prot · G509145 · 1981-12-31 00:00:00 — Utgör den bryter man naturligtvis motde amerikanska bestämmelserna, men håller den sig inom gör man det inte.Det hade varit önskvärt att få detta klarlagt, eftersom vi vet att det harförekommit försök att sänka det ursprungliga, för höga procenttal som man hadekommit överens med den sovjetiske leverantören om. ' Vadjag kan konstatera ligger affären alltså något annorlunda till, den har andrasammanhang och andra förklaringsgrunder än de som har blivit fokuserade imassmedia - även om de uppgifterna naturligtvis inte på något sätt ärointressanta. Motdenna litet speciella bakgrund har jag följande yrkande att framställa påvpk-gruppens vägnar: attutskottets anmälan såvitt avser prövningen av Datasaab-Tercasaffären läggs fillhandlingarna med följande uttalande: k. Datasaab-ärendet framstår som mer omfattande och komplicerat än somframgått av hittillsvarande undersökningar. Iseptember 1975 träffades avtal om en exportorder fill Sovjetunionen.Tillskyndare av detta avtal var industriminister . Avtaletförutsatte medvetet en vida högre andel strategiska komponenter än som varfillåtet enligt stathga regler. IndustriministerNils Åsling övertog denna egendomliga situafion och har med diverse åtgärdersökt dölja den. Emellertid har också försök gjorts att genom utbyte av vissakomponenter nedbringa andelen strategiska sådana. I vad mån den faktisktexporterade andelen verkligen var för hög är inte möjligt att avgöra genom deundersökningar som skett. Affärenmed fick samband med två helt andra maktpolitiska omständigheterpå dataområdet. Denamerikanska konkurrenten, Sperry Univac, förmåddes dra tillbaka sin offert iutbyte mot att dess dotterföretag i beviljades tillstånd att förvärvaaktier i ett med gemensamt företag (). Tillbakadragandetav offerten framgår av ett särskilt hemligt avtal. Affärenmed påverkade i grund Stansaab-Datasaabs hela affärsställning. Dettablev utgångspunkten för att den private delägaren skulle utlösa detåterköpsavtal som hemligen slutits. Återköpet har fullföljts. I denna delförehgger en tvivelaktighet, i det att gått med på stöd tillföretaget utan att vara medveten om fakta rörande återköpsvillkoret. Affäreni sin helhet framstår som ett exempel på den osunda forrn av multinationell,monopolistisk maktpolitik vilken präglar internationella relationer på bl. Dessa förhållanden har en uppenbart negativ verkan på detpolitiska och administrativa handlande som är förknippat med dem. De utgör etthot mot hederligheten i det offentliga livet. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Att förmåtts bevilja medel tillStansaab-Datasaab utan att ha information om avtalskonstruktionen framstår somstötande. Demanövrer vilka i saken vidtagits av olika industriministrar framstår somtvivelaktiga - dock knappast mer tvivelaktiga i fallet än i falletRune . Graden av deras ansvarighet kan å andra sidan inte rätt bedömasmed mindre den exakta karaktären av leveransen till fullt klarläggs. Såhar inte skett. Denyttersta grunden för flertalet av de egendomligheter vilka förekommit äremellertid den amerikanska statens strävan att styra och påverka Sverigeshandelspolitik. Denna påverkan är ett hot mot den nationella självständighetenoch mot en fri handel nationer emellan. Utskottet finner det angeläget attSverige - i samverkan med andra länder med motsvarande problem -sökermotverka försök att framkalla sådana bindningar öch ingrepp. Jag yrkar alltså bifalltill detta yrkande. Låt mig slutligen göranågra avrundande kommentarer. Vadvi alltså kan se är den faktor som har varit avgörande och grundläggande,nämligen internationella försök att styra villkoren för olika ländershandel med andra länder. Detta är naturligtvis någonting som är mycketosympatiskt och som vi på alla sätt bör värja oss mot. Det är naturligtvisdetta obehagliga tillstånd i förening med strävan att ändå främja i och för sigfullt legitima svenska handelsintressen som har försatt olika regeringar ocholika statsråd i situationer