prot · G509169 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:169 1 §Föredrogs och hänvisades Proposition 1981/82:225 tillskatteutskottet 2 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /82:38 och 39 betänkanden /82:43-46, 48 och 50 betänkanden /82:60 och 71 betänkande 1981/82:28 betänkande 1981/82:37 betänkanden /82:36 och 37 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1981/82:23 om regionalpolitik (prop. 1981/82:100, 1981/82:113 och1981/82:150). Beträffande detta betänkande hade utskottethemställt att detsamma skulle avgöras efter endast en bordläggning. Anf.1 (vpk): fick ledamöter tillgång tillarbetsmarknadsutskottets betänkande 23 om regionalpolitik. Betänkandet omfattaravsevärt mer än 300 sidor. Antalet punkter för beslut är 185. Inte mindre än 85reservationer är fogade till betänkandet. Närmare 120 motioner med sammanlagtca 270 delyrkanden behandlas i betänkandet. Alltdetta skall ledamöter ta ställning till - vi fick alltsåbetänkandet . Detta är faktiskt snudd på skandal. Det kaninte, herr talman, vara ägnat att övertyga allmänheten om att riksdagensledamöter på ett tillfredsställande sätt har möjligheter att ta ställning, tillfrågor som rör arbete och utveckling i olika delar av landet. Förett parti som hindras att delta i utskottsarbetet är givetvis svårigheternasärskilt stora. Men det torde i denna fråga vara så, att de allra flesta riksdagsledamöternaupplever situationen som otillfredsställande. Jag anser inte att ansvaret ligger påkammarkansliet eller arbetsmarknadsutskottet och dess personal och ledamöter.Ansvaret faller helt på regeringen som dels förhalat propositionens avlämnandetill , dels avlämnat propositionen så sent att den kommit vid sammatidpunkt som ett stort antal andra propositioner. Det är med hänsyn tillarbetssituationen i inte möjligt att begära förlängd tid förgenomgång av detta ärende. Vpk-gruppen vill dock protestera mot handläggningen.Vi hoppas att detta skall leda till en annan tingens ordning i fortsättningen. 2 (): Låt mig säga att jag gärna instämmer i BertilMåbrinks inlägg här när det gäller de svårigheter som råder för kammaren ochför att hantera en rad stora ärenden som kommer i slutet av varjeriksmöte. F. ö. avser jag att ge en särskild kommentar om den saken i detanförande som senare följer. Det är ett stort ärende. Tre propositioner berörshelt eller delvis. Antalet motioner är 118. Sedan finns det naturligtvis ocksåen rad trycktekniska och andra frågor som måste få ta sin tid. Men som jagsagt, detsamma gäller f. ö. flera ärenden som har att ta ställningtill. Sedan skall väl ändå tilläggas att vpk:s kammarledamöterliksom utskottsledamöterna har fått samma material och samma information viasina kontaktmän. Jag yrkar bifall till att detta ärendebehandlas efter endast en bordläggning. 3 (): Jag förstår hur vpk-gruppen känner det. Jagvet att också många enskilda ledamöter i den socialdemokratiska riksdagsgruppenär irriterade över att de inte har kunnat få ta del av detta betänkandetidigare. Men det är precis som säger: Arbetsmarknadsutskottetkan knappast klandras för detta. Propositionen har aviserats ochborde enligt regeringens egna bedömningar kommit mycket tidigare. Den kom nusent , som många andra stora, viktiga propositioner ocksåhar kommit till arbetsmarknadsutskottet - det har gällt tekoindustri,arbetslöshetsförsäkring och mycket annat. Det har även för utskottet varit enmycket pressad arbetssituation. Tyvärr har vi inget annat val än att trots denna korta tidändå ta upp diskussionen . Jag villslutligen yrka bifall till förslaget om endast en bordläggning. 