prot · G5093 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag villdärför fråga industriministern: Vilka planerhar och industriministern för framfid? Hur bedömerindustriministern järnmalmsmarknaden efter och den 1 januari1983? Årindustriministern villig att skjuta till det lagerstöd, kanske 5-6 milj. kr.som behöver för att klara driften sista ? 1981/82:3av (vpk) till statsrådet om verksamheten vidAkademiska sjukhuset i : Regeringen har beslutat att minska budgetramarna för i med 36 milj. kr. Detdrabbar vården på alla nivåer. Avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri hotas avnedläggning. Verksamheten vid vuxenpsykiatrin och avdelningarna för hud,thorax och infektion kommer att utsättas för hårda bantningar. Nedskärningarnadrabbar direkt läns invånare genom att tusentals vårddagar inom dessaviktiga verksamheter försvinner. Men också sjukvårdsregionens patienter frånandra län och vårdsökande från hela övriga landet som hänvisas tillspecialisterna på kommer att få känning av regeringensplaner och beslut. För de anställda innebär neddragningarna att ungefär 230tjänster försvinner. Men flera än sä drabbas direkt, eftersom vikariat ochhalvtider gör att antalet tjänster inte direkt svarar mot det antal personersom är beroende av dem. Det är framför allt ungdomar och i synnerhet ungakvinnor som får försämrade möjligheter att få och behålla ett arbete. Olika skäl till neddragningarna har framförts: ibland rentekonomiska -sparplaner kräver sin tribut inom alla områden -, ibland olika synpå hur sjukvården skall organiseras. Den slutna vården kan skäras ner om detsatsas mer pä öppen vård via vårdcentraler, via husläkare osv. Oavsett vilkaekonomier eller ideologier som ligger bakom, är slutresultatet en försämring avvårdmöjligheterna, i första hand för människorna i län och i andra handför dem som tillhör regionen eller kommer från landet i övrigt. Avdelningar vidAkademiska sjukhuset med dyrbar utrustning, välutbildad och intrimmad personaloch överbeläggning kommer att stängas, och det är ovisst när de kan öppnasigen. Det har i andra sammanhang i samhällsdebatten talats om attkapitalförstöring inte kan accepteras. Inte minst från borgerligt håll har detframförts hur viktigt det är att gjorda investeringar kan utnyttjas på etteffektivt och lönsamt sätt. Vilka effektivitets- och lönsamhetsberäkningarligger till grund för regeringens beslut om neddragningar inom sjukvården iallmänhet och på i synnerhet? Jag villställa följande frågor till sjukvårdsministern: År sjukvårdsministernberedd att ställa upp och ta beslutet om neddragningen av budgeten förAkademiska sjukhuset under omprövning? Ansersjukvårdsministern, i annat fall, att det är försvarligt att stänga avdelningaroch avskeda personal när det redan nu förekommer överbeläggning? Vilka är degrundläggande orsakerna till regeringens beslut att minska platserna inom denöppna vården på det sätt som sker? Vilket ellervilka råd vill sjukvårdsministern ge till personalen på ,som måste avvisa svåra fall på grund av platsbrist? Vilket ellervilka råd vill sjukvårdsministern ge till de på så sätt avvisade patienterna?Till vilket annat sjukhus kan de vända sig? Vilka åtgärdertänker sjukvårdsministern och regeringen vidta för att skaffa arbeten åt demsom nu avskedas från sjukvården både på och på andra håll? 1981/82:4 av () till industriministern omverksamheten vid , m. m.: Den svenska gruvindustrin har underen följd av år brottats med stora svårigheter. Problemen har föranletts av denlångt utdragna lågkonjunkturen i världsekonomin, en hårdare konkurrens påSveriges traditionella marknader från andra rnalmproducerande länder samtstrukturförändringar inom en stålindustri som alltmer övergått till enskrotbaserad metallurgi. Utvecklingen har lett till att en lång rad gruvor iMellansverige nedlagts. I regel är gruvnäringen den enda industrin av betydelsepå gruvorterna, och då stålkrisen drabbat omkringliggande bruk har"gruvdöden" fått regionalpolitiska konsekvenser. Även om det fanns delade