prot · G509145 · 1981-12-31 00:00:00 — Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. dokumentation, som läggersaker och fing till rätta för ledamöter, media och allmänhet. Tillsaken hör att utskottet eftersträvar enighet i själva beskrivningen av sakfrågorna.Fakta skall man helst inte behöva strida om. Där ledamöterna kan skilja sig äri värderingen av regeringens agerande. Men inte sällan är utskottet ense ävendär, vilket för fullständighetens skull bör filläggas. Dåkan man ställa frågan - och den får man ofta: Vad är effekten av ett kritisktmajoritetsuttalande från utskottet? Den frågan tror jag inte att man entydigtkan svara på. I massmedia har man uppfunnit någonting som man kallar prickning.Innebörden av detta ord är jag inte helt klar över. Troligen menar man varjeform av kritiskt uttalande från utskottet mot regeringen eller ett enskiltstatsråd. I så fall är det många prickningar som har utdelats genom årens lopp.Jag vet inte något betänkande jag har suttit i utskottet där vi intehaft någon form av kritiska uttalanden, ofta formulerade i största enighet. påpekar och ställer sig bakom skall naturiigtvis regeringenta ad notam. Men det innebär inte att med anledning av utskottetsbetänkande vare sig avsätter eller inkompetensförklarar granskade statsråd.Formellt beslutar att med gillande av det ena eller andra uttalandetlägga utskottets betänkande till handlingarna. Om skulle godtamycket grava anmärkningar mot regeringen eller vederbörande statsråd, är detde kritiserades sak att värdera följderna. Om skulle mena attanmärkningarna är så allvarliga att vederbörande statsråd bör avgå, kanriksdagen driva igenom en sådan avgång genom att i särskild ordning anta enmisstroendeförklaring - men inte på något annat sätt. Det är således i högstagrad fråga om en politisk akt, för vilken det finns särskilda regler iförfattningen. Jaghade, herr talman, tänkt att något kommentera utläggningarom parlamentarismens sätt att fungera, men jag ser att den av mig angivnatalartiden redan är ute, och för den skull skall jag avstå från det den härgången. Vi hade ju en mycket ingående diskussion i de här frågorna vid förraårets granskningsdebatt, och jag ber den intresserade åhöraren eller läsarenatt gå tillbaka till förra årets meningsutbyte. Jag har läst igenom vad jag dåsade, och jag står för de omdömen som jag då fällde. Jagber, herr talman, att så här inledningsvis få yrka bifall till de reservationerdär jag finns med och i övrigt fill vad utskottet anfört. 6 (): Det är som vanligt ett stort nöje att lyssna fill anförande om parlamentarismens förfall. Det är ett av dessa inslag iriksdagsarbetet som ger en känsla av fasthet och konfinuitet, ett slags rituelltradition som återkommer den ena våren efter den andra. FörHilding framstår det som förekom som något av ett syndafallför svensk parlamentarism. rådde endräkt och paradisisk ordning irikets styrelse, men har det bara varit sphttring ochelände. Ju längre man lyssnar på denna klagosång, desto mer uppenbart blir det attHilding i själva verket ångrar att han som grundlagsfader inte sågtill att det i regeringsformen står inskrivet att alltid skall ha ensocialdemokratisk regering - allt annat är ju exempel på försumpning ochförfall. Den sanna parlamentarismen, enligt den här världsbilden, är detsocialdemokratiska enpartiregementet, och inget annat. Vadär det då för skillnad mellan enpartiregeringen och koalitionen? Är det attenpartiregeringen är enig, medan det i koalitionen ibland ges uttryck för olikauppfattningar? Nej, så är det ju faktiskt inte. I varje regering- också isocialdemokratiska enpartiregeringar - finns det spänningar ochmenings-skiljaktigheter. De kan döljas bakom en fasad av tillkämpad enighet,eller genom att t. ex. finansministern är så stark att han sätter sig på deövriga statsråden, men de finns där. Vad vi varit med om äratt öppenheten kring kanslihuset har ökat, att insynen har