prot · G50960 · 1981-12-31 00:00:00 — Den ekvationen stämmer nämligen inte. Om utvecklingen inom livsmedelsindustrin, m. m. 10 (); Det är faktiskt ingen motsägelse i det jag har anförtunder den här debatten. Men låt mig bara som sista inlägg ta upp frågan om attsocialdemokraterna skulle vilja öka budgetunderskottet. Ett budgetunderskottär inte besvärande i och för sig, om man har använt de medel som erhållits medhjälp av budgetunderskottet till att få ett fungerande näringsliv. Dä kan mantolerera ett ganska stort budgetunderskott. Men när man använder medlen -somfås genom upplåningar och annat - till konsumtion, får man ingenting tillbaka. Vi kan visst tänka oss ett visst budgetunderskott - om mananvänder pengarna till en expansiv näringspolitik. Då vet vi nämligen att manfår tillbaka pengarna. Men vi kan inte ga med på att öka budgetunderskottet omman använder de upplånade medlen till konsumtion, vilket regeringen i mycketstor utsträckning har gjort. Överläggningen var härmed avslutad. 2§ Svar på interpellation 1981/82:104 om utvecklingen inom livsmedelsindustrin,m. har frågat mig dels hur jag serpå utvecklingen i stort inom livsmedelsindustrin i , dels om jag villmedverka till att fackföreningar alltid informeras om försäljning av företagtill utländska ägare i enlighet med principerna i den arbetsrättsligalagstiftningen samt dels om regeringen avser vidta några åtgärder för att motverkautförsäljning av svensk livsmedelsindustri. a. mot bakgrund av den aviserade försäljningen av Om utvecklingen inom livsmedelsindustrin, m. m. till det schweiziska bolaget . Inom livsmedelsindustrin, exkl. spritdrycks- ochtobaksindustrin, uppgick förädlingiivärdet till nära 11 miljarderkronor, vilket motsvarade av tillverkningsindustrins förädlingsvärde.Antalet sysselsatta inom livsmedelsindustrin var 68 000 eller av de inomtillverkningsindustrin sysselsatta. De största delbranscherna är slakteri- ochcharkuteriindustrin, mejeriindustrin och bageriindustrin med sammanlagt omkring60 % av både förädlingsvärde och sysselsättning inom livsmedelsindustrin.Frukt- och grönsaksindustrin kominer därnäst i storleksordning med avlivsmedelsindustrin. Livsmedelsindustrin är en utpräglad hemmamarknadsindustrimed som helhet endast obetydlig export; exporterades avlivsmedelsindustrins totala produktion. Importen är betydligt större änexporten; de flesta av livsmedelsindustrins delbranscher uppvisar negativa"handelsbalanser". Vissa delar av livsmedelsindustrin är i storutsträckning skyddade från importkonkurrens. Genom inriktningen påhemmamarknaden har därför svensk livsmedelsindustri för sin utveckling varitstarkt beroende av det utrymme som ges av en endast svagt ökandelivsmedelskonsumtion inom landet. Förändringarna inom livsmedelsindustrin vadgäller total produktion och sysselsättning har följaktligen varitförhållandevis små . tillhör dock livsmedelsindustrinde delar av industrin som genomgått en kraftig strukturförändring under 1970-talet.Stordriftsfördelar har gjort sig starkt gällande, vilket inneburit en kraftigökning av anläggningarnas storlek. Antalet arbetsställen sjönk mellan åren 1970och 1979 från 1 550 till 950. Livsmedelsindustrin kännetecknas av en speciellägarstruktur. Den dominerande ägargruppen är jordbrukskooperationen, som svararför av livsmedelsproduktionen. Konsumentkooperationens andel ärbetydligt mindre, . De utländska dotterföretagen inom livsmedelsindustrinsvarar för , vilket är en större andel än inom industrin som helhet, ca6 %. Om även minoritetsintressen medräknas uppgår inslaget av utländskt ägandetill av livsmedelsindustrins produktion och sysselsättning. Främstgenom förvärv av företag och ökade deutländska dotterföretagens andel markant fram . Under andra hälftenav har det utländska ägandet som helhet inte förändrats nämnvärt.Det är emellertid värt att notera att ett av de större utländska dotterföretagenår 1980 åter blev svenskägt. De utländska dotterföretagens verksamhet har en starkkoncentration till ett fåtal delbranscher