prot · G50972 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:72 Sammanträdet , m. m. Om vapenfrinämndens verksamhet under beredskap och krig 1 § Sammanträdet , m. m. Till kammarens ledamöter kommer att utdelas en plan förbehandling i kammaren av utskottsbetänkanden . Med ändring av den preliminära tidsplanen blir kammarenssammanträde ett bordläggningsplenum. Detta sammanträdetar planenligt sin början . 2 § Svar på fråga 1981/82:206 om vapenfrinämndensverksamhet under beredskap och krig i har frågat om jag är itillfälle att lämna besked huruvida vapenfrinämnden nu kan fullgörasina uppgifter på ett tillfredsställande sätt även under beredskap och krigoch, om så inte är fallet, vilka åtgärder som jag avser att vidta. hänvisar i sin fråga till attförsvarsutskottet i sitt betänkande 1981/82:7 bl. a. anförde attvapenfrinämnden f. n. planlägger sin verksamhet under beredskap och krig. Jaghar låtit inhämta att nämndens planläggningsarbete i huvudsak kommer att varaavslutat . Med hänsyn till att vapenfrinämndens verksamhet måstesamordnas med försvarsmaktens och handläggning avvapenfriärenden under beredskap och krig, kan det dock behövas ytterligareplaneringsarbete. Jag förutsätter att en fullständig beredskapsplanering förvapenfriverksamheten kan fastställas . Enligt min bedömning torde vapenfrinämnden nu kunnafullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt även i enberedskapssituation. Den pågående planeringen syftar främst till attsäkerställa verksamheten i situationer då krigshändelser hindrar nämndensnuvarande sätt att arbeta. Om vapenfrinämndens verksamhet under beredskap och krig Eftersomdetta planeringsarbete avses vara avslutat inom relativt kort fid, saknar jagf. n. anledning att vidta någon åtgärd i denna fråga. 3 i (m): Tillåt mig att tacka försvarsministern för svaret. Då jag motionsvägen tog upp denna fråga, gjorde jag det pågrund av en alarmartikel från vår kände grundlagsexpert . När jagsedan läste försvarsutskottets betänkande, gav det ett intryck av att alltingvar tämligen väl beställt. Det är i alla fall en ganska viktig fråga. Qm jaghar förstått saken rätt, gjordes det drygt 4 000 ansökningar omvapenfri tjänst. Det var en ökning jämfört med året innan. Enligtuppgift skulle också av dessa ansökningar ha vunnit bifall. Jagförmodar att det rör sig om eller någonting sådant av envärnpliktsårgång. Jag läste också en artikel av min namne, GunnarBjörk i , som framhöll att håller sig med världens mest generösavapenfrilagstiftning och att det finns en uppenbar risk att "människornai systemet" blir för få. Vi måste alltså vara mycket återhållsamma när detgäller en ytterligare utökning av det vapenfria alternativet. Jag tycker därföratt denna fråga är förtjänt av noggrann uppmärksamhet. Av försvarsministerns svar framgår att han hoppas att enfullständig beredskapsplanering blir klar "". Det är ettnågot obestämt uttryck, av samma kategori som "innan höstlövenfaller". Men det får kanske accepteras. Det är emellertid oroligt i vår del av världen, ochförhållandena kan snabbt förvärras. Det är försvarsministern som har detpolitiska ansvaret för krigsförberedelser och krigsledning. Jag hoppas att vikan förlita oss på att försvarsministern, i kraft av sitt ämbete, i den härsaken ser till att vederbörande inte drar benen efter sig. 4 Försvarsministern : Herr talman!Det är en viktig fråga som i har tagit upp. Landetsförsvar bygger på den allmänna värnplikten, vilket innebär att varje manligmedborgare skall ha möjlighet att utbilda sig för försvaret av landets fred ochfrihet. Å andra sidan måste man göra en avvägning mellan denna grundläggandeprincip, som vi har aft följa upp på bästa sätt, och hänsynen till denenskilde. Det kan finnas fall där det är befogat att göra undantag, och därförhar vi möjligheten att bevilja vapenfri tjänst. uttalanden om att det har varit en oroandeutveckling kan jag naturligtvis till viss del instämma i. Det har visat sig attantalet ansökningar har ökat, och vi får naturHgtvis noggrant följa dennautveckling. Överläggningen var härmed avslutad. 