prot · G50972 · 1981-12-31 00:00:00 — kallar detta den tredje vägen, och visträvar efter aft öka förtroendet för denna. Vi säger nej tillsocialdemokraternas socialistiska modeller, därför att dessa inte ger deenskilda människorna det utrymme och den handlingsfrihet som krävs för atf viskall kunna klara utvecklingen på olika områden. Den risk för centralstyrningsom uppstår om dessa modeller genomförs innebär en dämpning av den ekonomiskaaktiviteten och framstegstakten. Vi säger också nej till motpolen, nämligen enohämmad marknadsekonomi, som skulle kunna innebära en hänsynslös exploateringoch centralisering, där enbart kapitalavkastningen skulle vara den drivandekraften. Denna modell ser vi rätt ofta exempel på i den moderata politiken. De obalansproblem som vi arbetar med har till stordel sin grund i den industripolitik och den ekonomiska politik somsocialdemokratin förde på 1960- och 1970-falen. Politiken kännetecknades avcentralisering och storskalighet. Den innebar också en konsumtionsstegring sominte motsvarades av vår produktion. Inte minst småföretagsamheten blev underdenna period fillbakasatt. Man nonchalerade helt och tog inte till vara denkraft i näringslivet som de många små företagen var. har mantänkt om i många stycken, men det skedde . Regeringsskiftet 1976 inträffade verkningarna avden fidigare förda politiken började ge utslag. Dessa verkningar kombineradesmed en rad andra problem, bl. a. i form av ökade oljekostnader. Regeringarnaefter 1976 har fått kämpa med en omläggning av politiken, somkostnadsproblemen har förorsakat förluster av marknadsandelar och konkurrenskraftför det svenska näringslivet. Trots dessa svårigheter har regeringarna efter1976, med i spetsen, lyckats förhållandevis väl.Arbetslösheten var större än vad den nu är, om manräknar i procent av de yrkesverksamma. Det sägs av och till att regeringen intehar gjort några insatser för att bemästra arbetslösheten. Jag tycker därför attdet är riktigt atf poängtera att har en regering i det härlandet lagt så stora resurser på aft åstadkomma åtgärder som motverkararbetslösheten. Detta, fru talman, är en kort redovisning av dennäringspolitik som vi vill föra. Regeringen har öppet och ärligt lagt framdetta förslag. Vi kommer att jobba för det och inför väljarna tala om att vivill driva denna politik vidare. Vi hoppas att väljarna skall inse att dennapolitik är ett steg på rätt väg och att den i ökad omfattning är värd derasstöd. 71BIRGITTA () replik: tar upp problemet kringhemmamatchningen. Jag vill då påpeka att regeringen har sagt att den förväntadeöverenskommelsen mellan industriländerna är ett av dess motiv för att slopahemmamatchningen . säger nu att det finns en överenskommelse pådet nordiska planet. Jag utgår från att vi har fler industriländer att handlamed än de i . Vi kan också behöva detta stöd i för att mötarisken för konkurrens från de s. k. nya industriländerna. Det kan blinödvändigt för att vi skall kunna hävda oss på olika områden. Både ochBrasilien utgör pä sikt ett hot mot vår industri. Därför skall vi inte avhändaoss denna möjlighet att utnyttja ett hemmamatchningsstöd. säger också att har motionerat omdetta. Det är jag tacksam för så till vida att vi får anledning att i utskottetdiskutera frågan. Det är bara märkligt att inte hann fram med dettaförslag så atf industriministern inte hade behövt ta upp problemet ibudgetpropositionen. talade om den politik som skallföras för aft människorna skall få arbete, men det har inte klargjorts vilkeninriktning denna polifik skall ha för att ge människorna arbete. Politikerna orkar infe med att göra grovjobbet, sade JohanOlsson. På ett vis kan jag hålla med om att vi skall kunna ha en diskussion mednäringslivet, men mycket av grovjobbet när det gäller planering ochframförhållning inom svensk industri är politikernas uppgift. Avslutningsvis vill jag säga någrafå ord om löntagarfonder, som också berörde i sitt anförande. Hanmenade att vi skall lägga den frågan åt sidan, och han talade om