prot · G509154 · 1981-12-31 00:00:00 — Hälften av eleverna harerbjudits att köpa olika former av narkotika. Det är inte bara hasch. Det ärLSD, amfetamin och opium. Vad kommer att hända på den här skolan om intekommunen har resurser aft sätta emot denna verksamhet? Behandlingsplatser skjuterman i vår kommun. Narkomanvårdsbasen, som är tänkt för att hjälpaungdomar i svåra situationer, ligger på samma nivå som tidigare, trots aft denborde byggas ut. Detta är väldigt nära och konkreta frågor som drabbar dem sombor i kommun på ett mycket olyckligt sätt. underbudgeterar också sin budget föratt kunna hålla sig inom de ramar som har bestämts. Man vet att det kommer aftleda till budgetunderskott. Jag skall ge några exempel, som jag tycker är ganskaslående, och jag vill också visa för kommunministern hur budgetförslaget serut. Det är extrapris . Här är några "passa på-pris-exempel", somgäller fram till bokslut. Det är illustrerat med ICA-handelns gubbe - detpassar kanske för en borgerlig regering, men jag hade föredragit . Den ord/nära nettokostnaden per helårsplats för daghem är5 . underbudgeterar man, så att man kommer på ett budgetpris om 1 938kr. Det ger givetvis ett underskott i slutänden, men man är tvingad att göra såhär. Den ordinära kostnaden för socialbidrag per hjälptagare är . Manunderbudgeterar det med . Det ordinära priset per plats i ålderdomshemär . Man underbudgeterar det, så att man kommer ned på . Såhåller man på och tråcklar och tråcklar. Det är förstås helt vansinnigt. I råkar också barnomsorgen illa ut. Enligt ettmoderatförslag skall man spara 500 miljoner genom att halvera antalet nyaplatser på daghem. Partierna, utom givetvis vpk, är överens om att minska utrymmetpå daghem för att på det viset spara 20 miljoner. säger att man haröverskattat behovet av fritidshem och vill skära ned där. redovisarsocialförvaltningen stor brist på frifidshemsplatser . Över 500mellanstadiebarn har sagts upp för att nybörjarna skall få plats. Också här ärdet barnen som drabbas av politikernas felakfiga spariver. Denna spariver,påhejad av regeringen, kommer att kosta samhället mycket pengar, men det kommeratt tas över andra konton och det kommer att bli mycket dyrare än om mansatsade på ett rikfigt sätt . Invandrarbarnen drabbas på ett annat vis av regeringensekonomiska politik. Jag kan ta ett exempel från . Där har vi inomförskoleverksamheten 38 olika språk representerade. Redan i budgeten för 1982är antalet hemspråkstimmar oförändrat, trots att barnantalet har ökat frånföregående är. Minimigränsen för att få statsbidrag är 4 tim. per barn ochvecka. kommer fler hemspråkstimmar aft förbrukas än vad Om den framtida kommunala servicen Om den framtida kommunala servicen Detta innebär att man skär ner ännu mer än vad somursprungligen var avsett. För de äldre i kommun blir det avgiffsökningar.Det är små summor, men de drabbar enskilda människor mycket hårt. Exempelviskommer avgiften för fotvård att öka från 20 fill . Det låter litet, mendet är kännbart för dem som har att betala. Priset för städhjälp - som vi vetär en mycket viktig del av omsorgen om de äldre, viktig för att de skall kunnabo kvar i sina lägenheter - kommer att öka från 40 fill 60 kr.per gång. bygger man inte ut såsom man borde, trots afthjälpbehovet just i vår kommun ökar mycket kraftigt, därför att antaletmänniskor i åldrarna ökar. Och behövs mycket hemhjälp. Handikappade drabbas också av regeringens politik. Underloppet av har en rad politiska beslut fattats som sammantagna inneburitkraftigt försämrade levnadsförhållanden för handikappade. En mycket stor del avnedskärningarna har drabbat det socialpolitiska området. De beslutade försämringarna slår mot de handikappade frånflera håll . Kraffiga avgiftshöjningar inom sjukvården, färdtjänstenoch den sociala samt försämringar av det kommunala bostadstilläggetinnebär aft levnadsomkostnaderna stiger. Vi vet att matpriserna har ökat med100 % sedan den borgerliga regeringen tillträdde. Och hyrorna har ökat med 85 %på de