meningar om formerna vidbildandet av det nya halvstatliga företaget 1978, så ställdes en delförhoppningar pä den nya ståljätten. I fusionen ingick också ett antal gruvor.Nu blev inte utvecklingen den man hoppats på. De olika perspektivplaner förSvenskt Stål som presenterats har alla mot bakgrunden av de vikandekonjunkturerna inneburit en koncentration till vissa verksamhetsområden ochprodukter med omfattande personalreduceringar till följd. Gruvorna iBlötberget, Håksberg och har lagts ned, och för de två återståendegruvorna i och är framtiden oviss. Nedläggningen av metallurgini Domnarvet i början av detta år innebar ett svårt slag för tvåkvarvarande gruvor. Till detta kom så slopandet av det planeradeparallell-sinterbandet i , samt den ena masugnen där. hade den fackliga och politiskaarbetarrörelsen i Bergslagen demonstrationer på åtta olika platser underparollen Rädda basnäringarna, malmen-stålet-skogen. a. hölls ett möte iÖsterbybruk med Gruvs ordförande som huvudtalare. Stor orouttalades därvid för utvecklingen pä de mellansvenska gruv- och bruksorternamed sin enda dominerande industri. Man krävde statliga insatser för attövervinna krisen. Det som hände var att dagen efter möteskampanjen, ,så presenterade vid ett extra sammanträde i enöversyn av sin strukturplan. Det genomgående draget i den reviderade planen varminskningar och personalreduceringar. a. gavs gruvorna i ochDannemora en nådatid pä för att nå lönsamhet. skullegruvverksamheten omprövas mot de resultat gruvorna då uppnått. För ljusnade läget något när i vårasbiföll en socialdemokratisk motion med förslagom 30 milj. kr. till uppförandeav ett granulverk för slig. har bollats mellan de olika företagsjättarna desenaste åren. vilket inte förbättrat dess situation - tvärtom. hadetidigare aktiemajoriteten, och under den tiden gick större delen avmalmproduktionen på export. Bolaget sålde till Stora Kopparberg1974. Då blev det andra tongångar. Då skulle malmen så gott som uteslutandeanvändas inom landet och främst dä för stålframställning i Domnarvet. investeringar som tidigare gjorts i utskeppningshamnenHargshamn med en modern utlastningsanläggning och upplagsplats blev bara del utnyttjad i fortsättningen. var det dags igen. Då fick Dannemorafölja med in i det nystartade . Sedan gick det som det gick. Denmalmbaserade metallurgin i Domnarvet lades ned och förlorade ungefären tredjedel av sina leveranser. Den förväntade ökningen av försäljningen tillOxelösund uteblev också. Det är inte att undra på om företagsledningen och deanställda i kände sig lurade. 1 samband med överlåtelsen till sade manupp gamla kunder ute i , och det har visat sig svårt att återfå dem. Attden nya bolagsledningen går ut och säger att hur det än blir så kommer integruvorna i att ha någon längre livslängd, har naturligtvis inteunderlättat exportansträngningarna. Tyvärr verkar det som om målsättningär att totalt lägga ned järnmalmshanteringen i . De borde, tyckerman, ha ett ansvar även för gruvornas fortbestånd och sysselsättningen på dessaorter. ålades alltså att uppvisa lönsamhet. Nuskall sägas att jämfört med andra enheter inom har underskottper anställd varit rätt blygsamt. Man har dock lagt fram en handlingsplan för1980-talet som visar att man genom reduceringar av undersöknings- ochförberedande arbeten får en produktionskostnadsnivå som betydligt kommer attunderstiga de föregående två årens produktionskostnad. iår har gruvor uppnått en produktionskostnad som är . lägre perton produkt än . Enligt gruvans handlingsplan står manäven i övrigt väl . Malmförekomsten är god och räcker åtskilliga årframåt. Den nuvarande utfraktsnivån är tagen i bruk, och övrigainvesteringar som har gjorts visar att några ytterligare större investeringarej är nödvändiga för driften förrän . Det betyder att samma lågakostnadsnivå kan bibehållas. Det kom därför som ett slag i ansiktet närkoncernledningens beslut om ändrad och förkortad nådatid såsmåningom blev känt vid . Styrelsen hade bestämt att nådatiden minskastill mindre