prot · G50939 · 1981-12-31 00:00:00 — protokoll 1981/82:39 1 § Justerades protokollet för den 20 innevarande månad. 2 § Talmannen meddelade att Bernt^Ekinge (fp) återtagit sin plats i , varigenom Susann^Torgersons uppdrag som ersättare upphört. ^3§ Svar på ^interpellation 1981/82:73 och fråga1981/82:95 om förslaget till skattereform, ^m. 1 Ekonomi- och budgetministern ^WIRTÉN; Mot bakgrund av del den 29oktober framlagda förslaget till skattereform har i en^interpellation ställt följande frågor ^fill mig. 1^.^ Borde man inte inför remissbehandlingen av ettså omfattande förslag ha redovisat förslagels totala konsekvenser på ett mera åskådligt sätt? Vill statsrådet bekräfta att staten, eftersomreformen skall vara ^totalfinansierad, skall ta in lika mycket genom höjda arbetsgivaravgiftereller ^proms som man ger ut i form av skattesänkningar? Kommer det att bli höjningar av det totalaskattetrycket om inflationen blir högre än ? Vidare har förste vicetalmannen ^Troedsson ställt följande frågor. Anser budgetministern fortfarande att skattereformenskall ^totalfinan-^sieras? Vilken höjning avarbetsgivaravgiften skulle i så fall behövas? Avses kommunerna få full kompensation för det minskadeskalleunderlaget som skulle bli följden om^arbetsgivaravgiftshöjningen/promsen avräknas från löneutrymmet? Jag besvarar ^interpellationen och frågan i ettsammanhang. I den framlagda promemorian Reformeradinkomstbeskattning ^konkreti- Om förslaget till skattereform, ^m. Om förslaget till skattereform, ^m. ^seras det förslag till^inkomslskattereform om vilket principöverenskommelse slöts mellancenterpartiet, och socialdemokraterna. Promemorian redovisarutförligt de ^marginalskatlesänkningar som skall genomföras och deskattetekniska förändringar som krävs för att åstadkomma den avseddabegränsningen av ^underskollsavdragens ^skattemässiga värde. I ett antaltabeller belyses bl. a, vilken förändring av ^inkomstskatle-^uttaget som följerav förslaget vid olika kombinationer av inkomst och ^underskotlsavdrag. Redan iprincipöverenskommelsen slogs fast att skaltereformen i sin helhet börfinansieras genom en höjning av arbetsgivaravgiften eller genom införande av envidare produktionsfaktorsskatt. Jag vill erinra om all samma syn på behovet av^tolalfinansiering förelåg i den dåvarande ^treparliregeringens förslag tillskattereform som överlämnades till socialdemokraterna . Också därkalkylerade man med att skattebortfallet genom sänkta marginalskatter fullt utmåste läckas in genom andra skattekällor. Och även där anvisades - med möjligtundanlag för första året -arbetsgivaravgift eller ^produklionsfaktorsskatl somde länkbara finansieringsformerna. Jag kan inte se attnågot nytt har framkommit som rubbar denna syn på finansieringsbehovet.Reformen är att betrakta som en skatteomläggning, inte som en sänkning av detsamlade skattetrycket. Syftet är att öka incitamenten till arbete, sparande ochproduktiva investeringar, inte alt kortsiktigt öka hushållens köpkraft. Jag kandärför svara ja på ^Troedssons inledande fråga om ^tolalfinansieringenoch anser mig därmed också ha besvarat andra fråga. Som svar på Ingegerd^Troedssons två övriga frågor om olika aspekter på finansieringen vill jagnämna följande. ^Bruttoskattekommittén har haft i uppdrag att utarbeta ettkonkret förslag ^fill en allmän produktionsfaktors-skatt med beaktande av desynpunkter som framkommit på de tidigare principmodellerna. Detta förslag^remissbehandlas nu parallellt med förslaget till inkomstskattereform. Ettdefinitivt ställningslagande bör anstå till dess remissbehandlingen haravslutats och ett mer fullständigt beslutsunderlag föreligger. Några närmaredetaljer är jag ^f. inte beredd alt gå in på. Med det synsätt påreformen som jag redovisat är det finansieringens uppgift att neutraliseraden ökade köpkraften för hushållssektorn som skulle följa, ominkomstskattesänkningen genomfördes isolerat. Denna ökning har i den aktuellapromemorian uppskattats till ca . Jag vill betona att dettaär resultatet av en