prot · G509102 · 1981-12-31 00:00:00 — Och det måste den naturligtvis göra - ingenhar någon annan uppfattning. Remisstiden gick utden , dvs, . Jag har ännu aldrig under mina18-19 år i varit med om att det efter det att en remisstidgått ut legat en proposition i ärendet på bord. Det är klart att vihåller på att bearbeta materialet på departementet, och det är inget entydigtmaterial -det pekar i alla riktningar. Det tar naturligtvis tid att botaniserai ett sådant material för att finna om det finns någonting som är hållbart attbygga vidare på. Jag vill alltså framhålla för det första att intresset föratt lösa de här problemen är starkt uttalat i regeringen - det visar denrekapitulation som jag har gjort av vad som hänt under det år som gått - ochför det andra att också Om krisen inom sjöfartsnäringen Om krisen inom sjöfartsnäringen konstaterar att alla måste hjälpa till. Jag utgår från att vi allaär överens om att problemen måste lösas på så sätt att näringen klararsig på egna ben utan permanent tillskott av statsmedel, Med hänsyn till atttidsutdräkten, efter det att materialet preciserats, varit relativt liten,utgår jag också från att man har förståelse för att det måste ta litet tidinnan det är möjligt att ta ställning och lägga fram förslag som har förutsättningaratt accepteras av dem som är involverade. 7BERTIL (): när jag lyssnar på företrädare för dennuvarande regeringen får jag en känsla av att de inte riktigt vet vadregeringsmakten är till för och att de inte riktigt förstår hur man skallanvända de resurser som regeringsmakten förfogar över. Här är alltså en situation där parterna nästan i nödropetsform talar om för regeringen att branschen är i kris - så allvarlig kris att vihotas av att förlora alltihop. Jag tycker att det skulle vara ganska bra omClaes Elmstedt ändå ville reagera på frågan om han tycker att det är sunt attvi nu står inför en situation där det möjligen kommer att finnas bara en endasvensk tankbåt kvar. Är det något som den , urförsörjningssynpunkt, verkligen kan acceptera? På vilket annat sätt än genomatt ha egna svenska båtar garanteras vi att i ett trängt läge kunna få denförsörjning med olja som vi, såvitt jag förstår, är helt beroendeav? Motsvarande diskussion kan föras på livsmedelssidan. Jaghar bara tagit ett enda exempel, I detta mycket allvarliga läge gör sig parterna alltsåmycket stort besvär -jag tycker att både redarnas och de ombordanställdasorganisationer har visat ett utomordentligt stort ansvar för sin situation. Dehar med all den fantasi de varit mäktiga lagt fram listor över vad som skullekunna göras. Jag håller gärna med om att dessa naturligtvis är något slagstotala önskelistor, men det har också varit meningen att tala om att det finnsbåde långsiktiga och kortsiktiga åtgärder att vidta. Sedan har alltså parterna satt sig ned för att diskutera.Självfallet var de inte överens i utgångsläget, och de har naturligtvis inteheller blivit överens bara för att det har suttit en samtalsledare med. Jagantar att har så mycket erfarenhet från fackligtförhandlingsarbete att han vet att man inte, när man sitter i förhandlingar,går med på saker innan man vet alla detaljer. Och i det här sammanhanget är detalldeles nödvändigt att samhället går in i diskussionen och talar om vadsamhället kan erbjuda. Det borde inte vara så förskräckligt svårt att göra det.Man behöver nämUgen inte vara så särdeles kunnig i matematik för att inse, attom inte samhället träder in förlorar vi handelsflottan och staten förlorarskatteinkomster på flera hundra miljoner. Då är det väl lika bra att ta depengarna - hur mycket vill jag inte diskutera i detta läge - för att göra enstatlig insats och tillsammans med parterna rädda kvar näringen. Då stannarändå dessa skatteinkomster i , Ekonomisktsett kan detta inte, enligt min uppfattning, vara något problem för regeringen att hantera. Det är alldelesuppenbart att det finns olika uppslag, men ekonomiskt sett skulle det inte varaen förlust för det svenska samhället att träda in. Om