prot · G50948 · 1981-12-31 00:00:00 — I stället för att införa ett investeringsstopp bör SSABvidta åtgärder för att sysselsätta den nuvarande personalstyrkan. bördärför, som vi har uttryckt det i punkt 5 i motion 99, se till att deinvesteringsförslag och investeringsidéer som finns hos både SSAB-ledningen ocharbetarna kommer upp på bord, så att beslut kan fattas. Och det ärbråttom - anställningsgarantin går ut . Regeringen föreslår i sin proposition att skallgodkänna avtalet mellan , staten och Statsföretag om kapitaltillskotttill på . betalar 375 miljoner kontant.Statsföretag 575 miljoner kontant och 175 miljoner genom kvittning av fordran.Staten betalar 375 miljoner genom kvittning av fordran. Dessutom lämnar statenoch ett lån på 150 milj. kr. Avtalet stipulerar även att Grängesskall få sina aktier inlösta med 875 milj. kr. Det senare är ju närmasten skandal. behöver ett kapitaltillskott. Förlusten för de förstamånaderna är så stor som nästan . Orsakerna är främstdåligt kapacitetsutnyttjande, omstruktureringens inriktning och bristen pånationell stålpolitik. Vi anser inom vpk, att när stålpolitiken är så bristfälligkan man inte godkänna ett avtal på dessa villkor. Avtalen måste bli föremål föromförhandling. Eftersom är i behov av snabba pengar bör underden tid som omförhandlingar pågår ge ett lån på den summa behöver. Det kansedan regleras när förhandlingarna är klara. Avtalet mellan staten. Statsföretag och måsteomförhandlas och kan alltså inte godkännas. insats är alltför låg iförhållande till de väl tilltagna ersättningarna för den vattenkraft somGränges får av svenska folket. Dessutom är garantierna helt felaktiga.Riksdagen bör med dessa utgångspunkter uppdra åt regeringen att omförhandlaavtalet och dessutom vid dessa förhandlingar se till att Grängesbergskoncernenkommer utanför . Även konsortialavtalet måste omförhandlas och utgå frånsamhällsekonomiska och sysselsättningsmässiga bedömningar. Därför yrkar jag, fru talman, avslag på punkt 14 a, som gäller uppgörelsen mellan och och är en följd av kravet på omförhandling. Enligt avtalet mellan staten och skallstaten överta aktier i . Därmed tillåts Stora Kopparbergsmita ur hela rörelsen. En omförhandling bör syfta till att Stora Kopparbergsvattenkraftsvinst kommer till del. Däremot bör naturligtvis ochstaten överta aktier. Omförhandla alltså avtalen! Ge ett lån till dessomförhandlingarna är klara! måste uttala att Handlingsprogram 1982inte skall ligga till grund för kapitaltillskott. Däremot skall ettkapitaltillskott användas för att sysselsätta dem som finns i och utveckladen svenska stålproduktionen. Den svenska stålindustrins framtid är naturligtvis enpolitisk fråga. Den kan inte överlämnas till direktörer, som påföretagsekonomisk bas styr dessa företag. Det är ju precis vad som händer,vilket framgår när man läser propositionen. Regeringen har i samförstånd med storfinansen offratstålet på exportindustrins altare och underkastar sig helt rörelserna inom EGoch den internationella kapitalismen, vilket är förödande för hela den svenskaindustrin. Världen behöver stål. har råvaror, teknik ochkunnande. Vår handel kan inte ensidigt utgå från västländernas villkor. Vårtlands handelspolitik måste styras av samhällsbehoven och mer inriktas på tredjevärlden och socialistiska länder. Det krävs alltså en övergripande samhällsplanering, däräven stålindustrin ingår. Målsättningen måste utgå från en offensivindustripolitisk strategi för Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. rn. enbehovsinriktad produktion med nationell utveckling, regional balans ochlångsiktig resurshushållning. Samhällsekonomiska bedömningar måste varavägledande. I propositionen gör industriministern några uttalanden somär katastrofala, insatta i dagens sammanhang. Jag tänker på de rader som ocksåfinns i betänkandet på s. 6 och 7: "Eftersom lönsamhet är den enda garantin för enlångsiktig överlevnad av järnmalmsrörelserna i och får strävanatt uppnå detta mål inte motverkas av att åläggs