prot · G50999 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi menarbestämt, att skall aktivt delta i den internationellaopinionsbildningen mot övergrepp och fredshot. måste utrikespolitiken ge ett klart uttryck förvår avsikt att verkligen vara neutrala i händelse av krig. En sådan politikmåste föras med fasthet och beslutsamhet. Officiella uttalanden frånregeringshåll får inte försvåra eller förhindra våra möjligheter att ståneutrala. Det får inte råda några missförstånd i omvärlden om våralliansfrihet, om vår obundenhet av de båda blocken. När vi byggt upp ett starkt försvar, är det för attdemonstrera vår neutralitetsavsikt. Därför bär vi också de i förhållande tillvårt invånarantal höga försvarskostnaderna solidariskt. Med vår utrikes- ochförsvarspolitik söker vi undvika ett säkerhetspolitiskt vakuum mitt i ,Därmed bidrar vi också till lugn och stabilitet i vår del av världen. fredliga samarbete har en fast förankring hos vårafolk. Vi har kunnat upprätthålla en öppen arbetsmarknad, ha omfattande ochdjupa kulturella, sociala och ekonomiska kontakter. Trots olikasäkerhetspolitiska lösningar är ett område med låg militär spänning.Samarbete och stabilitet har varit kännetecknande för vårt område. För folk var valet av ny president i en viktighändelse. Valet av president bekräftar kontinuiteten i den finskautrikespolitiken, en utrikespolitik som vi respekterar och stödjer och som ihög grad bidrar till den nordiska stabiliteten. Det är emellertid uppenbart, att lugnet i vår del avvärlden också påverkas av utvecklingen av relationerna mellan supermakterna.Det är därför viktigt att vi i tider av ökad utrikespolitisk spänning arbetarvidare med de frågor som förenar oss här i , Jag tänker särskilt på denkärnvapenfria zonen. Den sovjetiska ubåtens kränkning av svenskt territorium ihöstas understryker vikten av detta arbete. En nordisk kärnvapenfri zon skall naturligtvis sättas in isitt europeiska sammanhang. Att bevara kärnvapenfriheten i kan ge ettpositivt bidrag till en större nedrustningsdiskussion i , Låt mig i detta sammanhang tillägga: I går höll presidentBresjnev ett tal där han sade att ensidigt skall stoppautplaceringen av medeldistansrobotar i och under vissa villkor minska antalet.Jag ser klart positivt på detta förslag. Det är utmärkt om stormakterna kommermed erbjudanden om att minska kapprustningen, som amerikanarna gjort. detta sättkan man inleda en process, som leder till verkliga överenskommelser omömsesidiga åtgärder. Jag har svårt att förstå de surmulna kommentarer som frånen del håll förekommer med anledning av den sovjetiske presidentens förslag. För att en nordisk kärnvapenfri zon skall kunnaformaliseras, måste väsentliga beslut tas inom de två stormaktsblocken. Detförutsätter att avstår från möjligheten att i krigstid stationerakärnvapen i de nordiska NATO-länderna, Detta måste i sin tur balanseras avreella eftergifter från sida. Ett kärnvapenfritt , t,ex, i form av en uttunningszon, är i detta sammanhang en viktig del avdiskussionen om en nordisk kärnvapenfri zon. Detta är ett grannlaga arbete, som kräver tålamod ochomdöme. Och jag är inte säker på att det gagnas av något"maximalistiska" uttalanden av tjänstemän. De må göra sådanauttalanden, men dessa är i varje fall inte representativa för socialdemokratinstänkande på området. En sak är klar; Det ligger helt i nationellaintresse att en sådan zon kommer till stånd. Fredsrörelsen är en positiv kraft, som kanaliserar demånga människornas växande olust och rädsla inför en till synes okontrolleradkapprustning, som likt ett sluttande plan för supermakterna mot enkonfrontation och världen mot sin undergång, I stället för att kritisera och bekämpa denna oro bör vise medborgarnas engagemang och protester som en sund reaktion mot en osundutveckling. Från socialdemokratisk sida vill vi delta i fredsopinionen ochtillföra den vår kraft och vår erfarenhet. är inte förskonat från den ekonomiska krisensverkningar. Vi har alla drabbats hårt. Men de som siade omatt det nordiska