prot · G509150 · 1981-12-31 00:00:00 — När det gäller sökande som behöver arbetsförberedande ochyrkesrehabiliterande insatser behövs en nära samverkan med andra ansvarigamyndigheter inom sjukvård, socialvård, kriminalvård, sjukförsäkring etc. Det ärnaturligtvis angeläget att, innan arbetsförmedlingen kopplas in, den medicinskaoch sociala rehabiliteringen har genomförts så långt att förmedlingens ocharbetsmarknadsinstitutens arbetsförberedande och plats-förmedlande insatser kanleda till positiva resultat för den sökande. Det är emellertid ocksåbetydelsefullt att olika faser i rehabiliteringsprocessen samordnas på ettsådant sätt att inga besvärande väntefider eller avbrott uppstår vilka kan ledatill att behandlingsarbetet försvåras eller omintetgörs. Därför är detangeläget att en nära samverkan kommer fill stånd mellan arbetsförmedlingen ochandra berörda myndigheter, så att man får en ansvars- och arbetsfördelning somär rationell ur samhällsekonomisk synpunkt och som fillgodoser individernasbehov av konfinuitet i rehabiliteringsprocessen. Detta är någonfinghelt annat än att splittra upp resurserna, som talar om. Omett eller får vi reda på vad utredarna och AMS drar för slutsatserav det översynsarbete som är i gång. behöver inte Lars-OveHagberg, eller någon annan, oroa sig för några försämringar. Översynsarbetet ärtvärtom avsett att leda till förbättringar. 16LARS-OVE (vpk): Jag har tagit upp frågeställningen därför attden i den allmänna debatten inger oro hos dem som sysslar med dessa frågor. Deser vilka konsekvenserna kan bli av de utredningar som redan finns. har arbetsmarknadsministern skrivit direktiv. Problemetär just vilka huvudmän som skall samordnas. Vilket kostnadsansvar kan man läggapå Kommer de att kunna uppfylla kraven? Vilka åtgärder kommerregeringen att vidta för att säkerställa det? Kommunerna befinner sig iett mycket hårt ekonomiskt läge, och regeringen ser inte ut att förbättra dettaläge. Det är därför som det, herr arbetsmarknadsminister, inger oro att mandecentraliserar resurserna men inte garanterar, att kommunerna kan förverkligarehabiliteringen. Överläggningen var härmed avslutad. Om den kommunala biblioteksverksamheten 5§ Svar på interpellation 1981/82:176 om den kommunala biblioteksverksamheten Per har frågat mig dels om jag ärberedd att ge folkbildningsutredningen tilläggsdirektiv om införande av enbibliotekslag, dels vilka åtgärder jag är beredd vidta för att hävda bokens ochbibliotekens plats inom vår kultur i ett läge då nya medier hotar att dra bortintresset från grunden för bildning och kultur, dvs. besvarade jag ett antal frågor som femav Per partikolleger, bland dem , ställt till mig idet aktuella ämnet. Därvid anförde jag bl. a. följande: "Ansvarsfördelningen på kulturområdet mellan stat,landsting och kommuner har legat fast sedan beslut år 1974.Folkbiblioteken har varit ett av de viktigaste områdena förkommunernas självständiga kulturella insatser. De kommunala anslagen är ochförblir helt avgörande för hur verksamheten kan utvecklas." "Biblioteken har en central roll i den lokala kulturpolitiken.Vägledande för de statliga insatserna är att stödja biblioteksverksamhetensnarare än att reglera den. har gång på gång och itider med bättre ekonomiska förutsättningar avvisat tanken på en bibliotekslag.Jag ansluter rriig fill de synpunkter som därvid anförts. Kommunerna måste hamöjlighet att göra sina egna prioriteringar utifrån lokala förutsättningar ochbehov. Det är således inte aktuellt att ge några tilläggsdirektiv tillfolkbiblioteksutredningen." Dessauttalanden står jag fast vid. Jag anser det emellertid angeläget - och så till vida ärjag enig med interpellanten - att, i då boken får allt större konkurrensfrån andra, modernare medier, värna om läsintresset och tillgången pålitteratur av god kvalitet. har till uppgift bl. a. attkartlägga bibliotekens medieanskaffning samt läsfrämjande och uppsökandeverksamhet av olika slag. Det åligger också utredningen att belysa hur