andrasysselsättningspolitiska uppgifter än de som ligger i den normala verksamheten. Jag anser nämligen att i liksom i andra företag somarbetar efter företagsekonomiska och affärsmässiga principer lönsamhetsmåletmåste vara överordnat sysselsättningen i ett längre tidsperspektiv." Därmed tillfredsställer betänkandet motion,som kräver ett uttalande åt det här hållet. Alltså: Statsföretagen skall vara lika goda kålsupare somde kapitalistiska företagen - det är industriministerns och näringsutskottetsutgångspunkt. Statsföretagen skall driva sin verksamhet- och det gäller alltsåäven -med stora vinster. Man skall inte ta något socialt ansvar. Man skallvara precis som alla andra företag i samhället. Men vad gör samhället utöverdetta, bortsett från löften från industriministern? Vad gör man i malmfälten,vad kommer det att bli för resultat i den ekonomiska värld vi lever i? Vadkommer resultatet att bli i , , , och norraUppland? Nej, den hittillsvarande erfarenheten visar att det intekommer något annat i stället. Därför är denna inriktning cynisk mot dem sombefinner sig i dessa regioner. Det är två nya drag som uppenbarar sig i den här frågan.Det ena har jag redan bemött: att socialdemokratin inte har något alternativ.Socialdemokraterna faller egentligen in i politiska manövrerande.Man skall komma igen under den allmänna motionstiden, säger man. Det låter siggöras. Men vad händer med det program som man i realitetengodkänner? Därmed har man sprungit ifrån de fackliga krav som finns ochlåter bli att föra fram arbetarnas krav i kampen för de olika SSAB-orterna -och även andra orter där det är kris - och ställa dem i den politiskablixtbelysning som en behandling i kan innebära. Egentligen har SAPkommit tillbaka till de utgångspunkter som handels-stålsutredningen hade i sinadirektiv, som skrevs av den dåvarande socialdemokratiske industriministern . Det andra nya i debatten är att nu klartutskiljer sig. Man lämnar försiktigt den Åslingska fållan och beger sig ut iden rena och råa kapitalismens marker. Uppnås inte lönsamhet i statsföretagen -som också skall eftersträva att börsnoteras - ja, då skall de läggas ner, detär kontentan av bud. Utskottet har redan sagt att det liggermycket i detta, om man antar denna politiska inriktning. Det är alltså ett stegåt höger. Avskeda direkt är enannan konsekvens av att anställningsgarantin i skall upphöra. Det skallvara kraftfulla åtgärder. Decentraliseringen av verksamhet syftar att peka ut de lönsamma delarna, och de olönsamma skall lämnas åt sitt öde.Nedläggning av gruvor är ett annat bud i de moderata reservationerna. I stället för den gigantiska industriellaavrustning som detta betänkande och denna debatt egentligen uttrycker, måsteden svenska gruv-, stål- och verkstadsindustrin sättas in i en politiskhelhetsbild som har följande utgångspunkter; behovsinriktad produktion med nationell utveckling och förnationella behov, offentlig upphandling, som tar sysselsättnings- ochregionalpolitiska hänsyn, minimering av kapitalexporten och framför allt kraftigtminskade företags-etableringar utomlands samt arbete åt alla och därmed en industripolitik medsamhällsekonomiska förtecken. Med en sådan inriktning skulle stålverken i ,och och gruvorna i och inte behövasväva under tillfälliga eller långsiktiga nedläggningshot. Då skulle i ställetpolitiken i dagens läge ge ett stöd för fortsatt verksamhet och en tryggtillvaro. Därmed yrkar jag bifall till vpk-motion 99 på samtligapunkter och till det särskilda avslagsyrkandet vad gäller vattenkraften. Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. 