prot · G50974 · 1981-12-31 00:00:00 — Beredskap för att möta kriser av denomfattning som drabbat finns över huvud taget inte. Den akuta krisen som uppstått i och medVänerskogskonkursen har, förutom de direkt berörda företagsenheterna, drabbatäven en rad entre- prenörer och underleverantörer. För att man skall klaraomställningen för dessa och därmed garantera en mjuk övergång till fortsatteller förändrad verksamhet, har vi s-ledamöter från i vår motionbegärt 4 milj. kr. i riskvilligt kapital. Vi föreslår också att inomutvecklingsfonden skall resurser skapas för att utan dröjsmål kartlägga behovetav särskilda insatser i dessa företag. Vidare har Vänerskogs konkurs orsakat en mycket stor oropå den värmländska virkesmarknaden. Virkesuppköpare slåss om virke. Det ärfråga om en mycket osund virkeshandel till priser som ligger långt över träffadevirkesavtal. Det är därför av stor vikt att virkesleveranserna till Värmlandsskogsindustri organiseras så, att vi får en lugn och stabiliserad marknad utaninslag av spekulationer i den uppkomna virkeskrisen. Samhälleliga styrmedel måste sättas in, så att råvarantill den värmländska industrin kan anskaffas till normala priser. Samhället kannämligen infe frifas från delansvar när det gäller att lindra sviterna efterden tragedi som har drabbat den värmländska skogsnäringen. Alla måste nu tasitt ansvar för att dels finna kortsiktiga lösningar som förhindrar att enheterslås ut och dels på lång sikt säkra skogsindustrins råvaruförsörjning. Långsiktigt krävs det en mycket mer ambifiös skogspolitikän vad de borgerliga regeringarna har bedrivit . I densocialdemokratiska motionen om skogsnäringen presenterar vi vårt alternativtill den borgerliga politiken. gäller det att trygga de arbetsfillfällen somi dag finns i det värmländska skogsbruket och den värmländska skogsindustrin. Jag kan nämna att Vänerskogs skulder uppges uppgåtill . I konkursboet finns fem sågverk och tvåmassafabriker. Omkring 3 000 anställda väntar ivrigt på besked. Ovissheten omvad strukturgruppen skall lägga fram för förslag skapar oro inför framtiden.Företag är utannonserade, och de anställda har ingen som helst aning om vilkasom kan tänkas blanda sig i den här budgivningen. Alla har dock samma önskan -att det tiU sist skaH komma en köpare som kan ha största möjliga produktion. Detär vad de anställda hoppas på. Här gäller det aft vinna eller försvinna. Detrör sig om tusentals jobb i ett krisdrabbat . Så många jobb som möjligtmåste räddas. Ingen möda får sparas. Jag vill också med ett par ord beröraWasabröd i . Jag anser nämligen - i likhet med vad som förts fram påledarplats i de senaste dagarna- att det är av oerhört storbetydelse vem som är ägare till Wasabröds fabrik i . Det finns ingensom helst garanti, med den köpare som varit aktuell,för aft företaget blir kvar i . Jag fäster för min del mycket stor viktvid den seriösa undersökning som har gjort,och jag undrar om regeringen -framför allt industridepartementet - har tagitdel av denna undersökning. Om inte så är fallet bör det ske möjligt. Jag vill sluta med att säga, att det sominträffat i och som bidrar till den allmänna oro vårt läns innevånareupplever - och som även talmannen mycket väl känner till - ändå inte får ledatill passivitet. resignation och uppgivenhet. Vi har rika naturtillgångar,tillgång på välutbildad arbetskraft, hög teknologi. Och vad som behövs ärett uppsving inom de industriella näringarna, så att våra drygt 8 000arbetslösa återigen kan finna tillvaron meningsfull genom att deras rätt tillarbete blir tillgodosedd. Vi måste med andra ord medverka till att återskapa denframtidstro som präglade det värmländska näringslivet under 1950- och1960-talet. 5WIVI-ANNE (): Den ekonomiska krisen har ingåendediskuterats i årets allmänpolitiska debatt. Jag avser att tala om krisen iGävleborgs län. hade vi i drygt 7 200 anmäldaarbetslösa, vilket överträffar november månads rekordnotering av arbetslösheteni länet. Arbetslösheten ökade med nästan 1 000 personer under december månad.Vid årsskiftet fanns endast 342 kvarstående lediga platser, vilket är denhittills lägsta bottennoteringen. På varje ledig plats går det alltså drygt 20arbetssökande, men för av de lediga platserna krävdes utbildning och/ellererfarenhet. 