rent statisk beräkning, dvs. helt enkelt en jämförelse vid1981 års förhållanden mellan den föreslagna nya skatteskalan och den numera förår 1982 fastställda. ^Bruttoskattekommitténhar i sitt betänkande redovisat en uppskattning av hur stort underlaget för denföreslagna ^produktionsfaktorsskalten kan bli. Med avseende på 1981 årsförhållanden har man kommit fram till att en procentenhet skatt ger ca 4,9miljarder kronor. Men detta är ett bruttobelopp, som måste reduceras avsevärtmed hänsyn till att skatten - liksom arbetsgivaravgifter - reducerar underlagetför den statliga och den kommu- ^nala inkomstskatten samt för redanbefintliga arbetsgivaravgifter. Under vissaantaganden om ^övervältring, olika kompensationsmekanismer ^m. kommer kommittén fram till att ^nettoavkaslningenav en procentenhet skulle vara ca2,. Med samma förutsättningar kan man beräkna avkastningen av en procentenhets^arbetsgivaravgiflshöjning till ca 1,3miljarder kronor. Jag villemellertid betona att de kalkyler som har redovisats i de aktuella ^betänkandena är mycket schematiska ochförenklade. De går över huvud tagetinte in närmare på frågan om hur man skall värdera det förhållandet att den offentliga sektorn har flera delar sompåverkas på olika sätt av en växling mellanolika skatteformer. De har inte heller sökt väga in reformernas dynamiska effekter och andra faktorer som spelarin när man talar om en flerårig reformperiod. Jag är därför inte beredd attredan nu göra någon bedömning av detslag som ^Troedsson har efterlyst. Som svar på fråga, omdet totala skattetrycket kommer att höjasom inflationen under reformens genomförandeperiod blir högre än , vill jag erinra om att jag självvid åtskilliga tillfällen - såväl underden tidigare ^trepartiregeringens tid som senare - har framhållit att det samlade skattetrycket i redan liggermycket högt. En fortsättning på dentidigare utvecklingen med fortgående ökningar av skattetrycket är därför inte rimlig. Den nu aktuella skattereformen är,som jag redan har framhållit, inte heller avsedd att som sådan leda^fill någon ändring i det totala skattetrycket. Men jag tolkarfrågan så, att vad avser med sin fråga egentligen inte är det totala skattetrycket ochinflationens inverkan på detta. Jaguppfattar frågan så, att den gäller om ^inkomslskattelrycket, allt annat lika, blir högre om inflationen överstiger dentakt med vilken basenheten enligtreformförslaget skall räknas upp . På det vill jag svara nej. Det är inte prisutvecklingen som äravgörande för vilken skatteprocenten^bHr för olika inkomsttagare, utan ^inkomslutvecklingen. Och det är min bedömning att, efter hänsyn lagentill reformens finansiering, en årlig ökningstakt för ^kontantlönerna igenomsnitt som väsentligt överstiger 5,5 %inte kan vara samhällsekonomiskt försvarlig. Håller den ramen så stiger alltsåinte inkomstskattetrycket, vare sig som procent av inkomsterna eller somprocent av bruttonationalprodukten, vilket senare är det vanliga måttetvid bl. a. internationella jämförelser. Vad sl^utligengäller synpunkt att skattereformens konsekvenser inte har redovisats på ett tillräckligtåskådligt sätt, kan jag bara konstatera att konsekvenserna uppenbarligen bedömsmycket olika. De tre partier som står bakom reformförslaget anser att det ärfråga om en viktig reform med positiva konsekvenser, medan bl. a, talesmän förmoderata samlingspartiet hävdar att konsekvenserna blir förödande. Detframlagda materia^let har fått en mycket omfattande ^presentafion imassmedierna, och genom olika debattörer har saken belysts ur en radytterligare synvinklar. Visst äråtskilligt av detta ensidigt och visst har den sakliga presentationen i en delfall varit bristfällig, men i stort vill jag ändå hävda att remissinstanser Omförslaget till skattereform, ^m. ^^^^^^-^^^^^ och allmänhet vid det här laget har fått en ganskaallsidig belysning av både Måndagenden ^'^l^e^t^ förslag som redan framlagts och de problemsom återstår att ta ställning Om förslaget till skattereform, ^m. 2 BO ^(m): Jag beratt