varit bättre och attvi genom pressen och på annat sätt ofta fått information om de diskussioner somförts inom regeringskanshet. Precis samma slags öppenhet finns i de flestaandra länder, och vet naturligtvis lika bra som jag att omman läser den engelska, amerikanska eller västtyska pressen får man klart försig att det även i dessa regeringar finns många meningsskiljaktig-heter. Jagnämnde speciellt, eftersom det landet ju ofta beskrivs som en förebildför oss vad gäller parlamentarismen. Där liksom i alla andra länder harfiktionen om att regeringen är en monolitisk enhet med tiden luckrats upp. Mankan utan överdrift konstatera att åsiktsskillnaderna inom de senaste engelskaregeringarna - inte minst labourregeringarna - har varit långt större än inågon av de senaste svenska regeringarna. Det ligger i demokratins väsen attåsikter bryts mot varandra, och ingen är egentligen betjänt av att det fisslasoch tasslas för mycket om sådana meningsmotsättningar. Jagtror därför att det är ett orealistiskt och ett utdöende ideal som HildingJohansson hyllar - idén om en regering som döljer sina diskussioner bakom enfasad av enighet. För min del är jag alldeles övertygad om att de regeringar vikommer att få kommer att präglas av åsiktsbrytningar och kompromisserprecis som de regeringar vi hade och . Och detgäller även om det socialdemokrafiska enparfiregemen-tet skulle återupprättas.Med alla de löften som ert parti har utfärdat och med alla de orealistiska ochmotsägelsefyllda förväntningar som ni har underblåst finns det inga som helstutsikter för socialdemokraterna att föra en fast och rak och enhethg polifik.Intressegrupperna kommer att rycka i alla tåtar för att påminna om just sinalöften. Om någonsin en regering kommer att vara i kravmaskinernas våld, så ärdet den regering som ni hoppas bilda efter höstens val. Låtmig nu lämna parlamentarismen och säga något om årets decharge-granskning. Denbekräftar, tycker jag, den iakttagelse vi länge har gjort att det för granskningenav regeringen behövs bättre former än de som f. n. finns. Därför är detglädjande att partierna i KU har öppnat en dörr på glänt för att denförestående översynen av skall kunna breddas till en Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. prövningav hela kontrollmakt. Jag tror att en sådan bredare översyn ärstarkt befogad, för behöver faktiskt bättre instrument att granskaden verkställande makten. Och det gäller då inte bara regeringen utan ocksåhela den stora förvaltning som vi nominellt ansvarar för, men egenfiigen intehar så effektiva medel att styra och kontrollera. Ett originellt drag i årets betänkande är att desocialdemokratiska reservationerna i stor utsträckning riktar sig motståndpunkter som socialdemokraterna själva ställt sig bakom. Det har i mångastycken blivit en granskning av och inte en granskning av regeringen.Vi har flera exempel på att regeringen har lagt fram propositioner som vederbörandeutskott har granskat och tillstyrkt och som sedan har bifallit i storenighet. Så eller ångrar sig socialdemokraterna ochtror då att KU är något slags sista klagomur, där man kan överpröva dengranskning som redan har utfört. Det gäller t. ex. Kotmale, detgäller avvecklingen avlänsläkarorganisationen och det gäller Akademiskasjukhuset. I samtiiga dessa fall, som vi senare skall gå in på, frånfallersocialdemokraterna i KU nu tidigare intagna ståndpunkter och kommer med enkritik som i stor utsträckning drabbar deras egna partivänner i resp.fackutskott. beskrev några typiskafaror som lurade i dechargegranskningen. Den första faran var att man droggenerella slutsatser av enskilda fall. Den andra faran var att man blevefterklok- med bättre information i sin hand - och den tredje var att mantrampade in på andra utskotts områden. Den fjärde risken - fortfarande enligtHilding - var att granskning kunde få litetav hackspettspolitik över sig. Om man går igenom de socialdemokratiskaställningstagandena