3 §Svar på fråga 1981/82:208 om åtgärder med anledning av skador vid vissmilitärövning har med hänvisning till enövning vid kustjägarskolan då ett antal värnpliktiga bl. a.råkade ut för köldskador frågat om jag är beredd att närmare redogöra för dennaövning samt skadornas omfattning och vilka åtgärder jag avser att vidta medanledning av det inträffade. En av de värnpliktiga, som deltog i den aktuella övningen,har i en anmälan till jusfitieombudsmannen påtalat en rad missförhållanden vidkustjägarskolan. Händelserna har också lett till att chefen för marinen harbeordrat en särskild utredning av övningen och förhållandena i övrigt vidkustjägarskolan. Jag kan givetvis inte närmare kommentera hur övningen hargenomförts, innan jag tagit del av justitieombudsmannens och chefens för marinenutredningsresultat. Kustjägarutbildningen tillhör de mest krävandeutbildningsgrenarna inom försvarsmakten. Särskilda krav ställs därför redan viduttagning till sådan utbildning. Det är dock självklart att även en fysiskt och psykisktkrävande utbildning som kustjägarutbildningen skall genomföras underbetryggande former när det gäller den enskilde värnpliktiges säkerhet ochhälsa. Jag vill också påpeka att även kustjägarutbildningen självfallet skallbedrivas så att den står i samklang med den grundsyn på ledning och samarbetesom gäller inom försvarsmakten i övrigt. Jag utgår från att åtgärder kommer attvidtas, om händelserna under kustjägarmarschen har inträffat på grund avförsumlighet eller vårdslöshet från de ansvariga befälens sida. Om händelsernadäremot visar sig vara ett resultat av olyckliga omständigheter, som inte kanläggas enskilda befäl till last, förutsätter jag att kustjägarskolan införkommande övningar planerar så att liknande händelser kan undvikas. Jag avvaktar med intresse justitieombudsmannens ochchefens för marinen utredningar. Utredningsresultatet får utvisa om det finnsanledning att förändra kustjägarutbildningen. Om åtgärder med anledning av skador vid viss militärövning 6 (): Jag tackar försvaret på min fråga. Låt mig allra först säga att jag inte har något emot attvi utbildar elitsoldater. Dess värre kan deras insatser komma att behövas. Jaghar heller inte något emot att den utbildning som de får genomgå i långastycken är hård och tuff. Vad jag har reagerat mot - och tydligen många med mig, attdöma av massmedias reaktioner - är att utbildningen i det här aktuella fallettycks ha bedrivits på ett skandalöst sätt. Den s. k. jägarmarschen slutade förnågra av de värnpliktiga med sjukhusvistelse. Köldskador med risk för framtidamen, var diagnosen. Anmärkningsvärt i sammanhanget är också att soldaterna Om åtgärder med anledning av skador vid viss militärövning förstflera veckor efter övningen erhöll utbildning och information om hur manskyddar sig och förebygger frostskador. För mig är det helt klart att utbildning av elitsoldatertorde vara en mer grannlaga uppgift än övrig militärutbildning. Det ärnaturiigtvis oerhört viktigt att utbildningen sker på så sätt att deras hälsabevaras. Annars kan de ju inte utnyttjas för sina svåra uppgifter i enstridssituation. Det finns flera frågor som bör bli föremål för noggrannundersökning i samband med denna militärövning. Är de påståenden som gjorts i massmedia korrekta? Harsoldater kvarglömts i snön och fått ligga i skogen innan de hittadesav en förbipasserande flicka till häst? Är det sant, som uppgetts, att soldaterförvägrats träffa sin personalvårdskonsulent? Har misshandel förekommit? Harsoldater måst ställa upp mitt för att få sitt hår avklippt? Förekommerpennalism och trakasserier? Och de kanske viktigaste frågorna: Kommer desoldater som fått köldskador att undgå framtida men? Är detta enstakaföreteelser, eller förekommer liknande saker vid våra andra mlHtärförband? Jag måste också fråga försvarsministern, som verkar varaglad i aft resa -även om han inte når ända fram: Har försvarsministern självbesökt KA 1 för att skaffa sig information om vad som hänt? Jag hoppas attförsvarsministern och jag är överens om att det är viktigt att dessa frågorblir besvarade. Jag skulle också vilja fråga om inte försvarsministern tyckeratt de utredningar som behöver göras borde företas av personer utanförförbandet. Jag kan inte finna annat än att det var ett passivt svar.Försvarsministern säger att åtgärder kommer att vidtas. Jag måste då fråga: Vemkommer att vidta dessa åtgärder? Skulle det inte vara på sin plats attförsvarsministern själv tog initiativ i den här frågan? 