prot · G50973 · 1981-12-31 00:00:00 — Den här positiva bilden av vårt län har drastiskt förändratsunder . Det är ingen överdrift när vi nu säger att Västmanlandär ett hårt drabbat län, inte minst beroende på strukturrationaliseringar ochen långvarig lågkonjunktur inom industrin. Med hjälp av statistik kan dettaavläsas i såväl minskad sysselsättning som minskad befolkning. Enligt dennastatistik är det endast tre län, nämligen , ochSödermanland, som har högre relativ arbetslöshet än , och det ärendast ett län, , som har en svagare befolkningsutveckling.Arbetslösheten i länet omfattar nära 10 000 personer, varav nära 6 000 ärdirekt arbetslösa och de övriga är föremål för olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder i form av AMU-utbildning och beredskapsarbeten. Det är den högstaarbetslöshetssiffran i länet . Av samtliga arbetslösa utgör gruppen ungdomar upp till 25år nära 3 500. Det är alltså här fråga om en hel årskull ungdomar som stårutanför arbetsmarknaden. Trenden vi upplever är att antalet arbetslösa ständigtökar, och framför allt är det nu fråga om en ökning av arbetslösa män somfriställs inom industrin samt ungdomar. Den hårdast drabbade regionen i länet är Fagerstaregionen.I början av 1970-talet uppgick befolkningen i regionen till drygt 30 000invånare. är befolkningen nere i omkring 27 000 personer. Därmed ärFagerstaregionen den minsta A-regionen i hela riket. Inom Fagerstaregionen, sombestår av de tre kommunerna , svararindustrisektorn för närmare hälften av den totala sysselsättningen. Industrisysselsättningen i är heltberoende av utveckHngen inom ASSLs anläggningar, medan kommun ståroch faller med bruket, . I har industrisysselsättningenvarit avhängig av inom . Kommunendrabbades därför mycket hårt när Spännarhytteanläggningen lades ner i aprilförra året. förlorade direkt 275arbetstillfällen plus alla indirekta arbetstillfällen hos underleverantörersom föll bort. och kommuner är båda kommunermed bruksorter där ett eller flera företag dominerar. Båda dessa kommuner har och kommer att få svåra sysselsättningsproblem medarbetslöshet och utflyttning som följd. Salaregionen, som består av kommunerna , ären typisk glesbygdsregion, där jord- och skogsbruk dominerar ochindustrialiseringsgraden är låg. harSalaregionen drabbats av en växande utflyttning av ungdomar. Den dystra utvecklingen inom länet och framför allt inomde nämnda regionerna har bl. a. sin förklaring i det läge och deutveckHngstendenser som viktiga delar av västmanländsk tillverkningsindustri nuupplever. Om vi först ser på gruvindustrin, så lades driften vidBäckegruve i ner 1979, och året därpå stängde gruva i . Därmed avslutades en flerhundraårig epok av gruvhante-ringi . Träindustrin i länet som bl. a. omfattar ASSLs boardfabriki och ett flertal sågverk har samtiiga avsättningsproblem,framför allt till följd av det extremt låga byggandet. Länets betong- och tegelindustri har drabbats av ettflertal nedläggningar. Stålverken, som dominerar sysselsättningen i vårabruksorter, har varit mest utsatta för strukturrationaliseringar ochlågkonjunkturer, med kraftiga personalneddragningar i samtliga bruksorter somföljd. Verkstadsindustrin uppvisar också stora problem, medpermitteringar och driftsinskränkningar, framför allt inom sektorernametallvaror och maskiner. Den här föga uppbyggliga bilden ger belägg för vad jaginledningsvis slog fast, att är ett hårt drabbat län . Vi harfullt klart för oss, vilket också har omvittnats i denna debatt, att vi delarmånga av våra problem med övriga områden i vårt land. Vi är också klartmedvetna om behovet av insatser på riksnivå för att man skall kunna förändra situationen.I grunden behövs en radikal förändring av vårt lands allmänna ekonomiskapolitik efter de riktlinjer som redovisats i de socialdemokratiskapartimotionerna. En sådan nödvändig förändring torde inte kunna inledasförrän efter höstens val. fram till dess finns det ändå möjligheterför den nu sittande minoritetsregeringen att lyfta sig i kragen och mobiliseralitet vilja att medverka