med tillverkning av högförädlade ochdifferentierade livsmedelsprodukter, för vilka man har nått - oftast genomförvärv - relativt höga produktionsandelar. Den helt överväldigande delen av desysselsatta inom de utländska dotterföretagen återfinns således inom frukt- ochgrönsaksindustrin, choklad- och konfektyrindustrin samt kafferosteriindu-strin.Den tidigare mycket höga utländska produktionsandelen inom frukt-ochgrönsaksindustrin har minskat betydligt genom det nämnda svenska återköpetav ett stort utlandsägt företag. Inom bageriindustrin, i vilken Wasabrödsknäckebrödstillverkning ingår, är det utländska ägandet mycket obetydligt. Med hänvisning till den gjorda beskrivningen kan jag intehålla med interpellanten om att svensk livsmedelsproduktion håller på att blitill övervägande del utlandsägd och dominerad av stora transnationella bolag.En andel på för de utländska dotterföretagen inom hela livsmedelsindustringer inte belägg för interpellantens påstående. Vissa tidigare förvärv i någradelbranscher har visserligen resulterat i relativt höga utländska produktionsandelar,men detta har inte inneburit en monopolisering i betydelsen att ett utländsktdotterföretag ensamt har marknadskontroll i en delbransch. Dessutom har antaletförvärv även i dessa delbranscher varit litet . Ett svenskt återköpav ett stort företag har som nämnts även förekommit. Det bör i det här sammanhanget nämnas att en viss kontrollav den utländska företagssektorns omfattning är möjlig inom ramen årslag om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m.(1916:156). lag är nu föremål för översyn inom . Med anledning av frågan om information tillfackföreningarna vid företagsförsäljningar till utländska köpare vill jag försthänvisa till bestämmelserna i lagen om medbestämmande i arbetslivet, MBL. Denlagen gäller i förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det betyderatt förhandlingsskyldighet enligt MBL uppkommer inför beslut som fattas avföretaget-arbetsgivaren. Däremot är inte aktieägare som vill sälja sina aktieri ett företag skyldiga att förhandla med fackföreningarna före försäljningen.De står inte i något rättsligt förhållande till varandra. Däremot omfattasrimligen en sådan händelse som försäljning av företaget genom överlåtelse avaktierna av den fortlöpande informationsskyldighet som åvilar företaget enligt19 § MBL. Tillämpningen av MBL som den gäller i enskildaföretag eller branscher är inte en fråga som regeringen kan befatta sig med.Nya arbetsrättskommittén har i uppdrag att allmänt följa introduktionen ochtillämpningen av MBL i inledningsskedet. Kommittén har enligt vad jag erfaritbl. a. arbetat med lagens regler om förhandlingar och information. Ettbetänkande från kommittén väntas . Om utvecklingen inom livsmedelsindustrin, m. m. Anf.12 (vpk): Jag tackarindustriministern för svaret. Jag måste ge industriministern rätt i att min formuleringi interpellationen, att svensk livsmedelsproduktion håller på att bli tillövervägande del utlandsägd, inte är en korrekt beskrivning av helheten. Jagmåste dock säga att poängen i mitt resonemang är att utlandsägandetunder har ökat snabbt . Industriministern påpekar i svaret att de utländskadotterföretagen inom livsmedelsindustrin svarar för och att detta utgören större andel än inom industrin som helhet. Dessutom är det utländska ägandetkoncentrerat 10Riksdagens protokoll 1981/82:56-60 Om utvecklingen inom livsmedelsindustrin, m. m. till ettfåtal delbranscher, och där är det dock fråga om relativt högaproduktionsandelar. Det gäller frukt- och grönsaksindustrin, choklad- ochkonfektyrindustrin och kafferosterierna. Delbranschen bageriindustrin, ditWasabröd hör, har i hög grad koncentrerats- låt vara att den fortfarande ärsvenskägd. De ufländska multibolagens köp av svenska företag i de härdelbranscherna tog fart och första , ochdet avspeglar internationellt sett en tendens till monopolisering. Det ärdärför inte helt avgörande att det inte hände så mycket på området i Sverigeunder andra . Wasabröds