detläsfrämjande arbetet kan stimuleras genom t. ex. samverkan med organisationeroch institutioner utanför biblioteken. I proposition nr 128 till innevaranderiksmöte om vissa musikfrågor m. m. harregeringen förordat att 1,5 milj. kr. av de medel som beräknas inflyta genomden föreslagna skatten på ljud- och videokassetter avsätts förutvecklingsinsatser med läsfrämjande syfte vid folkbiblioteken. Jag vill ocksåerinra om att regeringen i årets budgetproposition aktualiserat frågan om enavveckling av det lokala biblioteksstödet i dess nuvarande utformning för attmöjliggöra förstärkning av resurserna för nya initiativ på detta område. Vidarehar i budgetpropositionen föreslagits en betydande ökning av det statligalitteraturstödet i dess olika former. Motbakgrund av de rådande problemen på bokmarknaden, särskilt vad gällerspridningen av kvalitetslitteratur, har jag efter regeringens bemyndigandeuppdragit åt en särskild kommitté att utreda frågor rörande bokdistributionen.Det ingår i kommitténs uppgifter att lämna förslag till åtgärder som - inomramen för en rationell bokdistribution - kan skapa gynnsammare förutsättningarför en bred spridning av kvalitetsUtteratur. I kommittén ingår en företrädareför folkbiblioteken. 18 (vpk): En nation utan ett språk och en litteratur är inte längre en nation.Och hotas det svenska språket och den svenska litteraturen. Från vpk:ssida har vi - som utbildningsministern också framhåller i sitt svar -gång pågång påpekat detta och krävt förändringar. Kan andra nordiska länder ha enbibliotekslag kan väl . Kan genomföra en bokprisreform bordeväl också kunna. Menutbildningsministern ställer sig kallsinnig. I sitt svar är han visserligenense med oss om att det är angeläget att "i då boken ochlitteraturen får allt större konkurrens från andra, modernare medier, värna omläsintresset och tillgången på litteratur av god kvalitet". - Inomparentes sagt anser jag personligen att det skrivna språket aldrig kan bliomodernt. Menvad gör egentligen utbildningsministern konkret? I då bokbranschen stårinför en mycket allvarlig situation, i då bokförsäljningen minskarkraftigt och då intresset för den svårsålda kvalitetslitteraturen sjunker idistributionsledet, i då folkbiblioteken tvingas - det har vi mångaexempel på - minska sina öppethållandetider och då deras bokinköp minskar, dåkrävs en rad konkreta positiva åtgärder på alla fronter. Utbildningsministernhävdar sig ha tillsatt en utredning som skall se över distribufionsproblemen,men det är inte fillräckligt. Utbildningsministern säger också att mer resurserhar getts, men det är att något föra folk bakom ljuset, för vad som egentligenhar skett är en omfördelning av stödet från folkbiblioteken filllitteraturstödet. Det innebär att när biblioteken är i kris förvärrar Jan-ErikWikström och regeringen i övrigt denna kris genom sitt förslag ibudgetpropositionen om att minska statsbidragen med 3 milj. kr. Som plåster påsåren utlovas nu i utbildningsministerns svar och i proposition 128 1,5miljoner till läsfrämjande åtgärder, men i proposifionen står uttryckligen attde inte får användas fill exempelvis bokinköp. Vianser att det här är en helt orimlig politik. Att kulturen seglar i motvindmärker vi alla just , men att denna motvind snart övergår till stormstyrka och kommeratt skövla mycket av vad som tidigare byggts upp, det kanske ännu inte stårklart för alla. Annars skulle inte dessa nedskärningar vara möjliga. Biblioteken spelar en nyckelroll för spridningen av såvälbarn- som vuxenlitteratur, de spelar en nyckelroll för spridningen avlitteratur på invandrarnas eget språk. Men de spelar också en nyckelroll i detsociala livet inom en kommun, vilket kanske inte alltid uppmärksammats idebatten. En biblioteksfihal kan aldrig ersättas av att bokbussen dyker upp dåoch då. En biblioteksfilial utgör en naturlig träffpunkt för de äldre och förbarnen och ungdomen, där de kan göra spännande utflykter i den värld böckernaöppnar. Mycket riktigt har också människorna i de