denpropagandaapparat som har satts i gång. Vi från arbetarrörelsen har inteframställt löntagarfondsdebatten på något negativt sätt. Däremot har vi fått enförvrängning av sanningen från både SHIO och SAF. Under detta anförande övertogtredje vice falmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 72 () replik; anförande var i mångt ochmycket en småföretagsamhetens höga visa, och i den vill jag gärna instämma. Jaghar, som framgått, tidigare prisat de mindre företagen och småföretagen förderas engagemang och deras möjHgheter att skapa jobb, inte minst i glesbygden. Vidare säger att det är nödvändigt ochnyttigt att man omprövar och ser över den statliga åtgärdsarsenalen, att manslipar verktygen. Det är också bra. Jag skulle gärna vilja ställa endirekt fråga, som anknyter till mitt tidigare anförande. I budgetpropositionenredovisas förslag, som innebär att man tar bort anslagen tillutbildningsverksamhet, till kurser i att starta eget, exportseminarier ochproduktutvecklingsseminarier. Detta gör man troligen - jag tolkar det så, närjag läser budgetpropositionen ordentligt - för att kunna finansiera de storamerkostnader som utflyttningen av SIPU till medför. Är detta någontingsom regeringen gör för att slipa åtgärdsarsenalen, för att göra verktygenvassare och effektivare? Eller skall detta ses som ett olyckligt mellanspel,som rättas fill i den kommande småföretagarpro-positionen? 73JOHAN () replik: Till vill jag säga atthemmamafchningen mest har använts för import, för offerter från de nordiskaländerna. Det finns ännu inte någon överenskommelse, men det pågåröverläggningar om hur vi skall kunna komma på jämställd nivå med andra länder.Det är i viss mån en ojämn konkurrenssituation, och därför har vi medstatsmedel något korrigerat de lägre priser som våra grannländer offererar påden svenska marknaden. Detta är mycket olyckligt. Men det visar vårt högakostnadsläge, som vi har angivit. Vi har sagt, att intill dess ettsådant här avtal har slutits så bör man inte slopa det nuvarande systemet, mendet bör ses över. Vi får anledning aft diskutera detta i näringsutskottet. frågade vilken inriktning polifikenskall ha. Detta angav jag utförligt redan i mitt anförande, och det kan viåterkomma till sedan. Vi skall föra en politik som skapar bra underlag förföretagsamheten i detta land, med lönsamhet och konkurrenskraft för företagen,och vi måste setill att kostnadsnivån sjunker så att den blir jämförbar med vår omvärld. Nej,politikerna kan inte göra grovjobbet. Det är företagen och näringslivet somskall göra grovjobbet. Men vi skall skapa ett sådant klimat att många människortycker att det är intressant att jobba i näringslivet och att öka insatsernadär. Det är mycket betydelsefullt. Det är också viktigt att vi talar om förallmänheten vilken betydelse företagsamheten har, så att det skapas en positivattityd och ett gott gensvar för de vikfiga uppgifter som utförs. Jagskulle kunna ställa samma fråga till , om vad hon har förlösning för näringspolitiken. Det enda i hennes huvudanförande som jag kundeuppfatta som ett svar på den frågan var att man skall ha en strukturfond. Menpengarna till den måste också tas någonstans, och det finns risk för attpengarna i en sådan fond inte kommer att ha samma effektivitet som närnäringslivet självt arbetar. TillAnders Högmark vill jag säga att vi har varit bekymrade över den sparsamhetenstunga börda som har måst läggas på årets budget. Den utbildningsverksamhet somAnders Högmark nämner är ett område som har drabbats. Men vi har försökt atträtta till detta. Jagharsjälv väckt en motion i frågan, och jag hoppas att vikan resonera och komma fram till en bra lösning. F. ö. kommer sådana frågor-och det kan vara en anledning till att de inte har tagits upp i den nämndapropositionen - att behandlas i propositioner längre fram. Det kommer en storproposition om småföretagen, en om regionalpolitiken och även några andra, somberör dessa frågor. Anf.74 () replik: talade om kostnadsläget. har vi fåtthöra att