4 (): Även den moderata gruppen i utskottet har påallt sätt försökt medverka till att ärendet skall behandlas så snabbt vi kan,men endast under den förutsättningen att vi har gått till verket så noggrantsom möjligt. Vi har medverkat till att bereda de länsstyrelser och kommuner somvelat lägga värdefullasynpunkter på förslagen möjlighet att komma till tals i utskottet. Vi har ocksåmedverkat till att det blir en serie följdreservationer genom en konstruktionav andra reservationer så att vi skall kunna nedbringa voteringstiden. Detta är några uttryck för vår medverkan till att på alltsätt föra fram detta betänkande inom rimlig tid. Sedan överläggningen i denna delvar avslutad, biföll kammaren utskottets framställning om att ärendet skulleavgöras efter endast en bordläggning. Den fråga kammaren går att diskutera i dagomfattas av stort intresse och stort engagemang. Det vittnar motionsfloden ochden digra talarlistan om, och det är ur min synpunkt glädjande att en såcentral fråga som den regionala utvecklingen omfattas av detta intresse. Får jag sedan, herr talman, med anledning av denordningsfråga som diskuterades, säga att propositionen avlämnades iaviserad tid. Den aviserades till i propositionsförteckningen somförelades kammaren vid början, och den kom kammaren till hända påutsatt tid. Från regeringens sida har alltså inte skett någon försening. Det kanske också bör sägas att den omständigheten attpropositionen inte var aviserad förrän till beror på att denregionalpolitiska propositionen har föregåtts av ett omfattande arbete, därinte minst regionalplaneringsarbetet ute i länen har varit en viktig del. Till de stora försyndelserna i svensk efterkrigspolitikhör att ansvariga politiker alltför länge blundade för de sociala problemen somfolkomflyttning och regional obalans skapar. Den utan all jämförelse mestödesdigra perioden för glesbygden i detta land hade vi närskogslänen avfolkades med runt 10 000 människor. Det var då Aftonbladetapplåderade den förda politiken, bl. a. i en beryktad ledare med rubriken. Då fördes det fram en arsenal avåtgärder som främjade geografisk rörlighet - liktydig med utarmning avglesbygden och koncentration till några få storstadsområden -, byggandekvoterades så att glesbygdskommuner var förhindrade att i vissa fall alls byggabostäder och de areella näringarna, som är basen för glesbygdssysselsättningen,sattes i en tvångströja som innebar en sysselsättningsminskning bara i jord-och skogsbruk med 25 000 personer . har vi en helt annan situation. haravgången från basnäringarna i glesbygden varit mycket obetydlig,bostadsbyggandet på landsbygden uppgick till 5 000årligen och landsbygdens befolkningsutveckling var kanske den mest positiva påett helt sekel . har skogslänenhaft en nettoflyttning och storstadslänen en in- och utflyttning som i stortsett vägt jämnt. Denna utveckling har fortsatt av1980-talet. Även befolkningsutvecklingen i den utpräglade glesbygden harförbättrats avsevärt: var minskningen bara en sjättedel avvad den var 1965-1970 och blott entredjedel av vad den var 1970-1975. Socialdemokraternahävdar i sin partimotion att det går en klar skiljelinje mellan den första ochden andra hälften av det förra decenniet. Den som studerar fakta i målet fårdock inga belägg för detta när det gäller den regionala utvecklingen. Tillskillnad från vad som var fallet ökade således skogslänen sinbefolkning . Den totala sysselsättningen har utvecklatsparallellt i skogslänen och storstadslänen 1976-1981, och strängt taget gällerdetta också industrisysselsättningen, även om skogslänen åsamkades en svacka 1978och 1979. Regionalpolitikenhar aktivt bidragit till denna utveckling. Av lokaliseringsbidragen gick 37 %till det s. k. inre stödområdet 1965-1970, 1970-1975 och 1975-1979.Såsom utskottet anger i betänkandet kan 75 000-100 000 människor i skogslänenanses ha fått sin försörjning tack vare den sysselsättning som skapats genomdet regionalpolitiska stödet. Regionalpolitikenär en del av en allmän välfärdspolitik och innehåller därtill ett viktigtutjämningsmoment. Regional balans är bra såväl för glesbygden, vilken genomdenna kan få jämlikare sysselsättningsmöjligheter och förbättrad service, somför storstadsområdena, vilka genom minskad koncentration ges förutsättningarför bättre miljö och bättre sociala villkor. För vissa grupper spelar regionalpolitikendock större roll än för andra. Det gäller