prot · G50987 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag tycker att det är en riktig policyförsäkringskas-sorna har att säga till en försäkrad som inte är nöjd med ettbeslut att han eller hon har möjlighet att överklaga. Jag tycker all det är enskyldighet för försäkringskassorna och deras personal att tala om atl denförsäkrade har möjlighet atl överklaga, om han inte är nöjd med beslutet. Sedan vill jag bara ge ett exempel på vad det kan innebärafören familj, om man fär vänta på beslut från försäkringsrätten ; En familj med ett handikappat barn söker vårdbidrag.Pensionsdelegationen beslutar att inte bevilja vårdbidrag. Beslutet överklagas.Modern har slutat sitt arbete för att vårda barnet och räknar med vårdbidragetsom lön. Värdbidraget är f. n. Anser försäkringsrätten attvärdbidrag skall utgä får modern efter tvä är ut . Jag har alltså räknat med nuvarande bidragsbelopp. Modern fåremellertid pensionspoäng endast , det är hon får ut vårdbidraget. Hongår i detta fall miste om pensionpoäng för ett resp. . Det kan vara tillnackdel för henne, dä hon skall fä sin ålderspension från ATP. Man mäste hafull pensionspoäng, , för att få full pension. Till della kommer familjenslånga väntan pä besked från försäkringsrätten, en lid som säkerligen är väldigtpressande. Visst är det bra när pengarna kommer, men för de allra flestafamiljer hade det varit bättre, om de fält . istället för alt på en gäng fä . Jag skullekunna nämna fler exempel, men jag skall avstå. 28 600 icke avgjorda mål är en hög siffra - alltför hög.Men det är när man ser hur enskilda människors levnadsvillkor påverkas som manriktigt förstår konsekvenserna av de länga handläggningstiderna -konsekvenserna för de sjuka, de handikappade och för dem som sökerförtidspension. Det är deras situation som vi aldrig får glömma. Jag har observerat alt i behandlingen av detta ärende hardeltagit fyra ledamöter som jag vet tillhör olika pensionsdelegationer. Tyvärrhar endast tre av dem skrivit under reservalion nr 3 om inrättande av en fjärdeförsäkringsrätt. Jag tror att alla som är ledamöter i olika pensionsdelegationerär djupt oroliga och beklagar de långa väntetiderna, som är till hinder i Åtgärder för att förbättra försäkringsdomstolarnasarbetsläge, m. m. Åtgärder för ati förbättra försäkringsdomstolarnasarbetsläge, m. m. Om därför något namn saknas vid reservationen, så gär det naturligtvisalt rätta till i den kommande voteringen. Jag hoppas också att övrigakammarledamöter som ingår i olika pensionsdelegationer tar fill varamöjligheten att medverka fill att antalet icke avgjorda mål minskas. Jag yrkarbifall till reservation nr 3. 50 i (): Jag fär anmäla mig som den fjärdepensiondelegationsord-föranden som inte har skrivit under s-reservafionen.Anledningen är den som jag har redogjort för, nämligen att jag intetror att man kan avverka fler mål bara för att man placerar domare i istället för i eller vid någon annan försäkringsrätt. Det är det somär skillnaden mellan den socialdemokratiska reservationen ochutskottsmajoriletens förslag. Förhållandet var precis detsamma . Viökade dä antalet tjänster för domare och handläggare på de olikaförsäkringsrätterna vid samtliga tre domstolar, medan socialdemokraterna ävendä reserverade sig för alt vi skulle förlägga förstärkningen till . Jaghar fidigare sagt här, och det förtjänar kanske att upprepas, att det tar sintid - det har vi konstaterat - att få en organisation som en försäkringsrätt ieffektiv verksamhet. Det är i den förvissningen som jag har ansett att det ärriktigare att förlägga de förstärkningar som beslutades vid förra ochde som föresläs till samtliga tre försäkringsrätter. frågar: Oroar sig inteutskottsledamöterna? Jo, verkligen! Jag är säkerligen lika orolig somAnna-Greta Skantz. Vi kanske skall ta pulsen på varandra och se vem som är mestorolig. Det är bara del atl våra uppfattningar skiljer sig när del gäller varförstärkningarna skall placeras. Också jag känner oro när försäkrade fär vänta på beslut iolika