till åtgärder som skulle kunna leda till avsevärdaförbättringar när det gäller sysselsättningsläget i vårt län. F. n. arbetar regeringen med den regionalpolitiskapropositionen och i samband med detta arbete görs också en översyn avstödomrädesavgräns-ningar. I ingår Fagersta- och Salaregionerna istödområde 2, men i enlighet med ett beslut finns möjligheter förregeringen att fram till bevilja stöd i enlighet med reglernaför stödområde 4 till orter i Bergslagen som särskilt drabbats avstrukturomvandlingen i stålindustrin och gruvnäringen. För delbetyder detta att såväl Fagerstaregionen som och harmöjlighet till stöd i enlighet med bestämmelserna för stödområde 4. Dessa nyamöjligheter har inom de berörda kommunerna tänt en förhoppningens gnista, attgenom lokalise- ringsstöd kunna starta nya verksamheter och förstärkaredan etablerade företag. Det skulle därför vara djupt olyckligt om dediskussioner som tydligen förekommer inom regeringen om slopandet avstödområdena 1-3 skulle genomföras. Med hänsyn till det angelägna i att alla åtgärder vidtasför att stödja och underlätta både ny företagsamhet och befintlig förutsättervi att såväl Fagersta- som Salaregionen även fortsättningsvis kommer attfillhöra stödområdet. Vi förutsätter vidare att regeringen är beredd tillfortsatta insatser för stålkriskommunerna genom kraftfulla temporära åtgärderunder minst en femårsperiod. En annan angelägen sak beträffandelokaliserings-stödsärenden är att regeringens handläggning av dessa ärendenpåskyndas. Som exempel kan jag nämna att bl. a. haft ettlokaliseringsärende liggande hos regeringen i snart utan att besluthar fattats. Med en så långsam hantering torde eventuella lokaliseringsanslagfrysa inne, som redan drabbade orter ytterligare får känna avsysselsättningsminskningar. har ASEA, det dominerande företageti , arbetat med en omfattande offert avseende leverans avkärnkraftverk till ; en offert som är avlämnad. Inte bara ASEA ochsysselsättningen i är i stort.behov av att denna affär går i låsutan den här affären är också. av största betydelse för hela landet.Sysselsättningen i så gott som samtliga län berörs av denna affär. Men skallaffären verkligen lyckas, så erfordras ett helhjärtat stöd från regeringenssida med nödvändiga exportkrediter. Enligt uppgift torde emellertid oenighet hauppstått inom regeringen angående denna för svenskt näringsliv så viktigafråga. Jag vädjar till regeringen att ta sig samman och ställa upp med dekreditvillkor som erfordras. Jag skulle se det som mycket olyckligt om oenighetinom regeringen skulle omintetgöra en av våra största exportaffärer. I flera motioner till årets riksdag har visocialdemokrater från föreslagit olika åtgärder, som var för sigskulle bidra till att avhjälpa den obalans vårt län befinner sig i. Jagvill här helt kort nämna en, nämligen vår hemställan om en lokalisering avstatens energiverk till - en lokalisering som vi anser skulle varaklok och riktig ur såväl det nya synpunkt som ur närings- ochregionalpolitisk synpunkt. Ett sådant lokaliseringsbeslut skulle också innebäraatt beslut om att "vidtaga starka statliga insatser för attkompensera Västeråsregionen för förlusten av " infrias. Med politisk vilja, en handHngskraftigregering och en sund ekonomisk politik kan många av de problem vårt och övrigalän upplever lösas. 127KARL-ERIK HÄLL (s); Jag vill börja med att instämma i vad minpartivän sade om den socialdemokratiskautvecklingsplanen för . Jag tror att när den genomförs kommerdet aft bli ett lyft för länets utveckling. Dessutom konstaterade jagefter att ha följt massmedia att det initiativet tydligen har satt enextra fart på regeringspartierna, som vart och ett för sig presenterarimproviserade förslag till lösningar på problemet med . Jag har begärt ordet med anledning av den besvärligasituationen i malmfältskommunerna. Jag förstår, fru talman, att det blir mycket"gruvprat" i slutet av den här debatten, men det kan inte hjälpas. Vimåste tala om det, hur motbjudande det än kan vara. Anledningen till min oro är den starkt