prot · G509105 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi måste se på den totala utvecklingen, och då kanman verkligen, för att använda det ursprungliga uttrycket, återknyta till enkontinuerlig balansbrist. Den har under praktiskt taget legat på 2-21/av bruttonationalprodukten. Det har inte hänt något annat än det jagredovisade inledningsvis - att regeringens politik icke har lyckats komma tillrätta med något av de avgörande balansproblem som vi har i svensk ekonomi. säger handelsministern till slut att vi skall hjälpasåt att genom olika åtgärder se till att skapa ännu bättre förhållanden. Detställer jag gärna upp på - det har vi alla i vårt land anledning att göra. Mendet är litet grand fråga om hur det skall gå till. Jag talade förut litet omvårt förslag om en infrastrukturen investeringexpansion i väntan på att vi kanfå en normal industriell expansion. Vidare talade jag om möjligheterna att viaupphandling främja en positiv iltveckling och om vikten av att ta i anspråk deproduktiva resurserna i landet. Här vilar ansvaret tungt på den borgerligaregeringen, som verkligen har att lägga till rätta förutsättningarna för 1983års avtalsförhandling, vars utgång i sin tur kommer att bli avgörande för vårtförhållande gentemot utlandet. De åtgärder som regeringen hitintills harföreslagit - jag specificerar dem inte på nytt - har ju enbartinneburit att man har släppt in grus i maskineriet, skapat svårigheter att fåen lugn och avhållsam avtalsrörelse. Detta är ett ansvar som den borgerligaregeringen måste bära. har ju ingen ytterligarereplikmöjlighet och därför skall jag inte komma med flera siffror. Jag villbara säga att även när det gäller det samlade underskottet i vårautlandsaffärer, dvs, bytesbalansunderskottet, är bilden väsentligt merasplittrad, 1978 hade vi inget underskott alls i bytesbalansen, och det var nogganska remarkabelt. Jag tror att vi kan räkna med att det samlade underskotteti våra utrikesaffärer nu kommer att bli lägre, vilket betyder att variationernai handelsbalansens saldo direkt har återspeglats i bytesbalanssaldot. Men, frutalman, det avgörande i detta meningsutbyte mellan och mig ärväl ändå att vi båda är ense om att det är viktigt att genom att skapa bättreförutsättningar för näringslivet och exporten klara av de balansproblem som vionekligen har i relationerna med utlandet, varvid en väsentlig förutsättningär att vi slår vakt om frihandelssystemet. AnL 35 HANS i (vpk): Förutom de väntade upprepningarna ihandelsministerns anförande, frän finansplaner och regeringsdeklarationer omekonomisk politik, kännetecknas regeringens hållning i handelsfrågorna av någotslags S:t Göran-och-draken-inställning, Omvärlden är ond. Den strävar efterprotektionism och handelshinder. Eld sprutar om drakarna i världshandeln,, och då främst den borgerliga regeringen och framför allt dessliberaler, kommer med svärd för att frälsa oss från ondo. Svärdet heter i denhär tappningen frihet åt marknadsekonomin, ytterligare frihet för marknadskrafternaatt spekulera, att förändra konkurrensförhällanden och handelsförhållanden påden internationella marknaden. Detta är rätt kännetecknande för regeringenssticka-huvudet-i-busken-politik, F, ö, har ingen av de borgerliga ochsocialdemokratiska talarna i eftermiddagens debatt med ett enda ord berört demultinationella imperiernas betydelse för den begränsning av frihandeln somskett och alltjämt sker. Vare sig man vill eller inte pågår varje minut, överhela världen, en förändring av de kapitalistiska ekonomierna: frihandelnbegränsas, valfriheten avskaffas, små konsumenter, små företag och små ochsvaga länder binds upp, karteller bildas, marknader delas upp, produktionendelas så att man inte producerar samma varor som konkurrenterna, sortimentetanpassas och man överenskommer om priser. Detta är verkliga begränsningar avfrihandeln. Handelsministern säger i sin deklaration att det är enhård konkurrens om de krympande marknaderna, och visst förhåller det sig på detsättet. Men varför krymper marknaderna? Jo, därför att hela denindustrialiserade västvärlden för en åtstramningspolitik, som i stort sett ärdensamma som den vår regering för. Regeringen och dess ideologiska fränder