ärenden. nämnde värdnadsbidrags- och pensionsärenden.Jag har precis samma uppfattning som hon i det fallet, att detta är myckeloroande. Men del är naluriigtvis också besvärande att man i en del av våraförsäkringsärenden har så besvärliga handläggningsrutiner och bestämmelser attde inte med fullständig säkerhet kan tolkas av vare sig pensionsdelegationer,försäkringsrätter eller försäkringsöverdomslolen. Del är kanske på del sättetatl och andra krånglar till bestämmelserna, så att den enskildamänniskan, som skall få del av förmånerna, inte heller kan tolka dem. Jag tror, , att vi är besjälade av sammavilja att bela av ärendebalanserna. Det är bara när det gäller vilken väg viskall vandra för att nä mälet som våra meningar skiljer sig. 51ANNA-GRETA SKANTZ (s); Det är ju glädjande att iGustafs och jag känner samma oro, men det hjälper inte de försäkrade som haröverklagat etl beslut av en försäkringskassa. Jag har ett intryck av att man pånågot sätt skjuter problemen framförsig, och det känner jag stor oro över. När man med siffror kan visa attärendebalansen icke minskar utan snarare ökar, borde man, tycker jag, ta sig enfunderare och fråga sig om det är riktigt att förstärka var och en av de olikaförsäkringsrätterna, när balansen ökar mer hos en av dem. Borde man intefundera över om man skulle göra något annat och la ett mer radikalt grepp pähela problemet? Vadvi reservanter känner oro för är atl försäkringsrätten i bliralldeles för stor. Vi vet att man där har problem att få personallill de tjänster som man tilldelats. Till har utlokaliserats en radstatliga verk, bl. a. , och när det gäller konkurrens om tjänstervet vi att det mänga gånger är som går segrande ur den, om intestriden, så konkurrensen. Man söker i första hand till . Attde lagar som stiftar är svära för försäkringskassornaalt handlägga - det kan jag hälla med om. Föräldraförsäkringen t. ex. har ju,efter hand som den har byggts på, blivit svårare och svårare att tolka. Men jagtror att vi kan vara överens om att det är mer angeläget än något annat att vijust när det gäller arbelsskadeförsäkringen får fram avgöranden i fler ärenden.Det kan ligga något i det som säger, nämligen att osäkerheten nuär sä stor att det blir fler ärenden som överklagas än det skulle ha blivit, omman hade haft praxis att gå efter. Åtgärderför att förbättra försäkringsdomstolarnas arbetsläge, m. m. 52 iGustafs (c): Som jag sade är enigheten mellan och mig stor. Närdenna fråga diskuterades i utskottet skedde det med stort allvar. a. hur vi bör följa denna fråga. Det är angeläget att man nogaföljer hur utvecklingen blir när det gäller målawerkning och verksamheten vidrätterna. I utskottet sades att det är en självklarhet atl denna fråga måsteföljas noggrant av regeringen. Det finns väl anledning att vi ledamöter avdenna kammare som är verksamma i försäkringskassorna eller inomsocialförsäkringen i övrigt är pådrivare. Jag tror att vi har precis sammavilja alt komma till rätta med dessa problem. Som jag sade lidigare är det barai fräga om färdvägen som det skiljer sig. Anf.53 (): Jag tycker att vi alla kan vara aktiva. Men jag skulle faktiskt viljasäga att de som tillhör regeringspartierna om några, när de ser vilkenutveckling vi har, borde ha alla förutsättningar att verkligen kunna påverkadet statsråd som är ansvarig för dessa frågor. Man kan ju alltid hoppas att delkommer ett förslag rätt snart. Överläggningenvar härmed avslutad. Informationssystem om levnadsförhållandena för barn och ungdom,m. Mom. 1(integrering av försäkringsdomstolarna med de allmänna förvaltningsdomstolarna) Utskottets hemslällan bifölls med 228 röster mot 84 förreservation 1 av m. fl. Mom. 2 (domförhetsreglerna i försäkringsrätterna) Utskottets hemställan bifölls med 157 röster mot 156 förreservafion 2 av m. fl. Mom. 3-5 Utskottels hemställanbifölls. Mom. 6 och 7 (anslag m. m. till försäkringsrätterna) Utskottets hemställan bifölls med 161 röster mot 152 förreservation 3 av m. fl. 9 § Informationssystem om