53JOHAN (): Det här ärendet, som diskuterats ganskalänge och där man tagit upp många stora frågor, som också berörs ireservationerna och i utskottsbetänkandet, gäller egentligen ganska storamedelstillskott. Vi har här att besluta om att lämna ett kapitaltillskott på 1500 milj. kr. Vi har dessutom ett förslag om anslag på 575milj. för aktieteckning i . Dessutom föreslås andra åtgärder .som påett eller annat sätt innebär åtaganden för . Det är alltså ettekonomiskt sett stort ärende vi behandlar. Men man kan konstatera, vilketindustriministern också gjorde inledningsvis, att det egentligen inte finnsnågra förslag till ändringar i fråga om anslagsbeloppen. Det är alltså storenighet om att man måste vidta dessa åtgärder, och det kan noteras som enframgång att man ställer upp på att vidta nödvändiga åtgärder för attmöjliggöra för de aktuella företagen att rekonstruera sin verksamhet och drivaden vidare. Det kan då synas vara märkligt att det är så mångareservationer. Inte mindre än åtta reservationer svarar moderatasamlingspartiet för. Generellt kan man säga att reservanterna i hög grad slårin öppna dörrar. Man tar upp frågor som redan på ett eller annat sätt är självklarai industridepartementets arbete och i propositionens skrivning. Det känns förmig litet underligt, eftersom vi här haft åtskilliga är av samverkan mellan . Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. folkpartietoch i näringsutskottet, vilket har lett till att vi, även om vi haftolika utgångspunkter, ändå stannat i stor enighet. Det har vi funnit varavärdefullt för resultatet av vårt arbete att åstadkomma en handlingskraftigpolitik. Vi har varit ganska eniga om att man inte i onödan skall ge pekpinnaråt regeringen, som har ansvaret för att beslut verkställs. Det är dåen helt ny linje när man i reservation efter reservation gör påpekanden som äronödiga, eftersom dessa redan finns i propositionen eller i utskottetsbetänkande. Jag skall kommentera en del av de reservationer somföreligger - en del kan jag gå förbi, eftersom de redan varit föremål fördiskussion. Reservation 1, som behandlar riktlinjerna förindustripolitiken, har varit föremål för många kommentarer tidigare. Jag villbara konstatera att eftersom utvecklingen går vidare och många utredningararbetar på detta område, så kommer det tids nog att bli tillfälle att åter taupp denna diskussion. Men det måste rimligen vara onödigt att göra det , närvi under detta år dragit upp riktlinjer för industripolitiken . I reservationerna 2 och 3 tar upp kravet påriktlinjer för Statsföretags verksamhet. Den frågan kan jag också gå förbi,eftersom industriministern behandlat den. Frågan kommer att tas upp-det har vifått bekräftelse på här . Förslag kommer att föreläggasriksdagen. I reservation 4 anför att Statsföretag inteskall åläggas sysselsättningsmässiga uppgifter, som kan hindra den egentligahuvuduppgiften för Statsföretag. Jag tycker att den här reservationen ärganska märklig. Utskottet har här citerat en del ur propositionen, därindustriministern säger: "Eftersom lönsamhet är den enda garantin för enlångsiktig överlevnad av järnmalmsrörelserna i och får strävanatt uppnå detta mål inte motverkas av att åläggs andrasysselsättningspolitiska uppgifter än de som ligger i den normala verksamheten. Jag anser nämligen att i liksom i andra företag somarbetar efter företagsekonomiska och affärsmässiga principer lönsamhetsmåletmåste vara överordnat sysselsättningen i ett längre tidsperspektiv." Detta har alltså utskottet noterat. vill man ireservationen faktiskt ta bort denna skrivning och ersätta den med en skrivningsom jag bedömer som svagare. Därför tycker jag att det är en reservation somskrivits i onödan. De socialdemokratiska motionerna har ju berörts tidigare,så jag har ingen anledning att gå in på dem i detalj. Jag skulle bara generelltvilja understryka att de statliga företagen självfallet har ett eget ansvar. Dehar fått ett ansvar att driva sin verksamhet på bästa sätt ur både ekonomiska,sysselsättningspolitiska och samhällsekonomiska synpunkter. Och det finnsingen anledning för och regeringen att och otid gå in ochstyra i detalj vad företagen har sig ålagt. En sådan överambition att lägga sigi de enskilda företagensverksamhet måste vara hindrande i deras verksamhet och skapa r 4» enosäkerhet och en känsla av att de inte riktigt har ansvaret själva. jaggenerellt säga i fråga om de socialdemokratiska reservationerna, där