som de haft svårt att bemästra. De har naturhgtvisvarit klämda mellan två sköldar, det vih säga å ena sidan sitt intresse av attkomma in på den sovjetiska marknaden och å andra sidan ett obehag som kundeförorsakas genom de amerikanska villkoren. Man får kanske en viss förståelseför både och när man ser dem befinna sig i dettaväldiga maktspel och hur de har försökt att manövrera det. Sedan kannaturligtvis metoderna te sig en aning diskutabla. Det är väldigt svårt attöver huvud taget få något klart begrepp om ansvarighet, och hur man skallbedöma de eventuella fel som har begåtts. Det kan t. ex. vara så att RuneJohansson , i den internationella avspänningens år, när avtalet med faktiskt trodde att han undantagsvis skulle få amerikanskt tillståndför . Tillstånd för sådana 30-procentiga leveranser hade förekommit tillRumänien. Det är inte uteslutet att han verkade för att avtalet skulle slutasmed den premissen. Det vet vi inte, det kan vi inte fastställa. NilsÅsling, som ärver hela denna situation, befinner sig också i en egendomligsits. Å ena sidan skall man försöka manövrera den sovjetiska avtalspartnern såatt inte alltför stora svenska förluster förorsakas. Å andra sidan skall man försökakomma till någon sorts överenskommelse med amerikanarna, eller åtminstonehjälpligt försöka dölja vad som sker. Det är ingen avundsvärd situation. Det ären situation som uppträder när enskilda personer, politiker, råkar ut för enmaktsituation som de inte själva kan styra eller behärska. För vår del tycker vi attdet hade varit av grundläggande betydelse om det härärendet föranlett en diskussion om det verkligt viktiga: Vad skall man tolererai fråga om stormaktsinblandning i svensk handelspolitik? I detta fall rörde detsig om stormaktsinblandning från sida. Jag har inte svårt att förstå ståndpunkt. Attde för fram det amerikanska intressen i det här falletförefaller mig vara en rätt naturlig placering. Litet svårare har jag attförstå att socialdemokraterna, som trampar på litet skört glas, vill försökakomma åt industriminister i en sak som rör sig om oerhört mycket mer änNils Åslings eventuella manöver. Jag tycker att det viktiga är att mankoncentrerar sig på den amerikanska handelspolitiken och för en gångs skull påallvar uppmärksammar det hot som speciellt världens största industrimakt utgörför små nationer och deras industriella, teknologiska och handelspolitiskasjälvständighet. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 87OLLE (): I den debatt som har förts harutskottets ordförande och ledamoten redogjort förden omfattande dokumentation som detta granskningsbetänkande innehåller. Jagsyftar på beskrivningen av händelseförloppet i reciten, som vi är helt överensom, och den utförhga promemoria som har upprättats inom industridepartementetsrättssekretariat och fogats till betänkandet. Vidare finns bilagor från destenografiska uppteckningarna av våra utfrågningar med industriminister , statssekreterare och direktör , som mångaår var statlig styrelseledamot i och även handläggare iindustridepartementet vid ett mycket fidigt skede. Även utfrågningen avstyrelseordföranden i det berörda företaget, , finns med. Den som läser betänkandet finner att enigheten i utskottetupphör då man övergår från premissmaterialet fill att värderaregeringsutövningen. Då har vi hamnat på tre olika linjer. De nuvarande regeringspartiernasståndpunkt är, som framgått av anförande, ett förbehållslöstgodkännande av vidtagna åtgärder. kritiserar formellt helatrepartiregeringen. Men det är inte svårt att upptäcka- särskilt efter dendebatt som har förts - att måltavlan i moderatreservationen ärindustriminister . Hans underlåtenhet när det gäller frågan i vad månDatasaab iakttagit licensvillkoren sägs ha skadat vårt land och kan skapasvårigheter för handel på licensbasis . Ridån går med andra ord upp för en träta mellan deborgerliga partierna, som har försiggått innanför lyckta dörrar iregeringen men alltså kommer fram i dagsljuset. Per har övertagitrollhäftet