kostnadsläget utgör ett allvarligt hinder för företagandet i Sverige.Qm nu kostnadsläget skulle vara besvärligt, så är väl inte det hela sanningen.Sanningen är nog att industrin inte har förmåga att få fram riskvilligtkapital. Man har heller inte förmåga att göra offensiva investeringar.Industriinvesteringarna minskar ju och har gjort det under de fem senaste åren.Det utgör det allvarliga hotet för en planerad sysselsättning . Anf.75 () replik: Det är bra med sparsamhet, om den drabbar rätt objekt vid rättfillfälle. Qm jag känner rätt tror jag att han delar min oro ochundran inför de här besparingarna. När han pekar på den kommandesmåföretagspropositionen, uppfattar jag det så att han även pekar på enmöjlighet att inom den ramen rymma satsningar på utbildningsfrågorna - på bådelägre och högre nivå. Medtanke på mycket goda kontakter med industriministern tar jag detsom ett löfte att det i småföretagspropositionen görs en rejälsatsning på utbildningsfrågorna. 76 () replik: Till vill jag säga att jag harredovisat den inställningen, att de pengar och de resurser som vi hanterar idet här huset måste användas på ett progressivt och produktionsvänligt sätt. 1linje med detta kan sägas att det är angeläget aft man kan utökautbildningsverksamheten inom näringslivet och industrin samt att man försökerundanröja de flaskhalsar som faktiskt finns här och som hindrar en utveckling.Vi måste göra utbildningsinsatser just på de här brisfområdena. Jag är gladöver att ställer upp på en diskussion i det här fallet. Det kankanske vara bra, eftersom man från sida eljest driver ett myckethårt besparingsarbete i fråga om budgeten. Men till det kan vi återkomma. riktade en rätt grov anklagelse motindustrin när hon sade att industrin inte har förmåga att vara offensiv och aftinvestera. Jag vill inte ställa upp på det. Det är väl ändå så aft vi har enerkänt duktig industri i det här landet. Men när lönsamhetskalkylerna visar attdet inte går att få avkastning på en investering, blir man självfalletbetänksam. Och vad beror det på att man infe får lönsamhet? Det gäller t. ex.när vi konkurrerar med finska produkter till vår skogsindustri i ellerpå andra ställen. Ja, det beror på aft vi har ett högre kostnadsläge - vi slåsut på grund av det. Det är lätt att jämföra med vår omvärld vad det här innebärt. ex. i lönehänseende. Men det gäller inte bara lönerna utan även andrakostnader. Skattepolitiken har också medfört kostnader som vi får dras med. har vi förlorat marknad, och det innebäratt vi har fått kortare serier - därmed blir våra fasta kostnader högre. Det ärockså ett handikapp. Därför är lösningen på både företagsproblematiken ochsysselsättningen att vi gemensamt försöker föra över resurser från olikasektorer till den särskilt drabbade och konkurrensutsatta sektorn samt att vikan öka arbetsinsatserna inom denna sektor så att vi får fram nya produkter,kan vinna nya marknader och också få konkurrenskraft och ökadlönsamhet. Tredje vice talmannen anmälde atfAnders Högmark och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 77 (): Det finns med kanske minnesgoda lyssnare tillmig som erinrar sig hur i debatten års val uppmanadeGunnar Sträng att stänga in inflationsspöket rejält i garderoben;inflations-spöket hade börjat att sticka fram huvudet i svensk ekonomi. , med borgerliga regeringar, harinflationsspöket trängt sig in i alla ekonomiska sammanhang. Allaekonomiministrar i borgeriiga regeringar tycks stå maktlösa inför desshärjande. Inflationens spöke i skepnad av högre matpriser, högre hyror,ständigt högre drivmedelskostnader och högre taxor i kollektivtrafiken blirofta en tung press på prisförhandlare och avtalsförhandlare. I debatten om årets finansplanberömmer sig regeringens företrädare av att inflationstakten tycks ha minskat,därför att konsumentprisindex i förhållande till har sjunkit med 4procentenheter. Men ser man närmare på de olika delposterna ikonsumentprisindex så ger det för den vanlige konsumenten en helt annan bild.Medan prisökningarna på baslivsmedlen 1976 var , var de 1980 och 1981t. Boendekostnaderna har ökat med . Det ärsådant som känns hårt för ett hushåll med genomsnittsinkomster. 