man IQ vill haredovisningar av olika slag. Jag tror att det är bättre att ge företagen ansvar, som vihar gjort genom att Kapitaltillskott utfärda riktlinjer då och då. Vi harsagt att de statliga företagen skall bedriva (Hl vissa statliga sin verksamhet på ett ekonomiskt sätt och ta hänsyn till de olika företag, m. m. samhällsekonomiska synpunkter som i olika sammanhang harframfört. En reservation behandlar gruvor. Den kommer välatt tas upp senare av motionären. Att utskottet inte kunnat tillstyrka motionenberor på att även här är ålagt att driva sin verksamhet på rationelltsätt. Och om verksamheten i längden inte går att få lönsam måste det prövashuruvida en förändring måste ske. har det ändå sagts, bl, a, iett interpellationssvar, att det finns vissa förhoppningar i fråga om attlönsamheten nu kunde vara bättre. Bl, a, har vissa åtgärder från regeringenssida bidragit till detta. Det kan leda till att omprövar tidpunktenbeträffande verksamhetens resultat. Det är en fråga som bolaget har att taställning till, I reservation 10 anför att man bör fördelaSSAB på flera privata delägare. Av industriministerns agerande i frågan framgårganska klart att han gärna ser att det finns andra ägare än staten i bolaget.Men vi har ställts inför en situation som vi inte kunnat påverka i annanomfattning än vad föreliggande propositioner anger. Det är därför inte såmycket att göra, men det är ingenting som formellt hindrar att nya ägare kommerin. Detta är anledningen till att vi anser att denna reservation inte börbifallas. föreslår i reservation 11 att skall lösasfrån den sysselsättningsgaranti som gäller. Men frågan är om detta är den rättavägen. Här har vi ändå stakat ut en linje och avser att skapa en särskildprojektgrupp för att ta hand om övertalig arbetskraft. Och knappast någon annanhar större möjligheter än bolaget självt att hantera frågan på ett ekonomisktoch riktigt sätt med tanke på alla parters intressen. Jag tror att det skullebli förvirring och skapa en fördröjning av ordentliga åtgärder om man nu skulleförändra situationen. Att man skall ta hänsyn till erfarenheter från liknandeprojekt på andra håll är ju helt självklart, I reservation 12 tar man upp frågan om att statsstöd tillstatliga företag inte får snedvrida konkurrensförhållandena, och manifrågasätter om man inte skulle kunna minska skrotimporten. Vi vet att detpågår förhandlingar på det området, och det finns ett avtal som gäller framtill sommaren och som löser de här frågorna. Industriministern har helt klartsagt att det här är en fråga som företagen själva, både privata och statliga, sinsemellanfår göra upp om. Såvitt jag kan förstå finns det också vissa utsikter att såkan ske. Att det statliga stödet inte skall snedvrida konkurrensen harriksdagen uttalat tidigare, och det tycker jag är en riktig målsättning. Slutligen:I reservation 13 motsätter sig att Svenska Varv får 53 de värdegarantier man här har begärt. Svenska Varv harju nödgats Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. redovisastörre förluster än man räknat med. Men kan man också redovisa enpositiv syn på den kommande perioden - alltså och tiden därefter-,därför att man har lyckats teckna intressanta order. Därmed kan man för förstagången få lönsamhet i verksamheten. Under de här förutsättningarna är industridepartementetsförslag rimligtvis riktigt. Man löser de tillfälliga problemen. Man får alltsåta utlovade värdegarantier i anspråk tidigare än som eljest var meningen. Ivissa fall kan värdegarantierna också belånas. Det ger Svenska Varv enmöjlighet att verkligen ta vara på den chans man nu upplever att man har närdet gäller att kunna teckna order med lönsamhet. Man får akta sig så att maninte stör verksamheten. Då riskerar företaget att på nytt förlora en del av deorder som är på gång och att gå miste om den lönsamhet som är i sikte. har här talat för en del förslag som vpkhar lagt fram. Jag vill gärna framhålla att vi generellt kan ställa upp när detgäller den målsättning som han angav i