7 Försvarsministern : Herr talman!Egon ställer ett antal frågor som vi alla, föreställer jag mig,verkligen är intresserade av att få svar på. Jag är emellertid förhindrad attuttala mig om de här olika frågeställningarna innan den undersökning som nupågår är avslutad. Undersökningen beräknas vara klar om ca . Så längebör vi nog ge oss till tåls. I marinchefens utredning ingår marinstabsläkaren, chefenför KA-sektionen och chefen för planeringssektion 4 i försvarsstaben - ävenöverbefälhavaren är alltså representerad i utredningen. Jag avvaktar denna. Jaghar fullt förtroende för dem som verkställer undersökningen. 8 (): Jag tycker nog att det är en märklig regering vi har ivårt land. Så fort det blir problem och besvärligheter inom olika områden tycksstatsråden fly och gömma sig. När SJ har det som besvärligast sitterkommunikationsministern i och trycker. När skandalösa händelserutspelas inom militärutbildningen är försvarsministern tyst som en mussla. Det är juändå så att försvarsministern har det yttersta ansvaret för försvaret, däriinbegripet militärutbildningen. Beträffande den undersökning som försvarsministern nuåberopar vill jag fråga: Tycker inte försvarsministern att det vore rimligt attden kompletterades, så att även civila personer fick ingå i den grupp somskall göra undersökningen? Och borde inte försvarsministern själv försökaskaffa sig ytterligare informationer om vad som verkligen har skett? 9 Försvarsministern : Herr talman!Egon har några besynnerliga funderingar kring den nuvaranderegeringens sätt att arbeta. Jag tänker inte närmare gå in på dessa. Jag villdock säga att jag tror att vi fullföljer en gammal god tradifion när vi intefäller några domar förrän vi har undersökt hur förhållandena verkligen är, ochundersökningen pågår ju. säger att ingen civil myndighet är med. Ja,i mitt svar meddelade jag att JO också undersöker förhållandena. Om dispens från oljelagringsskyldighet Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1981/82:211 om dispens frånoljelagringsskyldighet har frågat mig om jag inte anseratt sysselsättningsskäl skall kunna vara anledning till dispens frånoljelagringsskyldighet. Oljelagringsskyldigheten för säljare och förbrukare av störrekvantiteter regleras i lagen om oljelagring m. m. fastställs hurmycket de lagringsskyldiga var för sig skall hålla i lager. Tvångslagren skalltäcka huvuddelen av landets behov av olja för energiförsörjning vid krig och avspärrning. Från försörjningsberedskapssynpunkt ärdet därför av mycket stor betydelse att lagren hålls intakta. Varje enskilttvångslager utgör en del av landets totala tillgångar för samhällets olikabehov i kristid och får inte tas i anspråk av den lagringsskyldige för att lösainterna ekonomiska problem. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar är tillsynsmyndighetför oljelagringen. På överstyrelsen ankommer bl. a. att pröva ansökan omdispens från oljelagringsskyldigheten. I enlighet med oljelagringslagensbestämmelser meddelas sådan dispens ytterst sällan. Sålunda beviljas intedispens på grund av att den lagringsskyldige har ekonomiska problem ellerproblem att upprätthålla sysselsättningen. Avsteg från denna praxis bör avhänsyn till vår försörjningsberedskap inte vara möjliga. Om dispens från oljelagringsskyldighet 11 BOLUNDGREN (m); Jag ber att få tacka handelsministern försvaret, som var klart och koncist. Det är inte alltid svar är så lätta attförstå. Jag har