iandra stater sågar av den gren de sitter på. är detta inte hela orsaken. De svårigheter som dekapitalistiska länderna och våra traditionella handelspartner har är inteprecis några tillfälligheter. De följer av historiska förändringar i helavärldens hushållning, förändringar i vad vi kan kalla kapitalismenslivsbetingelser och förändringar inom systemet. Den epok då de imperialistiska makterna, de storakapitalistiska länderna, ensamma hade makten över världens folk och ensammakontrollerade dess rikedomar är för alltid förbi. Det hjälper inte att hoppaspä några väsentliga förändringar i det avseendet. Kolonialsystemet har slagitssönder. Många f, d, koloniala områden bygger nu upp sina länder i strävan efternationellt oberoende. Många stater bygger socialistiska system och drar sig påså vis undan imperialistisk och kapitalistisk utsugning. Det här är ett faktum.Den kapitalistiska marknaden häller på att krympa, men inte bara av de skäl somhandelsministern anför. Mot denna bakgrund är det märkligt att man ihandelsministerns deklaration kan på några få rader avfärda handeln med de s,k,.statshandelsländerna. har framträtt i debatten och varnat för inte kan räkna med samma fortsatta ekonomiska tillväxt som förut i dessaländer och talar om risker med alltför utvecklat handelssamarbete medsocialistiska länder. Med det hade väl varit på sin plats att påpeka att detknappast heller är riskfritt att bygga sin handel och sin exporttilltro påkapitalistiska länder, där man kan räkna med att inhemsk efterfrågan ochindustriell stagnation kommer att fördjupas mycket allvarligt , Med planekonomierna kan man - om man anstränger sig - göraganska goda och långsiktiga affärer. Men det fordras naturligtvis politiskvilja, kunskap och tålamod för att komma åt dessa marknader, som ju undan förundan representerar en allt större del av världens befolkning. Problem med handel på dessa marknader har man på grund avvalutasystemen. måste man acceptera byteshandel. Genom t, ex. ettstatligt handelsbolag kunde man etablera kontakter med motsvarande byråkratieri resp. ekonomi. Man kunde samla in ett bredare utbud av olika produkter somkan tillverkas och exporteras. Man kan också samla in och fördela"bytesvarorna" på den svenska marknaden, för att få till ståndmängder av affärer och handelsutbyte som annars inte kan komma till stånd,genom att de små enskilda företagen i vårt land inte själva har möjlighet attutveckla denna handel. Jag vet från mina hemtrakter, i stålindustrins hjärta iBergslagen, att de som lyckas, de som har tillräckliga resurser att sätta avoch som kan arbeta sig fram till långsiktiga kontrakt, är mycket nöjda och ävenhar tryggad sysselsättning när det gäller derasprodukter. Stål- och verkstadsindustrins handel påöststatsmarknaderna är liten - när det gäller stålindustrin mycket liten. Låtmig använda handelsstålsindustrin som ett mått, även om den väl är extremtliten. Man har där ungefär lika stor export till samtliga öststatsekonomier sompå . Det säger något om vilka slumrande möjligheter som finns påhandelsstålsområdet. Den svenska specialstålsindustrin', som vi är så starktberoende av att behålla och kunna utveckla, är extremt exportberoende. För attvi skall kunna rädda denna viktiga näring behövs en utveckling av densamma ochen vidgad hemmamarknad. Med regeringens recept blir det naturligtvis ensatsning på ännu mer export, som skall stimuleras genom kostnadssänkningar,genom lönenedpressning, kanske genom devalveringar och andra åtgärder för attsänka våra priser gentemot omvärlden. Man skall inleda ett slags internationell exporttävlan,som man tror att man skall kunna klara sig i. Detta är ingen väg ut ur handelskrisen. Den alternativavägen måste, som så många sagt , vara att utöka hemmamarknaden och ge densvenska specialstålsindustrin ett utrymme här som den inte har . Det skersjälvfallet genom inhemsk utveckling, genom satsning på omfattande industrialiserings-och förnyelseprogram i vår egen industri. Genom en sådan utveckling kan kapacitetsutnyttjandet ökas,och man lägger grunden för en naturlig stärkning av våra exportmöjligheter. Handelns utveckling och underskottet i bytesbalansen kaninte frikopplas frän den ekonomiska