i årets betänkande, tycker jag att det framstår klart attHilding inte bara är en skarpsynt iakttagare av dessa frestelser utanockså har en påtaglig förmåga att falla för dem, Den frestelse man kanske mestfallit för är efterklokheten. Men man har lyft upp efterklokheten till en högrenivå, så att säga. Man är inte bara klokare än regeringen har varit, utan manförsöker också vara klokare än vad har varit, än vad partivännerna ifackutskotten har varit - och i många fall klokare än man själv har varit vidtidigare voteringar i . I många fall är det nämligen så att kamraternai KU på den socialdemokratiska kanten nu kritiserar regeringen för förslag somde tidigare här i kammaren varit med om att rösta fram. lämnar , ochjag vill gärna förena mig med hyllning till har varit en inspirerande företrädare för socialdemokraterna i KU. Mångadebatter som vi haft har varit rika, intressanta och vederkvickande, och jaghar lärt mig mycket av . När jag läser igenom protokollen frångamla debatter där han deltagit, får jag bilden av en politiker som har tänktmycket kring konstitutionella frågor och som har ett djupt engagemang för densvenska demokratin. Jag vill tacka för de som jag har varit i KU under hans viceordförandeskap. Jag yrkar bifall till de reservationer där mitt namn återfinns. 7 (vpk): Enligt regeringsformen åligger detkonstitutionsutskottet att granska statsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning. Detta konstaterande inleder , som så mångagånger förut, KU:s granskningsbetänkande. Frågan är dock om det inte snart ärdags att fundera över hur granskningen av regeringen bäst skall ske. Är detsjälvklart att nuvarande former är de bästa? Hur mycket skall granskningen varaav formell natur, och hur mycket skall den vara politisk? Det är naturligtvis inte bra om granskningsarbetet alltförmycket präglas av en uppdelning för och emot den sittande regeringen, så attsakgranskningen trängs undan. Tendenser därtill har funnits både före ochefter maktväxlingen i kanslihuset 1976. Man bör söka former för hurgranskningen bäst skall genomföras. Det är också vikfigt att inte granskningsarbetet blir enrutinsak. Visst kan det vara på sin plats att undersöka utgivningen av Svenskförfattningssamling och även påtala när det brustit därvidlag. Visst kan detvara motiverat att granska hur frågan om remisser till lagrådet fullföljs.Visst är det motiverat att granska propositionsavlämnandet, denna trognaföljeslagare i gransk-ningsbetänkandena år . Här kan man säga attregeringarna växlar men de otillfredsställande förhållandena består. Det fårnaturligtvis inte bli så, att granskningsarbetet domineras av sådana frågor påbekostnad av en välbehövlig granskning av statsrådens tjänsteutövning ikomplicerade frågor. De något oftare förekommande regeringsskiftenahar tillfört granskningsbetänkandena nytt stoff. Gick det rätt till vidregeringsskiftet ? Utskottet anser tydligen det, om man bortser från detsocialdemokratiska särskilda yttrandet om valsystemets verkningar. Man kan helt och fullt instämma i att den bästa lösningenhade varit ett nyval. Det krävde vi också från vpk. Om de hinder som ansågsråda kan sägas att det mycket väl hade varit möjligt att genomföra nyval.Möjligheterna bör också öka när man nu kommit fram till att det gåratt förkorta tiden mellan utlysande av nyval och valdagen. Socialdemokraterna antyder att de fasta valperiodernavarit ett hinder. Den frågan får vi anledning att återkomma till i ett störresammanhang, där valsystemet prövas. Den har dock knappast varit avgörande vidde tillfällen då regeringskriserna aktualiserat nyval. Politiska bedömningartorde ha fällt avgörandena. Ytterligare en fundering anmäler sig när man tar del avkonstitutionsutskottets granskningsbetänkande. Vad är det som avgör vilkafrågor som blir föremål för granskning? Är det frågor som diskuterats imassmedia? Ofta är det nog så, och det är naturhgtvis på