7 224 arbetslösa är den högsta arbetslöshetssiffra somnoterats i länet sedan arbetslöshetsstatistiken infördes. Dessutom har vi 4 558människor i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det gör sammanlagt nästan 12 000 människor. Naturligtvis är det kvinnor och ungdomar som drabbas mest.Av det höga antalet arbetslösa är kvinnor och ungdom under 25år - 5 000 ungdomar är arbetslösa. Det har alltid varit svårt för kvinnor att få arbete iGävleborgs län på grund av aft näringslivet i så hög grad är uppbyggt på tungabasindustrier. Men de senaste årens negativa sysselsättningsutveckling hargjort att hundratals unga flickor tvingats flytta från länet in tillstorstadsområdena, där det finns jobb. I dagens läge får inte ens unga, friska,starka män möjlighet att komma in på arbetsmarknaden i . Även på lång sikt finns oroande inslag i deutvecklingstendenser som råder för länet. Jord- och skogsbruket, industrinoch byggnadsverksamheten har minskat med ca 4 000 arbetstillfällen under desenaste fem åren. Den ökning som tidigare skett inom den offentliga sektorn harnu stannat upp på grund av regeringens svångremsåtdragning på kommuner ochlandsting. Om inga åtgärder vidtas kommer totalsysselsättningen att minskaunder , och de få arbetstillfällen som finns på dentraditionellt kvinnliga arbetsmarknaden blir allt färre. Under en lång följd av år har länet också haft enbestående dold arbetslöshet. Förvärvsintensiteten var 1980 för län57,och för riket . Länet skulle behöva tillföras ca 10 000arbetstillfällen för att få en sysselsättningsnivå som ligger i nivå medriksgenomsnittet. Det är infe många län som är så beroende av utvecklingeninom basnäringarna som . Länet kan indelas i tvåindustrialiserade stråk: ett nord-sydligt längs kusten, dominerat avskogsindustrin, och ett öst-västligt i den , , domineratav stålindustrin. Basnäringarna järn-stål och papper-massa sysselsätter direktca 25 000 personer. Eftersom kvinnornas förvärvsfrekvens är så låg kan manhävda att basindustrin direkt eller indirekt försörjer drygt 100 000 av länets294 000 invånare. Näst är vårt län det som är mest beroende avbasnäringarna. Näst är vårt län det som mist de flestaarbetstillfällena i tillverkningsindustrin. Näst och harGävleborgs län det högsta antalet arbetslösa både totalt och när det gällerungdom . Samtliga skogslän har haft en förödande utveckling desenaste åren, och är ett av de skogslän som drabbats hårdast.Byggandet i länet har dragits ned mycket kraftigt , vilket letttill stora sysselsättningsproblem dels bland byggnadsarbetarna över hela länetmed över 1 000 arbetslösa f. n., dels i byggmaterialindustrin, t. ex. i Edsbyn.En snabb och kraftfull satsning på ökat byggande måste till för att lösa dessaproblem. Vi socialdemokrater på Gävleborgsbänken har i våramotioner till årets riksdag lämnat förslag på åtgärder som kan vidtas för aftklara krisen i . I Söderhamnsområdet behövs en utveckling av demassaindustrier som finns. Bruk med anläggningar i ochSfrömsbruk har varit utsatt för spekulationer som har skapat osäkerhet omutvecklingen på de berörda orterna. Nedläggningar är beslutade i iSandvikens kommun, och det förhandlas om nedläggningar i i Gävlekommun. Kraftiga nedskärningar har skett i de största företageni kommun () och kommun (SKF) - sammanlagt 1 300arbetstillfällen. Staten måste ta ett ansvar för utvecklingen avbasnäringarna inom järn-och stålindustrin samt pappers- och massaindustrin. Detställer krav på energipolitiken, skogspolitiken och sannolikt på nya former förfinansiering av industriell utveckling. Strukturplaner behöver utarbetas för deberörda branscherna. Endast därigenom kan man undvika den slumpmässighet sompräglar den nuvarande utvecklingen. Kommunerna i länet måste ges rimliga ekonomiska resurserför