dem som är verksamma iproduktionsapparaten, som genom att vara konkurrensutsatt ställs inför dethårdaste trycket i den strukturomvandling som sätter sin prägel påindustrisamhället. Regionalpolitikenmåste syfta till att bygga upp en mindre sårbar struktur, präglad av mångfald,varierad verksamhet och många, små enheter, om inte de yrkesverksamma iindustri, jord- och skogsbruket skall bära en oproportionellt stor börda vidförändringar i ekonomin. Just en sådan inriktning har den proposition sombehandlas , där kravet på allsidigt sammansatta, decentraliseradesamhällen med närhet mellan bostad, arbete, service och fritidsmöjligheteranges som angeläget för strukturarbetet. Bristanderegional balans drabbar dem som står utanför arbetsmarknaden särskilt hårt. Omkravet på arbete åt alla ungdomar skall uppfyllas krävs en politik somundanröjer den permanenta undersysselsättningen i glesbygdslänen mer än någotannat. En av de viktigaste ungdomspolitiska uppgifterna måstebli att undanröja klyftan i fråga om sysselsättningsmöjligheter för ungdom iolika delar av landet. Kravetpå jämställdhet mellan kvinnor och män har genom den proposition som vi nubehandlar skjutits fram som en central del av regionalpolitiken. Jag skullevilja hävda att regionalpolitiken i jämställdhetssammanhang är ett av deabsolut viktigaste politikområdena, vilket sorgligt nog oftast helt kommer borti debatten. Klyftan mellan länen vad gäller sysselsättningsgraden för kvinnorminskade med nära nog en tredjedel , vilket är enanmärkningsvärd förbättring med tanke på att dessa år i den internationellaekonomin sammanfaller med den värsta arbetslöshetsperioden på ett halvsekel.Trots att 190 000 fler kvinnor finns i förvärvsarbete än sedanvisar dock länsplaneringens prognoseratt stora insatser krävs, om jämställdhet skall etableras på arbetsmarknaden.Det förhållandet att både mannen och kvinnan i familjen förvärvsarbetar bordeinnebära den definitiva dödsstöten för de även tidigare oacceptabla tankarnaatt geografisk omflyttning skall vara ett förstahandsin-strument när det gälleratt klara arbetsmarknadsproblem. En sådan politik-som vi upplevde under1960-talet - utsätter människor för sociala problem som vi inte kan acceptera,om vi vill skapa ett välfärdssamhälle i detta ords egentliga bemärkelse. Skallvi skapa social trygghet, välfärd och god miljö, måste vi via regionalpolitikenflytta maskiner och arbetstillfällen i stället för att medarbetsmarknadspolitiska medel flytta arbetskraften. Låt mig så, herr talman, kommentera några av de mergenomgripande förändringar som föreslås i årets proposition. Ett samlat länsanslag införs, som minskarcentralstyrningen och ökar möjligheterna för de folkvalda på länsnivå attavväga insatserna efter de specifika problem som finns i länen. Möjligheterna till sektorssamordning förstärks pålänsnivå, och länsplaneringen förändras så att man i varje län i störreutsträckning får inrikta sin planering på de problem som där är mest angelägna.Det är min bestämda övertygelse att detta innebär en effektivisering ochdessutom en förbättrad länsdemokrati, vilken f. ö. kan bli än bättre, om beslutså småningom fattas i enlighet med länsdemokratiutredningens förslag. På båda dessa områden är socialdemokratin motståndare tillreformerna, och man slår vakt om centralstyrning på ett ökat decentraliseratbeslutsfattandes bekostnad på ett sätt som jag finner anmärkningsvärt. Centralism präglar även socialdemokratins förslag iövrigt. Således slår man vakt om den centrala ortsklassificeringen, och manvill uppenbarligen koncentrera insatserna inte till de sämst ställdaglesbygdsområdena, utan till glesbygdslänens tillväxtcentra. Denna politikdrabbar inlandet särskilt hårt -situationen i förbättras exempelvis integenom en satsning på , och . Att ortsklassificeringen nuavskaffas och att stödet mer inriktas på de verkligt drabbade regionerna istället för på primära centra är en stor framgång, och jag välkomnar att allapartier utom socialdemokratin insett detta i