kommuner därnedskärningar sker kraffigt reagerat. kommun är ett men ett myckettalande exempel. "Katastrof, skrota planen, förslaget ärfruktansvärt", är några av de reakfioner som har kommit påÖrebropolifikernas s. k. strukturplan, enligt vilken 12 av 19 biblioteksfihalerskall läggas ner. Visst krävs uppsökande verksamhet och förnyelse, men, herrtalman, det får inte ske på bekostnad av det positiva som redan byggts upp. För att förhindra att åtgärder av det här slaget vidtashar vi krävt en bibliotekslag. Jag skall inte återupprepa alla de argument vitidigare fört fram utan hänvisar i hkhet med till förra åretsdebatt. Där sades bl. a. följande: "Enbibliotekslag är viktig av följande två huvudorsaker. För det första: den skulle utjämna dennuvarande"'stora klyftan mellan olika kommuner när det gällerbiblioteksstandard." - kan inte vara okunnig om attkommunernas medieanslag per invånare skiljer sig med över 1 . "För det andra: den skulle medföra en stark höjningav genomsnittet för vad folkbiblioteken ställer till förfogande förallmänheten." Jag tycker, herr talman, att det är märkligt, för att intesäga generande för utbildningsministern, att han tillsätter en utredning påfolkbiblioteksområdet men frånhänder denna utredning möjligheter att utredaden kanske väsentligaste frågan, nämligen den om lagstiftning. Så helt kort till den andra frågan i interpellationen,nämligen den om övriga åtgärder. Ursprunghgen var den s. k.kassettavgiften särskilt avsedd just för kulturområdet. Från vpk:s sida står vid det förslaget, vilket avsevärt skulle förbättra möjhgheterna att redannu snabbt öka stödet till folkbiblioteken. Ett förslag vi har fört fram i detsammanhanget är och kulturarbetarnas förslag om att manomedelbart skall pröva ett stöd till folkbibliotekens inköp av böcker, liknandedet som finns till bokhandeln genom fackbokhandelsavtalet. Jag ställer frågan: Hur ställer sig utbildningsministernfill ett sådant förslag? Vidare: Jag vet att i utredningen ingår direktiv om att seockså på frågan om införandet av fasta bokpriser. Hur ställer sigutbildningsministern till det? 12 protokoll 1981/82:147-150 Om den kommunala biblioteksverksamheten Om Skånska Teaterns fortsatta verksamhet, m. m. Vi anseratt införandet av fasta bokpriser är en nödvändig åtgärd. : Det är inte en slump att akfionen Rädda boken,rädda biblioteken fått en så stor genomslagskraft. Förhoppningsvis ger denockså effekt! Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 1981/82:181 om Skånska Teaternsfortsatta verksamhet, m. m. har frågat mig dels om jagavser att vidta några åtgärder för att ge Skånska Teatern möjligheter attfortsätta sitt arbete, dels om jag är beredd att pröva nya former för stöd isyfte att bättre än kunna stimulera nyskapande verksamhet inomteatern. Jag vill först erinra om hur det statliga stödet till teaterverksamhetf. n. är uppbyggt. Riksinstitutionerna Operan och är formelltaktiebolag men försörjer sig i princip helt på det statliga bidraget - medundantag för de inkomster som de själva kan skapa genom sina föreställningar.Detsamma gäller för , som är en riksorganisafiop för lokalateaterföreningar. Stödet till de regionala teatrarna utgår i form av s. k.grundbelopp, f. n.ll6 , för vilka staten står för . Antaletgrundbelopp uppgår för /82 till 1 810 för teater- ochdansinstitutionerna. I årets budgetproposition föreslås en förstärkning av detregionala teaterstödet med totalt 22 grundbelopp. Fördelningen av antaletgrundbelopp på olika institutioner görs av . För att möjliggöra ett stöd åt den icke institutionsbundnateater-, dans- och musikverksamheten finns det s. k.fria gruppstödet. Stödet fördelas av . En kraftig ökning avanslagen till de fria grupperna har skett . Stödet harökat från 5,1 milj. kr. /77 fill 18,4 milj. kr. För /83 föreslås i budgetpropositionen 1982 och i densärskilda propositionen om vissa musikfrågor m. m. att stödet till de fria gruppernaökas med 4 milj. kr. fill 22,4 milj. kr. Av ökningen har i musikpropositionen1,5 