slutet av sitt anförande. Jag tror attalla partier kan ställa upp på den. Det gäller arbete åt alla och under vissaförutsättningar, som han skissade. Det är bara i fråga om medlen som våra ochvpk:s uppfattningar så avsevärt skiljer sig. Jag tror att det är omöjligt attålägga t. ex. att uppehålla en sysselsättning för sysselsättningens egenskull. vet lika väl som vi att det i längden inte går attdriva företagsamhet på det sättet. Förutsättningen för att vi i längden skallkunna ha en stabil sysselsättning är att vi har lönsamma företag som kan säljadet som tillverkas. Självfallet åligger det och andra företag att arbetaså att man får order och så att man kan utöka sin verksamhet. Det har man ju ocksågjort. Men under de omständigheter som har rått har det inte alltid varitmöjligt. I stället har man till följd av konkurrensen på marknaden nödgatsskära ned verksamheten. Då måste andra åtgärder tillgripas. Självfallet åliggerdet företaget att söka nya marknader och nya produkter. Men vi måste ha enindustripolitik som skapar förutsättningar för företagen generellt i det härlandet när det gäller att producera mera och att sälja mera. Kanske kansysselsättningen då flyttas över från en olönsam varvsindustri till annan,produktiv verkstadsindustri. Det är den enda framkomliga vägen när det gälleratt få bärkraft. Därför kan vi inte ansluta oss till vpk:s förslag till lösningav problemen: att staten bara ålägger företagen att driva sin verksamhet. Det ären omöjlig väg. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan samt avslag på reservationerna och på det yrkande som härhar framställts av . 54LARS-OVE (vpk) replik: Det var intressant att höra att upp när det gäller den inriktning som jag presenterade. Det var baramedlen som saknades. Alltså är man för en behovsinriktad produktion mednationell utveckling och nationella behov. Jag måste säga att det till viss delvar en nyhet. Det strider ju direkt emot de utvecklingstendenser som finns inom Denregionala balansen bryr man sig ju inte alls om. Det gäller också denoffentliga upphandlingen. Och skall det vara samhällsekonomiska förtecken,när man driver den här industripolitiken. Utgångspunkten för företagsledningeni hade ju varit en helt annan om man hade haft den inriktningen, JohanOlsson! Men man kanske ändrar sig nu i näringsutskottet. Det är bara synd attdet inte står i näringsutskottets handlingar. Det är ju inte bara den svaga orderingången som är orsaktill svårigheterna. Den industripolitiska omgivning vi har bestämmer justorindustrins framtid. Eftersom vi inte har någon samlad, efter samhälletsbehov övergripande industripolitik i det här landet har storfinansen haft deninriktningen, att den inte investerat på grund av att det inte varittillräckligt lönsamt. När det inte är lönsamt sker alltså inga investeringar,och då kommer det inte heller in några order till storindustrin. Den andrabetydelsefulla delen i det avseendet är naturligtvis byggandet. Därför är detintressant att och är överens med oss ominriktningen. I vad gäller ålägganden gentemot företagen har vi intealls förespråkat sådana. Ge bara regeringen i uppdrag att efterfråga deinvesteringsalternativ som finns inom ! Om man ser till att derealiseras, så skapas sysselsättning. Sedan till finansieringen. Vi har krävt en omförhandlingav avtalen, eftersom de är helt felaktiga. I dagens läge skulle det ha gåttlika bra att låna de belopp som erfordras för att klaraav de finansiella svårigheterna. Lånen hade sedan kunnat regleras. Det hadevarit en möjlighet, men den möjligheten ville man inte begagna sig av, JohanOlsson och näringsutskottets borgerliga del är inte ensamma om sittställningstagande. Också socialdemokratin har fallit när det gäller den härdelen. Det är därför som industriministern säger att han är nöjd medenigheten. Men denna enighet finns inte utanför detta hus. Bland dem sombefinner sig i berörda branscher råder ingen enighet i det här avseendet. Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. 