få tacka budgetministern för svaret på mina frågor, ^Interpellationenmotiverades av att redovisningen av förslaget till skatteomläggning utelämnadeväsentliga delar. Del gäller framför allt de effekter för enskilda människorsom finansieringsförslagen och del urholkade ^inflationsskyddel kan medföra.Jag konstaterar att det i det förslag som lagts fram, dendepartementspromemoria som har sänts ut på remiss, sägs; "De^skattemässiga förutsättningarna för ekonomiska kalkyler ändras alltså iväsentlig mån såväl för de enskilda människorna som för företagen," Med tanke på de, somman säger, väsentliga förändringar som förslaget leder ^fill fanns det ju allanledning att göra en utförlig presentation av alla aspekter på förslaget. Förvirringen har somjag ser det inte blivit mindre av att ^budgelminislerns eget parti gått ut medfoldrar och flygblad, där det sägs att nästan alla får sänkt skatt men där manförtiger att flertalet får minskad köpkraft genom finansieringen. Förde enskilda människorna är det naturligtvis summan av de vidtagna åtgärdernasom är intressant. ^Budgelministern ansertydligen också all del saknades information när förslaget presenterades islutet av oktober. Han säger själv i slutet av sitt svar; ^"---- i stort vill jag ändå hävdaatt remissinstanser och allmänhet vid det här laget har fått en ganska allsidigbelysning av både det förslag som redan framlagts och av de problem somåterstår att ta ställning till." - Parentetiskt vill jag säga att det hadevarit bra om man kunnat la ställning till vissa problem , eftersomdetta får en väsentlig konsekvens för många människor. Förslaget tillskatteomläggning kan i sina huvuddrag sammanfattas så här: För del första sänks marginalskatterna,vilket naturligtvis är bra. Även om man skulle kunna ha synpunkter påenskildheter i skatteskalan, är en marginalskattesänkning någonting somverkligen behövs i . För del andra innebärförslaget alt man begränsar rätten till ^underskotls^avdrag till ett värde föralla av 50 %^,^ även om ens skattesats skulle ligga över 50 ^%. Denavdragsbegränsningen får en hel del negativa konsekvenser för åtskilligamänniskor - man kan diskutera hur många det rör sig om, men otvivelaktigt ärdet så. En sak som är intressant att notera är att man idepartementspromemorian säger: "Goda skäl kan således anföras mot enavdragsbegränsning som ingriper generellt mot alla underskottsavdrag.^Emellerfid är det förenat med uppenbara svårigheter att finna en bättre grundför en hållbar avdragsbegränsning." I samma kapitelfortsätter man; "De mest besvärande olägenheterna med denna" - dvs.metoden för avdragsbegränsning - "kan undvikas genom särskilda undanlagsregler.---------- Vidare tas i kap.7 upp frågan om ett fortsatt utredningsarbete för all lägga grundenför en mera ändamålsenlig lösning på ." Med tanke på de många människor som kanberöras av avdragsbegränsningen är det naturligtvis oroande all notera attledamöterna i den arbetsgrupp som har lagt fram förslaget själva inser alt detfinns många olägenheter med den föreslagna begränsningen, att de redovisarmånga problem som återstår att lösa. Det är alltså fråga om problem som inteblivit belysta innan man lade fram detta förslag, som såvitt jag förstår irealiteten binder riksdagsmajoriteten inför beslutet . För det tredje innebär förslaget till skatteomläggning att man skall^tolalfinansiera del hela. Man skall alltså la in exakt lika myckel genomarbetsgivaravgifter eller produktionsfaktorsskatt som ^marginalskallesänk-^ningminus avdragsbegränsning kostar statskassan. är det alltså plus minusnoll för statskassan. Till detta kommer, för det fjärde, att^inflationsskyddel skall begränsas så att skydd bara ges upp till en inflationpå 5,5 ^%. För det femte redovisas ej - något somkanske alltför mycket har ^förbisells i debatten - vad som skall hända efterdet all omläggningen genomförts. Där är partierna obundna. De är t. o. ^m. oförhindradeatt ompröva stegen i ^marginalskaltesänkningen, omde efter egen bedömning anser alt löneutvecklingen