samarbetet skulle bli ett offer för den globala krisen, harinte blivit sannspådda. Och här finns mycket att göra inom ekonomisk ochindustriell politik, inom energiområdet och mycket annat. Det främsta hotet mot vår välfärd ligger i krisen inomsysselsättningen. I samband med session slogNordens fackliga samorganisation larm och påtalade att det f. n. finns 650 000öppet arbetslösa i de nordiska länderna. Om inget görs, kommer denna siffra attkunna stiga till en miljon , menar NFS. Mot denna dramatiska bakgrund är det synnerligen angelägetatt ta NFS varning och råd på allvar. Den omläggning av den nuvarandeekonomiska politiken som samorganisationen uppmanar till ställer sig svensksocialdemokrati också bakom: en ökning av de produktiva investeringarna iprivat och offentlig verksamhet, satsning på bostadsbyggande, bättre kollektivtrafikoch ett rationellt energiutnyttjande, utnyttjande av ny teknik för att skapafler arbetstillfällen m. m. Vår politik för måste syfta till arbete och fred. IVästeuropa fördjupas den ekonomiska krisen stadigt. Arbetslösheten räknas nu itiotals miljoner och hotar själva grunden i våra välfärdssamhällen. Kampen motarbetslösheten gäller jobben, men också mycket mera. När människor drabbas av arbetslöshet, eller känner sigständigt hotade av denna, riskerar vi att solidariteten och sammanhållningen inationen gär förlorad, att de förenklade lösningarnas och slagordens politik vinnergehör. Man skyller lätt problemen på invandrarna och de s. k. arbetsskygga. Manhar inte råd med u-hjälp, och man struntar i andras svårigheter.Armbags-mentaliteten breder ut sig. När vi mot detta vill sätta upp en solidariskarbetsmarknadspolitik, ekonomisk demokrati och fortsatt social omsorg, är detett försvar också för den politiska demokratin. Vi har att leva och verka i , och då i synnerhetVästeuropa. Hälften av vår export går till , och vi är själva nummertre i storleksordning på listan över EG:s handelspartner. Vi är alltså i höggrad beroende av våra förbindelser med Gemenskapen. Vi kan konstatera att skälen för att inte söka medlemskapi EG har vuxit i styrka sedan frihandelsavtalet slöts. Medlemsländernasutrikespolitiska samarbete har fördjupats och samordnats. De har faktisktlyckats bättre där än på det ekonomiska planet. Den svenska neutralitetspolitiken utesluter samarbete somsiktar till integration och harmonisering på det utrikespolitiska fältet. Detsätter en gräns för hur långt vi kan gå i att underkasta oss ekonomiska beslutav överstatliga organ och institutioner. Men annars har vi, när det gällerhandel och ekonomi, industri och teknik, ett i princip nästan obegränsatutrymme för att delta i ett konstruktivt samarbete med andra länder. Det är ettutrymme som varje svensk regering målmedvetet bör utnyttja till stöd för svenskindustri och svenska exportintressen. Vårt frihandelsavtal med EG har fungerat bra, bättre än vikanske hade räknat med. Det hindrar inte att man hade kunnat önska etteffektivare försvar på en eller annan punkt av svenska intressen än vad vi settde . Jag tänker då bl. a. på det mycket utsatta läge som vårtekoindustri befinner sig i. Några tillhör ju de länder som dominerarexporten av tekovaror fill . Jag påpekade , att det ärhög tid att vi inleder ordentliga överläggningar med i syfteatt skapa ökad förståelse för unika situation på tekoområdet och förde speciella stödåtgärder för att främja en strukturanpassning som vi ärtvungna att vidta. Jag kan naturligtvis inte garantera några framgångar vidsådana överläggningar, men jag betraktar det som en ganska uppseendeväckandeunderlåtenhetssynd att det ännu inte förekommit ordentliga överläggningarmellan den och kommissionen i tekofrågan. bör tillvarata alla möjligheter som finns att, medbevarad neutralitetspolitik, utvidga och fördjupa kontakterna och samarbetetmed EG och dess medlemsländer. är givetvis inte bara . Vi har under detsenaste året påmints om hur delningen av vår kontinent lämnat djupa spår imänniskornas vardag, men också hur den fortsätter att