från , och . Vårsocialdemokratiska bedömning och kritik, som återfinns i utskottetsmajoritetsskrivning, gäller - det vill jag betona - ingalunda enbart NilsÅslings agerande och inte heller främst det, utan hela den handläggning i trefaser som har skett under den första och den andra Fälldinskatrepartiregeringen. har tillfört kammaren ett fjärdeyrkande, vilket - om 6 protokoll 1981/82:145-146 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. jaguppfattade honom rätt - också berör den socialdemokratiska regeringens insatserför att få avtalet i hamn. Jag vill hävda att de insatserna hade samband medden konkurrens som förekom om kontraktet mellan ett svenskt, ett amerikansktoch ett franskt företag. Turerna i den frågan finns redovisade iindustridepartementets promemoria, men någon anmärkning har inte inom utskottetriktats mot vare sig eller något annat statsråd i den dåvarandesocialdemokratiska regeringen. Vad är då vår ståndpunkt? Jo, från vår sida har visammanfattningsvis kommit fram till att de borgerliga regeringarnas befattningmed Tercasaffä-ren kännetecknas av brist på konsekvens, att avsaknaden av enklar handlingslinje har gett ett motsägelsefullt intryck och att detta på ettolyckligt sätt har medverkat till att framkalla reaktioner och skapamissförstånd i utlandet. Låt mig beröra tiden fram till licensgivningen - licensenutfärdades formellt . Då sökte den genomdiplomafisk aktivitet påskynda ärendet. I telegram meddeladesatt beslutat bifalla licensansökan, men därvid begärdes att densvenska regeringen skulle bekräfta att den "förstår och respekterar"vissa förpliktelser. - Det förekom alltså något av den obehagliga inblandningfrån sida som berörde i sitt anförande. Då kom från den en not, som bekräftadeatt denna regering var införstådd med sina förpliktelser enligt en filllicensen fogad bilaga, som innehöll ett antal villkor. Dessa har jag tagit delav. Industriminister hävdadeinför utskottet att de åtaganden som regeringen då gjorde inte var särskilt långtgående.De var sekundära, enligt den vokabulär han använde inför utskottet. Och BertilFiskesjö fortsätter här att bagatellisera de åtaganden som då gjordes frånregeringens sida. Men jag har tagit del av analyser som har gjorts iefterhand inom regeringens eget kansli, och de visar att någon klar uppfattningom åtagandenas innebörd inte fanns då man gjorde de härutfästelserna. På hög tjänstemannanivå inom . Åslings egetdepartement fanns, enligt dokument vi har tagit del av, uppfattningen att ettav villkoren kunde vara betänkligt med hänsyn till att enligt vårneutralitetspolitik inte ens en misstanke bör uppstå om att en svensk regeringskulle vara villig att lämna handräckning till amerikanska myndigheter i frågaom svenska företags efterlevnad av villkoren i exportlicenser. Ett annat villkor som gällde reexport befanns i sammaanalys vara olyckligt, bl. a. med tanke på de strävanden som ju finns närdet gäller att skärpa exportkontrollsystemet i . I det sammanhanget vill jagerinra om en rapport till den amerikanske försvarsministern. I denna rapport,som i den amerikanska debatten bedöms vara seriös, rekommenderas en hårdarekontroll i fråga om överföring av utvecklings- och tillverkningsteknologi. Iolika resonemang, slutsatser och rekommendationer har man i den rapportenanmärkningsvärt nog funnit anledning att jämställa neutrala länder som ,och med kommunistländer. nämligen i rapporten inte bör släppa annan teknologi från än Nr 145 sådan som tillåtsöverföras direkt till kommunisfländer. Utan tvivel är det en Onsdagen den lärdom för framtiden, attfrån svenska regeringars sida - och där ligger jag ganska nära vad JörnSvensson anförde i slutet av sitt särskilda yrkande - bör man iaktta storförsikfighet när det gäller att över huvud taget aktivt engagera Granskningav sig i tillämpningen beträffande exportlicensarrangemang. Somkonstateras i utskottets skrivning kontrasterar det mycket akfiva utövningm. m. agerandet från regeringarna sida fram till dess att hcensen