prot · G50985 · 1981-12-31 00:00:00 — T. ex. i de publiceradeundersökningarna av den s. k. direktinvesteringskommittén anförs exempel påbåde posifiva och negativa sysselsättningseffekter i av utlandsinvesteringar.Andra undersökningar talar om varandra motsatta effekter på exporten fränSverige. Ekonomiministern talar om de gynnsamma effekterna för deenskilda transnationella företagen av utlandsetableringar. Och det är heltklart att det avgörande motivet för ett kapitalistiskt företag att gå utomlandsmed sin produktion är att allmänt fä till stånd en större tillväxt av kapitaloch företag än annars skulle ha skett och speciellt att nå en högre profitkvotpå kapitalet än annars skulle ha blivit fallet. Om dessa målsättningar filläventyrs inte uppnås, är det högst troligt att företaget i fråga begränsar sinuflandsverk-samhet. Att säga att de stora transnationella företagen gynnas avkapitalexport och utlandsetablering är sålunda rätt poänglöst. Det äregentligen inte mera än att säga att de är transnationella företag. En helt annan sak är ju om det är samhällsekonomisktgynnsamt med stora utlandsinvesteringar. Där måste man då också ta med andraföljder än de som har att göra med utveckling av produktion, export,sysselsättning och vinster, t. ex. möjligheten för myndigheterna och deanställda att påverka företagens utveckling. Det är rätt klart-ochdirektinvesteringskommittén är ocksä inne på detta i en av sina rapporter - attju mer de svenska delarna av de stora koncernerna minskar eller omvänt, ju merde utländska delarna av de stora transnationella företagen ökar, desto svårareblir det för de svenska myndigheterna och de anställda i att påverkaföretagen som helhet, och desto svårare blir det för värt land att utforma ochdriva en bra och sammanhängande industripolitik. Men detta bekymrar inte ekonomiministern, som anser"att företagen själva i allmänhet har de bästa möjligheterna alt avgöraden lämpliga storleken, inriktningen och lokaliseringen av sinainvesteringar". Regeringens polilik är, som det klart utsägs iinterpellationssvaret, att underlätta för svensk industri att expanderaöverallt där det finns en marknad. Det betyder i klartext att storfinansen ochdess profitintressen skall bestämma i vilket land en industri skall ligga ochvad den skall producera. Men därmed avsäger sig regeringen varje ambition och varjemöjlighet att bedriva en industripolifik och en allmän näringspolifik som utgårfrån det svenska folkets - från nationella - intressen. Ekonomiministern utgårfrån att alla som i stället vill att folkets, nationens intressen skall varaavgörande är socialister. Det är möjligt atl han har rätt, men i sä fall harborgerlighetens ointresse för landets intressen gått längre än vad t. o. m. jagtrodde. Ekonomiministern får nog akta sig så att inte hans nyliberala yraförleder honom till ståndpunkter som chockerar även stora grupper i detborgerliga lägret. Regeringenräknar med att de svenska företagens utlandsinvesteringar skall fortsätta att öka. Den anser denna utveckling varapositiv och vill understödja den. Det är det konkreta besked jag fält. Jag ärövertygad om att del växande antalet arbetslösa i vårt land ser annorlunda pådenna fråga. De vill att investeringarna i stället skall göras i , såatt sysselsättningen här i landet kan öka. Regeringen stöder tyvärr en raktmotsatt politik. 7 Ekonomi- och budgetministern : ville i den här debatten taupp en fräga som i och för sig inte var med i hans interpellation, och hanpåpekade också mycket riktigt detta. Jag tycker att det i och för sig inte ärfel att man ändå något ser pä den aktuella Wasabrödsaffären. Jag tänker intefördjupa mig i den delen -jag tar den mera, precis som , som enprincipiell utgångspunkt för att se på hur industriinvesteringar görs utomlands- och då avser jag svenska företag - eller hur utländska företag etablerar sighär i . Det var ju det som menade innebar enmotsatsställning i mitt resonemang, att jag intog en både-och-posifion. Jagtycker inte, C.