att kunna hålla sysselsättningen uppe. presenterade undersökningarvisar att förändringar i skatteutjämningssystemet har missgynnat skogslänen.Kommunerna i har därigenom fått sämre möjligheter att skapaarbetstillfällen. har en låg statlig sysselsättning. Länetskulle behöva tillföras ca 2 500 statliga arbetstillfällen för atf nå den andelsom är genomsnittlig för riket. Man måste också slå vakt om den statligasysselsättning som redan finns i länet. Ett regionalt utvecklingsbolag bör inrättas vidutvecklingsfonden i . är det enda avNorrlands- och skogslänen där staten inte har gått in med speciellainsatser i form av regionala investment- eller utvecklingsbolag. Jag tror säkert, herr talman, att det finns en framtidäven för , men det förutsätter att det förs en annan politik. Vi behöver en regering som med kraft kan ta itu med våraproblem för att klara länet och landet ur krisen. 6ESSE (): är ett Htet land i världsgemenskapen.Vi bygger vår levnadsstandard främst på en modern och teknologiskt avanceradindustri. Vi är i stort beroende av världshandelns utveckling och av hur detgår med andra länders ekonomier. Men vi är i första hand beroende av vår egenförmåga att verkligen konkurrera kostnads- och kvalitetsmässigt på andraländers marknader, att ständigt anpassa vår konkurrensförmåga till saker somhänder ute i världen och som vi själva inte direkt kan påverka. Social ochekonomisk balans i vårt eget land är bara möjlig om den ekonomiska politikenmed framgång inriktas på att upprätthålla vårt näringslivs konkurrenskraftgentemot utlandet. Vi skall också hålla i minnet att näsfan alla länder somliknar vårt land också brottas med liknande problem som vi. De svåra störningari världsekonomin som har följt efter oljekriserna 1973 och 1978-1980 har skadatden ekonomiska utvecklingen i nästan alla länder. Det har inte spelat så storroll i vilken världsdel landet har hört hemma, om det har gällt Västeuropaeller eller om landet har haft det ena eller det andra ekonomiskasystemet. En hel rad av de mindre industriländerna har hamnat i en situationdär man har antingen en farligt stor utlandsupplåning eller ett farligt stortbudgetunderskott eller båda delarna. Alla förenklade och partipolitiseradeförklaringar till att vi här ekonomiska svårigheter är farliga, därför att vidå kan underskatta våra svårigheter och det nödväiidiga behovet av konstruktivsamverkan för att vi skall klara oss ur den situation vi befinner oss i. Mest påfallande vid en internationell jämförelse är ändåatt är, och kommer att vara, ett lyckligt lottat land.Arbetslösheten här t. ex är långt mindre än den är i de flesta andra europeiskaländer. Ännu viktigare är att vårt lilla land är en del av den rika delen avvärlden, som måste ta ett ökat ansvar för att åstadkomma ett bättreinternationellt samarbete mellan rika och fattiga länder, för att minskainkomstklyftorna och för att underlätta en industriell utveckling i de ländersom är fattiga. Detta ställer krav på oss, såväl moraliska somekonomiska, som det öppnar stora möjligheter. Det ställer detmoraliska kravet att hålla fast vid givna löften när det gäller ekonomiskmedverkan i att få de fattigaste nationerna på fötter. Vi står också inför detekonomiska kravet att, när nya industrier växer fram i fattiga länder, intereagera på dessa framsteg på så sätt att vi själva till miljardkostnaderstänger ute dessa länders produkter för att i varje läge bevara ickekonkurrenskraffig produktion här hemma. Lika välsom en bättre utveckling i de fattiga länderna ställer ökade krav på vårtnäringslivs anpassningsförmåga, så öppnar det också nya exporfmöjlig-heter.Frihandeln ökar välståndet och ger människor arbete i alla de länder som är medi handelsutbytet. En ökad industriell utveckling i de fattiga länderna är en avde saker som mest verksamt kan bidra till ekonomisk balans i såväl fattiga somrika länder- i de fattiga länderna genom att ge människor arbete och ekonomiskaresurser att investera för framtiden, i de rika länderna genom att dämpainflationen