intet sätt fel attutskottet går vidare och granskar sådana frågor. Men i övrigt då, vadkommer upp till granskning? Givetvis får man förutsätta att utskottets ledamötervaksamt Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. följer vad som sker, mengranskningen av regeringen är långt ifrån det enda man har att syssla med ikonstitutionsutskottet. Omman tar årets granskningsbetänkande som utgångspunkt kan man fråga sig: Är defrågor som där behandlas de enda som gett anledning till granskning avstatsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning? Fråga är välom det inte t. o. m. går omkring riksdagsledamöter med ärenden som mycket välhade lämpat sig för utskottsgranskning. Varför har de inte anmält dessa då? kanman säga från . Motfråganmåste då bli: Vad görs för att fånga upp olika problem införgranskningsarbetet? Med all respekt för arbetsbördavågar jag hävda att det för granskningsarbetet skulle vara värdefullt med enbättre marknadsföring av utskottets granskningsroll. Jag vet t. ex. inte ivilken utsträckning ledamöter är informerade om vid vilken tidpunktärenden skall vara anmälda. I vpk-gruppen söker vi informera om detta. ärdet också så att i den mån ärenden anmäls för granskning från andra änkonstitutionsutskottets ledamöter, så är det vanligtvis vpk-ledamöter som görsådana anmälningar. Medvad jag här har sagt vill jag endast resa frågan, hur granskningsarbetet påbästa sätt skall motsvara sitt syfte. Efter tidigare inlägg tycker jag att detpå något sätt ligger i luften att denna verksamhet bör ses över. Vi har frånvpk vid olika tillfällen betonat vikten av att kontrollorganens verksamhetförstärks och effektiviseras i takt med att myndigheternas makt ökar. Vi harsålunda ofta hävdat att granskning av inte får bli enformell utan måste vara en aktiv handling. Allt fler ger oss rätt på denpunkten. Det är möjligt att vi får invändningar när vi hävdar att granskningenav regeringen och enskilda statsråd måste bli aktivare och effektivare. Men jagtror att även dessa tankegångar kommer att vinna ökat stöd. Låtmig också, herr talman, återigen påpeka det otillständiga i att ettriksdagsparti förhindras att delta i granskningsarbete,liksom i utskottsarbetet i som helhet. Det är givetvis en vällovligambition från och dess kansli att också vpk-gruppenfortiöpande får granskningspromemorior, men det ger inte möjlighet att delta igranskningsarbetet. Visst kan det vara av intresse att ta del av protokoll frånolika utfrågningar. De kan vara avslöjande. Vissa svarande är nog så frispråkiga,medan andra verkar som musslor med minnesförlust. Varje sådan läsning föderdock frågor, som man skulle vilja ställa för att få problemen genomlysta, menden möjligheten är vpk berövad. betänkande 1976/77:36 betonades starkt betydelsen avatt alla partier ges möjligheter att delta i utskottsarbetet. Det finns enmening som jag anser har särskilt stor anknytning till granskningsarbetet:"I ökad omfattning förekommer att upplysningar inhämtas utifrån genomremiss till myndigheter, organisafioner etc. eller genom s. k. hearings införutskottet." drog den naturliga slutsatsen att detsjälvfallet är av stort intresse för alla de i representeradeparfierna att delta i utskottsarbetet. Det bör tilläggas attriksdagen ställde sig bakom detta uttalande. ställdesig också bakom en rekommendation av hur frågan skullekunna lösas. Likväl är frågan alltjämt olöst. Utan att begära sakdebatt här vill jag ändå fråga företrädare för de olika partierna ikonstitutionsutskottet om de inte delar uppfattningen att samtliga riksdagspartierpå lika villkor bör ha möjlighet att delta i granskningsarbetet. Till de olika frågorna i granskningsbetänkandet blir dettillfälle att återkomma under resp. rubriker, och jag skall inte föregripadebatten. Låt mig dock redan nu säga att några frågor som har anmälts från vpkhar fått en -för att uttrycka det milt - alltför knapphändig behandling.Proportionerna vid redovisningen av olika ärenden kan ibland vara svåra attförstå. De torde inte alltid bero på tillgängligt material utan säkert också påden politiska bedömningen av frågan. Bakom ställningstagandena i vissa av de frågor som hardelat utskottet i majoritets- och minoritetsskrivningar finns ocksåallvarligare frågeställningar än vad granskningen uppehåller sig vid. a. de utrikespolitiska aspekterna på Datasaabaffåren. Även tilldessa frågor återkommer vi från vpk i den fortsatta debatten. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. 8BERTIL FISKESJÖ (c) replik: Jag begärde ordet när ställdeen del frågor kring det sätt på vilket utskottet bedriver singranskningsverksamhet - han undrade särskilt på vilket sätt initiafiv tas tillgranskning av särskilda ärenden. Som också senare kom in på står detutskotten i fritt att uppmana att granska enfråga. Det står också alla riksdagsledamöter fritt att till utskottet komma inmed en sådan begäran. Även utskottets egna ledamöter kan naturligtvis tainitiativ, och det mesta kommer den vägen. Det finns alltså, såvitt jag kanförstå, inte några egentiiga behov av någon särskild marknadsföring, eftersomkretsen som kan väcka frågor är ganska begränsad. Jag förutsätter, attriksdagens ledamöter verkligen har kunskap om sina rättigheter. Vi avfärdar inte utan vidare något krav på granskning. Vigör en första undersökning av frågan och låter sekretariatet ta fram enpromemoria. Vi sopar alltså ingenting under mattan. Men sedan kan det hända attnär den som har väckt frågan får se hur saker och ting i verkligheten förhållersig tar han tillbaka ärendet som granskningsärende, och då blir det interedovisat i betänkandet. Det urval som på detta sätt fakfiskt kommer till stånd ärnaturligtvis en blandad kompott. Bakom urvalet står dock de intressen sominitiafivtagarna anser sig ha. Jag vill poängtera, att även om ett antal störrefrågor av närmast politisk karaktär har kommit att dominera de senare årensbetänkanden, fortsätter utskottet ihärdigt att enligt de ursprungligaintentionerna också se på regeringens tillämpning av relevantaförfattningsbestämmelser och på den praxis som utvecklas i regeringensbehandling av olika ärendetyper. Vi har exempelvis granskatbehandlingen av besvärsärenden, regeringens utövning av normgivningsmakten,tagit del av möjligheterna till 2 protokoll 1981/82:145-146 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. resning iärenden som har avgjorts av regeringen, och vi har i årets betänkande enredovisning av regeringens tillämpning av nådeinstitutet, om än över ett någotbegränsat område. De för granskning ursprungligen avsedda frågorna har såledesinte försvunnit utan upptar fortfarande en betydande del av utskottets arbete. 9 (vpk) replik: Visst står det i regeringsformen 12 kap. 1 §att varje annat utskott och varje riksdagsledamot får hoskonstitutionsutskottet skriftligen väcka fråga om statsråds tjänsteutövningeller handläggningen av regeringsärende, men medge ändå, , attutskottet inte särskilt akfivt verkar för att få med sådana frågor i sittarbete. Visserligen kan man säga att varje ledamot känner till dennabestämmelse, men vad jag bl. a. syftar till är att en konkret åtgärd kunde varaatt , så snart arbetet hade planlagts, gick ut medinformafion till utskotten och de enskilda riksdagsledamöterna om sista datumför anmälning av granskningsärenden. Det vore ju en enkel åtgärd. Visserligenkan det befaras att då får mer att arbeta med, men förgranskningen och för kontrollmaktens utövande skulle det väl ändå vara tillfördel, eller hur? 10 () replik: Låt mig påpeka attkonstitufionsutskottets ledamöter inte fillbringar sina dagar i slutna rum. Dedeltar i resp. riksdagsgruppers arbete och kan naturligtvis direkt, i den månde så vill, informera gruppledamöterna om vad som gäller för självautskottsgranskningen. Att gå ut med cirkulär i en sådan fråga tycker jag voreatt överarbeta det hela. 