vara levande i denpolitiska debatten.Som socialdemokrater vill vi se en utveckling mot mer demokrati och ökad socialrättvisa i alla delar av . Det är emellertid bara genom en politik inriktad påavspänning och samarbete mellan öst och väst som vi kan skapa ett ökatinformationsflöde samt bättre ekonomiska, kulturella och politiska kontakter.Vi bör fortsätta och fullfölja avspänningspolitiken. Som européer kan vi aldrig godta en varaktig uppdelning avvår kontinent. Det som förenar oss utgör ett historiskt och kulturellt arv.Europa är inte, får inte vara, bara , och utan också ,och . Den stora utmaningen för alla européer under resten avdetta århundrade blir att göra förändringens vind möjlig i hela och attutnyttja denna för att främja samarbetet på vår kontinent. arrangerade den svenskaarbetarrörelsen en internationell hearing till stöd för mänskliga rättigheteroch fackliga friheter i världen. Vi ville med vårt initiativ motverkalikgiltighet och glömska inför de många brotten mot grundläggande mänskligarättigheter, oavsett var dessa sker i världen, och bringa förtryckta ochförföljda vårt stöd, vår solidaritet. skärskådade vi utvecklingen i fyra länder.Vårt urval innebar självfallet inte att vi står likgiltiga inför andrakonflikter, andra folks lidanden och kamp för sin frihet. Vår solidaritet gäller i lika hög grad de sydafrikanskaoch namibiska folkens kamp mot ett förhatligt förtryckarsystem. Det gäller degrannländer till , och , som utsätts förapartheidregimens provokationer och terror. Vår oro gäller också krishärden i och dentragedi som bottnar i att två folk, det israeliska och det palestinska, knytersin historia och sina framtidsdrömmar till samma territorium. Den israeliskaregeringen har på ett allvarligt sätt bidragit till att öka spänningen genomsin folkrättsstridiga annektering av . Vi berörs djupt av den tragedi som följer i deindokinesiska krigens spår, med dess väldiga flyktingströmmar i helaSydostasien. Vi har starka band till folkens frihetskamp iLatinamerika, denna kontinent där militärdiktaturer är den förhärskandestyresformen, där inhemska förtryckare och utländska intressen profiterar påmänniskors misär. Men de fyra länderna fick stå som symbol för den svenskaarbetarrörelsens klassiska motto: "Alla folks frihet, hela världensfred." Från och , från och ,kom djupt skakande vittnesmål om ockupation och terror, om diktaturensoförsonliga kamp mot fria fackföreningar och självständiga folkrörelser. Kraven på social rättvisa, på mänsklig värdighet ochnationellt oberoende ställs med samma styrka och övertygelse i öst som i väst,i nord som i syd. Förtrycket må ta olika skepnad och form. Det bringar sinaoffer samma mänskliga lidande, samma ofrihet. En brinnande by är en brinnandeby oavsett om den ligger i eller . fackföreningsledareförblir en fängslad fackföreningsledare, oavsett om han eller hon sitter iinternering i generalernas eller i generalernas . Vår hearing blev också en protest mot stormaktsövergreppoch den dubbelmoral som ofta kännetecknar världspolitiken. Den ena supermakten stödjer det polska folketssjälvbestämmanderätt och den fria polska fackföreningsrörelsens kamp. Samma stormakt bidrar emellertid till den regim som förtryckerarbetarnas och böndernas frihet i . tycker sig bakomfrihetskampen i skönja , kommunismen och , Detär ett sätt att fly undan sanningen att folket förkastat en kapitalism stödd avmilitärjuntan. Den andra supermakten stödjer det salvadoranska folketsrätt till självbestämmande, dess kamp mot förtrycket. Det är lovvärt. Men denförmenar det polska folket och den polska arbetarklassen rätten attsjälvständigt forma sin framtid, tycker sig bakomfrihetskampen i skönja och kapitalismen. Det är ett sätt att flyundan sanningen att det polska folket förkastat det leninistiska systemet. Socialdemokratin upplever det som en tillgång och styrkaatt entydigt kunna rikta sin kritik mot stormaktsövergrepp och förtryck avfriheten varhelst dessa äger rum. Så här kan man sammanfatta vår syn på de fyra