förs fram utan någon som helst bedömning av vilket ekonomisktresursutrymme man därvid måste ställa till förfogande. Förköpsrätt utan pengarär inte mycket värd. Jag ber att få yrka bifall till dengemensamma center- och folkpartimotionen. Under detta anförande övertogtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 152Förste vice talmannen (); Först vill jag göra en liten korrigering avvad sade. Han sade att moderater och socialdemokrater vill fä inutländska föremål i lagen. Det har vi inte sagt. Vi har sagt att vi vill ha ettfullständigt lagförslag. Om lagförslaget skall börja kompletteras när det justhar trätt i kraft, så är det inte ett fullständigt lagförslag. I varje fall för mig ter det sig naturligt att man får ini en lagstiftning de utländska kulturföremål som verkligen är en del av detsvenska kulturarvet. har ju anfört en del drastiska exempel påsådana. a. nämnde han Linnéservisen, som ju har tillverkats utomlands. Mendet är viktigt att man vid en eventuell komplettering begränsar sig till sådanautländska kulturföremål som verkligen är en del av det svenska kulturarvet. Jag vill också säga några ord om torpens ocharbetarhemmens kulturföremål. Är det verkligen så att det förekommer enohämmad export av dessa kulturföremål? Man kan ibland se uppgifter om detta ipressen. Jag har försökt kolla dem, men jag har inte kunnat kommafram till att det verkligen skulle vara på det viset. Det påstås att man skulleluta av målade allmogemöbler, att man skulle ta bort mästarstämplar och annatoch sedan smuggla ut föremålen ur landet. När man vet att t. ex. ettallmogeskåp med behållen originalmålning är värt kanske tre fyra gånger mer änett skåp utan målning, ter det sig orimligt att det krasst ekonomiskt skullelöna sig för samvetslösa exportörer att plocka bort färg och signaturer och pådet viset reducera möbelns värde, därefter smuggla ut den och så kunna säljaden med vinst. Är det verkligen på det viset? Jag har inga belägg för att detförhåller sig så som det påståtts. Är det så, måste det vara fel på vårt egetintresse. Det är faktiskt normalt så över hela världen att det största intressetför gamla kulturföremål finns i de bygder där de en gång har brukats. Vi kan sei att det förekommer en handel med gamla kulturföremål inom landet.Daläskåp säljs åter till , och Skånedräkter säljs till , därför attdessa föremål har det största intresset i de bygder där de en gång brukats. Jagtycker att det är bra att det är på det viset. Jag tycker också att det är angeläget att än en gångstryka under vad jag sade i mitt anförande. Om lagens efterlevnad inte kankontrolleras ökar risken för att utförseln inte minskar i omfattning mendäremot går den seriösa handeln förbi. Det är något som bekräftas averfarenheterna redan av den Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål nuvarandelagstiftningen, som endast avser träföremål. Möjligheterna för museer ochallmänheten att följa utvecklingen och själva kunna köpa in föremål skulle judå försämras. Lagförslaget kan, som jag också sagt, motverka sitt goda syftegenom att hindra hemtagning av värdefulla och för kulturlivet viktiga svenskaföremål av världsklass, och det vill vi väl ändå inte. Det viktiga är att vi får en lag, som så långt det ärmöjligt kan skydda vårt kulturarv och som kan förhindra utförsel av föremål somär av stor betydelse för kulturarvet. Men det måste göras på ett sätt som är sålitet byråkratiskt som möjligt och på ett sätt som kan upprätthållas. Den moderata parfimotionen för fem sex årsedan har förts fram i debatten . Det är väl riktigt att vii dag inte står fast vid den. Men är det något fel i att också moderater blirklokare och att vi är beredda att i stället verka för ett förslag somvi tror har större möjligheter att slå vakt om vårt svenska kulturarv än detförslag som vi har lagt. AnL 153 (): Några ord med anledning av . Hon trodde att hon skulle göra mig besviken när hon sade atts-ledamöterna i kulturutskottet hade anfört att man skulle pröva frågan omvärdesäkringen i det kommande förslaget. lyssnade tydligen intepå vad jag sade till , och jag vill därförupprepa det en gång till. Jag tycker att det här förefaller ganska väl avvägt,men låt oss för allt i världen vänta med att ta ställning i denna fråga - denär ganska besvärlig -fills vi får det kompletta lagförslaget. Sedan är jag helt överens med AnnaEliasson om - och jag tror att alla vi som deltagit i debatten här äröverens om det - att det nya förslag som skall komma inte skall skjutas upptill någon oviss framtid. Låt oss gemensamt uttala den förhoppningen att dethär förslaget skall komma så fort som det över huvud taget är möjligt, så attvi inom rimUg fid får ta ställning och därmed skydda de svenska viktigavärdeföremål som vi ändå har i kulturarvet. AnL 154ANNA (): Jag respekterar till fullo den uppfattning somBengt här för fram. Jag ville bara att det skulle stå fullständigtklart för honom och för kammarens övriga ledamöter, i den män det inte redangjorde det, att det i bakgrunden till socialdemokraternas och moderaternasställningstagande låg att man såg positivt på möjligheterna att i utskotteteller senare diskutera en högre värdegräns, i storleksordningen 10 000 ä 20 000kr. Jag vill sedan ta upp de synpunkter somanförts av förste vice talmannen - jag beklagar att mintunga slant förra gången jag nämnde hennes namn och befattning. Jag förstår ioch för sig ambitionen från det hållet. Detta att blivit klokaremed åren är bra i och för sig. Men frågan är om en lagstiftning kan vänta såpass mycket längre och om vi inte bör ta beslutet . Det var ju1927 som man fattade beslut om det här provisoriet, i en akut krissituation.Och situationen är fortfarande kritisk när det gäller utförsel. Regeringens förslag till skärpt lagstiftningom utförsel är nog mer att lita till än några fromma förhoppningar om attutländska, kapitalstarka intressen på frivillig väg t. v. skall avstå från attförvärva och ur vårt land föra ut föremål av betydelse för vårt kulturarv - omdet nu inte är så att man till äventyrs tror att vårt kulturarv bäst värnas iandra länder. Särskilda åtgärder på skolområdet Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med215 röster mot 86 för reservationen av m. fl. 27 § Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1981/82:16om särskilda åtgärder på skolområdet, m. m. 1981/82:100). Särskilda åtgärder på skolområdet AnL 155 (): Barnens situation vid skolstarten haruppmärksammats alltmer i skoldebatten.