och öka möjligheterna när det gäller export fill nya marknader. Grundläggande för vår egen del i detta sammanhang är attvi inte får glömma våra moraliska åtaganden när det gällerutvecklingsbiståndet. Inte heller får vi glömma nödvändigheten av att vårnäringspolitik inriktas på konkurrenskraft. gäller det att slå fastatt den helt avgörande frågan för människans överlevnad är hur vårt jordklotssamlade naturresurser kommer att förvaltas. Olika intressen konkurrerar alltför ofta om utnyttjandetav våra egna naturresurser, såsom mark, vatten, luft och andra naturtiHgångar.Därför är det nödvändigt-som vi i ser det-att all fysisk planeringutgår från en ekologisk grundsyn som ger människan rätt att förvalta ochutveckla inte att utsuga och förstöra de gemensamma naturresurserna. En lagfästfysisk riksplanering måste vara rullande, och den måste utformas i samarbetemellan regering och riksdag, kommuner och enskilda för att garantera en aHsidigavvägning mellan skilda intressen. Tyngdpunkten i all fysisk planering måste ligga på detlokala planet. Kommunerna skall ha det avgörande ansvaret för en översiktlig,heltäckande fysisk planering inom sitt område för att kunna erbjuda en fullgodplanberedskap med mark för industrier, bostäder, rekreationsområden osv.Viktigt är att planarbetet inte blir en specialverksamhet bara församhälls-byråkrater, utan att den enskilda människan verkligen kommer fill talsoch får sina synpunkter beaktade. Det kommunala vetot mot miljöförstörandeanläggningar är viktigt, som riksdagsbeslut måste vara avgörande förvissa anläggningar av särskilt stort riksintresse. Nafionalparker inrättas för att vi skall kunna bevarasärskilt värdefull natur åt kommande generationer. Det är nödvändigt attnationalparker skyddas på ett fullgott sätt, så att ingrepp av skilda slag intetillåts. Värdefulla naturområden i olika delar av landet måste även ifortsättningen få ett lämpligt skydd, som markägarna erbjudsersättningsmark. Riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen måste bl. a. geett klart skydd för de s. k. obrutna fjällområdena, för vissa outbyggda älvaroch för vissa kustområden. En ekologisk helhetssyn är grundläggande för enframgångsrik miljöpolitik. Varje människa är beroende av och ansvarig för degemensamma naturresurserna och måste också förvalta dem för kommandegenerationer. Därför är miljöpolitiken övergripande, och varje samhällssektormåste ha ett speciellt miljöansvar inom sitt resp. ansvarsområde. Nödvändigt äratt miljövården i högre grad inriktas på förebyggande åtgärder. Genom enstegvis skärpt lagstiftning, avgifter/beskattning och en bättre samhällsplane- ring kan olika verksamheter bringas in i nya former sominte långsiktigt skadar naturens naturliga kretslopp. Miljöavgifter kan användas som komplement tillrestriktioner och förbud. Principen bör vara att den som förorenar också skallbetala. Då står inte miljön längre gratis till förfogande. Ekonomiska motivskapas för den som förorenar att minska eller helt sluta med detta. Varor ellertjänster som medför stora miljökostnader, vilka nu inte finns inräknade ipriset, blir därigenom dyrare och följaktligen mindre efterfrågade. Försurningen av mark och vatten är ett av vårt landsstörsta miljöproblem. Kraftfulla åtgärder måste vidtas för att främst minskasvavelutsläppen både i och internationellt. Betydande insatser i formav kalkning, soda-harvning på sjöbotten och andra metoder för att begränsaeffekterna av det sura nedfallet måste skyndsamt vidtas. Forskningsinsatser ibetydande omfattning för att öka våra kunskaper om försurningen är nödvändiga.Regeringsförslaget för att motverka försurningen av mark och vatten somförutsätts komma på bord under denna vår hälsas med störstatillfredsställelse. Vi måste i högre grad gå in för återbruk av resurser.Målet är att genom resurssnåla processer och återvinning minimera sopor ochavfall. En kommande naturresurs- och miljölagstiftning bör innehålla ettgenerellt krav på återvinning. Det fordrar förändring i produktionen