milj. kr. beräknats för de fria musikgrupperna. Fördelningen av bidragetför 1982/83 kommer att besluta om senare i vår. Som jag i skilda sammanhang givit uttryck för anser jagatt bidragsgivningen till de fria grupperna särskilt bör inriktas mot gruppervilkas verksamhet kan bedömas vara av stort konstnärligt eller kulturpolitisktvärde, så att de kan få bättre ekonomiska villkor än nu för sin verksamhet. Dettahar i de senaste årens budgetproposifioner angivits som en riktiinje förkulturrådets bidragsfördelning. Det statliga stödsystemet på teatersidan, som jag nu harberört, representerar den ram inom vilken Skånska Teaterns behov får bedömas. Systemethar enligt min uppfattning en teknisk utformning som gör det möjligt att på ettfrån kulturpolitiska utgångspunkter riktigt sätt fördela det statliga stödet.Riksdagen har ju inte heller ifrågasatt detta. De nuvarande formerna för stödger alltså i och för sig tillfredsställande möjligheter att stimuleranyskapande verksamhet inom teatern. Skånska Teatern hör till de fria teatergrupperna och har,tillsammans med Fria proteatern, fått det högsta belopp som kulturrådetbeviljat till enskilda grupper under innevarande budgetår. Det statligabidraget till uppgår innevarande budgetår till . Jag delar den allmänna uppfattningen att Skånska Teaternhar gjort en stor insats och också framgent har en viktig uppgift i det svenskateaterlivet. En ökad koncentration av bidragen till kvahtativt.högtstående grupper, som jag har förordat, torde också kunna leda till ökadeinsatser för Skånska Teatern och motsvarande teatergrupper. Om riksdagenbifaller de förslag som regeringen har lagt fram i budgetpropositionen ochmusikpropositionen ökar givetvis möjligheterna att bidra till Skånska Teaternsverksamhet. Det är emellertid inte rimhgt att räkna med att teatern skall kunnatillföras belopp av den storleksordning som teatern har aktualiserat i sinansökan till . Ett tillgodoseende av anspråk istorleksordningen 10 milj. kr. skulle givetvis ge helt oacceptabla konsekvensernär det gäller möjligheterna att ge stöd åt andra fria grupper. Det skulleockså innebära att staten tog på sig ett praktiskt taget totaltfinansieringsansvar för en ny teater, vilket skulle strida mot de riktlinjersom togs för stödet på bl. a. detta område, nämligen att en viss balansskulle råda i förhållandet mellan insatserna från kommunerna och staten. Detskulle också strida mot de riktlinjer om nya statliga ekonomiska åtaganden somriksdagen på regeringens förslag godtagit. Det regionala stödet, som också är beroende av kommunalmedverkan, kan inte på kort sikt bli aktuellt för Skånska Teatern. Ettinordnande i stödet är inte heller enligt teaterns egen uppfattning förenligtmed teaterns målsättning. Vid det samtal jag haft med en ledande representant förteatern har jag uppmanat honom att ta upp frågan om teaterns bidrag /83 med företrädare för , kommunen ochlandstingskommunen. Med de uttalanden som jag har gjort ominriktningen av bidragsgivningen och de ytterligare medel som regeringen harföreslagit skall tillföras de fria grupperna bör det vara möjligt för statenskulturråd att tillsammans med kommun och landsting medverka till en lösning avde ekonomiska problemen för Skånska Teatern. Om Skånska Teaterns fortsatta verksamhet, m. m. 20MAJA (): har frågatutbildningsministern om han ämnar vidta några åtgärder för att ge SkånskaTeatern möjlighet att fortsätta sitt arbete samt om det kan förväntas nyaformer för stöd i syfte att bättre än hitfills kunna stimulera nyskapandeverksamhet inom teatern. EftersomGeorg är förhindrad att närvara i kammaren . Om Skånska Teaterns fortsatta verksamhet, m. m. ber jagatt få tacka statsrådet för svaret. Tråkigt nog får det konstateras att svaret är negativt förSkånska Teaterns vidkommande. Svaret innehåller en fullödig teknisk beskrivningav stödsystemet, och det är ju gott och väl. Men jag upplever det som en storstatiskhet i tänkandet när statsrådet säger att de nuvarande formerna för