vi behåller enstörre del av dén svenska handelsflottan - jag anser t, o, m, att den bör växa- skapar vi därmed också arbete på den svenska landbacken: åt stuvare,transportarbetare och förhoppningsvis också åt Svenska Varv, som kan fåreparera båtar och annat. Så garanterar man alltså att den svenska handelsflottankan vara kvar i , Med hjälp av statliga insatser i det läge som rådertjänar antagligen det svenska samhället ekonomiskt på detta. Därför tycker jagatt det inte utifrån ekonomiska utgångspunkter skulle vara särskilt svårt attsätta sig ner. Jag tror inte heller att budgetministern på något sätt skullevara emot detta, I så fall behöver han undervisas. Då har han inte tänkt igenomproblemet ekonomiskt, enligt min mening. Därför är min fråga till : Finns det någraideologiska skäl till att regeringen inte vill gå in i förhandlingar? Är detnågot annat som hindrar att regeringen sätter sig ner med parterna och försökeratt ge och ta? Det är klart - jag håller med om att alla måste ge och ta.Parterna är beredda, men , också regeringen måste då vara bereddatt ge och ta i ett sådant läge. Jag medger gärna att det här är ingenting somman gör upp i den här talarstolen, och man gör inte upp det i den offentligadebatten, utan detta är en typisk förhandlingssituation. Men regeringens passivitet är ett hot emot näringen.Därför är det min alldeles bestämda önskan och vädjan - som jag försökerframföra i stillsamma former - att regeringen snabbt tar de här initiativen.Jag tror, tyvärr, att det är bråttom, om vi skall rädda en del av den svenskahandelsflottan kvar under svensk flagg. Om krisen inom sjöfartsnäringen 8ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Kommunikationsministern protesterar mot detuttryck jag använde i mitt förra inlägg, nämligen handlingsförlamning. Han säger; Vi har visst inte varit handlingsförlamade pånågot sätt, utan vi har tagit initiativ och varit energiska med en gång. Defackliga organisationerna och redarna begärde förhandlingar. Visst är det såatt vi inte har hunnit komma med något förslag, annars skulle vi ha gjort detför länge sedan. Jag uppfattar det svar som kommunikationsministern kommermed som något motsägelsefullt. Han säger att i första hand ligger ansvaret föratt sjöfartsnäringen skall återfå sin internationella konkurrenskraft påbranschens företag och dess anställda. "Statliga ekonomiska insatser kanenligt min mening vara motiverade övergångsvis endast under förutsättning attkrav ställs om åtgärder från parternas sida som leder till enanpassning av kostnadsnivån." Det betyder alltså att det framtidaagerandet från regeringens sida är helt och hållet beroende av att parterna kankomma överens i gemensamma överläggningar. Men frågan är inte bara ekonomisk. Frågan har betydelseäven när det gäller beredskapsförsörjningen. Om krisen inom sjöfartsnäringen Jag skulle vilja frågakommunikationsministern; Anser kommunikationsministern att den nuvarandesammansättningen och strukturen av handelsflottan, som är ett resultat avrederiernas marknadsanpassning, är i stånd att trygga landetstransportförsörjning i politiska och ekonomiska situationer? Om ni inte artserdet, anser ni då att detta problem skall lösas i överläggningar mellan redarnaoch de ombordanställda och att resultatet av de överläggningarna skall vara enförutsättning för att regeringen över huvud taget skall göra någonting? Skallni alltså överlämna ansvaret för transportförsörjningen i krissituationer tillredarna och de fackliga organisationerna och låta den bli beroende av derasmöjligheter att komma överens? Det uppfattar ni som ett bevis på att ni inte ärhandlingsförlamade utan visst är energiska. 