försäljning till schweiziskaSandoz AG är i alla fall ett illavarslande tecken på att denna internationellamonopolisering nu drar in i en ny våg över svensk livsmedelsindustri. Det kan inte ha undgått industriministern att dennamonopolisering äger rum för fullt i vår omvärld. Att skulle undgå attytterligare dras in i denna utveckling, om inte något görs för att hindra det,är högst osannolikt. Och blir det inte så helt ointressant att se övervilka följder en sådan ny våg av utlandsköp av svenska företag skulle få förkonkurrensen, för prissättningen, för arbetsmarknaden och för den svenskaberedskapen. Formerna för den nu aktuella försäljningen av Wasabrödtill följer ett allt vanligare mönster som är synnerligen utmanande försvenska arbetsrättsliga principer. Här håller sammanträde påfredagen. De fackliga företrädarna i styrelsen är på plats. Men inte ett ordsägs om de då högaktuella planerna på försäljning. Detta inträffade fredagenden . kallas de fackliga organisationernasföreträdare till information , och när de kommer dit så ärsaken redan i det närmaste klar. Förhandlingar om försäljning är redan inledda. Och detta är inte förenligt med den fortlöpandeinformationsskyldigheten enligt medbestämmandelagens 19 §. Det tillstår juockså industriministern, även om det är indirekt som han gör det. harett likartat fall inträffat inom ett annat industriföretag i samma kommun,Bruuns i , där inte ens verkställande direktören var informerad iförväg, enligt uppgift. Här rör det sig ju dock inte om ett livsmedelsföretag,så det kan jag inte begära att industriministern skall kommentera i den härdebatten. Men det åsidosättandet av arbetsrättsliga regler ären av de negativa sidorna av multibolagens inträngande i . När detgäller livsmedelsindustrin är dessutom beredskapsfrågan alldeles särskiltviktig, och det borde ju även industriministern med sin ideologiska förankringkunna medge. Att det ännu inte är något påfallande stort utländskt ägande inomjust delbranschen bageriindustri kan ju inte skymma de farhågor somWasabrödsaffären ger anledning till. säger att han befarar en ny vågav internationella förvärv inom svensk livsmedelsindustri. Jag tror inte mankan säga att det finns så många tecken på detta. Men jag vill säga att seriösa utländska företagsom går in på svensk marknad och som skaffar sig svenska dotterbolag genomförvärv av befintliga svenska företag är välkomna. Vi måste erkänna att deseriösa utlandsföretag som är verksamma på den svenska marknaden har filiförtsvenskt näringsliv mycket positivt, inte bara i form av investeringar utanockså i form av impulser till förnyelse, breddat produktregister etc. Jag är alltså i princip villig att förorda fler utländskaetableringar i . Jag anser också att svenska företags etableringarutomlands har tillfört mycket posifivt och framför allt gett svenskamultinationella företag en ökad stabilitet och bättre marknadsposition än deskulle ha haft utan sina utländska dotterbolag. Genomgående kan man säga att utlandsetableringar, bådesvenska utomlands och utländska i , är något positivt i ett levandenäringsliv. Sedan finns det naturligtvis icke-seriösa företag ochföretag som arbetar utifrån andra principer. De vill inte acceptera den miljöSverige erbjuder för etableringar. De köper t. ex. svenska företag för attflytta teknologi utomlands etc. Och det är ju sådana företeelser som viförsöker begränsa eller ha en viss uppsikt över inom ramen lag. Motivet till att vi nu vill modernisera lag närdet gäller teknologiöverföring etc. är alltså att den har ett begränsat värde.De nämnda tendenserna får vi hålla ögonen på. Naturligtvis måste vi se till attvi har ett aktivt försvar i det svenska samhället - ett försvar för vår miljöoch för våra principer som också gäller arbetsrättslagstiftning o. d. Där ärjag beredd att hänvisa också till det arbete som pågår, både när det gällermodernisering av lag och när det gäller det arbete som jag i mitt svarhar angett och som pågår inom arbetsrättslagstiftningen. Men vi måste