avviker från den löstangivna inriktning som anges i promemorian. Man skall då observera att dennarätt till omprövning inte gäller avdragsbegränsningen eller finansieringen.Vilken osäkerhet är del då inte fråga om för den som drabbas avavdragsbegränsning men som inte rikligt vet om den ^marginalskaltejuslering somär föreslagen kommer att genomföras eller inte . Närfolkpartiet och gjorde upp med socialdemokraterna var ettmyckel starkt argument, som bl. ^budgelministern framförde, att man genomden här uppgörelsen band socialdemokraterna vid den skattepolitik som man dåkom överens om. Men del blir alltså inte på del viset. Det finns ingabindningar för perioden , och det blir t. o. ^m. möjligt, vid etteventuellt skifte av majoritetsförhållandena i , att man fårförändringar i den ^marginalskatlesänkning som är föreslagen. Det finns alltsåingen säkerhet i fråga om reformens genomförande. Så till de kon^kreta svaren på de två sista av minafrågor. Budgetministern slår fast att förslagetinnebär att skatten läggs om, inte all del blir en total skattesänkning. Det ärbra, för då kan vi avföra alla resonemang om alt nästan alla vinner på dennaomläggning. Det blir alltså en omläggning, ingen total skattesänkning. Skattebortfallet genom omläggningen skalli sin helhet läckas med antingen arbetsgivaravgifter eller^produktionsfaklorsskalt, ^proms. Den här finansieringsfrågan hardiskuterats mycket. Det är kanske intressant att notera vilket motivet för allfinansiera en skattesänkning egentligen är. Det är naturligtvis i nuvarandeläge för det första all undvika att statsbudgetens netto försvagas till följd av reformen och för det andraatt Om förslaget till skattereform, ^m. Om förslaget till skattereform, ^m. ta hänsyn till konjunkturutvecklingen ochundvika alltför ^kraffig ^köpkrafts-^påspädning. Hur kan en finansieringdå ske? Del finns egentligen tre sätt. Man kan naturligtvis tänka sig en självfinansiering,dvs. att de positiva effekter som blir resultate^t^ av en om^läggning skullekunna medföra ökade arbetsinsatser och därmed ökat skatteunderlag. Att användasig av denna metod avvisades i det förslag som är föremål förremissbehandling. ^Budgelministern säger emellertid själv i svaret att reformenskall ge ökade arbetsinsatser - det är målsättningen. Då måste man rimligenockså la hänsyn till de positiva effekter för statsbudgeten som kommer all bliföljden av ett ökat skatteunderlag. Det är ganska småeffekter som krävs. gjorde ^ekonomideparte-^menlet beräkningar somvisade att den ökning av arbetsutbudet som krävdes för att finansiera reformenfullt ut genom självfinansiering skulle ligga någonstans på -alltså 3 ^å^ . Men självfallet kommerdessa effekter först efter en ^fid. På kort sikt kan det därför krävas andraåtgärder för att klara ^budgetsaldot och för att klara köpkraften. De två andraåtgärderna i sä fall är antingen höjningen av andra skatter eller besparingarnär det gäller de statliga utgifterna. 1 våras pläderade moderatasamlingspartiets nuvarande förste vice ordförande ^Tobisson för att manskulle kunna använda sig av besparingar för att åstadkomma en finansiering avden då diskuterade skatteomläggningen i den borgerliga ^trepartiregeringen.Detta avvisades, såvitt jag kommer ihåg, av de andra partierna i den debatten.Men jag kan konstatera att har metoden tydligen accepterats av^mitlenregeringen, eftersom man nu har accepterat den tekniken när det gälldealt finansiera en mervärdeskattesänkning. Det är alltså en fullt användbarmetod. Skattehöjningar bör undvikas.Därför skall man kunna ta hänsyn till självfinansieringsaspekten på längresikt. Den dåvarande ^trepartiregeringensade i ett förhandlingsbud till socialdemokraterna att det finansieringsbehovsom fanns skulle täckas så, att det första stegel i en ^marginalskaltejusleringskulle kunna ske genom en avveckling av skattereduktionen och eventuellt enhöjning av oljeskatten. Man förutsatte vidare att i stegen två och tre skullebehovet täckas genom arbetsgivaravgiftshöjning. Det är