samband med behandlingen av åretsproposition. Ett uttryck för att de sämst ställda delarna av landetprioriteras hårdare är insnävningen av stödområdet. Socialdemokratin har inteheller accepterat detta, vilket ur allmänpolitisk synpunkt är ;anmärkningsvärt,eftersom solidaritet måste förutsätta att just de sämst ställda delarna avlandet kommer i främsta rummet. Inga ordridåer i världen kan emellertid döljaatt det främst blir och inlandskommunerna som får betala, närregionalpoli-tiskt stöd föreslås till orter som , , ochBorlänge. Socialdemokratin har också föreslagit planeringstal somför skulle innebära en befolkningstillväxt som med 20 000invånare överstiger utskottsmajoritetens förslag för perioden fram till 1990.Det är-som jag skulle vilja kalla det - fegt att socialdemokratin inte samtidigtanger varifrån dessa människor skall tas. Politisk hederlighet borde ha gjortatt ni justerat ned planeringstalen och öppet visat att ni i konsekvensens namnär bereddaatt acceptera följden av detta, dvs. en folkminskning i , Jämtlandeller något annat län som blir mest drabbat, om koncentrationspolitiken återfår göras till ett mål. Regeringen har föreslagit mycket omfattande insatser förNorrbotten. Den regionalpolitiska propositionen och kompletteringspropositioneninnebär sammantaget 300 miljoner i särskilda insatser för att långsiktigtstärka sysselsättningen, 1,6 miljarder i sänkta produktionskostnader för defyra kommunerna i malmfältsområdet genomdifferentiering av arbetsgivaravgiften, prioritering av länet när det gällerfördelning av länsanslag och i stödområdesindelningen, nytt industricentertill m. m. Det är heller ingen tillfällighet att får mestresurser när det gäller såväl glesbygdsstödet som de genomförandeanslag ianslutning till länsplaneringen som införts sedan regeringsskiftet 1976.Effektiviteten i detta stöd till de sämst ställda delarna visas exempelvis avatt glesbygdsstödet betytt mer för sysselsättningen i en kommun som änlokaliseringsstödet . Jag är mycket glad över att glesbygdsstödet nu allmäntaccepterats. I oppositionsställning föreslår socialdemokratin t. o. m. mer änregeringen gör på detta område, vilket med tanke på socialdemokraternasglesbygdspolitik under deras regeringstid visar att glesbygden har allt attvinna på att socialdemokratin befinner sig i opposition. I propositionen anges också, nu med stöd från utskottet,att den offentliga sektorn måste decentraliseras. Med det stöd som riksdagenger finns det goda skäl att tro att en utflyttning av exempelvis 10 eller 25 %av de centrala verkens anställda kan bli väl så effektivsom en utflyttning av befintliga verk i deras helhet skulle vara. Låt mig säga några ord om regionalpolitikensrelation till den ekonomiska utvecklingen. Det är uppenbart attregionalpolitiken nu mer måste inriktas på att främja nyföretagande än på attförmå storföretagen att etablera filialer i områden med sysselsättningsproblem.Det är uppenbart att tillvaratagande av regionala resurser, som främjas av attexempelvis fastbränslehantering nu också kan ges regionalpolitiskt stöd, får enallt viktigare roll. Dessutom blir det viktigt att påverka den offentligasektorn och den privata tjänstesektorn. Jag välkomnar därför att enparlamentarisk utredning föreslås av utskottet för att utvecklaregionalpolitikens medel inför kommande riksdagsbeslut. Inte minst ur regionalpolitisk synpunkt är det viktigt meden ansvarsfull ekonomisk politik. Också regionalpolitiken berörs avbesparingar, men det är viktigt att klargöra vilka risker glesbygden utsättsför om inte politiken nu inriktas på samhällsekonomisk balans. Om vi inte harsamhällsekonomin under kontroll riskerar vi att få en politik inriktad påtillväxt till varje pris. Överbudspolitik leder på så sätt fram till ensituation där stimulans sker av geografisk omflyttning och solidaritet medglesbygden kommer på undantag. Därför är en ekonomisk politik som vågar taimpopulära beslut för att stärka samhällsekonomin och ett avvisande avöverbudspolitik i rådandebudgetsituation också i glesbygdens och den regionala balansens intresse. Jag skulle vilja uttala ett tacktill arbetsmarknadsutskottet för ett utomordentligt gediget arbete. Det är ettomfattande material man har haft att hantera i propositionerna och i den storamotionsfloden. Jag skulle också vilja säga att det är med tillfredsställelsejag noterar att propositionerna i allt väsentligt bildat underlag förutskottets majoritetsskrivning. 