ökandearbetslösheten i dessa samhällen, där nu skarorna av arbetslösa ungdomar blirallt större och där den befintliga industrin dess värre infe anställer någramänniskor utan tvärtom minskar antalet anställda. Grundorsaken tillsvårigheterna är nu som tidigare att och gruvverksamheten går på sparlåga. Oron förstärks av att man nu inom fortlöpande överförstora grupper anställda till s. k. OSP som betyder organisafion för särskildaprojekt. Det är den senare tidens uppfinning för att placera övertalig personalfrån den reguljära malmhanteringen. Man kan då invända mot det och säga att det inte bordefinnäs anledning till oro, när företaget nu har en särskild organisation fördet ändamålet och anställningen i företaget kvarstår. är det emellertid såatt dessa omplacerade människor vet att det inte finns pengar för att göraverklighet av alla de projekt som har presenterats på papper. I företagets information till de anställda kan man läsaatt ingen skall behöva sluta i företaget på grund av arbetsbrist under 1982.Men hur det blir därefter beror helt och hållet på statsmakternas beredskap attställa erforderligt kapital till förfogande. De nu omplacerade vet en sak, och det är att de 1983 intekan komma tillbaka i den ordinarie gruvhanteringen, därför att där var deövertaliga /82. Det är under dessa förutsättningar inget att undra överatt man betraktar överföringen till detta OSP som ett första steg motfriställning och därmed arbetslöshet. Det hjälper då inte att företagetförsäkrar att det inte skall bli på det sättet. Man vet nämligen att företagetsjälvt saknar ekonomi för att garantera någonting efter 1982. Oron förstärks av de rykten man nu hör om genomgripandeförändringar inom . anställda har med fog hoppats påatt andra och mer livskraftiga delar av Statsföretagsgruppen skall kunna skapade nya arbetstillfällen som behövs för att kompensera i vart fall en del av dearbetstillfällen som försvinner i gruvhanteringen. ser det emellertid utsom om industriminister har för avsikt att avyttra de delar avStatsföretag som så att säga har framtiden för sig, och jag måste säga att omdetta sker kommer den oro jag talar om att övergå i ett glödande missnöje meddenna statens hantering. Jag skall inte spekulera mer i detta. Vi får väl såsmåningom veta vad det är fråga om. Men jag lovar att vi med vaksamhet skallfölja utvecklingen av de här frågorna. Att redan i denna debatt hoppas på ettklarläggande svar från 13 protokoU 1981/82:72-74 regeringen är väl att hoppas för mycket. Det är, såvittjag förstår, inte möjligt att så långt ögat når se en regeringsföreträdare idet här skedet av debatten. Vid kommunala uppvaktningar om jobb till malmfälten hardet sagts, att om det bara finns vettiga objekt skall det inte stranda påpengar. är det emellertid så att det finns en lång rad goda objekt, varav endel dessutom är väl undersökta och analyserade och bevisat lönsamma ochomedelbart borde komma till utförande. Jag vill bara ge ett exempel, nämligendet redan tidigare omtalade och planerade apatitverket i . Där harman nu komrnit så långt att man på förhand har sålt hela produktionen för tioår framåt i tiden, och lönsamheten är god. Tyvärr har företaget inga egnamedel som räcker för investeringarna och inte heller, såvitt jag förstår, rådatt låna upp det erforderliga kapitalet. Industriminister , som så sentsom var uppe i och lovade att det fanns 150 miljonertillgängliga bara företagsledningen bestämde sig för att sätta spaden i marken,säger nu att han inte heller har några pengar. Vad är detta? Har vi alltså kommit så långtatt vi inte längre har möjHgheter att investera ens i klart lönsamma projekt?Jag hoppas nu verkligen att regeringen står vid sitt ord och plockar fram deerforderliga pengarna. Om nu så väl dokumenterade och lönsamma projekt infe kankomma till stånd, kan man med fog fråga sig hur det skall gå med alla andraprojekt som har aktualiserat och presenterat för industridepartementet ochregeringen. Det är en lång rad intressanta och för malmfälten viktigaförslag, varav en del är helt