-H. , att det här är något ologiskt. Man kan både ansedet vara en fördel för svenska företag att finna marknader ulomlands, dä dessai vissa avseenden måste etablera sig på den marknaden, och anse att man här iSverige har nytta av utländska företag som är särskilt skickliga att drivaverksamhei och produktion av produkter som vi behöver men där vi inte har någrasvenska företag som är lika duktiga som de utländska förelagen. Det behöverinle alls innebära någon motsättning. Tvärtom; Denna fria rörelse övergränserna är, tror jag, vikfig inför framliden. Atl vi skall öppna vår världsnarare än sluta den och åstadkomma förståelse och samverkan över gränserna ärett gammalt liberalt tema. Etl långt utvecklat industrisamhälle kräver - jag trorinle C.-H. kan bestrida det - en rätt långtgående specialisering.Ett land som , med 8 miljoner invånare kan - hur duktiga vi än kanbedömas vara i industriellt hänseende - inte självt klara all den produktionsom det är i behov av. Här krävs faktiskt en samverkan över gränserna.Utländska förelags investeringar i och svenska företags investeringarutomlands står alltså inte i motsats fill varandra. Vad som är allvarligt är, menar jag, att - och detframgick nägol av del citat ur som C.-H. här anfördeav mig-vi i har en så dälig industrimiljö att varken svenska ellerulländska förelag vill fortsätta att här bedriva produkfion. Då är delallvarligt, C.-H. Det är därför regeringen ansträngt sigatt ta tillbaka den konkurrenskraft vi förlorade . Dethar förvisso varil ett svårt och tungt arbete i en internationelllågkonjunktur, som är svårare än någon vi har haft efter 1930-taIet. Att i detläget försöka restaurera den svenska induslrikapaciteten har varit och är ensvär uppgift. Det borde vi, C.-H. , intressera oss för snarareän att göra djupdykningar i statistiken över hur pengar rör sig över gränserna.Det är i och för sig en vikfig sak - det bestrider jag inte ett ögonblick.Tvärtom - det är Om svenska företags investeringar utomlands Om svenska företags investeringar utomlands angelägetatt vi har en riktig och närgången statistik över detta. Men det viktiga är -jag säger del än en gäng - att vi lyckas skapa en industrimiljö i somger investeringar och trygga jobb för de anställda. Efter atl ha hört C.-H. Hermanssondiskutera de här frågorna mäste jag säga-han kan för all del få chansen en gångtill, så fär vi se om det omdömet håller- att jag inte märkt något avengagemang hos C.-H. för att förbättra de svenska företagenskonkurrenskraft och kapacitet. Hur vill C.-H. åstadkomma det?Tvärtom har jag i debatten noterat att vpk gärna vill försämramiljön för den privata företagsamheten. Jag har aldrig uppfattat C.-H.Hermansson som någon värnare av Volvos, Copcos eller L M Ericssonsmöjligheter att förbättra sin situation och förstärka sina positioner! Jag tror att det är mycket viktigt hur politikerna agerarpä den punkten. Det är därpå det beror om , och alla andrasvenska och ufländska företag skall säga att det är bra att verka och producerai och att man därför vill göra det. Som framgår av interpellationssvaret har jag redan fört enrätt lång debatt i den här frågan. Det finns för dagen inte så mycket nytt atttillföra den diskussionen. och jag har här olika grundsyn. Jagmenar att det är riktigt att låta en fri ekonomi fungera. Jag talar inte omnågra fria marknadskrafter - kom nu inte och säg det igen, för några sådana harjag aldrig ställt upp pä! Jag talar om en marknadsekonomi som styrs avpolitiskt ansvariga så att vi får ett socialt väl fungerande samhälle. Det ärinte oförenliga ståndpunkter, C.-H. Men jag betackar mig för enlångtgående styrning av vårt näringsliv. Och jag skulle gärna vilja höra avC.