göra en klar distinktion mellan seriösaföretag, som accepterar vår svenska miljö och som bidrar med någonting positivt,och företag som har annat uppsåt med sina förvärv av svenska företag. Såvittjag kan bedöma är det schweiziska förvärvet av ett seriöstförvärv. Jag hälsar det med tillfredsställelse, eftersom jag tror att det kantillföra svenskt näringsliv ytterligare vitalitet. Därmed är det ocksånågonting positivt för utvecklingen av svenskt näringsliv. Om utvecklingen inom livsmedelsindustrin, m. m. 14RAUL BLUCHER (vpk); Jag skall inte ge mig in i någon polemik motindustriministern om huruvida är seriöst eller ej. Säkert kan intenågon av oss bedöma det. Det är väl bäst att avvakta därvidlag. Den åsidosattainformationsskyldigheten i den här affären är i och för sig ett illavarslandetecken. Med rätta känner de anställda oro . I går talade jag med iivsmede/sarbetarrras fackligeordförande vid . Han har själv gått ut mycket försiktigt i sinakommentarer till det här. Han pekar t. o. m. på möjligheterna att fåmarknadsfördelar. Man avvaktar alltså från fackklubbarnas sida över huvudtaget. Än så länge har man inte heller reagerat särskilt starktpå den åsidosatta informationen. Det finns dock i vår omvärld alltför mångaexempel på att företag har köpts upp och omsider lagts ned osv. Man stuvar om iolika länders produktionsliv på det här sättet. Det är glädjande attindustriministern pekar på den beredskap vi bör ha inför åtgärder av dettaslag. Men ändå är inte de Wasabrödsanställdas oro helt stillad. Vi vet ännuinte vad som kommer att hända med anledning av det här köpet. Det var väl iförsta hand därförsom jag tog upp frågan. Det gäller ju ett län med storarbetslöshet, en kommun som har haft många industrinedläggningar - icke minstgenom fjärrstyrda övertaganden och nedläggningar. är därför iett mycket känsligt läge. Industriministern och jag får väl under vårenanledning att återkomma till frågan om industriutvecklingen i Värmland.Arbetslösheten ökar ju alltjämt. Vi kommer att få diskutera vad som skall görasnär det gäller att bygga upp en alternativ industri eller att säkra enfortsättning av industriproduktionen i länet. Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på fråga 1981/82:176 om rikskollekt till har frågat mig dels varförSvenska soldathemsförbundet plan för rikskollekter,trots att centralråd har tillstyrkt kollekt till förbundet,dels varför beskedet lämnades så sent som . I kungörelsen (1953:739) angående kollekter föreskrivs attkollekt får tas upp "till understödjande av mission,sjömansvård, diakoni, församlingsvård och övriga verksamheter, ävensom tillannan verksamhet, som det kan anses angeläget för attstödja". I fråga om rikskollekter är det regeringen som bestämmerkollektändamålen. Ansökningarna ges in till centralråd förevangelisation och församlingsarbete, som skall överiämna dem till regeringenmed eget yttrande . kommer det in fler ansökningar om rikskollekterän som kan bifallas med hänsyn till det begränsade antal kollektdagar som stårtill buds, om det också skall finnas utrymme för stiftens och församlingarnasegna kollekter. Sedan centralrådet har berett ärendet, har regeringen att göraden slutliga prioritering mellan olika ändamål som är nödvändig. Vad beträffar rikskollekter kan jag nämna att dettotala antalet kollektdagar är mindre än under är 1981.Centralrådet avstyrkte för sin del elva av de inkomna ansökningarna.Centralrådets yttrande var inte enhälligt utan var försett med reservationer avfem ledamöter och ett särskilt yttrande av en sjätte. Det är inte självklartatt ett kollektändamålsom en gång har kommit med på rikskollektslistan kan tillgodoses . Mot bakgrund av centralrådets uttalande om angelägenhetsgradenhos olika kollektändamål gjorde regeringen den prioritering som ledde till attSoldathemsförbundet inte bereddes plats på kollektlistan. Handlingarna från centralrådet i kollektärendet kom intill kommundepartementet . Efter sedvanlig beredningmeddelade regeringen sitt beslut . harregeringsbeslutet om kollekterna regelmässigt meddelats under ioktober eller . 