beviljades mot den ringa uppmärksamhet regeringen i ett senare Datasaab-Tercas- skede ägnade licensdelen i fråga om Tercasaffären. NilsÅslings enda akfivitet när det gäller direktör för att bringa klarhet ifrågan består i det samtal som tog inifiafiv fill. Det leddeinte ens till att frågan om licensbrott, när rykten härom kom i svang, en endagång togs upp till allvarlig prövning i styrelsen. Det var företagets trasshgaekonomi och påståenden om oegentligheter som drog all uppmärksamhet till sig. Jaganser det vara styrkt att industriministern fått tillräckliga uppgifter för attkunna tränga djupare in i licensfrågan. Säkerligen hade han lyckats göra sigbättre underrättad utan så drastiska åtgärder som att avsätta styrelsen, omviljan hade funnits att skapa klarhet i frågan. Det är möjligt att hade det respektabla motivet, att han fått kalla fötter inför deåtaganden som regeringen såsom politiskt organ tidigare hade gjort till denamerikanska regeringen i samband med licensgivningen. En mera tacksam roll änden att av regeringen utses till att agera handräckare åt den amerikanskaembargopolitiken kan naturligtvis tänkas. Men lika fullt visar utskottetshandlingar att en betydande aktivitet inom industridepartementet och inomregeringen i övrigt ägnades åt att inför amerikanska myndigheter dementera deuppgifter om licensbrott som då hade kommit i svang. Med tanke på gjordaåtaganden, borde det givetvis ha legat i regeringens intresse att de svaren utformadespå ett så säkert faktamaterial som möjligt. Statssekreterare ochkabinettssekreterare grymtade och begärde grundligareundersökningar, men passivitetslinjen segrade inom regeringen. Sedankom då ägarskiftet och undersökning, som pekade pålicensöverträdelser. Då övergav regeringen den Åslingska ståndpunkten att deninte hade med saken att göra, utan att det var bolaget som helt och hållet hadeansvaret. Man kallade till sig företrädare för amerikanska ambassaden och badom ursäkt. Det beklagandet måste på amerikansk sida ha inbjudit till dentolkningen att regeringen vill ha tillgift för att den inte hade kunnatfullfölja de åtaganden som den iklätt sig vid licensens beviljande. Nufrågade : Vad händer om socialdemokraternas majoritetsskrivningi utskottsbetänkandet vinner? Jag anser att min beskrivning avregeringsutövningen i dessa olika faser ger täckning för utskottets skrivningatt regeringen har saknat en klar handlingslinje för sitt agerande. Det hartydligen förekommit meningsskiljaktligheter mellan olika delar av regering- Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Detspeglar den moderata reservationen. Men inget försök har gjorts att sammanjämkaståndpunkterna. Därför kan man om regeringen säga, liksom man säger om prästenskråka: Än slank den hit, och än slank den dit. Och kom den också neri det dike där den har blivit utsatt för förödmjukande påtryckningar och fåttsvårt att förklara sig. Med en bättre genomtänkt strategi för regeringenshandlande hade detta kunnat undvikas. Det är fullt riktigt att kritik, som sademed instämmande i vad tidigare yttrat, bör varaframåtsyftande. Genom att stödjer utskottet kan vi medverka till attframtida regeringar i frågor med utrikes- och handelspolitisk räckvidd av dentyp Tercasaffären utgör skaffar sig en mer konsekvent handlingslinje. 88BERTIL FISKESJÖ (c): Det var mycket prat här också, liksom frånPer sida. Mycket väsen och litet ull, brukar man säga. Från båda sidortalas här om de åtaganden som den har gjort. Vad är det föråtaganden? Är det att förmedla rapporter från företaget till ? Har ni hittatnågra åtaganden som innebär att den skall kontrollera attföretaget uppfyller licensvillkoren? Vad är det för åtaganden ni talar om ochsom ni kommer tillbaka till precis som om det vore en etableradsanning? När det gäller vilka åtgärder som regeringen skulle havidtagit säger , precis som Per , att regeringen skulle haträngt djupare in i ärendet, vidtagit åtgärder och låtit utreda frågan. På vadsätt skulle det ha skett? När jag ställer