i riktningmot slutna system, samverkan mellan olika tillverkningsindustrier och sådansammansättning av produkter att återvinning underlättas. Det som är avfall ien industri kan vara värdefull råvara för en annan. Förpackningen bör försesmed en påskrift som talar om varans och förpackningens lämpliga slutbehandling.På så vis underlättar man för konsumenten att bidra till resurshushållningenoch ta ansvar för miljön. Lagstiftningen på miljöområdet bör vidga rätten attöverklaga myndigheters beslut i miljöfrågor samt garantera den enskildes ochmiljöorganisationernas möjHgheter att få information och utöva inflytande.Samhället bör stimulera de enskilda människornas miljöansvar. Miljövården måste få en större tyngd i jordbruks- ochskogspolitiken. Hänsynen till miljön skall ingå som ett normalt led i alltjord- och skogsbruk. Det är angeläget att bevara omväxlingen ijordbrukslandskapet och de rester av äldre odlingslandskap som fortfarandefinns kvar. Detta gäller i lika hög grad skyddet av andra naturtyper som hotasav det moderna storskaliga skogsbruket, t. ex. urskogar, ädellövsskogar ochvåtmarker. Det svenska lantbruksföretaget är främst en kombination avjord- och skogsbruk, som tiHsammans utgör en betydelsefull del av vårtnäringsliv. Den svenska åkermarken är en viktig naturresurs som bör användasför jordbruksproduktion. Det är vidare angeläget att den svenska landsbygden isin helhet kan hållas befolkad och levande. Lantbruket har också betydelse förlandskapsvården och en fungerande regionalpolitik, främst i de verkligaglesbygdsområdena. Jordbrukspolitiken bör även i fortsättningen inriktas påatt bibehålla nuvarande åkerareal, ge jordbrukarna en med jämförbara grupperlikvärdig standardoch producera Hvsmedel av hög kvalitet till rimliga priser. Inom ramen fördenna politik bör inslaget av marknadsekonomi och frihandel öka.Livsmedelssubventionerna bör begränsas, eftersom de fördelningspolitiskaeffekterna kan uppnås bättre med andra medel, såsom barnbidrag, pensioner etc.Alla former av tvingande monopol inom livsmedelssektorn bör bekämpas, samtidigtsom sårbarheten i livsmedelsförsörjningen måste kraftigt minskas. Sambandetmellan kost och hälsa bör vetenskapligt klargöras och bli föremål för enfolklig informationsdrive. Behovet av en global livsmedelspolitik är av störstabetydelse när tiotusentals människor dör på grund av svält i vårvärld. Detta är en angelägen fråga att aktualisera både här hemma i ochi olika internationella organ. Enskiltägande av familjelantbruk bör vara den dominerande ägarfomen i vårt land förjord- och skogsbruk. Problemen med lantbrukets kapitalförsörjning är stora,främst för unga och nyetablerade, varför skyndsamma åtgärder nu krävs. Främstgäller det en ändrad beskattning, så att kapitalet i lantbruksföretaget intebeskattas så länge det arbetar inne i själva företaget utan först den gång dettas ur själva företaget. Förslaget om införande av den s, k. promsen böravvisas, och den nödvändiga marginalskattereformen bör i första handfinansieras genom arbetsgivaravgift som egenföretagarna bör ges rätt att lyftaav. Destatliga kreditmöjligheterna bör vara så utformade att de är till för atthjälpa och inte stjälpa unga, ambitiösa, nyetablerade lanfbrukarfamiljer. Godaförutsättningar bör skapas för deltids- och kombinationsjordbruk. Dettraditionella, småskaliga och miljöanpassade jordbruket bör få en förbättradställning. Detta kan exempelvis ske genom omfördelningar inom jordbruksprisregleringensram. Ökad satsning krävs på olika former av växtförädling och forskning omalternativa odHngsformer m.m. Trägårdsnäringenhar stort intresse, utöver att ge färska och näringsriktiga grönsaker, förlivsmedelsberedskapen och regionalpolitiken. Förutsättningarna för en inhemskträdgårdsnäring måste garanteras. Skogsnäringenär av stor betydelse för vårt lands ekonomi och sysselsättning. Skogen skallskötas så att den ger en hög och värdefull avkastning också på lång sikt.Skogsindustrins behov av regelbunden virkesförsörjning bör i möjligaste