levnadsförhållandena för barnoch ungdom, m. m. Föredrogs socialutskottets betänkande 1981/82:28 om enutredning om ett informationssystem om levnadsförhållandena för barn ochungdom, m. m. 54ANITA (); behandlar vi de två återståendeyrkandena i den socialdemokratiska motionen 1251 om insatserför barnens och ungdomarnas levnadsvillkor och uppväxtmiljö. I motionen har vi ställt krav pä att en utredning görs ommöjligheten att upprätta ett informationssystem rörande våra barnslevnadsförhållanden. Moiionen tar ocksä upp åtgärder för utveckling avbarnhälsovården och en ökad utbildning i barnkunskap för bl. a.sjukvårdspersonal samt frågor rörande den kommunala barnomsorgen. Vårt yrkande i motionen om resurser till en kvalitativförstärkning av barnomsorgen avslog . Detta krav har viförnyat genom att föreslå att 5 miljoner avsätts till lokaltutvecklingsarbete inom förskolan och fritidshemmen. Vi får medhåll i vårt kravav bl. a. , som i sin anslagsframställning framhåller atlbarnomsorgen är i stort behov av resurser för lokalt utvecklingsarbete. Meddessa pengar skulle det bli möjligt för kommunerna att följa och dokumenteradenna verksamhet i egna projekt. Den erfarenhet som sprids genom praktiskaförsök har ett mycket stort värde. Detta vårt förnyade krav på en kvalitativförstärkning av barnomsorgen kommer att behandla - ochförhoppningsvis slälla sig bakom. Vi läggeri motionen också fram förslag om att en samlad behovsbedöm- ning ochatt en utbyggnadsplan för den kommunala barnomsorgen skall arbetas fram medsikte på alt nå mälet full behovstäckning. Vid behandlingen av detta yrkande konstaterade utskottetalt de mål som 1976 uppställde för utbyggnaden av daghem ochfritidshem inte uppnåtts. Utskottet slog enhälligt fast att målsättningen förutbyggnaden av barnomsorgen slår fasl och alt en plan för den fortsattautbyggnaden av den kommunala barnomsorgen fram till full behovstäckning börutarbetas efter överläggningar med . Detta blev ocksä riksdagensbeslut och meddelades regeringen. Beslutet om att utbyggnadsmålet ligger fast har en storbetydelse för kommunerna, som har att förverkliga målet. Det är därförförvånansvärt atl socialministern i årets budgetproposition inte med elt ordberör hur hon tänker följa upp beslut. Utbyggnaden av barnomsorgen är viktig, inte bara förbarnen utan ocksä för att vi skall uppnä en ökad jämställdhet mellan män ochkvinnor. Vårt yrkande om att man skall skapa en fastare, merplanerad och tydligare målinriktad verksamhet i förskolan och de kommunalafamiljedaghemmen behandlades som målsättningen förbarnomsorgsutbyggnaden. Även här ställde sig bakom detsocialdemokratiska kravet att personalen i barnomsorgen måste fä en preciseradmålsättning för sitt arbete och klarare riktlinjer för vilket innehållverksamheten skall ha. beslut blev alt regeringen skall lägga fram enredovisning rörande målsättning och riktlinjer i så god tid att denna kanbehandlas innan det nya statsbidragssystemet träder i kraft . I det betänkande som vi nu behandlar tar manupp vårt yrkande om en utredning om ett informafionssystem rörande barnslevnadsförhållanden, en förstärkning av forskningsresurserna samt olikaförebyggande åtgärder i fråga om barnhälsovården. Visserligen kan man säga attsvenska barns hälsotillstånd är utomordentligt gott och att dagens ungdomi allmänhet är mycket öppnare, kunnigare och mer självständiga än tidigaregenerationers. Men det finns också negativa drag i samhällsutvecklingen sommäste uppmärksammas. Mänga barn har inle tillgång till båda sina föräldrarunder uppväxttiden. Många föräldrar har begränsad tid för vård av och umgängemed sina barn på grund av länga arbetsdagar. Den ekonomiska politik som harförts har haft negativa verkningar för barnfamiljernasekonomi, vilket drabbar barnens och ungdomarnas uppväxtvillkor. Vidare påverkarden stora arbetslösheten våra barn långl ner i åldrarna. Alkoholproblemet är fortfarande stort i samhället, ochdärtill kommer narkotikamissbruket. Arbetslöshet, dålig ekonomi,diskriminerande