den frågan, säger ni bara helt allmänt: Enindustriminister har väl en massa möjhgheter! Ja, men han får akta sig så attvi i inte anklagar honom för ministerstyrelse. Ettstatsråd får minsann inte göra vad som helst. Det mest bedrövliga av allt tycker jag är Per Unckelsförsök att göra något slags äreräddning av de moderata statsråden. De hartydligen varit fullständigt utan inflytande i den här frågan, enligt PerUnckels sätt att se. Eller också har de varit stumma - de har inte vågat yttrasig när frågan varit på tal. Ingen tror på sådana sagor, och det finns inte hellerbestyrkt någonstans. Det är klart att hade haft några uppslag närde satt i regeringen eller velat ha någon annan handlingslinje, hade dettakunnat tas upp till en allvarlig diskussion och till avgörande. Till slut vill jag säga att jag är tveksam till vad de härbåda skrivningarna egentligen innebär och hur de korresponderar med varandra.Är den moderata skrivningen förenlig med den socialdemokratiska och vice versa?Vad händer om den ena eller den andra vinner? Jag ställer än en gång en frågasom jag har ställt och inte fått något svar på: Vad skallregeringen enligt er mening göra i framfiden, om era skrivningsförslag vinner,för att garantera att enskilda svenska företag inte bryter mot eventuelltingångna licensavtal? Är det er mening att man skall göra någonting här, då fårman såvitt jag förstår gå in och ändra aktiebolagslagen. Är det vad ni är uteefter, tala då om det, så att vi åtminstone får någon substans i denframåtsyftande diskussionen! 89 (vpk): Eftersom detta tydligen är ett sex minutersanförande och inte en replik, är jag fri att vända mig till vem jag vill avtalesmännen från utskottet. Det heter i det socialdemokratiska flertalsutlåtandet attdet var först efter ägarskiftet som Datasaabs sätt att efterlevalicensvillkoren blev utrett. Utskottet säger också att det finner attregeringens befattning med den här affären kännetecknas av brist på konsekvens. Jag tar inte upp det här för att polemisera motsocialdemokraterna utan bara för att få ett klarläggande. Jag förmodar att niändå måste vara klara över i utskottet att det ursprungliga avtalet, som slöts1975, kunde förväntas strida mot de amerikanska bestämmelserna och att man, omjag så får säga, struntade i detta med berått mod eller med förhoppningen attamerikanarna skulle bete sig annorlunda än de sedan gjorde. Har man det klart för sig, måste man ju veta att helaproblematiken består däri att den svenska leverantören har lovat den sovjetiskaimportören någonting som man visste kunde vålla besvärligheter inför den andrastormakten. Det är roten och upphovet till alltsammans, och det finns ingetoklart i detta. Det är denna dubbeltydighet som har skapat problemet och somskulle ha skapat problem för vilken industriminister som helst. Sedan kan man diskutera, om alla dessa olika försök attkomma undan och dölja saker och ting var särskilt bra - det tycker vi ärdiskutabelt. Det hade varit bättre med en större öppenhet för att klara ut dethela. Det här var egentligen bara bakgrunden till en fråga jagskulle vilja ställa till samtliga i debatten deltagande ledamöter avkonstitutionsutskottet. Det finns en sak som är rätt avgörande, som jag redantidigare påpekat, för hur man skall bedöma både den nuvarande regeringens ochdess industriministers och tidigare regeringars och industriministrarsansvarighet, och det är: Vilken faktisk form fick leveransen till Sovjetunioneni sista hand? Vi vet att avtalet stipulerade en riskabelt högprocent strategiska komponenter. Men vi vet också - och det framgår av HansWerthéns vittnesmål inför utskottet, som finns publicerat - att man ersattedelar av den strategiska teknologin med enklare teknologi för att bringa nerdet här farligt höga procenttalet. Hur mycket var det man ersatte, och vad blevresultatet av det? Om man fill slut verkligen leverade någonting som man utanatt känna det genant kunde försvara inför amerikanarna, då bör man ju göra det.Vi vet att man försökte ersätta