11HILDING (): I den rituella traditionalismens namn skalljag be att få ge några synpunkter på de kommentarer som man har bestått mittfidigare anförande. Jag noterar att man flitigt har citerat mig, och det hoppasjag att man skall fortsätta att göra även val. Jag har alltid känt en glädje över att få delta i dessagranskningsdebatter. Vi får väl tillfälle att under ytterligare några dagardenna vårsession diskutera med varandra. Kanske kommer vi också att finnaformer för samtal om de problem som intresserar oss så mycket, även efter detatt jag har lämnat . Självfallet är vi inte överens om allt, men jag utgår frånatt vi är eniga om själva utgångspunkten, nämligen att ha en vital demokratioch parlamentarism i . Vitahseringen kan ske just genom våradiskussioner. Från den utgångspunkten vill jag också gärna segranskningsarbetet. Det skall vara framåtsyftande, kunna rätta till fel som viupptäcker, ge synpunkter på hur rutinerna skall vara i kanslihuset osv. Pådessa punkter har vi kanske något delade meningar. Vad den ene uppfattar somövertoner av politisk karaktär, kanske den andre menar ärunderstatement. Vad är administrativ granskning resp. politisk granskning? Detär begrepp som det kan vara litet svårt atthålla isär. Men vi kan inte undvika parlamentarismen i detta sammanhang,eftersom den är en del av vår författning. Det står klart även för mig att spänningar finns i varjeregering. Att de skall redovisas öppet tycker även jag, men det finnssituationer, där jäg betraktar det såsom ett värde att en regering kanframträda såsom en enhet och, när ärendena kommer hit fill , får stödav de parfier som står bakom den. För mig - det vill jag gärna erkänna - är enmajoritetsparlamentarism den bästa formen för parlamentarism med denkontinuitet och handlingskraft som följer därmed. Arbetskapaciteten ochregeringskapaciteten hos en ministär är av avgörande betydelse för den politiksom förs ut över landet och för möjligheterna att lösa inflationsproblemet,arbetslöshetsproblemet, de svåra ekonomiska problemen osv. En högregeringskapacitet är sålunda inget självändamål utan en förutsättning för enframgångsrik politik. Jag skulle inte vilja använda den terminologi som DanielTarschys förde in i debatten, när han talade om att en blivandesocialdemokratisk regering -han tänker sig tydligen en sådan - kommer att hamnai kravmaskinernas våld. Kravmaskinerna, ja, det är de stora organisationerna,de stora folkrörelserna. Jag betraktar det såsom naturligt att det finns enförbindelse mellan socialdemokrafin och dessa stora organisafioner samt ettsamspel mellan organisationer och regering när det gäller att klara problemenhär i landet. Men i detta fall har vi tydligen olika meningar. Får jag , herr talman, svara på om utskottsrepresentationen. Jag har tidigare i dennatalarstol uttalat att det bör vara en proportionell representafion på detsättet att man fördelar samtliga platser i utskotten på de parfier som ärrepresenterade i kammaren. Den metoden har vi föreslagit men inte vunnit gehörför. Den utesluter dock att varje parti som finns i skall vara representerati . Troligen var det en felsägning av . Fårvi ett enmansparti -det höll ju plötsligt på att bli så, fast vederbörande nuhar begärt tjänstledighet - är det väl ändå litet väl mycket begärt att denneende ledamot skall sitta i alla utskott och representera sitt parfi.Men det menades säkert inte . När det gäller belysningen av vår granskning i övrigthänvisar jag fill den diskussion som vi kommer att föra under de ohkaavsnitten. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. 12DANIEL TARSCHYS (fp) rephk: Jag vill gärna svara attjag delar hans uppfattning på två punkter. Jag tycker liksom han attmajoritetsparlamentarism normalt är att föredra framförminoritetsparlamentarism. Men får jag erinra om att vi inte har haft särskiltmånga majoritetsregeringar i . har vi, såvittjag vet, bara haft två, nämligen 1 och 2.