emellertid några synpunkter på svaret. Vi är helt överens om vikten för vår försörjningsberedskapatt vi verkligen upprätthåller en oljelagringsskyldighet i . Även om vinu diskuterar möjligheten att använda oljelagringsavgifter för finansiering avoffentliga utgifter, är vi ändå överens om principen. De regler som finns när det gäller oljelagringsskyldighetär utformade på ett sådant sätt att den fastställda oljelagringsskyldigheten gällerframåt i tiden. Om jag inte tar alldeles fel gäller den från det att denhar fastställts. Det innebär naturligtvis att förändringar i ett företagsskyldighet att lagra olja i tiden inte sammanfaller med den verkligaförbrukningen. Det kan finnas praktiska skäl härför, men det är framför alltdet som jag tycker kan skapa problem i vissa fall. Det har också uppstått problem. Ett fall från i län gäller ett företag som sökt dispens frånoljelagringsskyldigheten, eftersom denna skulle försvåra en omstrukturering avföretaget. Man hade lagt ned en del av företaget, varmed oljeförbrukningenskulle gå ned till en sådan nivå att den efter de här åren inte skulleföranleda någon oljelagringsskyldighet. Men den skulle alltså fortsätta underett par år med de problem det skulle leda till för företaget. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar avslogdispensansökningar , och regeringen gjorde det också utanmotivering under föregående år. Jag vill också notera attsedan jag ställde frågan har det berörda företaget gått i konkurs. Detta berornaturligtvis inte enbart pä denna sak, men det är en faktor i sammanhanget. Handelsministern avvisar i sitt svar kategorisktmöjligheterna att ta hänsyn till sysselsättningsskäl när det gäller att beviljadispenser från oljelagringsskyldighet. Han säger: "Avsteg från dennapraxis bör av hänsyn till vår försörjningsberedskap inte vara möjliga." Vore det inte rimligt att man i vissa särskilda fall kundeta sådan hänsyn med tanke på att reglerna verkar framåt i tiden och inte kananpassas direkt när en förbrukning minskar kraftigt? Eller stårhandelsministern fortfarande fast vid det helt kategoriska svaret som skullekunna leda till problem? I vissa fall kan det, som jag nämnde, inträffaatt någon oljelagringsskyldighet över huvud taget inte kommer att uppfyllas,eftersom företaget gått i konkurs. Det kan ju inte heller vara specielltintressant ur samhällets synvinkel. Som påpekade medför reglerna eneftersläpningseffekt som innebär att lagringsskyldigheten i en del fall kankomma att överstiga vad den aktuella verksamheten motiverar. Jag är välmedveten om att det i fall av den art nämner kan medföra problemför enskilda företag. Mot detta skall emellertid sägas att hela dennalagstiftning är motiverad av försörjningsberedskapsskäl. Det är då svårt att tahänsyn till ekonomiska svårigheter i allmänhet för företagen. Jag menar alltså, som jag framhöll i mitt svar, att detmed hänsyn till lagstiftningens syfte, att hålla en urförsörjningsberedskapssynpunkt tillfredsställande reserv av oljeprodukter i vårtland, inte går att på grund av ekonomiska svårigheter befria företagen från deni lagen angivna lagringsskyldigheten. Om dispens från oljelagringsskyldighet 13 BO (); Jag fick inte riktigt klarhet i det senasteinlägget från handelsministern. Han säger själv att reglernas utformning kan medförabristande överensstämmelse mellan verklig förbrukning och lagringsskyldighet.Det kan medföra problem för det enskilda företaget, och jag förutsätter atthandelsministern och jag är överens om att detta inte är fillfredsställande.Men sedan säger han att man med hänsyn fill försörjningsberedskapen ändå intekan acceptera sådana skäl som grund för dispens. Men det gäller inte förhållandena i allmänhet, somhandelsministern sade, utan speciella fall. Om ett företag har mycket storaproblem, som man emellertid räknar med att kunna komma över, kan den härskyldigheten vara en extra belastning som skapar en situation där lagringsskyldighetentill slut över huvud taget inte kan uppfyllas därför att