nödvändiga att utföra, om man över huvud tagetskall kunna bryta malm i malmfältens gruvor . Det gäller tidigareläggning av tillredningsarbeten både iKiruna och , arbeten som ändå måste göras och som - om de startas nu- kan ge värdefull sysselsättning till nu övertaliga gruvarbetare. Det gäller utvecklingsprojekt, som avser att rationaliseraoch effektivisera morgondagens gruvbrytning. Allt detta tycker man borde vara så värdefullt att medelskulle ställas till förfogande utan dröjsmål. Det gäller ju egentligen garantinför aft de norrbottniska gruvorna och malmerna även i fortsättningen skall fåen chans aU bidra till folkhushållet. Det är även en lång rad projekt som ligger utanförjärnmalmsverksamheten. Sådana projekt borde ligga helt i linje med den meningsom industriminister bl. a. uttalar i de direktiv han utfärdat till dennyligen tillsafta malmfältsutredningen. Bara något exempel, fru talman! Det gäller den storagrafitfyndigheten i , som både och kommun är starktintresserade av ur energisynpunkt. Fyndigheten är ännu infe helt kartlagd. Fördetta erfordras ytterligare undersökningsborrningar och dessutom en del andraarbeten för att man skall kunna helt klarlägga utvinningsbarheten. De 4miljoner som det kostar har man inte . Dessutom måste dessa borrningsarbeten förberedas, och alla transporter måste medan isenännu ligger stark på . Det är nämligen ännu fråga om arbeten iväglöst land. Får man inte fram de medel som behövs förlorar man ytterligareminst för detta projekt. Det är alltså nödvändigt med snabba beslut. I anslutning till den nu snart startade koppargruvanViscaria kan man tidigarelägga en rad nödvändiga investeringar som också gervärdefulla jobb till den arbetskraft som inte längre har arbete vid iKiruna. Utöver detta vill jag bara peka på de mycket intressantaprojekt inom torvområdet som föreslår att man skall starta och som innebäratt ett stort antal varaktiga arbetstillfällen både i och Malmbergetkommer till stånd. Det är fråga om enormt stora torvtillgångar i både Kirunaoch kommuner. Alla ligger inom korta transportavstånd, och de bordedärigenom vara av stort intresse. Vårt oljeberoende och vår strävan att minskadet talas det ofta om, och här har man verkligen en möjlighet att omsätta dettatal i praktisk handling. Man har även föreslagit att ett torvlaboratorium skalllokaliseras till och att det i anslutning till detta skall startasarbete med vidareförädling av torven till torvpellets och förädling av våtråtorv till kol. En sådan forskning och utveckling borde vara av stort intresseför vår framtida energiförsörjning. Det finns alltså, fru talman, många uppslag till hur manredan nu kan skapa förutsättningar för nya bestående arbetstillfällen i de såhårt drabbade malmkommunerna. Jag hoppas verkligen att regeringen inser sittstora ansvar och ställer erforderliga medel till förfogande. Det har aviserats en Norrbottensproposition, det hartalats om satsningar av miljardbelopp. vet vi inte vad det blir av det.Rykten förtäljer att förslagen krymper efter hand. Jag menar att det verkligenfinns anledning för regeringen att snabbt plocka fram de medel som ärnödvändiga. Det finns, fru talman, ytterligare ett skäl till attregeringen nu måste skynda på att fatta sina finansieringsbeslut, och det äratt man nu kan börja se litet klarare hur utvecklas.LKAB:s nya ledning sade att förutsättningarna att hålla alla tre gruvorna iKiruna, och i drift var att man 1983 hade kommit upp ien försäljning av ca färdigprodukter. Det är ingen överdriftatt säga att det ser tämligen mörkt ut . Det gäller således attredan nu med kraft gripa sig an med att skapa de alternativasysselsättningstillfällen som är ett livsvillkor för att malmkommunerna skallöverleva. Regeringen har ingen tid att förlora, och det är därför vi såenträget uppmanar regeringen att handla . Eftersom jag tydligen är den siste talaren ber jag att få tacka för ordet och önska fru talmannen god natt. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas vidmorgondagens sammanträde. Nr 73 13 § Kammaren åtskildes .