här sex åren. Sänkta sjukbidrag, förtidspensioner, livräntor,handikappersättning och vårdbidrag gör att också inkomstsidan försvagas mycketkraftigt för de handikappade. Till detta kommer höjningarna av de vanligalevnadsomkostnaderna. Det här är angrepp mot det sociala trygghetssystemet somman inte kan acceptera. Nya beräkningsgrunder för basbeloppet ger försämringarför bl. a. handikappersättning, vårdbidrag till föräldrar med handikappadebarn, livräntor, sjukbidrag och förtidspensioner. Införandet av karensdagar - så kommer det uppenbarligenaft bli - utgör också ett allvarligt hot mot handikappade. Nya regler för statsbidrag till den kommunala färdtjänstenhar redan medfört försämringar i många kommuner. Minskade statsbidrag till kommuner och landsting betyderuppenbar risk för sämre handikappinsatser, särskilt för hälso- och sjukvård,rehabilitering -den glömmer man nästan helt bort -,hjälpmedelsförsörjning, omsorgsverksamhet, färdtjänst och hemtjänst, som jagredan har nämnt. När det gäller pensionstillskotten betyder de sämreberäkningsgrunderna att en förtidspensionär får ett inkomstbortfall på 124 kr.i månaden. har man höjt pensionstillskotten , men det kompenserarinte försämringen. Höjningen är på . Försämringen är alltså 94kr. Jag tycker det är väsentligt att understryka aft det ärframför allt förtidspensionärerna som drabbas av försämringen av basbeloppet.Denna försämring drabbar människor som lever på marginalerna. Ettstort antal av dessa människor har aldrig fått chansen till ett förvärvsarbete.De har blivit förtidspensionärer , utan att ha kunnat bygga upp de tillgångarsom ett långt yrkesverksamt liv ändå ger möjlighet till. Jag skulle vilja fråga kommunministern - eftersom hanuppenbarligen inte har förstått intentionerna med : Har regeringen egentiigen förstått följderna för enskildamänniskor av den brandskattning som regeringen håller på med av kommunerna?Vad kommer att hända med den kommunala ekonomin, och vad kommer att hända medmänniskorna som bor i kommunerna? Under detta anförande överfogtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Om den framtida kommunala servicen 77KARIN (vpk): Vi har hört om den nedrustning av denkommunala verksamheten som ställer människor utan arbete. Arbetslöshet är förde människor som drabbas det mest förödande som kan tänkas, både ekonomiskt ochsocialt. För samhället får det samma konsekvenser -ett sjukt samhälle. Trots detta drar sig inte regeringen för att vidtaupprepade åtgärder som ofrånkorriligéiT leder till ökad arbetslöshet. Vad detnu handlar om är regeringens åtstramningspolitik mot den kommunala sektorn ochdet senaste beslutet att ta ifrån kommunerna och landstingen ytterligare ca 3,5miljarder kronor och vilka följder det får för de anställda inom denna sektor. Den s. k. offentliga sektorn har varit förskonadfrån det gissel som arbetslöshet innebär. En anställning inom den offentligasektorn har allfid varit eftertraktad. Det har ansetts innebära en trygganställning. Man riskerade inte att bli arbetslös som inom den privataverksamheten. De som sökte till den offentliga sektorn bortsåg från den lägrelönen i jämförelse med exempelvis industrin. Den lägre lönen ansågs kompenserasav just tryggheten i jobbet och vissa sociala förmåner vid bl. a. sjukdom ochavgång som gav intjänt tjänstepension. har de borgerliga regeringarna med sina sparpaketraserat inte bara tryggheten i anställningen, utan man är på väg att rasera detsociala trygghetssystem som många offentligt anställda under ett helt arbetslivbetalat med en lägre inkomst. Anställningstryggheten är hotad. - som organiserar den lägre personalen - finns nu uppemot 2 000 arbetslösa medlemmar. Av de arbetslösa är kvinnor och 26 %ungdomar mellan . De största yrkesgrupperna bland de arbetslösa ärsjukvårdsbiträden, städare, köksbiträden, barnskötare, samariter ochdagbarnvårdare. SHSTF- Hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund, somorganiserar vidareutbildade sjuksköterskor- redovisar drygt 1 000arbetssökande. Denna