-H. om han rent av vill fälla ned bommar vid våra gränser, så attvi blir ett alltmer snöpt samhälle utan kontakter med den industriellademokratiska världen runt om oss. 8 (vpk); Ekonorriiminislern föredrar av nägon anledning- vilket jag beklagar - att i huvudsak tala om någonting annat än det som jaghar velat ta upp till diskussion, nämligen vilken verkan svenska företagsinvesteringar utomlands kan ha pä sysselsättningen här hemma och över huvudtaget på den ekonomiska utveckhngen. för pä nytt fram synpunkten att skillnaden ivåra åsikter är skillnaden mellan ett planekonomiskt och ett marknadsekonomisklsynsätt, om jag fattade honom rätt. Antagligen menar han att först i enplanerad ekonomi kan man kontrollera de stora företagen. Det är möjligt att hanhar rätt, och det är i så fall ett starkt argument för planekonomi. Men mera avgörande är troligen den målsättning man har församhällsbygget. tror att den bästa utvecklingen åstadkommes om destora företagen får bestämma investeringar och produkfionsutveckling. Dehandlar dä pä ett sätt som gynnar deras intressen på kort och på lång sikt. Vifär precis den utveckling som har haft . Vi fårtilltagande koncentration av produktion, sysselsättning, kapital och makt till storaföretag och mäkfiga finansfamiljer. Vi fär en kapitalexport som ökar och enstark tillväxt av de svenskägda företagen i utlandet men tillbakagång i deninhemska industrin. Är det verkligen ett tillstånd att eftersträva? menar att det inte är ologiskt att hävda attdet är bra bäde om en utländsk mulfinationell trust köper upp Wasabröd - som vihar varit inne pä här - och om svenska företag köper upp filialer ochdotterbolag i utlandet. Men vad han sade i så sent som i går varnågonfing annat. Han sade att den multinationella trustens intresse förWasabröd var en mätare som visar om vi ligger rätt eller fel i den industriellapolitiken. Man kan inte tolka honom på annat sätt än att detta var en mätaresom visade att vi låg rätt. Däremot ligger vi fel, sade han i samma uttalande,om de svenska företagen är intresserade av att flytta sin tillverkningutomlands. Men det år ju vad de har gjort - i ökad gradsedan den borgerliga regeringen tillträdde. Och slog kapitalexporten,mätt efter fillstånds-givningen i , alla tidigare rekord. Kan då bådasakerna vara tecken på att industripolifiken är rätt eller fel? Det ena tyckerhan är ett tecken på att den är rätt, det andra på att den är fel. Men detstrider i sä fall mot det interpellationssvar som jag fick så sent som ifredags. Jag menar alltså att industriministern här är ologisk och att detfinns en motsättning i hans ståndpunkter. köper inte upp Wasabröd därför att sä attsäga är specialister pä att baka knäckebröd. Det är precis tvärtom. Det ärWasabröd i som är specialister på att baka knäckebröd, och säljerden finansfamilj som har ärvt företaget ut det till en mulfinafionell trust.Det stämmer ju inte alls med ekonomiministerns teorier om samverkan övergränserna. Jag menar att det är fel om regeringen nu säger ja till denförsämringen. Vi har en dälig industrimiljö i , sägerekonomiministern. Det kan man naturligtvis diskutera. Men dä får väl regeringenta ett visst ansvar för vad som har hänt och inte hänt . industrijobb medan de - är att dryfta hur vi skall Ekonimiministern menar också att viktigare än attdiskutera den fräga som jag har tagit upp - om hur en allt större del av svenskfillverkningsindustri faktisktflyttas utomlands, hur förlorar svenska företagen i utlandet ökarantalet anställda -restaurera den svenska industrikapaciteten. Ja, jag kanhålla med honom om att det senare är målsättningen. Men enligt min uppfattningär det så att verksamheten för de stora multinationella företag som vi har iSverige och utomlands, och som också påverkar svensk utveckhng, till storadelar slagit sönder den nationella industriella marknad och det sammanhängandeprodukfionssystem som vi hade Udigare. tror ekonomiministern att man kanrestaurera den sammanhängande industriella produktionsmiljön genom att satsaytterligare pä de multinationella företagen. Men det går inte, för de har brutitsönder och fortsätter att bryta sönder denna industrimiljö och detta nationellaproduktionssystem. Det är därför den fråga som jag har tagit upp i mininterpellation är så oerhört viktig. Om svenska företags investeringar utomlands 2 protokoti 1981/82:85-87 Omsvenska företags investeringar utomlands 9 Ekonomi- ochbudgetministern ; Får jag återigen säga, beträffande vär ideologiska grundsyn i dennafråga, att när C.