fullt klart. Manavvisade inte att man skulle kunna få effekter som är positiva. Skulle man fåett ökat skatteunderlag från till ett annat, skulle naturligtvisfinansieringsbehovet i motsvarande grad minska. Enligt det nuföreliggande förslaget skall den kostnad som uppstår för statskassan heltfinansieras. Det blir en högre arbetsgivaravgift än vad ^trepartiregeringenförutsatte, om man över huvud taget behövde genomföra en fullarbetsgivaravgiftsfinansiering för de andra två stegen. Man tar inga hänsyntill positiva effekter av reformen. Man förutsätter att en avräkning av höjdaarbetsgivaravgifter eller införande av ^produklionsfaktorsskatl skall ske vidkommande löneförhandlingar. Men den stora risken är rimligen att man inte får en avräkning vid finansieringen.Erfarenheterna från början av ^1970-lalet då man använde den här tekniken vidskatteomläggningar är att av de då höjda arbetsgivaravgifterna aldrigavräknades. Och var dessutom utrymmet för en avräkning större än . Redan i förutsättningarna förskatteomläggningen nämns återhållsamhet. Samhällsekonomin har ett annat lägeän . Hur skall då en avräkning med låt oss säga ellerkanske ännu me^r^ över huvud tagel kunna ske? Sannolikheten är stor att man fårprisgenomslag, vilket leder till ökad inflation och sämre konkurrenskraft. På min fråga om en inflation över 5,5 %per år leder till höjt skattetryck svarar budgetministern nej och hänvisar^f^ill att det i stället kommer att bero på om inkomstutvecklingen överstiger5,. Men man får väl ändå anta att^inkomslutvecklingen inte torde avvika alltförmycket från inflationen. Det måste ändå ^trepartiregeringen ha menat med denformulering man hade i budet till socialdemokraterna , där mansäger: "Det måste finnas en ^garanfi för att inte reformens reellainnehåll urholkas genom alt inflationen åter för upp allt fler löntagare iskikten marginalskatt. Ett inflationsskydd bör därför finnas kvar iskalleskalan, men dess exakta utformning kan diskuteras." ^Trepartiregeringen var alltså noga medalt en reform verkligen skulle utformas så att den inte urholkades av^inflafion och/eller ^inkomslutveckling. Däremot kunde man tänka sig vissajusteringar i den exakta utformningen. En sådan justering, som kanske t. o. ^m.vore angelägen, var alt försöka få bättre tidsanpassning i tekniken att beräknadet index som skulle användas vid inflationsskyddet ^avseefide skatteskalan.Där har kritiken varit stor för att det finns en eftersläpning som kan ledatill underkompensation i vissa fall och överkompensation i andra fall. Under en längre periodär det klart att man får en jämn utveckling. Men det går naturligtvis alt renttekniskt få en bättre tidsanpassning. Detta och andra detaljer är sådant somman skulle kunna tänka sig att se över. Effekterna av den nu föreslagnabegränsningen av inflationsskyddet framgår bl. a. av debattinlägg i som varit ganska intressant att läsa för mig. Erik^Äsbrink, som var socialdemokratisk ledamot i den arbetsgrupp som utformadeförslaget, säger; "I stället ges en tydlig signal tillalla ekonomiska beslutsfattare: anpassar skattepolitiken till eninflation på . Någon ^kompensafion därutöver ges icke. Pris- och kostnadsökningar som överstigerdenna nivå kommer att straffa sig genom att de leder tillskattehöjningar." , som också var ledamot iarbetsgruppen och är statssekreterare i budgetdepartementet, säger i en artikelfrån i går; "voredet fel att förneka att den på förhand bestämda justeringen av skatteskalan kankomma att leda till en viss urholkning av reformen innan den är ful^ltgenomförd." Låt mig därför omformulera min fråga till^budgelministern för att få ett Om förslaget till skattereform, ^m. Om förslaget till skattereform, ^m. klart besked; Leder en ^inkomslutvecklingpå till ett skärpt skattetryck? Budgetministern gör^föv ^sir\ del bedömningen att ^inkomslutvecklingen inte blir större än så. Menflertalet bedömare delar inte den uppfattningen. Om budgetministern nutror att pris- och löneutvecklingen kan hållas inom dessa ramar, varför då