måntillgodoses. Långsiktigt måste dock industrins virkesbehov anpassas tillskogens produktionsförmåga. Förslagen om tvångsavverkning måste avvisas.Effektiv skogsvård och jämnare avverkning bör främst uppnås genom rådgivningoch med ekonomiska stimulanser, bl. a. genom förändrad skogsbeskattning i ettlängre perspektiv. Slutligen,herr talman! Skogsmarken är ofta splittrad på ett stort antal ägare, varavmånga bor på andra platser eller är dödsbon. Detta försvårar alltför ofta etteffektivt skogsbruk. Sammanslagning och överföring till aktiva brukare börstimuleras, liksom samverkan över ägogränserna. medbåde jord- och skogsbruk bör eftersträvas. Skogsmark från staten, kyrkan ochbolagen bör kunna användas för att bygga upp sådana familjebaseradelantbruksföretag. 7 (): Under en allmänpolitisk debatt här i kammarenär det många skilda frågor som passerar revy. Möjligheter finns för ossledamöter i den här typen av debatter att föra fram nya frågor, som kanske interäknas till de politiskt traditionella. Jag vill, herr talman, i mitt anförandeberöra en sådan fråga. Den kan rubriceras i två ord: teknikens humanisering.Ytterst handlar det om att tekniken måste anpassas till människorna och tillderas behov. Tekniken måste bibringas mänskliga egenskaper. Tekniken är juskapad av människan och av hennes främsta och bästa skapande förmågor. Vi kanpeka på så många tekniker som underlättat arbetet, tekniker som gett oss en godlevnadsstandard. Det tekniska framåtskridande i stort innebär för hundratalsmiljoner svältande människor ett hopp om att få äta sig mätta. Det innebär fördet fattiga länderna ett hopp om en bättre standard. Det innebär för de rikaindustriländerna en garanti för bestående hög levnadsstandard. Den tekniska utvecklingen sker i ett accelererande tempo.Det är bara att blicka tillbaka på vad vår generation har fått uppleva inom t.ex. elektronikens och datans område, inom atom- och väteforskningen och inomrymdtekniken. Teknikens utveckHng sker bl. a. genom kraven på ökandeeffektivitet och lönsamhet. Tekniker, forskare och vetenskapsmän inom sinaresp. fack och områden når allt längre och längre på den tekniska forskningensväg. Vi beundrar nya bländande tekniker och förbHndas så lättav dem, men vi får verkligen vara observanta på vart alla nya tekniker för oss.Det utvecklas ständigt alltmer avancerade och sofistikerade tekniker. Och detvisar sig, och kommer att visa sig ännu mer , allteftersom dentekniska utvecklingen rusar vidare, att det skapas tekniker som det inte finnsbehov av och behovsområden för. De avancerade teknikerna får inte bara gå sinegen väg - de får inte bli ett självändamål. gäller det att vi inriktar tekniken så,att de stora och de många elementära behoven för människorna blir bättretillgodosedda. Det är inte tekniken som skall styra behoven, utan det ärbehoven som skall få vara med och styra tekniken. Det får inte bara varaeffektivitet, kvantitet och lönsamhet som skall styra, utan vi måste t. ex.ställa upp mer humana, mänskliga grundprinciper för teknikens utveckHng, till störrenytta och större säkerhet för människorna. Ett exempel, som kan vara belysande, är utvecklingen avbilen. Bilen är i tekniskt avseende långt framme, och en ökning av den tekniskaprestandan sker oupphörligt, som biltillverkarna strävar efter bättrelönsamhet. Hur många hundra miljarder som bilens tekniska utveckling krävtgenom åren går inte att svara på, men det rör sig om enorma belopp totalt seU. ParalleHt med bilen och dess fördelar har vi fått dessnackdelar. Vi har fått alla bildödens offer. Bara i har vi under årenslopp fått många tusental dödsoffer, och de trafikskadade kan räknas ihundratusental. Qm vi serpå vad som satsats på att tekniskt utveckla bilen, finner vi att det 15 protokoU 1981/82:72-74 är bråkdelar av detta som satsats på trafiksäkerhet ochminskad miljöfarlighet i bilens spår. Exemplet är kanske förenklat, men jag tror ändå att detåskådliggör vad jag menar, och det finns många fler exempel som kundeåskådliggöra dessa problem.