viktigakonfliktområden som jag just nämnt; För marscherade de sovjetiska truppernain i , Vi fördömde med skärpa denna inmarsch. Det finns ingenanledning att frångå denna uppfattning, och skälen är följande. Den var en brutal aggression, ett flagrant brott mot varjenations rätt till självbestämmande, ett brott mot folkrätten som aldrig går atträttfärdiga. Ett folks befrielse måste vara dess eget verk. Den bidrog till att trappa upp spänningarna i världen,mellan öst och väst men också mellan nord och syd. Interventionen blev därmedett slag mot ansträngningarna att bekämpa kapprustningen, svälten ochkolonialismen i redan bräckliga regioner. Den gav den andra supermakten anledning att öka sinarustningar och sin militära närvaro i områden där inte tidigare haftmilitära baser. Slutligen utgjorde den ett hårt slag mot den alliansfriarörelsen, där var medlem. Den alliansfria rörelsen har haft enviktig roll att spela i världspolitiken i sökandet efter fred, nedrustning ochen rättvisare global fördelning. Dessa skäl kvarstår med oförändrad styrka. Det ärvår övertygelse att en fortsatt sovjetisk militär närvaro i förblirett hot mot internationell fred och avspänning. Det är vår förhoppning att manskall kunna finna vägar att upphöra med denna militära inblandning. fick på nytt enmilitärdiktatur i sin krets, nämligen . När folk äntligen blivitav med , Salazar, Caetano, Pattakos och , trodde vi att ettnytt blad hade väntsi vår kontinents historia. Men vi fick åter uppleva ett militärtmaktövertagande, nu som förr, i det uttalade syftet att "göra slut påterrorism och kaos" och att förbereda vägen till "en verkligdemokrati". Av allt detta tal blev det en renodlad diktatur med tortyr,tiotusentals politiska och fackliga fångar, skenrättegångar och dödsstraff. Vi bevittnar i en hänsynslös antifacklig ochantifolklig ekonomisk politik, som försämrar de mänga människornas villkor tillförmån för de få och rika. Det är närmast fråga om en ny typ avmilitärkapitalism. Ett av våra broderpartier inom Socialistinternationalen,det republikanska , har liksom andra partier upplösts avmilitärregimen. Dess ordförande, , har kastats i fängelse för sinkritik av tortyren och bristen på demokrati. när frisläppts, hotashan på nytt av nya åtal och straff. har nya razzior inlettsav denna knektregim mot vårt socialdemokratiska broderparti. som en växande opinion i fördömerförtrycket i , har trappat upp sitt ekonomiska,politiska och militära stöd. Man fördömer generalerna i men prisarderas kolleger i . Det är hyckleri. Vi skall minnas våra turkiska vänners ord: Ställ intelägre krav på den turkiska demokratin än på er egen! får inte betraktassom en i bästa fall andra klassens demokrati. Det viktigaste av allt ärdemokratins innehåll. Det måste innebära fackliga och mänskliga friheter iTurkiet. , i en tidig morgontimma, ändades enlöftesrik period i nutidshistoria. Någon har sagt att Solidaritets Polenförsvann som i ett svart hål. En regim som inte kunde ge mat åt sin befolkning,som inte kunde skaffa reservdelar till sin industri, kunde likväl med våldbefästa makten över ett helt land. , exakt efter militärkuppen, har inga somhelst problem lösts eller ens förminskats av den polska militärkommunismen. Ekonominfortsätter att gå bakåt, och folks materiella villkor försämras ständigt.Väldiga prishöjningar har genomförts. 5 000 av Solidaritets medlemmaruppges alltjämt sitta internerade. Ett stort antal människor har arresteratsoch dömts till fängelse för påstådda brott mot undantagstillståndets lagar. har dömts till hårda straff för små förseelser. Tiotusentals människor haravskedats från sina arbeten eller flyttatstill andra arbeten. Det finns inga tecken på en vilja till dialog medSolidaritet, som utan tvekan representerar en bred folklig opinion och utanvars deltagande i beslutsprocessen ingen varaktig och konstruktiv lösning kanfinnas. Vi upprepar den svenska arbetarrörelsens och deninternationella socialdemokratins krav; Frige alla fängslade och internerade fackliga ochpolitiska fångar, låt Solidaritet fritt få utöva sin fackliga aktivitet ienlighet med den av undertecknade ILO-konvenfionen och upphäv förtrycketoch krigslagarna! 