-H. hävdar att det är ett starkt argument förplanekonomi att man i en sådan kan styra företagen -underförstått, antar jag,de större företagen, som etablerar sig även utomlands - har jag en motsattuppfattning. Det är bara att konstatera, fru talman. Jagtror att inte vare sig C.-H. eller jag som politiker är skickade attklara dessa bedömningar bättre än industrins folk, som har specialiserat sig päsådana här uppgifter och som har en lång erfarenhet av industriproduktion ochmarknadsbedömningar. Jag tror att det är bra om politikerna inte tror sig omför mycket, så att de genom en långtgående plan-eller detaljekonomi styr hurnäringslivet skall utvecklas. Vi skall lägga ut ramar för verksamheten, ochinom dessa får de ansvariga fatta sina beslut. Det tror jag är en ekonomi sombättre främjar utveckling och trygg sysselsättning. Sedanhar jag inte alls tagit parti enbart för de stora multiföretagen, om det varC.-H. Tvärtom fillhör jag dem som har en eminent tro påden mindre företagsamheten och på att en rik flora av små företag ochmedelstora företag är något av en grundförutsättning för en stark induslri-nafion.Jag hoppas , tillsammans med andra regeringskolleger, kunna visariksdagen att detta inte bara är ord utan också en tanke som skall omsättas ipolitiska beslut, nämligen genom det som föresläs i den småföretagarpropositionsom kommer till . Jagtror alltså att det behövs ett både-och även i det här avseendet - att man haretl tillskott av mindre företag under de stora som ocksä orkar gå ut på destora marknaderna och bli något av multiföretag. Jagsade i DN-uttalandet att det kan vara en värdemätare om utländskt kapital villetablera sig i . Dä drar den för mig något överraskandeslutsatsen att om svenska företag etablerar sig utomlands, sä skulle det varanågot fel. Det skulle vara en värdemätare på det omvända förhällandet - att detär omöj ligt att verka här i landet och att de därför ger sig i väg. Ja, detskulle vara rätt, , om det vore så att helt enkelt sade:"Vi kan inte vara i längre, vi flyttar ut alltihop." Dåskulle logik hålla. Men det är inte så. Vad jag har sagt härär att våra stora företag som arbetar på de internationella marknaderna skallvara kvar i värt land. Vi skall göra allt vad vi kan för att se att deocksä har sina allra viktigaste funktioner kvar i vårt land. Jag avser då iförsta hand den tekniska utvecklingskapaciteten - och att man naturligtvis harledningen i koncernen kvar i . Jag tror att vi har ett gemensamtintresse av att det skall vara så. Mendet är inte därmed något negativt, tycker jag, att de svenska företagen, föratt över huvud taget kunna finnas med på en stor världsmarknad, också har sinakontor och sina produkfionsenheter i de länder där de har funnit en marknad.Vad vore om företaget inte hade använt denna polifik? Menarherr att det vore en fördel för att enbart fungera iSverige och aldrig få tillåtelseatt etablera sig i något annat land? Är det verkligen C.-H. Jag tror det inte. Då är det mer fräga om hur mycket av etablering det skallvara i dessa länder. vet ju - han nämnde det i debatten inovember -att del mänga gånger är ett villkor för dessa företag, när det gälleralt fä miljardorder, atl man också gör en viss utlandsetablering för produkfioni det land som har gett ordern. Detta är ju ett naturligt sätt för företagenatt fungera med en marknadsekonomi där man har öppna gränser mellanindustriländerna. Jag kan alltså inte alls se att det är någon motsättning -som C.-H. nu två gånger har försökt hävda - i mitt resonemang. Jagsäger att om våra stora svenska företag fann vår industrimiljö sådålig att de helt flyttade ut - ja, då vore det allvarligt. Dessutom vore mittresonemang ologiskt - om andra företag kom in här och fann miljön bra, medansvenska företag icke kunde finna någon bra miljö utan flyttade ut. Men så ärdet inte, utan det är etl riktigt resonemang. Man har ett ömsesidigt utbyte avinvesteringar mellan svenska och utländska storföretag. att det var oerhört vikfigt attrestaurera den svenska industrimiljön. Det är ocksä vad jag menade, och jag ärglad för att delar den synen. Men kvar stär frågan: Vad villC.