6 (): Låt mig först ytterligare kommentera dettamed handläggningen, eftersom tog upp den saken. Han sade att detinte var på det sättet att regeringen kommit . Nej, inte om man baraser till vad som stod i propositionsförteckningen, som lämnades i början pååret. Men den här propositionen har ju en mycket längre historia. förespeglades vi iarbetsmarknadsutskottet vid ett besök på departementet att det skulle komma enproposition om samordnad regional- och arbetsmarknadspolitik. Propositionen omde arbetsmarknadspolitiska riktlinjerna för framtiden kom . Det komingen proposition om regionalpolitiken. Då förespeglades vi att den i ställetskulle komma . Det kom ingen proposition . Vi förespegladesdå att den skulle komma . Om man ser formellt till propositionsförteckningen, harNils Åsling rätt, men i realiteten är det så att det tagit mycket förregeringen att få fram denna proposition. Det kanske man kan förstå, men det ärbeklagligt att det blivit så för oss i riksdagsarbetet. hölls ett mycket intressantseminarium i . Tyvärr blev det dåligt uppmärksammat i pressen. Det varArbetarrörelsens internationella centrum - förkortat AIC - sorh samlat forskareoch politiker från , och för att diskutera effekternaav den politik och för. Att Reaganism och Thatcherism ledertill hög arbetslöshet är det ju ingen som längre kan tvivla på. Tyvärr tyderdet mesta på att de arbetslösa i många länder ute i världen, inte minst iEngland och , kommer att bli ännu fler. Men de som står för det slagspolitik som och är symbolfigurerna för, tycks inte märkbartoroade eller skärrade. De tycks leva i föreställningen attarbetslöshetsproblemen är koncentrerade till de arbetslösa själva och att dessaegentligen lever ganska gott - försörjda som de är av samhället. Professor från kunde på AIC:s seminarium visaatt båda dessa föreställningar är vanföreställningar. I sin forskning har hanfunnit ett mycket klart samband mellan höjningar i arbetslöshetstalen ochsjälvmord, förstagångsomhändertagningar vid psykiatriska sjukhus liksom ocksåfysiska sjukdomar. Den långvariga arbetslösheten drabbar den arbetslöse självmycket hårt. Bara mycket starka personer klarar sig oskadda genom en långvarigarbetslöshet. Men professor undersökningar visar också attarbetslösheten i högsta grad berör även dem som är sysselsatta - de som har kvarsina jobb. Depressioner, aggressioner ökar i samhället. Hjärt- ochkärlsjukdomarna drabbar fler, framför allt sysselsatta. Ingen går helt fri frånarbetslöshetens skadeverkningar. Professor siffror visar att ocksårelativt små ökningar av arbetslösheten ger ökningar i dödsfall och sjukdomar. Arbetslösheten gör oss fattigare, ovänligare och sjukare.Det finns få politiska uppgifter som är viktigare än att bekämpaarbetslösheten. Regionalpolitiken, som vi skall diskutera här , är ett avhjälpmedlen just i den kampen. Med regionalpolitikens hjälp skall dessutomservice och god miljö göras tillgänglig för alla människor i vårt land. Vi har från socialdemokratiskt håll vid flera tillfällenframhållit att våra möjligheter att uppnå regionalpolitikens mål sist ochslutligen blir beroende av vår förmåga att stärka den totala sysselsättningen ilandet. har vi fått en handfast påminnelse om det riktigai denna bedömning. Regionalpolitiken har använts för attsöka lösa den akuta industrikrisen i stället för att lösa långsiktiga regionalaobalansproblem. Det har inte varit någon framgångsrik politik. Vi anser detnödvändigt att renodla regionalpolitiken från de industripolitiskaoch arbetsmarknadspolitiska instrumenten. Det är, som det har