arbetslöshet beror inte på att det är brist på arbete utanpå de åtstramningar som kommuner och landsting har tvingats fill av regeringensekonomiska politik. Jag vill påminna kommunministern om att det inte är sålänge sedan som det var stor konkurrens om just den här arbetskraften. Detstora problemet då var aft man inom vissa verksamhetsområden, exempelvis inomsjuk- och Om den framtida kommunala servicen hälsovårdensamt barnomsorgen, hade en så hög omsättning bland sin personal och så storasvårigheter att nyrekrytera aft verksamheten på nybyggda institutioner intekunde sättas i gång, och de som var i gång gick på halvfart. Den fackliga organisationen inom Kommunalarbetareförbundeti startade på eget inifiafiv en undersökning för att utreda ochkomma till rätta med personalsituationen. Organisationen ansåg att situationenvar ohållbar. Nyrekrytering och utbildning av personal tog alldeles för stordel av den totala budgeten, och verksamheten fungerade dåligt. är bilden den motsatta. Ingen törs byta jobb av riskatt bli arbetslös. Det finns nu plötsligt överskott på även välutbildadpersonal såsom sjuksköterskor och förskollärare, som för bara togsemot med öppna armar. Och det beror inte på att utbildningskapaciteten är förstor utan på åtstramningen i kommunerna. Ändå har vi infe sett resultatet avden senaste åtstramningen, där man nu inom olika förvaltningsområden är i fullfärd med att utarbeta en ny bantad budget. Det räcker inte längre med aft draner på personal, nu riskeras hela verksamheter om man skall klara debudgetramar som står till buds. Hur arbetsmarknaden ser ut visar ett exempel frånStockholm. Till en öppnad vårdcentral fanns 70 undersköterskor som sökandetill totalt 9 skötersketjänster. Vpk-gruppen besökte för ett par månader sedanlänsarbetsnämnder och arbetsförmedlingar över hela landet för aft informera sigom situationen på arbetsmarknaden. Själv var jag i och . länhar drabbats hårt av arbetslöshet genom företagsnedläggningar och minskning avanställda. Där berättas av en arbetsförmedlare att till en nyöppnad vårdcentrali med totalt 80 tjänster fanns 2 000 sökande. Det var naturligtvis inte 2000 personer som hade sökt tjänsterna - många hade sökt flera tjänster. Detfanns, berättas det, vidareutbildade sjuksköterskor som sökte sfädjobb vidvårdcentralen för att få ett jobb på hemorten. I sökte 20 personer enunderskötersketjänst. Det är ett kvalificerat slöseri med både utbildning ochmänniskor. Vad vår hälso- och sjukvårdsminister harsagt om sjuksköterskors ovillighet att arbeta visar på stor okunnighet om denverkliga situationen för sjuksköterskorna på dagens arbetsmarknad. Ett exempelär att sjuksköterskor söker sig till för att få fasta jobb.Sjuksköferskeut-bildningen är inte längre en garanti för att få ett säkertjobb, som det var för bara . Hurudan situationen är visar den irritation som finnsmellan olika yrkesgrupper inom vårdsektorn. Utbildade sjuksköterskor tar dejobb som finns, och självklart får de med sin utbildning företräde vid sökandetav mindre kvalifikafionskrävande bifrädesjobb. Personalpoolerna som deanställda har tvingat fram krymps . Vikarier och timanställda sägs upp, ochvi är tillbaka vid det system som rådde när jag själv sökte ett kommunalt jobbi slutet . En lång vikarielista fanns, och förvaltningarna hadebara att välja. Man vågade inte gå ut - för att inte missa telefon och därmedett eftertraktat vikariat. Samma system har återinförts. "Att hålla sighemma Att väntaoch vänta. De kan ju ringa från sjukhuset." Så beskriver ,ensamstående frebarnsmor i , sin situation. är ett av mångaarbetslösa sjukvårdsbiträden som får jobba på nåder någon enstaka dag då ochdå. Hon har arbetat i sjukvården men aldrig haft någon fast tjänst. Detär en annorlunda beskrivning av verkligheten än den har gjort.Sjuksköterskor som har fått ett annat jobb förs helt enkelt inte ta ettsemestervikariat för att inte missa det jobb de har. F. ö. har jusjukvårdsförvaltningarna gått ut med uppgiften att sjukvårdsenheterna