9BIRGER ROSQVIST (s): Jag vet inte vad man skall säga för att görariktigt klart hur allvarligt vi ser på detta med att den svenska handelsflottanhåller på att försvinna. Inte bara en exportnäring utan också de instrument somi stor utsträckning skall klara transporterna för den svenska exporten ochimporten håller på att försvinna. I fråga om närsjöfarten hänger alltsammansihop- det är katten på råttan, råttan på repet osv. Det har aviserats en proposition om hamnväsendet, om jagnu skall börja i den ändan - om det är katten eller råttan kan diskuteras. Mendet aviseras alltså en proposition om hamnväsendet. Ett förslag som gällerhamnpolitiken skall emellertid kopplas till ett förslag om sjöfartens roll iden svenska trafikpolitiken. Den i sin tur skall kopplas till sjöfartspolitikeni stort och den till sjöfartsnäringen. Men enligt kommunikationsministern ärdet branschens företag och dess anställda som i första hand har ansvaret förden svenska handelsflottan. Det är statens och samhällets ansvar och skyldighetatt se till att det finns en svensk handelsflotta. Jag vill poängtera det,kommunikationsministern. Situationen är akut. Prakfiskt taget allt kan nu försvinnapå kort fid. Ett exempel: O. T.-Rederierna, som har , har varit igungning -situationen är väl inte uppklarad . Om det företaget försvinner,försvinner praktiskt taget det sista väsentiiga rederiet för vårasjötransporter till och kontinenten. Rederiet har modernt tonnage medroll-on/roll-off-trafik. Om det försvinner är det endast några få fartyg somsköter hela den svenska exporten och importen till och från våra grannar iVästeuropa. En sådan utveckling är skrämmande. Vi har försökt påtaladetta ett flertal gånger i det forum som utgör, men av någonanledning når vi inte ut. Men står vi inför en sådan situation att vi inomkort kan vara praktiskt taget utan en svensk handelsflotta, och det ärbeklagligt. Nog finns det väl åtgärder som regeringen kan vidta pådetta område. Kommer inte branschens folk överens får regeringen, däriinstämmer jag med , gripa in och ta de krafttag som behövs.Från socialdemokratiskt håll kan vi ställa upp på en hel del i den vägen. Det är bra att talar om att socialdemokraterna ärberedda att ställa upp och hjälpa till när det gäller att hitta konstruktivalösningar. Jag håller också med om att man löser inteproblemen från denna talarstol, oavsett vem som står här. Det får nog funderaspå annat håll, och det sker också. Någraideologiska skäl, som frågade efter, finns naturligtvis inte.Vår ambition är att se till att vi har en svensk handelsflotta också iframtiden. Att diskutera försvarsaspekten på detta stadium tror jag är fel. Denfinns naturligtvis alltid med i bilden, men om vi skulle hamna i det läget attden skulle vara huvudskälet tror jag att vi är riktigt illa ute. En svenskhandelsflotta är en fillgång för svensk ekonomi - det är utgångspunkten. Då ärförsvarsaspektsfrågan också löst. Det är därför vi arbetar med dessa frågor.Det har jag försökt säga i mitt svar och i min första replik. NärBirger Rosqvist säger att det är svårt att göra klart hur allvarlig den härfrågan är, förstår jag inte vad han menar. Det är på grund av allvaret i dennafråga som jag tog vissa initiativ, vilkas resultat vi nu bearbetar.Märkvärdigare än så är det inte i ett komplicerat ämne. Därför tycker jag nogatt det är litet konstiga uttryck som används när man säger - jag tror att detvar som sade det-att det måste undervisas i det här. Ja, detär litet sent att undervisa i det som redan är gjort. Regeringenvet säkert vad regeringsmakten innebär. Men man kan välja olika metoder ocholika vägar för att nå ett viktigt mål på ett område där utövarna har delademeningar. Det är ju det som det handlar om här. Kanske vore det enkelt attlägga fram förslag som passar de ombordanställda. Men då uppfattar redarna detsom felaktigt, sett från näringens synpunkt. Lägger man fram ett förslag somredarna ställer upp på, tycker de ombordanställda att det inte är den rättavägen att gå. Varkenherr eller någon annan av oss som deltagit i debatten har kommit mednågot förslag som skulle kunna likna en medelväg och något så närtillfredsställa de flesta. Jag har inte heller begärt det. Jag har bara noteratatt det inte har kommit något sådant förslag, trots att man talat om att man iflera år försökt att göra regeringen uppmärksam på denna fråga. Det visarmöjligen hur komplex och besvärlig frågan är. Men jag kan försäkra er attregeringen inte i den här frågan heller drar sig undan ansvaret. 