16TYRA (): Jag vill tacka, för jag har fått svar på minfråga. Men jag måste säga att svaret oroar mig väldigt mycket. är en i verklig meningekumenisk organisation. Jag vill citera ur vår ansökan, där vi säger:"har omkring 35 soldathem, spridda över hela landet.Tillsammans med militärpastorerna svarar de för den andliga vården vidförbanden, som bl. a. berör 40 000 värnpliktiga ." Man säger ocksåatt för många pojkar innebär soldathemmen den enda kontakt de får med kyrkansbudskap . Jag vill gärna tillägga att jag själv anser att detär en mycket viktig social insats som dessa soldathem gör, bl. a. just som enlugn tillflykt vid den tid då pojkarna ligger inne. drivs helt och hållet av frivilligakrafter - det är en i verklig mening ideell organisation. Varje soldathem måsteju ha en föreståndare, som har en lön, även om den är låg. Centralstyrelsendriver en kursverksamhet för föreståndarna och andra anställda på soldathemmen-detta är ju tämligen specifika yrken, och man behöver träffas . De pengar som kommer från försvarsdepartementet går direkttill soldathemsföreningarna lokalt, till deras byggnader osv. Den kollekt somförbundet centralt får går alltså i första hand till kursverksamhet, men ocksåtill besök av förbundssekreteraren och andra, som rycker ut när det behövshjälp akut. Pengarna används också till "brandkårsutryckning", närdet uppstår någon speciell svårighet, så att man behöver snabb ekonomisk hjälpute i de lokala föreningarna. Alla soldathemsföreningar arbetar ju med mycketsmå marginaler. centralråds protokoll är skrivet den 9-10september. Beskedet från departementet är daterat . Jag menar attdet är speciellt viktigt att få besked om avslag, om man förut har fåttkollekt. fick vi alltså protokollet från centralrådet där dettatillstyrkte.Då kunde man på goda grunder anta att budgeten kunde göras upp påbasis härav. kom departementets besked, som alltså kullkastadeplaneringen. Jag undrar nu om kommunministern inte tycker att verksamhet är av så stor betydelse att förbundet också ifortsättningen skall tillgodogöra sig rikskollekten. Varför togs vi inte medden här gången? Det hänvisas till reservationer. Jag undrar om dessa Vi begärde en halv rikskollekt, ochcentralrådet föreslog en tredjedels rikskollekt, men vi fick ingenting alls.Tycker inte kommunministern att vår verksamhet är så viktig att den börstödjas? Självfallet vill jag intyga attSoldathemsförbundets verksamhet är av stor betydelse, och det är ju därför somman har biträtt ansökningarna om rikskollekt. Att förbundet intekom i fråga 1982 berodde ju på den prioritering som det ankommer på regeringenatt göra vid varje särskilt tillfälle. Detta betyder ju inte att man i det härfallet tar ställning än i sänder. Sedan vill jag understryka, att om man läser förbundetsbokslut, framgår det ju klart att förbundets verksamhet ingalunda strandar, omkollekten inte tillkommer. Bokslutet /80 visar att man hade . iintäkter, varav . var rikskollekt och . statsbidrag.Ränteinkomsterna uppgick till . Förbundets bidrag till de lokalaföreningarna uppgick till . /79, men det här aktuella åretuppgick anslaget till bara . När det gäller det nu aktuella året finnsdet ju också kostnader av engångskaraktär. Jag vill med det sagda självfallet ge uttryckför att förbundets verksamhet kan bedrivas, trots att ansökan 1982 inte kunde bifallas. 