än . Obalansen, säger man, mellan kapacitet om ca600 och nuvarande avsättningsmöjligheter på 300 000-400 000 tonper år består. Produktionen och brytningskostnaderna skall därför minskasi motsvarande grad samt ortdrivning för nya brytningsområden avbrytas. Om ejpositivt kassaflöde uppnås senast måste gruvdriftenläggas ned. har försökt anpassa produktionen efter denminskade efterfrågan. Sålunda har efter MBL-förhandlingar produktionsnivånsänkts genom att nattskiftet indrogs , och företaget harvarslat om uppsägning av omkring 45 man. Man har dock en anställningsgarantifram till , varför andra arbeten skall försöka beredas defriställda. Gruvföretaget har alltså gjort vad det kunnat i den ekonomiskt ochavsättningsmässigt besvärliga situationen. Kravet på lönsamhet ligger nu hos 3 protokoll 1981/82:1-6 koncernstyrelsen själv, som får intensifieraansträngningarna att sälja produkter. Malmförsäljningen, som inomparentes är splittrad, ligger inte vid utan sköts av gruvorsegen marknadsavdelning. Malmexport och firman i . Då Dannemorasproduktion är skäligen blygsam i det stora sammanhanget kan man misstänka attDannemora mer eller mindre blir bortglömt när de stora leveranserna görs upp.Det borde annars finnas utrymme för den specifika Dannemora-malmen, varskvalitet har haft ett aktat namn inom den europeiska stålindustrin. Malmen ärkänd för sitt låga innehåll av fosfor och med bl. a. en så värdefull komponentsom mangan. Malmen kännetecknas av lämpliga slaggkomponenter, godasintringsegenskaper samt god hållfasthet hos styckemalmen. Malmen borde därförmed något ökad och förbättrad marknadsföring åter kunna säljas till andraländer än , dit nu i stort sett exporten sker. Inom landet går malmennumera i huvudsak till . Även i NJA i har försök gjorts medDannemoramalm som komplement till pellets från . Man tycker att SSABi det rådande besvärliga läge man befinner sig i borde kunna utnyttja malmenifrån de egna gruvorna i större utsträckning, då detta visat sig fördelaktigt,och därigenom slippa köpa mangan och andra tillsatser utifrån. Av det anförda framgår att gruvor är väl rustadeför fortsatt drift ännu . Man har anpassat produktionen efter denminskade efterfrågan, och man har uppnått en avsevärt förbättrad produktivitet.Koncernledningen kunde själv, tycker man, bidraga med att sänka kostnadernatill gruvdivisionens huvudkontor för del. De fasta kostnaderna blirändå kännbara då produktionen minskar. Med ökade försäljningsansträngningar påexportmarknaden och till borde man få avsättning för den produktionsnivåpå som planeras. Lagren är visserligen stora och utgör enekonomisk belastning men borde med föreslagna insatser inte öka. börges en reell chans att visa lönsamhet och fortsätta sin verksamhet. Urnationell synpunkt är det också förkastligt att avhända sig en naturresurs avdetta slag, som därtill är den enda kvarvarande mangangruvan i . Ennedläggning av gruvor vore en katastrof för bygden och hela kommunen. Situationen för skulle avsevärt förbättras omman fick ett statligt lagerstöd på 5-6 milj. kr. för att kompenseraränteförlusterna. En annan åtgärd vore att förlänga den knappt tillmättanådatid som koncernledningen uppsatt. Det är inte rimligt att sätta gränsenvid . Det bör i sammanhanget framhållas att avproduktionskostnaderna hänför sig men avårsinkomsterna. Man är också från de anställdas sida rädd för attSSAB-ledningen avser att förkorta även den utlovade anställningsgarantin, somutgår . Detta skulle i så fall ytterligare försvåra läget. Enöversyn borde också göras för att man skall få en effektivareförsäljningsorganisation för malmprodukterna, så att inte de små gruvorna blirmissgynnade. För dem som blir övertaliga vid gruvan räcker det inte med en anställningsgaranti fram till , utan nyasysselsättningar måste beredas dem. Det är inte lätt i ett område somNorduppland, som upplevt långtgående kriser inom stål-, trä-och textilindustrin. Ytterligare nedskärningar kan bli aktuella vid denorduppländska bruken. Därför borde nya arbetstillfällen