skall klarasig utan att semestervikarier sätts in . har lagt fram förslag om ett nyttsystem för fördelning av hemhjälpstimmar. Konkret betyder detta att 400hemvårdsbiträden blir utan arbete, och pensionärerna i - som dessutomökar kraftigt i antal - får sämre och mindre hemservice. Totalt skärs 400 000hemhjälpsfimmar bort. Kommentarerna till detta borde kommunministern svara för.Vilka konsekvenser får defta för de anställda? Regeringenssparpaket slår hårt och hänsynslöst. Resultatet blir sämre service för ochomsorg om de behövande och ökad arbetslöshet, som tar i anspråk ökade kostnaderför samhället till ingen nytta. Vilket recept har kommunministern för att lösadenna oekonomiska ekvafion? Omden framtida kommunala servicen Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 78 (vpk): Jag tänkte i korthet beröra främst vad som sker i kommunerna på kultur-och skolområdet. Såsent som hade jag en diskussion med utbildningsministern omvpk:s recidivärende, folkbiblioteken. Jag tog som exempel. Där planerarman att lägga ned 12 av 19 biblioteksfilialer. Man skulle också kunna nämnaTensta-Rinkebyområdet i , där det bor invandrare. Där halverasbokinköpen, och främst drabbar detta invandrarspråken. Man planerar att i ännuhögre grad hålla stängt , detta i en stadsdel där deflesta över huvud taget inte har råd med semester och där utgör enträffpunkt. Även öppethållandetiderna kommer att bli kortare.Folkbibliotekens utarmning drabbar alltså främst barnen, ungdomen ochinvandrarna, liksom också de äldre i glesbygdskommunerna. Detär inte bara folkbiblioteken som fått vidkännas en minskning av statsanslagen,i den senaste budgetproposifionen uppgick minskningen till 3 miljarder kronor.Även all annan kulturell verksamhet har drabbats. Som jag tidigare sade är deti första hand barn och ungdom som kommer i kläm. Trots alla fagra målsättningarsom lades fast i samband med aft den dåvarande borgerliga regeringen lade framsin barnkulturproposifion, kan vi konstatera att det är ett ytterst litetantal barn - främst i storstadsområdena - Omden framtida kommunala servicen som under sin uppväxt överhuvud taget får se levande teater. Det är också ett mycket litet antal barn ochungdomar som får tillgång till annan kulfur än den kommersiella. Detta gällermusik, teater och dans. Vaddet här kommer att leda till kan man naturligtvis bara sia om, menfaktum är att barn och ungdom skolas in i ett språk och en kultur somklart strider mot de kulturpolitiska mål enhälligt har saft upp. Ävenom regeringen försöker försvara sig med att de statliga anslagen inte harkrympt så snabbt som anslagen på många andra områden, drabbas kulturen, som jufrämst bedrivs inom kommunerna, mycket hårt av nedskärningarna inom denoffentliga sektorn. Författare, bildkonstnärer, musiker och sångare tystas nedoch motas ut bakvägen till följd av kommunernas kraftiga hyreshöjningar liksomockså till följd av höjningar av avgifterna för t. ex. gas och elektricitet.Jag kan ta ett mycket konkret exempel från min egen stadsdel. Därförsvinner nu i rasande takt alla konsthantverkare, därför att de under enbartde har drabbats av 300-400-procentiga hyreshöjningar. Här gällerdet lokaler som ägs av . Vidare stängs ungdomsgårdar ochfritidsgårdar. Också här kan man gå från kommun till kommun. Och skolornarustas ned. Jagkan i detta sammanhang inte låta bli att erinra om borgarnas storslagna - inteminst då - paroller under valrörelsen om mindre klasser. Vadhar blivit av dessa mindre klasser? Jo, det har blivit lärarlösa lektioner. Värstdrabbas naturligtvis eleverna i de fattiga kommunerna. De skildabesparingspropositionerna har undandragit skolan hundratals miljoner istatsbidrag totalt sett. Detta besparingsnit har inte bara drabbat undervisningengenom det senaste jippot med lärarlösa lektioner, utan det har också gått utöver skolsociala förmåner. Framför allt resurssvaga kommuner, t. ex. ,tvingas spara in på skolmåltider, läromedel och skolkuratorstjänster. Detfinns undersökningar som visar på att kommunerna sparat över 130 milj. kr. barapå skolmåltider och läromedel under ett år-1981. Besparingen på skolmaten är såstor som 90 miljoner. Trots den kraftiga inflationen satsas det alltså mindrepå mat än . Detta innebär då att skoltrötta elever tvingas attdessutom gå hungriga från skolorna. Dettaär, som fidigare talare så klart framhållit, en asocial pohtik regeringenbedriver som riktas mot samhällets svagaste grupper. 