1976 kostade en matkasse . Samma matkasse kostade1981 ca , en ökning . har den genomsnittHga timförtjänstenendast ökat , en rejäl sänkning av standarden således. Trots dettaberömmer man sig i finansplanen av att inflationen har sjunkit ochförutsäger att den också skall kunna göra det . Men redan på åretsförsta dag fick konsumenter en chock. Baslivsmedelspriserna ökade med8 %. När det gäller orsakerna till inflationen försökerregeringen ofta skylla på internationella tendenser, på oljeprishöjningar ochliknande. Men statens pris- och kartellnämnd kan i sin statistik redovisa attden viktigaste orsaken till prisökningarna består i centrala svenska politiskabeslut om bl. a. sänkta subventioner, om taxehöjningar, om ökningar avkostnaden för läkarvård och sjukvård, osv. Regeringen kan alltså inte springaifrån sitt ansvar för prisökningarna. På grund av stora skatteavdrag, på grund av höga vinsterfrån subventionerat skattefonds- och aktiefondssparande finns det penningmängd på den svenska marknaden som söker sig fill konsumtion ochsom också ökar inflationsförväntningarna hos näringslivet. Det är något som den lågavlönade barnfamiljen inte förståroch inte heller den ensamstående föräldern eller pensionären, som inte kännerdenna penningmängd i sina planböcker. I årets finansplan räknar man med att denprivata konsumenten skall ersätta sjunkande realinkomster genom att minska sittsparande. Det är cyniskt sagt. All statistik visar oss att arbetaren har mycketmindre förmögenhet än t. ex. företagaren och jordbrukaren och att den vanligalöntagaren har mycket mindre kontant likviditet än andra grupper i samhället. Regeringen accepterar alltså stora orättvisor i svenskekonomisk politik. Jag tycker att det borde vara angeläget för regeringen attangripa prisökningar och prisbildningsmekanismer därför att marknaden f. n.utvecklas på ett inflationsstimulerande sätt. Därför kräver också socialdemokraterna,bl. a. i årets mofioner, att statens pris- och kartellnämnd skall få 1,4 milj.kr. föraft undersöka orsakerna till att boendekostnaderna har stigit så snabbtde . Därför finns det i en socialdemokratisk motion också krav påatt man skall undersöka hur en regional försörjning med livsmedel skulle kunnabromsa prisökningarna genom att minska transport-och förpackningskostnaderna.Det är en sak som det i övrigt decentralise-ringsivrande infealls har kommit med i årets motionsflod. För att bekämpa inflationen har vi också till årets avlämnat en socialdemokratisk motion som kräver hårdare tag mot deenorma ökningar av reklamkostnaderna som skett . Det måste varaangeläget aft säkra att reklam och marknadsföring gäller konkurrens ompris och kvalitet och inte som ibland ett spel om makten över människorsattityder och statustänkande. Vad ger vi vår kommande generation för konsumentbeteendeom vi accepterar nuvarande reklammetoder utan inskränkningar? Vart har kulturupplevelser,sökande efter gemenskap och samarbete, ja, vart har livskvaliteten tagitvägen? Har den försvunnit in i reklamsamhällets labyrinter? Kan vi åter hittavägen till de fina värdena? Vi är många socialdemokrater som tror att det kanske bara om vi på ett konstruktivt sätt tar itu med avarterna i reklamen ochmarknadsekonomin och om vi ständigt som politiker och konsumenter är medvetnaom att villkoren är mycket olika, att det finns grupper som ständigt kommertill korta i marknadsekonomins s. k. valfrihet. Trots att är ikammaren måste jag komma med ett genmäle och protestera mot socialministernsglättade beskrivning av sin strävan att förbättra grundtryggheten och förbättravälfärden, som hon ändå tvingades erkänna att socialbudgeten nu bären stor del av besparingarna i budgeten. talade här i kammaren om en likvärdigsjälvrisk i sjukförsäkringen. Är det inte en del av grundtryggheten attmänniskor med t. ex. kallt och fuktigt