åstadkommas somkomplement till den tunga industrin och som ersättning för de jobb somförsvinner. Vid övriga verksamhetsområden har man gjort försök medstartandet av Dalainvest, Oxelöinvest och Nordinvest i , som kunnat ordnaandra sysselsättningar. Behovet av en liknande satsning i Norduppland framstårsom nödvändig också med tanke på den stora arbetsstyrka som blirfriställd genom nedtrappningen i Forsmark. Ett Nordupplandinvest kanske vorelösningen för norra . Härtill behövs statlig medverkan och ett positivtintresse från och eventuellt andra företags sida. Mot den anförda bakgrunden får jag ställa följande frågortill industriministern: Vilka åtgärder anser industriministern är viktiga för attDannemora gruvor skall kunna klara sig ur krisen? Är industriministern beredd att medverka till statligainsatser för att gruvor skall klara sig över den nuvarande krisen ochfortleva som gruvföretag? Hur ser industriministern förjärnmalmsgruvorna i ? Hur bedömer industriministern utsikterna för bildandet avett Nordupplandinvest för att tillskapa nya sysselsättningar för dem som blirövertaliga inom främst gruv- och stålindustrin i norra ? 1981/82:5av (vpk) till industriministern om ett program för Norrbottensindustriella utveckling: Återigen aktiverar sigförespråkarna för att lösningen på det s. k. Norrbottensproblemet ligger i attmänniskorna flyttas därifrån. Det flyttningsmotstånd som utvecklats undersenare år, och som bottnar i norrbottningarnas medvetenhet och ökande kunskapom länets resurser och möjligheter, anses bland dessa flyttlassivrare ha tagit"rent besinningslösa former". Mot bakgrund av de rapporter som nupresenteras av länsarbetsnämnder i andra delar av landet torde det snararevara ett uttryck för besinning när såväl unga som äldre norrbottningar nuvägrar att flytta till arbetslöshet på annan ort och i stället kräver insatserför industriell utveckling i det egna länet. I var i är 9 745 människor öppetarbetslösa. Detta är ett makabert rekord, som dessutom med all säkerhet kommeratt slås . Till detta kommer att beslutatom nedskärningar i produktionen vid NJA, vilket för med sig att masugn 1, sträng 3, och troligen också finvalsverket stängs. Följdenblir att tusentalet arbeten försvinner vid NJA. I praktiken betyder det. medalla följdverkningar, att ca 3 000 arbetstillfällen försvinner i Norrbottenskustregion. I förlängningen hotas dessutom Malmbergsgruvan direkt av ;sbeslut, liksom de arbetstillfällen som finns vid södra omlopp.Detta innebär att ytterligare ett par tusen arbeten försvinner från . Denna utveckling står i skriande kontrast till detenhälliga beslut som tog om att 2 000 nya arbetstillfällen skulleskapas enbart i som kompensation för fördröjningen av 80.Industriminister senare löfte om att skulle sättasin för utveckling av näringsliv har inte heller infriats. kommunisterna har fört fram flera konkretahandlingsmöjligheter, bl. a. i motioner till . Vi har där anförtolika utvecklingsbetingelser, t. ex.: - länetsförutsättningar i form av naturresurser och kunnig arbetskraft, - kunnandet ochden utvecklade tekniken inom länets företag och areella näringar, - viljan attmobilisera krafterna för länets framtid, manifesterad i bl. a. realistiskautvecklingsplaner från såväl politiska som fackliga organisationer. är inte något "tärande" län.Norrbotten är inte något "socialfall". Men dras alltjämt,trots sina goda förutsättningar, med en industriell underutveckling. Det ärnödvändigt att konkret ta itu med att besvara frågan om vad som är orsaken tilldetta. I svaret och i undanröjandet av dessa orsaker finns lösningen på det somnu kallas Norrbottensproblemet. Lösningen borde vara av intresse för alla delarav landet, eftersom det otvivelaktigt ärsä, att ligger föreåtminstone i det avseendet att det är där som effekterna av den fördaregionalpolitiken, missgreppen i trafik- och jordbrukspolitiken konkret kanstuderas, fortsätter sitt arbete med att ta framkonkreta förslag till åtgärder. har utarbetats ett program förskogsbruket och