stödger tillfredsställande möjligheter att stimulera nyskapande verksamhet inomteatern. Låt mig säga att beskedet om Skånska Teaterns nedläggningden kändes oerhört tragiskt, inte bara för oss skåningar utan föralla som värnar om svenskt kulturliv och inser vikten av förnyelse av svensktteaterliv. Skånska Teatern har förmått etablera kontakt med stora grupper ivårt samhälle som annars inte har tagit del av något teaterutbud. Skådespelarnahar regelbundet uppsökt de stora arbetsplatserna för att sprida intresse försin del av teaterverksamheten. Teatern har också arbetat med ombud påarbetsplatserna. Dessa ombud har utgjort referensgrupp och varit med i etttidigt skede av repefitionerna. När man lade ner sin verksamhet skedde det i en period avstor akfivitet och mitt i en spännande kreativ och uppskattad nyskaparperiod.Man hade god besöksfrekvens. Det kan snart konstateras att det är pengar - inteidéer och skaparkraft eller vilja fill hårt arbete - som saknas. Tanken på att om räddningen inte finns för Skånska Teaternkastas ett fyrtiotal mycket kvalificerade teaterarbetare ut i arbetslöshet ochdess publik blir en värdefull kontakt fatfigare, den tanken plågar och kännsmycket stötande. Vid Skånska Teatern har skapats en kollektiv teater somhar väckt förundran och beundran. Man har i en mångfasetterad repertoar, somspänner över åtskilliga epoker och genrer, återgett teatern dess viktiga rollsom spegling av samtiden och den nutida människans situation utan att förfallatill vare sig förenklingar, förgrovningar eller billig propaganda. Kritikernasomdöme om teaterns prestationer har varit mycket positivt. Teatern har genom sin öppenhet och sin konsekventutåtriktade verksamhet väckt teaterintresse, vilket måste anses vara av stortvärde för framtiden. Här skall också engagemanget för barn och ungdom vägas in.Amatörgruppen Harlekin, som har haft ett nära samarbete med Skånska Teatern,får tjäna som exempel på den utvecklingsmöjlighet som kan finnas i samverkanmellan teater och amatörer. Statsrådet konstaterar i svaret att Skånska Teatern ävenframgent har en vikfig uppgift i det svenska teaterlivet men pekar inte utnågon möjlighet via medelstilldelning. Det verkar snarare som om statsrådetfritar sig från allt fortsatt ansvar. Är det så? Det är inte möjligt att geSkånska Teatern tillräckligt ekonomiskt stöd inom nuvarande anslagsram. Om inteanslagen utökas blir resultatet enbart att andra fria grupper får lägga ned.Den nominella ökningen av fria gruppstödet på ca 2,5 milj. kr. är ju inte stortmer än inflationsskyddet. Statsrådetpåstår i svaret att Skånska Teatern inte kan inordnas i det Det skulle vara av värde att få det påståendet litet mer utvecklat. Vad vi vet nu är att Skånska Teatern är i akut kris.Enligt uppgift intog statsrådet en mycket posifiv hållning inför denuppvaktning som Skånska Teatern gjorde . Av den hållningen kan jag intefinna något i svaret. Därför är en av mina frågor: Är statsrådet beredd attengagera sig för att finna någon omedelbar lösning? Det kan vara av värde att påtala att om intesocialdemokraterna i skatteutskottet hade engagerat sig för en nödlösning avfrågan om kassettskatt var de borgerliga i kulturutskottet beredda att fällaregeringens förslag om ökade anslag fill fria grupper. Nämnas bör även att detförslag som lades av socialdemokraterna om ökat anslag på 2,5 milj. kr. haravvisats i kulturutskottet. Om de borgerliga hade röstat för detsocialdemokratiska förslaget hade de fria grupperna, bl. Skånska Teatern,fått ett välbehövligt ekonomiskt stöd. Således vill jag säga: Rulla inte över bollen tillkulturrådet med oförändrat anslag! Bifall våra förslag i , så finnsdet mer pengar till fria grupper och därmed också till ! Om Skånska Teaterns fortsatta verksamhet, m. m. 21EVA (vpk): Skånska Teaterns ekonomiska kris är intenågot undantag. Den är i stället ett uttryck för den borgerliga regeringensbrist på kulturpolitik. Vi vet att de s.k. fria grupperna genom åreri har ståttför en stor del av