2 protokoll 1981/82:99-100 Folkdemokratierna i upprättades en gång i hägnetav den sovjetiska ockupationsmakten. Oavsett de sovjetiska motiven för attskaffa sig en buffert av säkerhet, hade dessa regimer inte något folkligt stöd.I den mån en folklig legitimitet fanns, gick den snabbt förlorad. Dessa länderhar lidit av ekonomiska problem, politisk ofrihet och en stelbyråkrati. Med jämna mellanrum har för hela och för världslägetallvarliga politiska kriser brutit ut i , och Tjeckoslovakiensamt nu i . Vi önskade intensivt att det polska folket skulle fägenomföra sina reformer på fredlig väg och utan inblandning utifrån. Dendrömmen har för tillfället krossats. Men var kommer nästa kris- och när? För utvecklingen iÖsteuropa står ju inte stilla. Det går inte att frysa den sociala och politiskautvecklingen. Förändringens krafter går inte att hejda, de tränger sigobönhörligen fram. måste - utan att därmed kränka sovjetiska legitimasäkerhetsintressen - finna en form för en fortlöpande förändring i stället fördessa eruptioner som bryter ut . Det svenska folket har visat en storartad solidaritet medPolens folk i denna tunga tid, ett materiellt stöd men också en inlevelse i dedemokratiska idéer om en framtid i denna frihet som Solidaritet gav uttryckför. Vår solidaritet kommer inte att upphöra. ligger oss nära. I dödades mer än 15 000 civila. Ensådan siffra ger dock bara en del av verkligheten. Vad det är fråga om är attEl militära och ekonomiska eliter systematiskt försöker utrotapolifiska ledare, fackliga medlemmar, präster, journalister och bönder. Fria och hederliga val är självfallet ett vitalt element idemokratin. Vi stödjer val i och på andra håll i världen. Men valenoch de förhållanden under vilka de äger rum måste ha trovärdighet ochintegritet. I finns inte sådana förutsättningar, lika litet som defanns i . Tvärtom skadar sådana skenval i själva verketidén om fria val och demokrati. Trots all ideologisk och geopolitisk retorik, finns det en klart definierad och seriös väg ut ur krisen. Oppositionen i El Salvadorhar länge förespråkat förhandlingar och presenterat förslag i den riktningen,FSLN i har lagt fram fem punkter som skulle kunna minska spänningen iområdet. senast har president tagit initiativ till en fredsplan förhela området. Vi stödjer helhjärtat förslag. Jagbeklagar att inte utrikesministern kunde uttrycka sig litet klarare. Hanvälkomnade förslaget, och det är bra, men jag tycker att man skall gå ett stegtill i det här läget och helhjärtat stödja den mexikanske presidentensfredsplan. Den mexikanske presidenten motiverade sitt lands insatsmed att står inför en katastrof om inget görs, att detta kanskeär den sista chansen före en stor urladdning. Han varnade för enintervention och förklarade sig villig att satsa sitt ämbetes och sitt landsauktoritet på att fredsplanensolika delar, när det gäller uppfyllandet från sida, skullegaranteras av . Denna plan har fått stöd av , avFDR/FMLN i , av oppositionen i , av Socialistiska Internationalen,av COPPAL, som är en bred samling av latinamerikanska demokratiska partier, avCuba, av en stor opinion i , däribland 106 kongressmän. Frukta inte förhandlingar, sade en gång en amerikanskpresident. Krig kan aldrig medföra en varaktig lösning på problem.Ge i stället freden en chans. Önskantill frihet och fred är universell. Förutsättningen för en fredlig värld finns att söka i denenskilda människans villkor, i värnet av hennes politiska, sociala, ekonomiskaoch kulturella rättigheter. Detta perspektiv måste man ständigt hålla levande.Och det är ingen dålig utgångspunkt för ett lands utrikespolitik. Eftersom det återstår för migkanske jag kan tillåtas att gå över till ett ämne som ligger mitt hjärta nära,nämligen nedrustningen. efter och talar man nu ommöjligheten att föra och kanske också vinna ett s. k. begränsat kärnvapenkrig.Man inser att ett fullt krig