79 (vpk): Erfarenheterna från de borgerliga regeringarnas ochriksdags-majoritetens olika beslut och åtgärder visar att borgerlig politik ärett hot mot tryggheten och den i olika sammanhang så omskrutna välfärden. Dennuvarande mittenregeringen skiljer sig inte från fidigare regeringar då detgäller ständiga attacker mot solidaritet och mot social rättvisa. Ganskaskickligt har man lyckats att dölja en del av försämringarna och föra bortdebatten från orsakerna till den ekonomiska nedgången och skapa ett s. k. crismedvetande i vårt landoch hos dess befolkning- underförstått: i syfte att det pågår något slagsrättvis fördelningspolitik där alla skall dra sitt strå till stacken. Det ärden gamla "vi sitter i samma båt"-propagandan. Minskadeoch förändrade statsbidrag till kommunerna har redan lett fill sämre service,nedskärningar på social omsorg och äldreomsorg och försämringar inom skolansområde och ett allt fattigare fritidsutbud och kulturliv - såsom här redan harpåtalats i debatten. Regeringens och den borgerliga riksdagsmajoritetens olikaåtgärder har också slagit hårt på. bostadspolitikens område, och jag skallnågot uppehålla mig vid det. a. inneburit en ökad hyresutplundring. Det har inneburit minskadebostadsbidrag, slopade bosättningslån, slopade underhållslån, slopadehyresförlustlånemöjligheter. Man har slopat möjligheterna för kommunerna tilltomträttslån och markförvärvslån. Det har inneburit en upptrappning av dengaranterade räntan på bostadslånen, och infe bara det utan också en extraupptrappning för vissa årgångar hus - för att nu ta några exempel. Underde har man exempelvis tagit beslut om minskaderäntesubventioner för hus byggda ifiellan 1958 öch 1974. Särhhällsstödet"tillhyreshusboendet minskade därigenom med 235 milj. kr. Privata fastighetsägarefick i det sammanhanget genom en s. k. omfördelning av bostadsstödet 200 milj.kr; Man har, som jag sade, slopat möjligheterna fill underhållslån och tillhyresförlustlån. De här bägge åtgärderna sammantaget medför omkring entusenlapp högre hyra för en normal hyresgäst. Minskningen avräntesubventionerna kan beräknas medföra en fördyring med . perår av en normallägenhet. Den extra upptrappningen av räntebidragen motsvararungefär . Bostadsbidragenhar varit föremål för kraftiga förändringar och försämringar. hade 661000 hushåll bostadsbidrag. hade den siffran minskat fill 397 000,dvs. mer än 260 000 hushåll hade fallit bort ur systemet på grund av attregeringen och riksdagsmajoriteten inte följt med i det som har hänt på det härområdet. Stafsbidragsandelentill bostadsbidragen har sänkts både beträffande statskommunalt bostadsbidrag,det s. k. SKBB, och beträffande kommunalt bostadsfillägg fill folkpension, KBT.För SKBB har andelen sänkts från till och för KBT från till . Självfallet är detta kännbart för kommunerna. Försämringar har genomförtsför pensionärerna dels genom en ändring av beräkningsgrunder, dels genominförandet av en nedre hyresgräns. De flesta pensionärer här därigenom fått enhöjning av sina boendekostnader med . Hälften avstudiemedlen räknas numera in i den bidragsgrundande inkomsten, vilket innebäratt de studielån som skall återbetalas räknas som inkomst. Många studerandemister därigenom hela sitt bostadsbidrag. Höjningarnaav de nedre hyresgränserna har skett vid fyra olika tillfällen under deborgerliga regeringarnas tid. Den senaste ser ut att innebära att de flesta somhar bostadsbidrag förlorar , dvs. 5 protokoll1981/82:154-155 Omden framtida kommunala servicen Omden framtida kommunala servicen Jaghar, fru talman, velat anföra de här