företaget i realiteteninte existerar. Det kan inte vara speciellt tillfredsställande ur samhälletssynvinkel. Det finns en möjlighet i lagen att bevilja dispens. Jagvet inte i vilka fall handelsministern tänker sig att man skall göra det - detskulle i och för sig vara intressant att höra det. Men nog måste man ispeciella fall, där företag har sysselsättningssvårigheter och kan gå överstyr, kunna bevilja dispens. Det är ett beslut som kan tas av regeringen efteröverklagande. Och regeringen och handelsministern själv har varit inblandad idet aktuella fallet . Finns det kanske också en annan möjlighet? Kan man ändrareglerna så att framförhållningen inte blir så stor? Jag antar att detta kanvara ett stort problem med tanke på att förbrukningen kan variera mellan olikaföretag och år . Någonting borde handelsministern ändå vara beredd att göraför framtiden för att undvika den situation som har uppstått. Dispens ifrån oljelagringsskyldigheten harmeddelats mycket säHan, och jag tror att det är riktigt att vi haft enrestriktiv praxis. Det faktum att ett enskilt företag har ekonomiskasvårigheter kan alltså inte generellt åberopas som argument för att slippa deni lagen angivna oljelagringsskyldigheten. Detta har varit vägledande i dedispensärenden av det här slaget som behandlats . Om ungefär en månad kommer regeringen att till riksdagenavlämna en totalförsvarsproposition. I den propositionen behandlas också detekonomiska försvaret och därmed även vår beredskap på oljelagringsområdet. Vifår alltså möjlighet att återkomma i det sammanhanget beträffandebestämmelserna om oljelagringsskyldighet. 15 BO (): Handelsministern och jag kan vara överens omatt det är rimligt att man mycket sällan ger dispens, att man är restriktiv.Handelsministern sade vidare - och det kan vi också vara överens om - att maninte generellt skall kunna åberopa ekonomiska svårigheter i ett företag för aftfå dispens. Men det är inte det frågan gäller. Frågan gäller att handelsministern i sitt svar faktisktsäger: "Avsteg från denna praxis bör av hänsyn till vårförsörjningsberedskap inte vara möjliga." Det innebär alltså att praxisblir så pass låst att dispens aldrig kan beviljas mot denna bakgrund. Det ärdetta frågan gäller. Anser inte handelsministern aft sådana svårigheter som jagnämnt i vissa, speciella fall - inte generellt - skall kunna vara en grund fördispens? Jag noterar aft handelsministern tydligen avser att göranågon förändring i den proposition som han redovisade och som skall komma tillriksdagen om någon månad. Det skall bli intressant att få svar på den fråganockså. Är det så att man kommer att ändra bestämmelserna så att de bättreanpassas till tidsfaktorn eller så att man möjliggör dispens? Som sagt: Jag menar inte att man generellt skall kunnahänvisa till ekonomiska svårigheter, utan det skall ske bara i speciella fall.I det här aktuella fallet gäller det en omstrukturering och fortlevnaden av ettföretag i en bygd som drabbats av sysselsättningsproblem i rätt storutsträckning. Som jag sade kommer vi itotalförsvarspropositionen att beröra vår oljeberedskap och de olika instrumentvi har för att hålla vår oljeberedskap uppe. Där utgör juoljelagringsskyldigheten en viktig del. Jag är, som säkert förstår, förhindradatt säga någonting om innehållet i propositionen. Den är ju föremål förberedning. Men får alltså senare i vår möjlighet att diskutera denhär saken. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1981/82:210 om kommunindelningen iSkaraborgs län har- mot bakgrund av regeringensbeslut i vissa kommunindelningsärenden som bl. a. rör ochstatsministerns uttalande till pressen i anslutning härtill - frågatstatsministern om regeringenhar för avsikt att även pröva frågan om en tvångssammanläggning med Mariestadskommun. Frågan haröverlämnats till mig. Regeringen beslöt att enförutsättningslös utredning skulle göras om den kommunala indelningen förGullspångs kommun. Denna utredning har gjorts. I utredningen har trealternativ närmare