-H. göra för att de svenska företagen verkligen skall få bättremöjlighet att fungera i ? Det uppnår man inte genom starkt ökatskattetryck pä dessa företag, genom att kringsnärja dem med nya regleringar,genom att införa löntagarfonder - eller vad man nu vill göra för att ändrasjälva strukturen i den svenska industrimiljön. Då tror jag att man motverkardetta intresse som tydligen ändå var gemensamt för oss båda. 10 (vpk): Del är givet att det finns ideologiskaskillnader mellan ekonomiministern och mig, annars skulle vi ju fillhöra sammaparti, vilket vi obestridligen inte gör. Vi behöver alltså inte diskutera omdet finns skillnader eller inte. Vi har olika uppfattning i en rad frågor, bl. a. om hurman i skall kunna återställa en nationell produktionsmiljö, som ärgynnsam för hela den svenska ekonomins utveckling och framtid. Härvidlag har jag den bestämda uppfattningen att till deelement som har bidragit till att bryta ner det nationella produktionssystemsom fanns här i landet Udigare hör bl. a. de stora transnationella företagen.Och måste vi göra något ät dem. Ekonomiministern tror i stället att en fortsatt satsningpå de stora transnationella företagen är vägen lill en lösning av våraekonomiska problem. Där skiljer sig våra synsätt. Vi har helt olikauppfattningar, även om vi kan vara överens om att det är bra med en gynnsamindustrimiljö i ett land. Sedan återstår att exakt definiera vad vi menar meddetta och hur man skall uppnå målet. Jag ärinte heller anhängare av ett samhälle där polifiker eller byråkrater Om svenska företags investeringar utomlands Omsvenska företags investeringar utomlands styralUing i minsta detalj. Jag tror att vi skall ha mindre av byråkrati och intemera byråkrati i samhället. Men å andra sidan bör inte heller finansmagnaternatro sig om för mycket. F. n. spelar de stora multinafionella företagen och destora finansfamiljerna en så avgörande roll i ekonomi att det är derasord som väger allra tyngst när det gäller ekonomisk utveckling i landet. Detär inget bra läge. Jag kan inte förstå att man ens från liberal synpunkt kanacceptera detta förhållande. Det här vill jag ändra på. Om vi bara tar två avde här stora transnationella företagen, AB och , ser vi attde svarade för så mycket som av industriexporten i vårtland, av industriinvesteringarna i och av sysselsättningeni industrin. Sedandess har AB ökat ytterligare genom sammanslagningen med ,och de här bägge företagen har en ännu större andel av svensk ekonomi, ochdärtill en andel som ligger direkt under företagens domvärjo. Skulle man räknaupp samtliga Wallenbergbolag och visa hur stor del av export och sysselsättningde behärskar, skulle vi få en ännu större andel. Detär alltså det problemet vi måste attackera, och då hjälper det inte att tala omhjälpen till små företag. Jag är angelägen om att man hjälpersmåföretagsamheten, men de stora företagen är ju de som har utvecklats som den borgerliga regeringen har suttit vid makten. De växte för alldel också under den socialdemokratiska regeringen, men de har fortsatt att växanu i ytterligt snabbt tempo, och regeringen har alltså stött den processen. Nuvill jag återvända till vårt egentliga ämne. Jag tror att det är vikfigt attbelysa det frän flera synpunkter. Sammanhanget mellan utvecklingen avsysselsättningen i och exporten Irorjag är vikfigt att åskådliggöralitet mera. En .allt större del av de svenska storföretagens utlandsmarknaderförses med lokal produktion eller i varje fall med produktion som kommer frånländer utanför . har också de utländska dotterbolagens exporttill tredje land ökat. Det finns en siffra man kan anföra; Mellan 1960 och 1974nästan fördubblades den del av samtliga svenska tillverkande