exemplen, som jag vill säga attdet inte är fråga om någon fullständig redogörelse. Också på andra områden medanknytning till bostads- och markpolitiken har de borgerliga regeringarna ochden borgerliga riksdagsmajoriteten genomfört förändringar som innebär klaraförsämringar för de boende, framför allt för hyresgästerna. Olika försämringarpå bostadspolitikens område har gjort det oerhört mycket dyrare för kommunerna.Det handlar här om miljardbelopp. För de boende och framför allt för vanligahyresgäster innebär det ökningar av boendekostnaderna med . Detär alldeles klart att det här på intet sätt kan betecknas som någon rättvispolitik eller som en fördelningspolitik i hyresgästernas intresse. Tvärtom ärdet så att hyreshöjningarna under den borgerliga regeringens tid harvaritbetydhgt större än . Det är en utveckling som gårallt hastigare. Mot bakgrund av de försämringar som har skett genom beslut idenna kammare på förslag från borgerliga regeringar är det infe möjligt förkommunerna att klara att ta de stötar som de boende och nyresgästerna har fått. Jagskulle i det här sammanhanget vilja fråga kommunminisfern: På vilket sätt kande åtgärder som jag något har redogjort för utjämna de finansiella över- ochunderskott inom den offentliga sektorn som kommunministern talar om i sittinterpellationssvar? Jag vill be kommunministern att med något exempel svara,på vilket sätt dessa åtgärder på bostadspolifikens område kan medverka tillnågon förbättring när det gäller den offentliga sektorn. Vidare vill jag fråga:Hur kan de försämringar som har vidtagits då det gäller kommunernas möjligheteratt bedriva en socialt inriktad bostadspolitik medverka till, somkommunministern också säger i interpellationssvaret, en väl fungerande kommunalsektor? Nej,fru talman, det är naturhgtvis på det sättet att just regeringens beslut påbostadspolifikens område och.då det gäller bostads- och markpolitik i allrahögsta grad har bidragit fill att försämra levnadsstandarden för människornaute i kommunerna, och framför allt då för de vanliga hyresgästerna. Detär helt klart att denna utveckling inte kan få fortsätta. Kommunerna klararinte, inom ramen för sin verksamhet, att fortsätta att ta stötarna av den härregeringens polifik, hyresgästerna klarar inte längre att betala ständigahyreshöjningar, pensionärerna kommer inte längre att klara en fortsattförsämring av sina bostadstillägg, osv. Jagmåste i det här sammanhanget faktiskt fråga kommunministern: kommunministernverkligen fill freds med den utveckling som har skett på bostadspolifikens områdedå det gäller försämringen gentemot kommunerna, som jag här har gett en delexempel på? Vi har ju fått en redovisning från många kommuner om olika problemställningar,och självfallet skall jag icke i den här debatten gå in och göra någrabedömningar av hur enskilda kommuner gör sina prioriteringar. Jag skall mera allmäntsvara på de frågor som har varit aktuella under överläggningen. Jagvill ändå på en gång ge mycket klart besked om att regeringens åtgärder påskilda områden självfallet sammantaget är åtgärder som skall ge godaförutsättningar för att både hålla hög sysselsättning och på lång sikt klara dekommunala omsorgerna. Jag tror att debatten vinner mycket på att vi kan varaeniga om målsättningen - sedan kan vi diskutera enskildheter i det hela. Jagvill också med en gång säga att det givetvis är viktigt att vi i sådana härdebatter tar fram människorna bakom de schabloner vi ofta använder. Det är välungefär vad som allmänt är intressant och viktigt i den politiska debatten. Närdet gäller kommunerna kontra staten är det rent allmänt självklart att de olikanivåerna bör sammanvägas för att man skall nå ett gott resultat. Därför villjag bara erinra om vad jag sade delvis i interpellations.svaret, att om vi harett stort budgetunderskott i statsbudgeten, är det naturligtvis viktigt att viställer oss frågan: Hur kan vi vidta åtgärder för att förändra den bilden ochdärmed, som vi allmänt uttrycker det, rätta munnen efter matsäcken?