55PER (): Selektiva stödåtgärder har i hög grad kommitatt dominera vår näringspolitik . Resurserna har därmedundandragits den utvecklingsdugliga delen av näringslivet. De storastödinsatserna till förlustföretagen, främst till varven, har kommit attsnedvrida konkurrensförhållandena och har skapat ett bidragstänkande inomnäringslivet. Den bästa näringspolitiken är enligt moderat uppfattning enekonomisk politik som lyckas hålla det allmänna kostnadsläget på en sådan nivå,att industriell tillväxt på bred front blir möjlig. Även om näringspolitiken bör vara generell kan selektivainsatser inte helt undvaras. Dessa bör komma i fråga endast för att överbryggarent tillfälliga kriser eller för att underlätta en nödvändigstrukturomvandling. Två sådana fall har och Svenska Varv AButgjort. , , bildades som en följd av denpågående handelsstålskrisen för att skapa förutsättningar för att rekonstrueraSveriges Kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. tre största handelsstålverk till lönsamhet. Merparten avstrukturåtgärderna -avvecklingar, modifieringar och investeringar - beslutadesoch påbörjades . Genomförandet forcerades för att avslutasvid utgången av 1981. Handelsstålets kris har förvärrats under 1980 och 1981.Prognoserna för stålkonsumtionen i världen och därmed även i harkraftigt reviderats nedåt. Vad gäller propositionens förslag om kapitaltillskott tillSSAB bygger detta till stor del på det avtal som slutits mellan ochsvenska staten. Trots vissa betänkligheter avseende innehållet i detta avtalfinner vi att avtalet och kapitaltillskottet till utgör en enhet, ettpaket. Med hänvisning till den tidspress som föreligger för att undvika enolycklig likvidation av finner jag detnödvändigt att acceptera kapitaltillskottet i dess helhet i det paket somföreligger. Det vore dessutom beklämmande, om ett statligt dominerat företagtvangs till likvidation, som eventuella frukter av omstruktureringaroch nyinvesteringar just skall skördas. I ett företag i kris ställs utomordentligt stora krav pådess ledning. Den anställningsgaranti som givits av och bekräftatsav ställer stora krav på ledningen att upprätthålla produktivitetentrots övertaligheten. Vi finner detta arrangemang mindre lämpligt. Det ärdärför av central betydelse att ledningen för företaget ges möjligheter attkoncentrera sig på företagets utveckling och interna problem. Den särskildaprojektorganisation inom ram för övertalig personal som kommer attskapas kommer enligt vår uppfattning att belasta ledningskapaciteten. Jagfinner det därför angeläget att statsmakten upptar förhandlingar med föratt överta ansvaret för anställningsgarantin mot en ersättning motsvarande dedrygt 400 milj. kr. som självt har budgeterat för ändamålet. Målet börvara att löses från den anställningsgaranti som företaget gav de anställdat. o. m. . En förutsättning för och framtid måstevara företagsekonomisk lönsamhet, och detta får inte motverkas av att företagenåläggs andra sysselsättningsmässiga åtaganden än sådana som ligger i derasnormala verksamhet. Vi reservanter vill påpeka att detta skall gälla såväl SSABsom , och det framgår inte av propositionen och utskottsmajoritetensskrivning. I samband med att strukturförändringarna i blirslutförda framåt finns det, enligt min uppfattning, väsentligaorsaker att pröva en mer decentraliserad organisationsform inom företaget. Enmer decentraliserad och ortsbunden organisationsform ger en bättre motivationför ökade arbetsinsatser samt större förståelse för lokala problem och krav somställs på företaget på resp. orter. Det är betydelsefullt att inte gesotillbörliga konkurrensfördelar gentemot andra fristående svenskahandelsstålverk. En mer ortsbunden organisationsform skulle bl. a. lättaretillgodose kravet på ämnesleveranser på marknadsmässiga villkor, vilket ärviktigt för att i största möjliga utsträckning minska beroende avskrotimport, främst till de fristående handelsstålverken. Av betydelse för långsiktiga överlevnad är vidareatt företagets ägarstruktur ändras.