arbete kan vara hemma med ekonomisktrygghet när de drabbas av svåra infektioner? Se t. ex. på de anställda inomlivsmedelsindustrin. Skall de fortsätta sitt arbete under luftvägsinfektioner,med hälso- och infektionsrisker? Skall byggnads- och anläggningsarbetare medutomhusarbete själva stå för kostnaden när sjukdomar hindrar dem att arbeta utei kyla, blåst och regn? Nej, , många löntagare kommer att betraktaett återinförande av i sjukförsäkringen som en mycketorättvis åtgärd och som ett grundskott mot tryggheten vid ohälsa. Ordetsjälvrisk är kosmetika för att dölja att ett införande av karensdagar är ensocial nedrustning. När talar om att skydda dem som har det svårt,då tar hon inte heller med barnfamiljerna. Familjer med ett, två och flera barnhar på grund av de starkt ökade hyreskostnaderna och matpriserna - speciellt omde haft större barn med god aptit och behov av utrymme i bostaden - fått kännaav en standardsänkning. Det mest stötande är att denna neddragning skersamtidigt som regeringen medverkar till subventioner och skattefria inkomsterför aktieägare och fondsparare och tvekar att ingripa mot dem som tjänar på enlåg beskattning av försäljningsvinster. En avsminkad bild av mittenregeringens socialpolitik visaratt det på sjukförsäkringen skall sparas 1 400 miljoner, påtandvårdsförsäkringen 200 miljoner och på företagshälsovården 150 miljoner.Allt tal här i talarstolen från socialministerns sida om ökad rättvisa, omgrundtrygghet och valfrihet är bara kosmetika för att dölja en verklighet därdet rikfiga ansiktet blir uppenbart för löntagare, pensionäreroch barnfamiljer. löfte i regeringsförklaringen att dess politikskulle skydda svaga grupper i samhället har lett till ett nytt svek. Det visarden ekonomiska och sociala verkligheten. Vi socialdemokrater vill med ett nyttskattesystem, med en hårdare valutapolitik, med en ny jordbrukspolitik och enmera envis kamp mot ekonomisk brottslighet försöka sätta stopp för orättvisornanär det gäller köpkraft och välfärd i det svenska samhället. Vi inväntar medlugn väljarnas dom under detta år. 78CHRISTER EIREFELT (fp): Innan jag kommer in på några avsnitt isysselsättnings- och industripolitiken tänkte jag redovisa några iakttagelserfrån min egen landsända och då endast betrakta mig som representant för mittlän, . Som sådan har jag i det längsta kunnat följa diskussionerna omarbetslösheten litet grand från åskådarplats. är ju en sådan utgångspunktmöjlig bara som ett tankeexperiment. Att komma till rätta med arbetslösheten ärnaturiigtvis lika viktigt oavsett var den finns. Vårt län har utan tvivel haft en betydligtbättre arbetsmarknad än flertalet andra län, även om vi naturligtvis inte harvarit förskonade från arbetslöshet. Det finns flera orsaker till att det hargått relativt bra för det halländska näringslivet. Att detta nästanundantagslöst är uppbyggt kring mindre och medelstora företag är kanske denviktigaste. Det har inneburit att industrierna har varit mer flexibla i sitttillverkningsprogram och bättre har kunnat ta till vara personligt engagemangoch initiativkraft. En annan orsak är vårt geografiska läge, med närheten tillde stora marknaderna på kontinenten. En tredje faktor är vår viktigaturistnäring, som betyder mycket, i första hand för service och handel, men somockså ger impulser till andra näringsgrenar, t. ex. byggnadsindustrin. De här positiva faktorerna har naturiigtvis inteförsvunnit - livsgnistan i våra småföretag finns kvar och fortsätter att tändaidéer och framtidstro, vårt geografiska läge rår inga lågkonjunkturer på, ochturistnäringen kommer med all säkerhet att bli allt vikfigare, inte bara föross utan för hela landet. har alltså fortfarande ett bra utgångsläge.Det vore inte rättvist att påstå något annat. Men den svaga ekonomiska utveckling vi haft i ,liksom i praktiskt taget alla andra industrialiserade länder, sätter numerasina spår också i den halländska arbetsmarknadsöversikten. hade viden högsta arbetslöshetssiffra som registrerats sedan den