miljöer och en ofta hänsynslös kommersialism bildar ettsammansatt orsaksmönster. Skall vi komma till rätta med dessa problem krävsåtgärder över ett brett register i samhällsarbetet och på flera olika nivåer. Det är mot denna bakgrund som vi har yrkat att ettinformationssystem om barnens levnadsmiljö upprättas. Yttranden över motionenhar inhämtats från bl. a. , , delegafionenför social Informationssystem om levnadsförhållandena för barn ochungdom, m. m. Informationssystem om levnadsförhållandena för barn ochungdom, m. m. Därutöver har inkommit med enskrivelse, där den bl. a. har behandlat denna fråga. Remissinstanserna är ense om att det f. n. saknas ettinformationssystem rörande barns och ungdomars levnadsförhållanden i Sverigeoch att ett sådant system skulle kunna ges säkrare utgångspunkter förutformningen av samhällets allmänna barn- och familjepolitik. Visserligen finnsåtskilligt material redan insamlat, exempelvis i SCB:s barn- ochvuxenstatistik, i utredningar och i forskningsprojekt, men ett sammanfattandematerial saknas. säger att möjlighet bör finnas attkomplettera och bygga ut det befintliga informationssystemet och anser detväsentligt att tillräckliga resurser för forskning och kvalificeratutredningsarbete inom barnomrädet ställs fill förfogande. SCB anser att man kan börja med att kartlägga hur barn ochderas förhållanden belyses i nuvarande statisfik och efter en sådan utvärderingutarbeta en plan för ytterligare utveckling av statistiken. Delegationen för social forskning betonar i sitt remissvaratt det är angeläget att samfidigt utveckla ett system för information och redovisning av erfarenheter som ocksä kan tillgodose kommunernas behov av plane ringsunderlag. När det gäller forskningen om barn pekar delegationen påatt denna verksamhet är splittrad på mänga olika håll och huvudsakligen bedrivsi form av avgränsade projekt. Därför är det angeläget att man får en samladbild av den kunskap som redan finns och i och med detta får möjlighet attutnyttja befintliga resurser mer effektivt än vad som sker . tillstyrker helt i sitt remissyttrandeförslaget. understryker hur värdefullt det är medolika mätt på barns hälsa och utveckling för att man skall kunna belysa derassociala situation och levnadsvillkor. anser ocksä att detf. n. saknas en överblick över barns hälsa i flera avseenden och framhåller attdet finns ett stort behov av sammanfattande studier. Utskottet instämmer enhälligt i det socialdemokratiskamolionskravet, som har fått ett starkt stöd av remissinstanserna, och förordardärför att ett utredningsarbete sätts i gäng som syftar till att ettinformafionssystem rörande barns och ungdomars levnadsförhållanden utarbetas. I det andra yrkandet i motionen tar vi upp ett flertaldelfrågor. Det gäller t. ex. föräldrautbildningen, där det inte räcker medenbart landstingens insalser ulan krävs medverkan även av studieförbunden ochandra frivilliga organisationer. Att resurser ges till tidig information och stödåtgärdermedför att många mödrar med missbruksproblem blir motiverade och klarar av attbryta sitt missbruk av alkohol och narkotika. En av delfrågorna i motionen gäller att en fortlöpanderapportering av barnolycksfall krävs, för alt man pä rätt sätl skall kunnavidta behövliga åtgärder i syfte att komma till rätta med detta problem, somdrabbar många barn, ibland med konsekvenser för hela livet. SCB och barnmiljörådethar i sina remissvar ställt sigpositiva till att det införs en olycksfallsrapportering. Utskottet instämmeroch förutsätter att regeringen i samband med utredning om ettinformationssystem om barns levnadsförhållanden även eftersträvar att lösafrågan om registrering av barnolycksfall. Utskottetställer sig också bakom motionskravet att det är angeläget att ökade kunskaperom barn tillförs undervisningen vid utbildning av personal inom sjuk- ochsocialvård, t. ex. läkare, sjuksköterskor och kuratorer. Det kan gälla sådanasaker som samspelet mellan barn, familj och samhället samt praktisk erfarenhetav arbete inom förskola, social barnavård m. m. Jag har med detta anförande velat markera det glädjande i att densocialdemokrariska motionen om barns levnadsvillkor har fått en sådan posititvbehandling av bäde remissinstanser och utskott. Den enhälliga uppslutningenbakom mofionskravet inger förhoppningar om en snabb verkställighet av begärdaåtgärder från regeringens sida. Meddet anförda yrkar jag bifall till socialutskottets hemställan i betänkandet. Handikappanpassningav lokaler för trossamfund I detta anförande instämdeGudrun (). Överläggningen var härmed avslutad. 