inteha kvar fullt ^inflalionsskydd? Av vilken anledning vill man begränsainflationsskyddet? Det skulle jag också faktiskt vilja ha svar på. Effekterna för de enskilda människorna avde här begränsningarna av ^inflafionsskyddet är naturligtvis också mycket^vikfiga. Inflationsskyddet är nämligen avsett att leda till all man vid likastor ^realinkomst skall betala lika stor andel av sin inkomst iskatt. Stiger ^realinkomslen däremot innebär ett inflationsskydd att den andelav inkomsten som går till skatt också ^sfiger. Det borde då vara lika rimligt,i varje fall enligt mitt sätt att se det hela, alt om ^realinkomslen skullesjunka så borde den andel av inkomsten som går till skatt också sjunka. Då harman ^symmelri när det gäller utformningen av inflationsskyddet. Förslaget tillskatteomläggning innebär alltså att man till stor del frångår denna anknytningtill ^realinkomstutvecklingen. Därmed kan alltså reformen, som BengtWesterberg skrev i går, urholkas. Detta kan leda till attexempelvis vid en inflation på brytpunkten, dvs. den högsta inkomst där marginalskatt gäller, blir lägre och kommer all ligga någonslans vid ungefär89 . i dagens penningvärde, jämfört med vad som angivils i reformen, . Vid inflation blir brytpunkten i fast penningvärde ungefär 95 000kr. Detta innebär också attantalet villaägare som drabbas blir större än vad som ^angetls i debatten,åtminstone från regeringspartiernas och socialdemokraternas sida. Ingen önskarannat än låg inflationstakt. Men - det tror jag budgetministern är överens medmig om - man måste ändå vara realist. ^Äsbrink skriver i den artikel jagtidigare citerade även följande: "Naturligtvis skapas genom skallereformeninte någon garanti för alt inflationen faktiskt kommer att pressas ned tillnivån 5,5 ^%. Det behövs en lång rad andra åtgärder för attinflationsbekämpningen skall bli framgångsrik." Skulle inte delta lyckaskommer vi i ett läge där vi får skärpt skattetryck och där reformen som sådanurholkas. Till detta kommer ^naturiigtvis också osäkerheten om vad som kommeralt ske efter 1985, liksom osäkerheten om det verkligen blirmarginalskattesänkningar enligt förslaget. Herr talman^!^ Jagskulle avslutningsvis vilja be ^budgelministern svara på de två frågor jagställde: Om ^inkomslutvecklingenunder genomförandeperioden överstiger 5,5 ^%årligen, skulle det då bli ettskärpt skattetryck? Om budgetministern troralt man kan hålla löneutvecklingen inom de ramar som ^angetls, varför inteacceptera ett fullt inflationsskydd, så att inga risker för urholkning finns? 3 Förste vice talmannen ^TROEDSSON ^(m); Jag tackar budgetministernför svaret på den första och den andra frågan. Den tredje frågan, om kommunernaavses få full kompensation för del minskade skatteunderlag som skulle bliföljden om ^arbetsgivar-^avgiflshöjningen eller ^promsen avräknades frånlöneutrymmet, har - såvitt jag kan förstå - inte besvarats. Min första fråga gällde om^budgelministern fortfarande anser att skattereformen skall ^totalfinansieras.Frågan föranleddes av ett uttalande från ^budgetdepartemenlets talesman vid dentekniska presskonferensen om skalleomläggningen. Vid denna hävdades delnämligen att det var fråga om en höjning av arbetsgivaravgifterna elleren ^proms på 3 ^%. Detta skulle, såvitt jag kunde förslå - och del bekräftas nuockså i svaret - bara täcka en del av de somskatteomläggningen uppgavs kosta netto. Jag fick därför denuppfattningen att regeringspartierna numera kunde tänka sig altskatteomläggningen åtminstone delvis betalades genom besparingar, på samma sättsom i fråga om momssänkningen, eller på annat vis, t. ex. genomsjälvfinansiering. Det skulle nämligen ha varit till en klar fördel för vårtkonkurrensläge gentemot omvärlden, om man finansierade omläggningen på ettmindre farligt sätt än genom kraftigt höjda löneskatter eller ^proms - dettainte minst som erfarenheten visar att bara av en höjning avarbetsgivaravgifterna tas ur löneutrymmet och att återstoden, ungefär 70 %^,^övervältras framåt på kostnader och priser.