dotterbolagsprodukfion som gick pä export, eller frän fill . Dessa siffror tyder påatt de utländska dotterbolagen i allt större utsträckning har andra funkuonerän att bara tillgodose den inhemska marknaden i vad man kan kalla värdlandet.Dotterbolagen fungerar nu mer och mer dels som brohuvuden fill näraliggandemarknader, dels som delar i en alltmer internationaliserad och uppsplittradUllverkningsstruktur. Föratt sammanfatta detta; Siffrorna över export i förhållande tillutlandsproduktion visar att en allt mindre del av utlandsmarknaderna förses medexport från . En allt större del kommer i stället från företagen iutlandet. För de 14 största svenska transnationella företagen är exportensandel nere vid . har - som jag erinrade om i mina exempel från ochSaab-Scania - en nyckelroll i produktion i och export från Sverige.Typiskt är också att en allt större del av utrikeshandeln sker inom koncernernasom s. k. internhandel. Internexportens andel av de 20 största utlandsverksammaföretagens export var och andelen av de fem största utlandsverksammaföretagens export var . Det har alltså riksbank, regering och andramyndigheter svårt att påverka. Denna process sker således utanför de ramar somriksdag och regering drar upp och som ekonomiministern talar om. Jagvill ställa följande fräga: Hur menar ekonomi- och budgetministern att manskall få möjligheter och medel för att kunna påverka den ekonomi och denpolitik som dessa stora transnafionella företag bedriver? Utan att göra det kanvi nämligen inte klara ekonomiska utveckling. Överläggningen var härmedavslutad. 6§ Föredrogs men bordlades åter betänkanden1981/82:18-20 FinansutskoUets betänkande 1981/82:16 Försvarsutskottetsbetänkande /82:13 betänkande 1981/82:7Socialutskottets betänkanden /82:28 och 29 betänkanden1981/82:15 och 16 UtbildningsutskoUets betänkanden /82:10 och 11Trafikutskottets betänkande 1981/82:12 betänkande1981/82:20 betänkanden /82:21-23 Arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden /82:11 och 12 CivilutskoUets betänkanden /82:9-13 7§ Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1981/82:148av () till utrikesministern om religionsfrihets-frågansbehandling vid säkerhets- och samarbetskonferensen i , m. m.; Vid den pågående säkerhets- ochsamarbetskonferensen i är också frågan om de mänskliga rätfigheternauppe fill behandling. I slutdokumentet skall ingå ett avsnitt i den s. k. korgIII. Inomramen för mänskliga rättigheter behandlas även frågor som rör religionsfrihet.I det förslag till slutdokument som de neutrala och alliansfria staterna i Europautarbetat ingår ocksä ett förslag till en utvidgning av den överenskommelse som ingick islutdokumentet frän mötet i . Vid FN har likaledes frågan om reHgionsfrihet behandlatsunder den 36;e sessionen 1981. En deklaration om avskaffande av alla former avreligiös ofördragsamhet har antagits. Det är naturligtvis viktigt att hävda individens frihet atthysa vilken religiös åskådning som helst, utan att vederbörande diskrimineras inågot avseende. Dit hör också rätten att propagera eller missionera för sin trooch att bedriva social och kulturell verksamhet i anslutning till och som enkonsekvens av sin kristna tro. Vi vet att dessa självklara principer icke gäller i allaländer. Inte minst är detta förhållandet i de flesta kommunistiska öststater,där såväl religiös som politisk frihet ingalunda är en självklarhet. Den frihetsom finns är dessutom omgärdad med olika bestämmelser. Det är viktigt attSverige i alla sammanhang hävdar religionsfrihetens universella giltighet ochatt olika överenskommelser skapas för att trygga friheten för alla att utövasin religion. Ett sådant tillfälle till överenskommelse är säkerhets- och samarbetskonferenseni . Med anledning av det anförda ber jag atl tillutrikesministern få rikta följande två frågor; Är utrikesministern villig att redogöra för läget vidförhandlingarna om religionsfriheten vid säkerhets- och samarbetskonferensen iMadrid och resultatet av förhandlingarna i FH samma fräga?