mellan supermakterna, med användande av alla dekärnvapen som står till buds, helt enkelt skulle sluta i förintelse för bådaparter och därmed alltså inte tjäna något syfte. Men kanske en snabb attack,med ett par eller några dussin vapen, begränsad och rum, skulle varamöjlig att sätta in under vissa villkor och ge den egna sidan övertag i enkonflikt. Så går i alla fall resonemangen. Härom finns tre ting att säga. För det första: Jag är fullkomligt övertygad om att detinte är möjligt att begränsa ett kärnvapenkrig mellan supermakterna. Har debörjat sända kärnvapen mot varandra, kommer det att vara mycket svårt att sättastopp med detsamma. De scenarion som man arbetar med handlar visserligen om ettmycket exakt utnyttjande av ett fåtal vapen, vid precisa tillfällen mot precisamål. Men när den situation uppstår då detta kunde bli aktuellt, är det yttersttvivelaktigt om alla beslut blir så exakta och så precisa som det förutsätts.Man talar ibland om "the fog of war" - krigsdimman - det kaos sområder i olika ledningsorgan när ett krig brutit ut. Var och en som har någonförtrogenhet med hur regeringsarbete fungerar och hur beslut fattas ikrissituationer förstår att när kommunikationskanalerna är blockerade, närmånga av dem som skulle ha varit med och fattat besluten kanske själva redandödats eller skadats, när marginalerna handlar om sekunder snarare än timmar -då är utrymmet för rationella och väl övervägda beslut mycket litet. Det närmaste vi varit ett kärnvapenkrig är förmodligenCubakrisen . Då höll hela världen andan , närbudskap växlades mellan supermakterna som skulle avgöra om världsfreden skullebestå eller ej. Också då var marginalerna knappa. Ändå kom missilerna med båtden gången. Nästa gång kommer de med överljudsfart genom luften. Och ledarna iMoskva och i kommer att ha avsevärt på sig för attbestämma vad som skall ske med världen. Dess värre talar väl inte detta tillförmån för en begränsning av krigföringen. För det andra: Det ligger på något sätt i krigets naturatt vardera sidan anstränger sig till det yttersta för att nå sina syften, inte stannar på halva vägen i sin strävan att nå målet. Krigsfilosofen har sagt att "krig är en våldshandling pressad till sinyttersta gräns; när en sida dikterar handlandet för den andra uppstår en slagsreciprocitet som logiskt sett måste föras till sin gräns". För det tredje; Man kan fråga sig om det egentligen ärnågon mening med att tala om att "vinna" ett krig, där fem eller tioeller kanske femtio kärnvapen kommer till användning. Bomben över Hiroshimahade mindre än en miljondel av den sprängkraft som finns representerad hosdagens kärnvapen. Med det språkbruk vi nu använder skulle Hiroshimabombenkallas för ett litet, taktiskt kärnvapen. Och man vet vilken förstörelse somdenna enda bomb kunde åstadkomma. Att den skulle vara "begränsad" ärhelt enkelt inte riktigt. Den ledde till att samhället helt enkeltupphörde att existera. Och vad tjänar det till att vinna eller erövra något somhar upphört att finnas till? Journalisten har gjort engenomgång av studier som pubUcerats rörande effekterna av ettkärnvapenkrig, på människor och våra samhällen liksom på växtlighet och djur.Det är skrämmande läsning. En av sammanfattningarna av ett möjligtframtidsper-spekfiv lyder: "Ett samhälle av gräs och insekter." Detär vad som kan bli kvar här på jorden när kärnvapnen har skördat alla sinaoffer- gräs och några insektsarter. Allt annat levande är dött. Det är mot detta framtidsperspektiv som kampen för fredoch mot kärnvapenhotet framstår som vår tids viktigaste fråga. 3GÖSTA (): Det internationella läget har under senare årförsämrats; det har båda de föregående talarna kraftigt strukit under.Spänningarna har ökat, och de militära rustningarna har trappats upp. Respektenför de mänskliga rättigheterna har minskat. har de ekonomiska problemeninom och mellan olika stater och regioner ökat. Det är mot den bakgrunden som vi skall utforma vår svenskautrikespolitik, och det är mot den bakgrunden som dagens debatt förs.