förnyelsen inom teater, dans och musik och har bidragit fillatt tillgodose inte bara eftersatta gruppers behov iitan också en stor del avbarn- och ungdomsteatern. De har också varit föregångare i vad gäller enspridning av teatern geografiskt. Pistolteaterns En kvinna. TidningsteaternsFram för lilla och helt unika föreställningar, såsomMaria från Borstahusen och senast Värnlunduppsättningen, är bara någraexempel på bra föreställningar som har gjorts av de fria grupperna under desenaste åren. De fria gruppernas föreställningar har genomförts underett oerhört hårt slit från de medverkandes sida - ett arbete som har underbetalatsoch som ännu underbetalas. Den kalkyl som Skånska Teatern redovisat kan förefallaabsurd. Det är den emellertid inte, om man betänker vad teater i själva verketkostar och måste få kosta. Vad kalkylen i stället visar på är den absurdabidragsgivningen när det gäller de fria grupperna. har ju tidigare berömt sig av att värnaom dessa grupper. Det må vara sant - i förhållande till vad som gällde undertidigare socialdemokrafiska regeringar. Men samfidigt har det skett enurholkning av stödet. Om man gör en liten historisk tillbakablick, finner manatt det är ett faktum att utbildningsministern krävde en översyn av stödet tillgrupperna. Den översynen gjordes av . Man hänvisade sedan fill attkulturrådets förslag skulle remissbehandlas. 13 protokoll 1981/82:147-150 Om Skånska Teaterns fortsatta verksamhet, m. m. remissbehandlatsoch alla ställt sig positiva till förslaget, hamnade detsamma i papperskorgen. För att undvika kritik för den njugga anslagsfilldelningenunderströks i stället att en prioritering måste ske till förmån för gruppervilkas verksamhet kan bedömas vara av stort konstnärligt och kulturpolifisktvärde. återkommer i sitt interpellationssvar fill detta. Jaganser att det behövs ett förtydligande. Vi från vpk intar den bestämda ståndpunkten att det ärjust bredden i stödet som skapar förutsättningar för en utveckling avden typ av konstnärliga och kulturpohtiska värden som utbildningsministernefterlyser. Man kan inte främja experimentell verksamhet, om man enbart satsarpå de grupper som för tillfället har stora konstnärliga framgångar. Det innebär - i likhet med vad föreslog - attdet krävs en total ökning, inte omprioriteringar. Vi tycker att man skallgarantera de fria grupperna av lönekostnaderna. Det är ett minimikrav föratt garantera stabiliteten och möjliggöra utvecklingen av en bra teater.Därutöver anser vi att man inom teatern, liksom inom kulturlivet i övrigt,måste låta tusen blommor blomma för att därmed ge möjlighet till förnyelse ochrisktagande. För att återgå till just Skånska Teatern så är det - somMaja tidigare framhållit - en skandal att gruppen tvingats avbrytasin verksamhet, inte bara kulturpolitiskt utan också med tanke på Landskronakommun. Det är att notera att först berövar regeringen kommunen jobben genomsin ekonomiska pohtik. berövas människorna också sin kultur. Utbildningsministern säger i sitt svar att Skånska Teaterngjort ovärderliga insatser, och det är helt korrekt. Men han har ingentingpositivt att bidra med annat än en uppmaning till teatern att ta kontakt medstatens kulturråd, kommunen och landstingskommunen. uttryckersamtidigt förhoppningen att det här skall bh räddningen för Skånska Teatern. Jag frågar mig: Vad innebär detta konkret? Kommer merpengar att tillföras de fria grupperna, eller innebär detta direktiv tillkulturrådet att skära ner på stödet till andra grupper? Har inte rådatt satsa både på Skånska Teaterns unika verksamhet och på andra friagruppers fortsatta existens? Det vore en tragik, herr talman, om så inte ärmöjligt. Kulturen är nödvändig, inte minst i kristider. Jag anser attkulturministern i handling måste visa var han står i valet mellanMotorsågsmassakern och en levande kultur. Jag vill ställa ytterligare några frågor. Förståterkommer jag till frågan: Vad menar utbildningsministern med sina slutord ochsitt tal om hårdare prioritering?