18 (): Jag vill påpeka attförbundets administration är mycket liten. Det finns centralt enförbundssekreterare och en kontorist som arbetar på deltid. Det är alltså intefråga om någon administration som drar stora kostnader. Att jag själv sitter icentralstyrelsen beror på att försvarsdepartementet tillsätter enrepresentant. Jag sitter alltså som regeringens representant och känner därförett mycket stort ansvar. I varje fall tycker jag att det kunde ha tagitskontakt, eftersom vi har fått en del av kollekten. fick vi avslag,vilket i hög grad försvårar budgetarbetet. Att lokalföreningarna inte fårpengar direkt förklarade jag. Man gör nämligen i största möjliga utsträckninggemensamma satsningar. Det förekommer emellertid att speciell, akut hjälp gesnär sådan behövs. Det har ändå förutsatts att bidrag skulleutgå till lokalföreningarna, varför jag redovisade utvecklingen på detområdet. Därutöver vill jag säga att i de ansökningar som kommit in fanns mångadär det togs upp utomordentligt angelägna frågor; jag tänker på de kristnasamfundens nykterhetsrörelse. Här gäller det en ekumenisk verksamhet, och medtanke på dagens alkohol- och narkotikamissbruk är det självfallet mycketviktigt att stödja också sådan verksamhet. Det är mot bakgrund av vårabedömningar när det gäller sådana saker som regeringens ställningstagande skallses. 20TYRA (): Detta har jag full respekt för, men jag villdå också påpeka vilken oerhörd betydelse soldathemmen har just i det hänseendetför dessa unga pojkar i en mycket viktig ålder. Överläggningen var härmed avslutad. Om interpella-tiotisrätten enligt kommunallagen 4§ Svar på interpellation 1981/82:103 om interpellationsrätten enligtkommunallagen har frågat mig om jag är bereddatt ta initiativ till en översyn av 2 kap. 24 § kommunallagen angåendeinterpellationsrätten, så att hela den kommunala verksamheten kan ställas underdebatt i kommunfullmäktige. Jag vill inledningsvis framhålla att möjligheten förledamöterna i kommunfullmäktige att framställa interpellationer är av storbetydelse från kommunaldemokratisk synpunkt. Det är därför väsentligt attinterpella-tionsområdet är så stort som möjligt, så att den offentliga debatteni fullmäktige främjas. Enligt de nuvarande reglerna i kommunallagen får enledamot i kommunfullmäktige till ordföranden i styrelsen, annan nämnd ellerberedning framställa interpellation i ämne som tillhör fullmäktigeshandläggning. I får dock interpellation endast framställastill borgarråd. Genom kommunallag förändrades i viss utsträckninginterpella-tionsinstitutet. Det blev möjligt för kommunfullmäktige att geordföranden i styrelsen rätt att lämna interpellationer som ställts till honomvidare till andra ledamöter av styrelsen. Det blev också möjligt att överlämnainterpellationer till styrelseledamöter i kommunala företag. Som jag har sagt är interpellationsinstitutetbegränsat till att avse ämnen som tillhör kommunfullmäktiges handläggning.Detta innebär att ämnet skall falla inom den allmänna kommunala kompetensen ochinom ramen för de frågor som kan behandlas av fullmäktige. En interpellation får alltså inte avse allmänpolitiskafrågor eller frågor som de special reglerade nämnderna har att pröva enligtsärskilda författningar utan att vara ansvariga för sina åtgärder införfullmäktige. Utrymmet för interpellationer inom det specialreglerade området äralltså begränsat. Fullmäktiges finans- och instruktionsmakt ger emellertidäven inom det specialreglerade området ett visst utrymme förinterpellationsdebatter i frågor som rör den fortlöpande förvaltningen. har en rad åtgärder vidtagits för attbegränsa den statliga normgivningen gentemot kommunerna i syfte att stärka denkommunala självstyrelsen. Detta ställer större krav på kommunerna attsjälva bevaka sin verksamhet. Jag anser att interpellationsinstitutet i detsamman- Om interpellationsrätten enligt kommunallagen hanget ärett viktigt instrument för kommunfullmäktiges och medborgarnas insyn ochkontroll över den kommunala verksamheten. Mot det starka kommunaldemokratiska intresset av ettvidsträckt inter-pellationsområde står emellertid inte bara intresset av attupprätthålla den i kommunallagen och specialförfattningarna föreskrivnaavgränsningen mellan kommunfullmäktiges och nämndernas ansvarsområden. Av viktär också - särskilt när det gäller avgöranden som innebär myndighetsutövningmot enskilda- att enskilda personers privata förhållanden inte på ettotillbörligt sätt blottas genom att nämndernas avgöranden diskuteras ifullmäktige. Det är enligt min mening självklart att den typen av begränsningari interpellationsrätten måste finnas kvar.