analyserats. Alternativen innebär att nuvarande indelningbehålls, att kommunen delas i en Gullspångsdel och en Hovadel eller attkommunen läggs samman med . Eftersom alternativet sammanläggning av ochMariestads kommuner således har övervägts i utredningen, måste regeringensprövning omfatta även detta alternativ. Jag vill dock understryka att enindelningsändring mot en berörd kommuns vilja får genomföras endast om detfinns synnerliga skäl. Beträffande regeringens beslut kanföljande sägas. Enligt 1 kap. 24 § lagen (1979:411) om ändring i riketsindelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar skall, när det finnsskäl fill det, en särskild undersökning göras om befolkningens inställning indelningsändring. Undersökningen kan ske genom omröstning,opinionsundersökning eller liknande förfarande. Regeringen har i sitt beslut funnit skäl att kompletterautredningen med bl. a. en särskild undersökning om befolkningsinställning i frågan. Något skäl att nu undanta något av de utreddaalternativen från en sådan undersökning har regeringen inte funnit. Tvärtom hardet varit naturligt att låta befolkningen uttala sig om såväl sammanläggnings-som delningsalternativet liksom om alternativet att nuvarande indelningbehålls. Regeringens beslut innebär således inte någotställningstagande i sak. Avsikten är att ett beslut i sakfrågan skall kunnafattas . 18JAN (): Jag tackar kommunministern för svaret. Ett av alternativen i den folkomröstning som skallgenomföras i är en sammanläggning med . Dettaalternativ har enhälligt och bestämt avvisats av fullmäktigeförsamlingarna isåväl som kommuner. Trots detta har kommundepartementethårt insisterat på att sammanläggningsalternativet skall finnas med. Det harväckt stor förvåning både hos befolkning och bland politiker i . Ochfrågorna är många. Bryr regeringen sig inte om vad fullmäktige beslutar?Tänker man besluta om sammanläggning över våra huvuden? Varför får vi intedelta i en folkomröstning som eventuellt kan beröra vår kommun? Kommer eneventuell sammanläggning att genomföras ? Och man frågar sig naturligtvis; Blir den kommunalademokratin bättre, om man gör större kommuner? På någon punkt kanske kommunministerns svar kan varalugnande, och jag begär inte aft kommunministern här och skall svara på alladessa frågor, men jag skulle vara tacksam att få höra kommunministernssynpunkter på vad han anser vara en reaHstisk tidpunkt för ett genomförande aven eventuell sammanläggning. Även i ställer man sig frågande tillalternativen i folkomröstningen. Kommunministerns egna partivänner i Amnehäradoch skräder inte orden när de uttrycker sitt missnöje. De kommersäkert att ta fasta på vad kommunministern sade i sitt svar om att man inteskall genomföra ändringar mot kommunens vilja. "Det finns inga realistiskaalternativ att ta ställning till", säger man och ställer frågan: Kankommunministern före undersökningen lämna sådana garantier aft de två småkommuner som skulle bildas vid en delning kommer att bestå ? Och desvarar själva att ingen kan lämna sådana garantier, varför de definitivt äremot en delning. Enligt deras uppfattning kommer en delning att medföra att maninom en snar framtid tvingas in i en större kommun, dvs. SödraRåda-borna vill ha en särskild utredning om deras eventuellakommuntillhörighet, där kan bli aktuell. Men derasönskemål har nonchalerats, och de är missnöjda med det. Det kan också vara intressant att nämna reaktionen hos deungdomar som får rösta och som skall ha ansvar för kommunen. Ilokalpressen uttryckte några av dessa följande omdöme omfolkomröstningen och de stridigheter som förekommit; "Bondpolitik,löjligt. Politikerna borde kunna samsas i den redan lilla kommunen. Det är juförresten deras skyldighet att komma överens." Som jag framhöll isvaret var det inte självklart att i en folkomröstning ta bort det tredjealternativet. Men jag vill gärna understryka att invånarna i kommunsjälvfallet berörs så mycket, att det finns skäl undersöka hur ett utfall fördet alternativet skulle te sig.