nuvarande statistikeninfördes. Sämst är läget för byggnads- och anläggningsarbetarna. Härär dess värre vårt problem detsamma som i övriga landet med undantag för någrastorstadsregioner, nämligen att vi snarare har brist på hyresgäster än påbostäder. I är det litet annoriunda. Där styrs byggnationenav kommunalförbundet, som domineras av göteborgarna. Det har lett till atfkranskommunerna får en mycket liten kvot. Det är naturligtvisotillfredsställande, och det måste de inblandade parterna rätta till. måste byggnationen i liksom i övriga landetinriktas på den s. k. ROT-sektorn, alltså renoveringar av det äldrefastighetsbeståndet. Detta har också den fördelen att det är arbefsintensivtoch ger jobb åt kvalificerade yrkesarbetare. För oss i är det dessutom angeläget att denfortsatta utbyggnaden av E 6-an påskyndas - inte bara av arbetsmarknadsskäl.Sträckningen genom är en av landets viktigaste trafikleder, och när detgäller de delar som återstår att bygga ut är problemen akuta fråntrafiksäkerhetssynpunkt. Antalet arbetslösa ungdomar i länet har inte ökat likakraffigt som arbetslösheten totalt, framför allt beroende på att fleraberedskapsarbetsplatser har inrättats. Och fick länsarbetsnämndenytterligare 10 miljoner fill beredskapsarbeten för ungdomar. Att vi nu harmöjlighet att inrätta beredskapsarbeten också i enskilda företag gör attlänsarbetsnämnden räknar med ett tillskott på 200 platser de närmastemånaderna. Regeringen har gjort och gör stora ansträngningar för attmöta arbetslösheten. En rad åtgärder visar vilken hög prioritet detta arbetehar i regeringen. Försöken i debatten att påstå något annat håller inte för engranskning. Bara under innevarande budgetår har drygt 3,1 miljarder kronorbeviljats för beredskapsarbeten och för arbetsmarknadsutbildning.Dessutom har 640 milj. kr. anvisats för tidigareläggning av stafligainvesteringar. Ändå är det grundläggande budskapet i årets budgetförslagatt finns det inga genvägar till att rädda jobben; det måste ske genomatt vi ger svensk industri - både den som exporterar och den som konkurrerarmed import -bättre produktionsförmåga och konkurrenskraft. En sådan offensivpolitik har sitt pris. Vi måste avdela mera av våra resurser för att fånäringslivets hjul att rulla. Vi måste skapa utrymme för ökad export genom attinte förbruka lika mycket som inom landet. Vi i har tidigt talat om två huvudinslag i denekonomiska offensiven: vi måste både arbeta och spara oss ur krisen. Ett viktigt led i regeringens strävan att rätta tillkostnadsläget var devalveringen. Skattereformen är ett annat nödvändigt inslag. Men vi måste också komma åt de direkta praktiska hindersom finns i produktionen . Det gör vi när vi t. ex. ser övertrygghetslagarna och föreslår lagstadgad rätt att provanställa och germöjlighet till visstidsanställ-ning. Näringslivet kan aldrig låsas fast i engång för alla givna förutsättningar. Lagstiftningenmåste ta sikte på att nödvändiga förändringar kan ske i socialt acceptablaformer. Men lagstiftningen får inte omöjliggöra sådana förändringar. Då kommervi ohjälpligt efter. Det finns enligt min uppfattning ett område inomnäringspolitiken som infe blivit tillräckligt uppmärksammat, och det gällermarknadsföringssidan. Även om det går att peka på enskilda undantag, så är detinget tvivel om att svensk näringspolitik och svenskt näringsliv totalt setthar försummat marknadsföringsaspekferna. att hjälpasmå och medelstora företag med marknadsföringen, att geutvecklingsfonderna bättre exportkunskap. att förbättra utbildningen av marknadsekonomer, att informera om marknadsföringens betydelse ute iskolorna, bland tekniker och inte minst bland politikerna, att skapa förutsättningar för projekt ochsystemförsäljning, både nationellt och internationellt, där särskilt de små ochmedelstora företagens möjligheter beaktas. "Det är lättare att tillverka det man redan sålt - änatt sälja det man redan tillverkat", har någon sagt. Vi måste med andraord bli bättre på att bli av med grejerna vi producerar.