sagts förut, ett mycketomfattande betänkande från arbetsmarknadsutskottet som vi skall diskutera här . Antalet reservationer är också "imponerande" - 87 stycken. Jagär inte helt säker, men jag tror att det är ett rekord. Jag hoppas att det skalldröja länge i varje fall innan vi i arbetsmarknadsutskottet slår det rekordet.Vi har delat upp de socialdemokratiska reservationerna på tiotalet talare, menändå kommer det naturligtvis inte att vara möjligt för oss att här i debatten idetalj motivera alla våra ställningstaganden. De starkt försämrade förutsättningar förregionalpolitiken som den borgerliga politiken medfört leder till tvåväsentliga slutsatser, dels att tillgängliga regionalpolitiska resurser i alltväsentligt måste reserveras för de svårast utsatta områdena i norra ,medan strukturproblem i bör angripas främst med industripolitiskaåtgärder, dels att man i varje län måste utveckla ett antal större,väl differentierade -vad vi kallar robusta - arbetsmarknader, som kan utgöraryggraden i länens näringsliv och vara ett stöd för omgivande mindrearbetsmarknader och som kan nås av ett betydande antal människor genom pendhngoch goda kommunikationer. Stora ansträngningar måste göras för att skapa ny sysselsättningi skogslänens inlandskommuner. Situationen där är på många håll oerhörtbekymmersam. Det framgår bl. a. av det utredningsmaterial som ligger till grundför den här propositionen och utskottets arbete. Utredningen om vissaregionalpolitiska medel visade att av de 23 kommuner som hade en relativarbetslöshet som var minst två gånger större än riksgenomsnittet tillhörde 20kommuner stödområde 5 eller 6. Även i dedelar av skogslänen som inte kan räknas till de inre delarna finns det ettflertal kommuner som har drabbats av djupgående sysselsättningsproblem,framför allt på grund av de senaste årens kriser i basindustrierna. När detgäller frågan om vilka kommuner och kommundelar som bör ges högsta prioritet idet fortsatta regionalpolitiska arbetet har vi samma bedömning som ochfolkpartiet, bortsett från att vi anser att regeringens ursprungliga förslagatt bör placeras i stödområde C är den lämpligaste. Men vi anser att regeringen och de borgerliga ledamöternai utskottet gjort en alldeles för snäv bedömning av situationen i skogslänensom helhet. Vi anser det vara en felsyn att utesluta skogslänens centralorterfrån stödområdena. All erfarenhet visar att dessa orter på grund av sinvälutbyggda privata och offentliga service har en särskild attraktionskraft bl.a. när större företag överväger att lägga ut filialanläggningar. Erfarenhetenvisar också att om stora företag lägger ut filialer till skogslänens huvudorterså för det med sig positiva spridningseffekter ute i de berörda länen, inteminst genom att underleverantörer får sysselsättning. tycker de flesta att alla vuxna - alltså ävenkvinnorna - skall ha rätt till ett eget förvärvsarbete. Skall det vara möjligtför familjer med flera vuxna att ha jobb, hålla samman i familjen och stannakvar i sin hemtrakt, då krävs det stabila, väl differentierade arbetsmarknader.Det krävs samband och samverkan mellan orter, och den frågan måste ocksåskjutas mer i förgrunden för regionalpolitiken. Den här helhetssynen på skogslänen innebär att visocialdemokrater föreslår ett stödområde D, som skall omfatta samtliga dekommuner i , , , ochVärmlands län som inte omfattas av utskottsmajoritetens förslag. De kommunerdet gäller är alltså: , , , , , ,, , , , , , , , ,, , , , , , , ochKristinehamn. För detta nya stödområde föreslår vi att lokaliseringsbidragskall kunna utgå med högst av godkänt stödunderlag. Och vi räknar upp dettotala anslaget med hänsyn till detta. Innebär det att vi socialdemokrater, som här förut, bara vill satsa på dessa i skogslänssammanhang relativt storaorter? Nej, naturligtvis inte. Det framgår också mycket klart både av det somsägs i vår motion och av de beslut som vi har fattat i utskottet.Inlandskommunerna skall, som jag sade tidigare, komma i första hand - få dethögsta stödet.