11 (); Det blir allt svårare att förstå diskussionen. Läget är ju det att deanställda och redarna har lagt fram förslag. Men de är inte överens. De väntarpå ett initiativ från regeringen. säger att jag inte har lagtfram något förslag här - inte heller han har gjort det. Nej, men vi är juöverens om att förslagen inte skall läggas fram här. Ändå har jag förslag. Jag är ganska övertygad om att en socialdemokratisk regeringskulle ha behövt två till tre veckors beslutsarbete här. Det är inte svårare änså, om regeringen är beredd att medverka. Det är inte fråga om att lägga framett förslag i direkt, utan vad som behövs är ett Om krisen inom sjöfartsnäringen Då är min fråga: Vad gör ni urförhandlingssynpunkt? Om ni började , visste ni ju hur det var.Men vad har ni gjort ? På vilket sätt har ni tillsammans med redarnaoch de ombordanställda försökt att innan tiden går ut här i få ettunderlag för ett förslag? Vi har visserligen erfarit att regeringen iblandbeter sig på det viset att man lägger fram förslag i som inte ärförankrade hos parterna. Och går det som det går. Men här är det ju fråga omatt först ge sig in i ett förhandlingsarbete med parterna och att däreftereventuellt lägga fram ett förslag i , om det nu behövs. Självfallet är vi beredda att medverka på alla möjligasätt, därför att det här är någonting som är ytterligt angeläget. Utan att göranågra jämförelser i övrigt skulle jag vilja fråga: Skullekommunikationsministern kunna tänka sig att man överlät åt SAS och SASanställda att bestämma om vi skaU ha svenskt flyg eller inte? Skulle kommunikationsministernkunna tänka sig att överlåta åt SJ samt åt åkarna och deras anställda attbestämma om vi skall ha järnväg i det här landet och om vi skall haåkeriverksamhet? Självfallet uppfattar vi det som ett övergripandetrafikpolitiskt intresse att förutsättningar skapas för dessa näringar. Menvarför skall sjöfarten behandlas annorlunda jämfört med andra näringar? Varförskall man beträffande sjöfarten säga att det struntar vi i? Det får ni klarasjälva. Och kommer ni inte överens - O.K., ut med båtarna då. Vi kan inget göraåt det. Men säger att regeringen gör någonting idetta avseende. Ja, men vad är det då? Ingen vet något om den saken. Varkenredarna eller de anställda är såvitt jag förstår medvetna om att regeringenhåller på att göra någonting. Vad är det i så fall som ni gör? Ochberätta det framför allt för de berörda och dra in dem i den konkretadiskussion som är nödvändig. Problemet är ju att det är bråttom. Skallregeringen göra någonting som förutsätter riksdagsbeslut - det kan tänkas attdet finns förslag om det - så återstår nu . Sedan dröjer dettill hösten innan det är möjligt att göra någonting här i . Eftersom vi har alldeles tydliga vittnesbörd om att detinte är fråga om år utan om månader, ifall den här branschen skall kunna hakvar sina möjligheter, är det för mig förvånande att regeringen säger; Tyvärrfinns det ingenting som vi kan göra . Så går alltså tiden ut för den härriksdagen när det gäller att eventuellt medverka till att klara svensk sjöfart.Därför är min sista fråga; Är det verkligen så, , att regeringenicke har tänkt sig att före lägga något förslag på riksdagensbord, som skulle skapa förutsättningar för svensk sjöfart att få de villkor somden behöver för att kunna klara sig i internationell konkurrens under svenskflagg? 12ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): När det gäller ekonomin är det alldeles riktigtsom kommunikationsministern säger, att den svenska sjöfartsnäringen har så storbetydelse för den samhälleliga utvecklingen och för samhällsekonomin, attekonomin måste vara ett av huvudkriterierna för vårt framtida sjöfartspolitiskaagerande. Men hitintills har regeringens politik präglats av att man velat stödja och stimulera sjöfartsnäringen till en totalmarknadsanpassning, som i sin tur har inneburit en fortsatt utflaggning ochutförsäljning av svenska fartyg och en minskning av den svenska handelsflottanmed närapå . Då vill jag fråga kommunikationsministern: någonsin tänkt sig eller beordrat någon utredning omde sammanlagda, samhälleliga kostnader som den här utvecklingen har inneburit?Vad har det kostat för samhället med den inriktning på marknadsanpassning somregeringen uppfattar som så helig, att regeringen inte vill ingripa och stävjaden? Och till vems förmån har detta varit, vem är den som har vunnit på dennautveckling? Om kommunikationsministern inte gjort en sådan utredningoch liksom inte tagit del av de här siffrorna, anser jag att det är på tidenatt man gör det. Sedan säger kommunikationsministern att det är brist påförslag - att vi kommer med kritik men att vi inte föreslår någonting. Det ärdags att göra det. Jag skall svara genom att citera från förra årets debatt,där kommunikationsministerns partikamrat säger: "Vpk-motionerna är inte så många, men de innehållerväldigt många yrkanden, varför jag inte kan fördjupa mig alltför mycket i demallesammans." kunde inte fördjupa sig i den mängd avförslag som vi kommit med. Jag hoppas att kommunikationsministern har tillfälleatt göra det, för förslag har vi och de ligger i våra motioner, men dediskuteras inte i en interpellationsdebatt. Om krisen inom sjöfartsnäringen 13BIRGER ROSQVIST (s): Ni säger alla i denna debatt atthandelsflottan är en tillgång för , och det är ju bra att ni har kommitfram till den insikten. Vi tar initiativ, säger kommunikationsministern. Men viandra har ju inte sett någonting av dessa, bara att uppgivenheten står fördörren hos både redare, ombordanställda och transportörer. Orsaken till det äratt det inte händer någonting. När det gäller kustsjöfarten vill jag säga atttransporterna längs kusten håller på att i allt högre grad gå över tilllandtransportsidan, tvärtemot vad som sagts i . Vi har uttalat att ensträvan bör vara att transporterna skall gå över från lastbil till järnväg ochfrån järnväg till fartyg. I stället blir det tvärtom. har det förtsförhandlingar om övergång från transport med fartyg till järnväg av storamängder av skogsprodukter. Järnvägarna har alltså tagit över en hel del.Samtidigt vet vi att de går med brakande förluster på godssidan. För fartygenskall däremot debet och kredit gå ihop. Men som detta sker säger kommunikationsministern- så sent som i en frågedebatt - att han ser positivt på utbyggnad avytterligare järnvägsspår i för 150 milj. kr. Det skulle innebära attytterligare 1/varor skulle flyttas över från sjöfart till järnväg.Ser man kortsiktigt ekonomiskt på saken och menar att järnvägen också ifortsätt- 6 protokoll 1981/82:101-104 Om krisen inom sjöfartsnäringen ningen skall ha subventioner, är det här kanske riktigt,men det är såvitt jag kan förstå fel att göra på det sättet. Om alla dessa skogsprodukter som uppgår till 1/2-1 miljonton skulle försvinna som sjöfrakt, förlorar kustsjöfarten på Norrlandockså sitt basunderlag. Kustfartygen lastar inte fullt vid utgångshamnen utangår förmodligen också på andra ställen för komplettering av lasten. Men om deinte får basunderlaget för sina transporter, kommer kusttrafiken att försvinnahelt. Under sådana förhållanden kommer också ett flertal andra hamnar attförsvinna, och då står vi utan hamnar och med enbart en järnväg,som inte ens behöver konkurrera med sjöfarten. Det är en skrämmande utveckling. Jag blev Utet förvånad när jag lästekommunikationsministerns frågesvar , då kommunikationsministern mittunder det att remissomgång och prövning - som han nu säger - avnärsjöfartsutredningens betänkande äger rum också tog upp frågan om utbyggnadav järnvägen och överflyttning av en stor mängd gods från sjöfart till järnväg. Vi skall kanske inte börja en diskussion omskogsprodukternas hantering. Det svar som jag lämnade byggde i höggrad på behovet av att från inlandet på ett rationellt sätt få utskogsprodukterna till industrin. Men det får vi kanske lämna därhän. Jag villbara peka på något som jag glömde