skogsindustrin i länet. I detta pekas bl. a. på vikten av attsatsningarna på skogsvården ökas radikalt. kan noteras en starkeftersläpning pä skogsvårdens område. Detta är ett hinder för både envolymökning och en kvalitetshöjning i virkesproduktionen. Kortsiktigtföretagsekonomiskt tänkande är ett hinder för ett rationellt skogsbruk. Det är vpk:s mening att statsmakterna börupprätta ett program för rationell skogsvård, i första hand på de statsägdaskogsarealerna. I har diskussionen blivit alltlivligare om vad framtida fynd av gas utanför den nordnorska kusten kan kommaatt betyda för länet. Flera konkreta förslag har också framförts om hur gasskulle kunna användas i industriellt syfte i . Tillverkning avjärnsvamp är det förslag som diskuterats flitigast. har dennadiskussion haft en viss slagsida. Det har enbart talats om att skallfå tillgång till norsk gas, men har inte erbjudits något i gengäld, trotsatt det finns goda möjligheter till ett gynnsamt utbyte. Det energiavtal som slöts mellan densvenska och den norska regeringen visar hur det kan gå till. a. att svensk elkraft skall säljas till i utbyte mot norsk olja,detta beroende på det elkraftsöverskott som finns i . Avtalet är ettkonkret exempel på de stora möjligheter till samarbete som finns mellan denordiska länderna. Det aktuella avtalet är inriktat på attelkraftsöverföringen skall ske i Syd-och . Det som vore det mernaturliga är en överföring till från . Det finns goda skälför detta. Medan elkraftsproduktionen i till största delen är förlagdtill den norra landsdelen är förhållandet det motsatta i . Detta beror bl.a. på de stora tekniska problem som en vattenkraftsutbyggnad i medför. En överföring direkt från till norra voreen förnuftig lösning för båda länderna och skulle för del dessutominnebära att en utbyggnad av Altaelva bleve onödig. Ett avtal i denna riktningskulle innebära att de två grannregionerna, som båda lider av storarbetslöshet, industriell underutveckling m. m., skulle ges möjlighet tillgivande utveckling genom utbyte av resurser. Vårens energiavtal gäller inte enbart försäljning av oljaoch elkraft. I avtalet sägs också att parterna skall "uppmuntra, främjaoch underlätta utvecklingen och styrkan av de ekonomiska förbindelserna mellande tvä staterna, särskilt på industri- och energiområdet". Denna del avavtalet är av så generell karaktär att det borde kunna tillämpas också på debåda nordliga delarna av och . Mot bakgrund av den katastrofala utvecklingen iNorrbottens näringsliv vill jag med hänvisning till detanförda ställa följande frågor till industriministern: Årindustriministern nu beredd att förorda ett program för Norrbottensindustriella utveckling? Ärindustriministern beredd medverka till att en beredskapsplan för en radikaltförbättrad skogsvård upprättas samt att beredskapsmedel ställs till förfogandeför en sådan plans genomförande? Avserindustriministern att vidta åtgärder för att fä till stånd ett industriellt ochenergipolitiskt samarbete mellan de nordliga delarna av och ? 1981/82:6av () till arbetsmarknadsministern om åtgärder för att förbättrasysselsättningen i län: En dramatisk försämring avarbetsmarknadsläget har skett i län . Inteunder hela efterkrigstiden har så många människor gått utan jobb som just nu.Någon ljusning kan inte skönjas. tvärtom kommer enligt alla prognoser läget att förvärraspå arbetsmarknaden. Enligt rapport från länsarbetsnämnden var5 158 personer utan jobb. Det innebär att antalet arbetslösa i förhållande tilli fjol har ökat . Därtill kommeratt lediga platser minskatkraftigt-frän 1 400 till 488 . Särskilt svår ärarbetsmarknaden för kvinnor och ungdomar. Antalet arbetssökande ungdomar under25 år utan jobb uppgår till 2 446. Ungdomsarbetslösheten är ett av våraallvarligaste samhällsproblem, som absolut måste prioriteras i den politiskaverksamheten. Arbetslösheten i län är jämfört medriksgenomsnittet mycket hög, vilket belyses av följande sammanställning: Endast två län hade högre arbetslöshet änKristianstads län, nämligen (6,) och (4,). Den allvarliga arbetsmarknadssituationen i länet framgårockså av antalet utfärdade varsel om uppsägning. Dessa uppgick till 1 900 mot 900 . Antalet varsel i förhållandetill totala antalet sysselsatta uppgick till , medangenomsnittet för riket var 0,. Den uppkomna situationen på länets arbetsmarknadsammanhänger bl. a. med den starka nedgången i byggnads- ochanläggningsverksamhet. Omkring en fjärdedel av alla industrisysselsatta i länetär verksamma inom byggnadsämnesindustrin. I t. ex. kommun har ABIföverken 25 000 toalettstolar på lager, vilket motsvarar produktion. Tarketti drar ner parkettillverkningen, i , som tillverkarisoleringsmaterial, minskar också produktionen. Även möbelindustrin, som harjämförelsevis stor betydelse i länet, är starkt beroende av byggandet. Planer på ytterligare neddragningar kan förvärraarbetsmarknadsläget ytterligare. Vad händer t. ex. med P2 i ,finpappersbruket i Klippan, Karpalunds sockerbruk utanför ? Redannu bör statsmakterna ingripa för att bevara dessa arbetsplatser. Vi kan konstatera att företagsledningarna vid flera av deföretag som lagts ned eller gjort inskränkningar i sin verksamhet är belägnautanför länet och i vissa fall i utlandet. Detta gäller t. ex. Nya Brobyindustrier, där pappers- och massatillverkningen lagts ned, i ÖrkelljungaochTorrbatterifabriken i , som avvecklas. Trots hård och långvarigkamp från de anställdas sida lägger ner bruk, vilketinnebär att den enda arbetsplatsen på orten försvinner. Företagsledningarnasstationering utanför länet har negativt påverkat intresset att vidmakthållasysselsättningen i län. Ett system med länsvisa löntagarfonderbör därför vara ett viktigt instrument för att slå vakt om näringslivet ochskapa nya jobb i länets alla delar. De sysselsättningsstörningar som drabbar Kristianstadslän är ytterst allvarliga. Nedrustningen av industrikapaciteten slår myckethårt mot flera kommuner. Värst utsatta är , , , Åstorpoch . Arbetslösheten i kan komma att uppgåtill . Det måste vara slöseri med personella och ekonomiskaresurser att låta människor gå utan jobb. Utgångspunkten för regeringenspolitik måste vara att ta vara på alla människors vilja till arbete. Varjedröjsmål med nödvändiga beslut försvårar möjligheterna att klara den svårasituationen . Snabba och effektiva åtgärder måste därför sättas infrån regeringens sida. De medel som hitintills har tilldelats länet räckerdefinitivt inte. Med hänvisning till vad jag här anfört ställer jagföljande fråga till arbetsmarknadsministern: Vilka åtgärder avser statsrådet vidta för att förbättrasysselsättningsläget i län i allmänhet och speciellt för deanställda i byggnadsämnesindustrin? 1981/82:7av (vpk) till industriministern om tekopolitiken: Den inre och yttre upplösningen avden svenska textilnäringen är nu allmän. Basen för dess tillvaro har på korttid drastiskt reducerats. Tekokrisens omfång och karaktär är välkända ochbehöver inte ytterligare beskrivas i denna interpellation. Detsamma gäller deuppgifter om diverse finansiella manipulationer vilka cirkulerar sedan någontid. Den statliga tekopolitikens hållpunkter och"mål" saknar varje relevans. riksdagsbeslut är redanöverspelat; det har ingen anknytning till den verkliga situationen. Regeringen har dock inte tillgännagett någon annanhållpunkt för sin tekopolitik. Tekoindustrins kris fortskrider nu i ett totaltpolitiskt tomrum -regeringen förhåller sig över huvud inte på något sätt tillden. Problematikenrör sig i huvudsak kring två kärnpunkter. För det första: Är det en försvarlig form av frihandel atten hel produktionskedja i ett framskridet industrilands ekonomi kan få slås ut?År inte en god frihandelspolitik fullt förenlig med att en nation tillåtminstone 30 eller kan klä sig själv? År det multinationella kapitaletssätt att fördela och bedriva tekoproduktion något man alltid måste underkastasig? För det andra: Vilka möjligheter finns för en förnyelse avsvensk tekotillverkning? Är uttunningen av produkterna den enda vägen attformera kapital genom textil produktion?