1981/82:29 Tilläggsbudget II, såvittavser bidrag till kommunala undervisningssjukhus (prop. 1981/82:101) 11 §Handikappanpassning av lokaler för trossamfund Föredrogs kulturutskottets betänkande 1981/82:15 omanslag till kyrkliga ändamål (prop. 1981/82:100). Ifråga om detta betänkande hålles gemensam överläggning för samtliga punkter.Under den gemensamma överläggningen får yrkanden framställas beträffandesamtliga punkter i betänkandet. Anf.56 (): Till kulturutskottets betänkande nr 15 har socialdemokraterna fogat enreservation som gäller bidrag till anskaffande av lokaler för trossamfund. Vianser att det borde vara självklart att möjlighet till handikappanpassningskall föreligga även i fråga om lokaler för trossamfund. Handikappanpassning av lokaler för trossamfund Det är helt enkelt enrättvisefråga, och utan pengar kan inte mycket göras. Visocialdemokrater i utskottet har alltså reserverat oss mot majoritetensförslag. En av mofionärerna, , kommer att utveckla den här fråganlitet mera, och jag nöjer mig med att yrka bifall fill reservationen, i vilkenframförs ett yrkande om höjning av anslaget med . Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 57 (); är ett genomorganiserat folkrörelsesamhälle. Folkrörelsernaengagerar en majoritet av befolkningen genom ett rikt förgrenat föreningsliv. Folkrörelsernastår också för en folklig kultur. De vill tillvarata och utveckla godaegenskaper hos den enskilde individen i en större gemenskap. De utgör vidareett fundament i den svenska demokratin. Häri har folkrörelserna haft fotfäste . Efter betydandesvårigheter i inledningsskedet kunde de växa sig starka och ta itu medväsenfliga uppgifter i utvecklingen av det svenska samhället. En förutsättningför att snabbt nå framgång var att skapa en stabil organisafion och läggagrunden till en varaktig lokal etablering. Det svenska klimatet är emellertid sådantatt utrymmen inomhus krävdes för att det skulle skapas möjligheter förfolkrörelsernas akfiviteter. Debanbrytande folkrörelserna-väckelserörelsen, ocharbetarrörelsen - tog saken i egna händer. Man byggde bönehus, kapell,ordenshus och Folkets hus för att skapa förutsättningar för sin verksamhet.Dessa samlingslokaler är en avgörande förutsättning för att föreningsliv ochfolkligt kulturarbete skall kunna vara levande och för att folkrörelserna skallkunna verka. De tillhör inte bara en ärorik historia, utan de har också enplats i vår nuvarande tillvaro. I en alltmera tekniskt utvecklad ochspecialiserad framtid måiste det finnas väsentliga uppgifter för folkrörelseroch frivilligt föreningsarbete. Det betyder att det också kommeratt föreligga stort behov av ändamålsenliga, samhälls- och tidsanpassadesamlingslokaler och andra frifidsmiljöer. Somframgår av utskottets betänkande har och jag i mofion 1322 yrkatpå likställighet i behandlingen av de samhälleliga bidragen ull allmännasamlingslokaler och bidragen fill trossamfundens lokaler när det gällerhandikappanpassning. I årets budgetproposition föreslås att bidrag tillsamlingslokaliteter i fortsättningen skall kunna lämnas utan begränsning inomav fastlagda beslutsramar. Förslaget gäller för upprustningsbidragtill allmänna samlingslokaler, såsom folketshuslokaler, ordenshus, bygdegårdarosv. Sommotionärer anser vi att den i detta förslag anförda motiveringen är tillämpligockså när det gäller möjligheterna att förbättra handikappanpass- ningen av trossamfundenslokaliteter. De