att ta upp tidigare och som gäller herrZachrissons upprepade påstående om tanktonnaget. att det snart är slut med detta, men då håller han sig enbart till deallra största tankrarna - det finns mängder av mindre tankrar kvar i trafik.Jag understryker detta bara för att påstående inte skall ståoemotsagt. Jag viU avslutningsvis helt kortsäga att man gör det enkelt för sig om man utan vidare skulle bestämma sig föratt subventionera trafiken. Jag trodde att vi var överens om att finna enlångsiktig lösning, och i det perspektivet är subventioner inte någonintressant lösning, eller knappast någon lösning alls. Det är på det sättet manskall tolka mitt svar att det kan finnas skäl för oss att övergångsvis sätta instatliga åtgärder, under förutsättning att parterna inom näringen stiUler upppå ett konstruktivt sätt. Jag tycker att detta besked visar vilka regeringensavsikter är. Man kan naturUgtvis alltid diskutera tempot i handläggningen, mendet viktigaste måste väl ändå vara att regeringen har redovisat sin ambition,och så har skett genom det svar som jag har givit och genom de kommentarer somjag därefter har lämnat till de inlägg som har gjorts. 15BERTIL (); Helt kortfattat om tankbåtarna: de storabehövs för att ta hit olja - att det sedan också finns en mängd småbåtar somfar runt med den i våra egna vatten är en annan sak. Vad det egentligen handlarom är ju det stora tonnage som behövs för att frakta hit oljan från fjärranländer. Sedantillbaka till frågan om de åtgärder som regeringen enligt min mening Nr 102måste vidta, och måste vidta snabbt. Vi är överens om att subventioner,skall Predaeen den vi säga i klassisk mening, inte är intressanta i dettafall. Sådana är inte heller iq fpoloc? näringen intresserad av -varken redarna eller de anställda. Men vad jag inte håller med oni är attvi skall söka sådana kortsiktiga lösningar som q krisen inom Jag tror att det också finns långsik- siöfartsnärineen tiga lösningar avekonomisk typ som skulle kunna användas av statsmakterna men som inte behöver hasubventionskaraktär. Detta gäller desto mer som man vet att om ingentinggörs här, förlorar samhället mera skattepengar än vad som motsvararkostnaden för en statlig insats på området. jag det anmärkningsvärtatt regeringen inte tar ett sådant initiativ. Detfinns dessutom kortsiktiga åtgärder som behöver vidtas - det håller jag gärnamed om - beroende på att man snabbt måste komma till skott. Men det är inte desom löser branschens problem, utan det gör långsiktiga insatser, av bådeekonomisk och institutionell karaktär. Därför måste förhandlingsarbetet kommai gång, och det snabbt. Jagskulle gärna vilja ha ett besked om huruvida regeringen avser att före den 31mars ta initiativ som kräver medverkan. Om så inte sker, kan detfinnas anledning att fundera på om man inte måste välja andra vägar. Anf.16 (): Jag tog upp ett konkret exempel som kommunikationsministerndiskuterade här i kammaren . Det gällde frakt från enutskeppningshamn till kontinenten i systemtransport med järnväg. Vad frågangällde var att överföra en halv ä en miljon ton gods från sjötransport tilllandtransport. Investeringen i spår, som kommunikationsministern talade såvälvilligt om, gällde 150 milj. kr., och därtill skulle komma vagnmateriel. Dettaär en åtgärd som direkt inverkar på sjöfartens möjligheter att trafikeraNorrlandshamnarna och även på dem soin är verksamma i hamnarna. Det påverkarockså andra fartygstransporter som kunderna kommer att få svårigheter med iframtiden, om de här bastransporterna försvinner. Jagkan inte tolka detta på annat sätt än att det nu gäller ett område där man harglömt bort sjöfarten - i det här läget finns sjöfarten inte nämnd på någotsätt. När man nu plötsUgt flyttar över en last på en halv ä en miljon ton,måste vi ändå fråga, vilka det är som blir lidande på att denna last flyttasfrån det ena området till det andra. Det ena området var i det här falletsjöfarten, och det är den som åtgärden kommer att beröra. Anf.17 Kommunikationsministern : Herr talman!