delar av den strategiska teknologin, för manhar på olika sätt fått ikläda sig att kompensera den sovjefiske importören föratt leveransen avvek från vad man ursprungligen hade lovat. Men det skulle som Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. sagt varamycket intressant att få reda på - jag har inte lyckats få fram detta -hurordern verkligen fullföljdes och hur hög procent strategiska komponenter somfanns i det som verkligen levererades. Att procenten var lägre än den somangivits i det avtal som tecknats vet vi, men hur mycket lägre var den? Är detnågon som har kännedom om det, skulle det vara intressant att få veta det, fördet har en viss betydelse för hela ansvarsfrågans bedömning. 90 PER ():. I min förra replik till kändejag mig föranlåten att påpeka att felaktiga argument inte blev sanna därför attde framfördes med ett högt röstläge. Jag känner mig föranlåten att fill dettalägga att de inte heller blir sannare därför att de upprepas. Det ärende som kammaren nu diskuterar är sakligt settdjupt allvarligt och berör frågor som sannolikt kommer att få konsekvenser förmånga år framöver. Det är därför litet tråkigt att väljer attföra debatten med finter och tricks i stället för att ägna frågan den seriösaanalys som den faktiskt förtjänar. En av de finter som harförsökt sig på i ett otal repliker är att påstå att regeringen fakfiskt intehar ingått några förpliktelser gentemot de amerikanska myndigheterna. Men omdet var så att inga förpliktelser ingicks, hur i hela friden kan det då komma sigatt just det regeringsavtal med de amerikanska myndigheterna som hänvisade till var själva förutsättningen för att Datasaab över huvudtaget skulle få licens på de komponenter man begärde? De förpliktelser som vinu diskuterar krävde de amerikanska myndigheterna därför att komponenterna varså pass känshga. Regeringen hade alltså påtagit sig förpliktelser. Det andra trickset som försöker sig på äratt hävda att det är fel att ingenting gjorde. Det är,med förlov sagt, att föra debatten på en nivå som inte riktigt anstår oss viden granskningsdebatt här i kammaren. Trots att moderata statsråd begärde, genomatt informellt vända sig fill . Åsling, att frågan skulle hanteras medall den kunskap och kraft som . Åsling i sina bättre stunder är förmögenatt ådagalägga, hände det intet. Trots att statssekreteraren , numeraledamot av denna kammare, framförde samma begäran, gjorde industridepartementetintet. Vad mera menar att vi moderater skulle ha gjort? Skullevi ha övertagit . Åshngs ansvarsområde inom regeringen? Det är ju ändåindustriministern som ytterst är ansvarig för relationerna med de statliga ochdelstatliga företagen. Det tredje försöket från sida att klaraen i grunden hopplös debatt är att hänvisa till integriteten hos de statligaföretagen. Jag måste medge att . Åsling inte är det statsråd som i förstahand har gjort sig känd för att respektera de statliga företagens integritet.Dessutom medgav ju . Åsling själv vid utfrågningen inför utskottet, atthade man bara haft minsta aning om att licensförpliktelserna inte uppfyllts, ärdet klart att man skulle ha handlat på ett annat sätt. Det är,, svaret på frågan, vad man enligt meningskulle ha gjort. Man skulle ha handlat på ett annat sätt, som industriministernså klarsynt har angivit vid utfrågningen inför utskottet. Man skulle ha tagitreda på sanningshalten i ryktena och sett till att man hade kunnat upprätthållade teknologiska relationer med som är av vital betydelse för den svenskaindustrins framtid och därmed för välfärden och sysselsättningen i vårt land. . Åsling medger alltså att han handlat fel. Vad handäremot fortfarande har så att säga som en black om foten är att han harbrustit i förutseende. Han medger att om han bara hade misstänkt, skulle han hahandlat annorlunda. Men han misstänkte inte. Däremot var det andrastatsrådskolleger som misstänkte och begärde att han skulle göra de utredningarsom aldrig kom till stånd. . Åsling har misskött den här frågan, BertilFiskesjö.