socialdemokratiska ledamöterna i utskottet delar i sinreservation denna uppfattning. De borgerliga ledamöterna ställer sig däremotkallsinniga till kravet, och det vill jag beklaga. Jag yrkar bifall till densocialdemokratiska motionen. Handikappanpassningenav våra samlingslokaler är en fräga av hög angelägenhetsgrad, eftersom dessalokalers tillgänglighet är väsentlig för de enskilda människorna. Inom deläldre beståndet är svårigheterna för dessa ofta betydande - det gällerbeträffande samlingslokalsenheter både i det profana beståndet och inomtrossamfundens område. Därför är det verkligen beklagligt att vi synesmedverka till att trossamfunden inte skall få ekonomiska resurser fillgenomförande av lokalprojekt i den utsträckning som de själva bedömt vararealistisk. För det första kan bidragen fill dessa lokaler väsenfligt förbättraäldre människors möjligheter att utnyttja utbudet av sådana. För det andra kanman genom det socialdemokrafiska förslaget skapa en ökning av sysselsättningeninom byggnadsbranschen. Vi är ju överens om att det f. n. är vikfigt att satsaresurser för att skapa sysselsättning i vårt samhälle, särskilt om det bidrarfill att vi fär nyttigheter som vi kan ha glädje av i många årfionden. Dethar därför förvånat mig att det inte bland de borgerliga riksdagsledamöternafinns några som inser att det här gäller en viktig fråga. Det gäller även förtrossamfundens möjligheter att utvecklas som folkrörelser. Dessa möjligheterbefrämjas av att deras bestånd av samlingslokaler kan få ökad Ullgänglighet föralla. Handikappanpassningav lokaler för trossamfund 58 (): behandlar i sitt betänkande nr 15 flera olika ärenden,varav bara en punkt, nr 4, har förorsakat delade meningar i utskottet. Punkten4 gäller bidrag till anskaffande av lokaler för trossamfund. I mofion 1322 haryrkats på en höjning av anslaget med . Detta krav har, som nysspåpekats, utskottsmajoriteten inte kunnat biträda. Imofionen hänvisas till att det, när det gäller handikappanpassning av allmännasamlingslokaler, i budgetpropositionen föresläs att bidrag skall kunna lämnasutan begränsning av den beslutsram som gäller för upprustningsbidrag tillallmänna samlingslokaler. Motionärerna har tagit fasta på detta och har i sinmotion anfört, som förut redovisats här av en av motionärerna, att sammabestämmelser bör gälla trossamfundens samlingslokaler. Man har dock icke förtut detta i en alt-sats, och man har inte ett direkt krav på det i sin motion. Isammanhanget har man yrkat på en höjning av anslaget i fråga. Men utskottet harändå tagit fasta på de motiv som motionärerna har för sitt förslag när detgäller anslagsuppräkningen. Utskottet har för sin del uttalat att det ärönskvärt att en friare anslagsdisposition medges även när det gällerharidikappanpassningen av de fria trossamfundens samlingslokaler. Vi har dock,söm jag sade, inte kunnat Handikappanpassningav lokaler för trossamfund tillmötesgå motionärernanär det gäller uppräkningen av anslaget. Behovet av handikappanpassning färalltså fillgodoses inom de givna ramarna. Jag yrkar bifall till utskottetshemställan. Anf.59 (): Det är riktigt att vi i vär motion begär ett anslagstillskott på . I motionen argumenteras just för handikappanpassningen, sä vartpengarna skall gå behöver man knappast tveka om. Utskottsmajoritetensäger i sin skrivning att det är önskvärt med en friare anslagsdisposition.Därmed skulle man få ökade medel för handikappanpassningen. Men då skall vikomma ihåg att det sker på bekostnad av ny- och ombyggnad av trossamfundenslokaliteter. I det socialdemokrafiska krisprogrammet sägs att vi skall arbetaoss ur den ekonomiska krisen, att vi skall skapa bättre förutsättningar ochökad aktivitet inom byggnadssektorn. De' är via ett ökat byggande som vi skallkunna lösa en del av de ekonomiska problem vi har . Därför ligger detta ifiden. Det är en mycket god investering att öka sysselsättningen somman ger möjligheter att handikappanpassa en hel del av det äldre beståndet avtrossamfundens samlingslokaler.