politik och den näringspolitik i övrigt somförs i olika länder. har utförligt behandlat hemmamarknadensbetydelse för en positiv utveckling av vår ekonomi men också av vårhandel. Jag skall fortsätta något litet på det temat genom att beröra denoffentliga upphandlingen, vilken också var inne på i sittanförande. När man gör upphandlingar hänvisar man tillupphandlingsförordningen och säger att vi måste handla efter affärsmässigaprinciper. Det gjorde man med besked . Ett par mycket uppmärksammadeaffärer gjordes i frihandelns namn. Försvaret köpte radaranläggningar från multinationellaITT, trots att svenska LM kunde leverera motsvarande anläggningar tilli stort sett samma pris - jag säger i stort sett; det skilde visserligen något,men det borde inte ha varit avgörande om man sett till effekterna för vårt landoch vår ekonomi. Detsamma gällde , som från köpte generatorertill kärnkraftverk från som ASEA skulle ha kunnat leverera. Det kanskeockså fanns något mer exempel som jag nu inte har aktuellt. Det finns möjligheter att göra andra än rent kommersiellavärderingar när det gäller offentlig upphandling. Regeringen kunde ha gripitin, om den velat - om den inte varit så förtvivlat rädd för de storainternationella makterna, som ligger på och kollar att man sköter sig enligtdet s. k. frihandelsmönst-ret. När jag i olika sammanhang varit ute på industrier ochdiskuterat sådana här saker med folk som sysslar med marknadsföring har jagmärkt att man där är rätt irriterad. Man säger- för att göra ett direkt referat- att vi i i alla lägen skall spela bussiga brorsan och bjuda påallting och inte ta hänsyn till det egna landets behov av produktionoch.sysselsättning. Vissa andra länder har regler som gör att de på ett annatsätt ser till effekterna på den egna ekonomin. Den finskaupphandlingsförordningen säger att upphandlingen skall vara statsekonomisktförmånlig. Man har t. o. m. i tilläggscirkulär om hur sådana här frågor skallhanteras sagt; "Vid anskaffning av varor och tjänster skall särskilduppmärksamhet fästas vid i hur hög grad de är inhemska och vid derassysselsättningseffekt," Det är ju klara direktiv om att handla finskt, I har man, som handelsministern känner till, en BuyAmerican-lagstiftning. Den är mycket gammal. Där sägs att federala tjänstemänendast får välja inhemska varor vid upphandling för offentligt bruk. Endastinhemskt material får användas vid uppförande, ändring eller reparation avoffentliga byggnader eller offentliga arbeten. Det finns några undantag fråndessa regler, nämligen om de medför orimligt stora kostnader, om varan skallanvändas utomlands eller om den inte finns i , Det som kan åsidosätta eller begränsa sådanasamhällsekonomiska målsättningar är den nya GATT-överenskommelsen som gällerför offentlig upphandling. Men då måste man komma ihåg att den, om jag har lästrätt, gäller mycket stora projekt och inte tjänster, om de inte följer direktav varuleveransen. Den gäller inte heller alla myndigheter. Den somser GATT-överenskommelsen, som det ofta hänvisas till, enbart som enfördel för vår exportsträvande svenska industri ser det ganska Nr 105 ensidigt.Det avtalet lämnar naturligtvis också utrymme för marknadskraf- Onsdaeen den De förhållandevis små svenska företagen har inte alls samma möjlighetatt bearbeta EG-marknaden och den amerikanska marknaden eller ensvår egen marknad som multinationella ITT eller har. Det aren Handelspolitisk skenbar frihet som ändå gör att den starke segrar. Må denstarke vinna! Det debatt är filosofin också bakom marknadsekonomin och förregeringen. Offentlig upphandling kan alltså bidra till att vi når engod export genom att man lägger ut basbeställningar i svensk hemmaindustri, sombidrar till att utveckla ny teknik och nya produkter eller att höjakapacitetsutnyttjande och kompetens. talade om hur viktigt det är att förnya svenskindustri- och energiteknik. Jag kan inte se hans anförande på annat sätt än somett direkt tillstyrkande av de förslag som vårt parti har framlagt när detgäller utveckling av industrin och möjligheterna att skapa nya arbeten. Jagtänker på riktade beställningar för att utveckla en bestämd samhällsnyttigteknik som energitekniken, som om den utvecklades i sig skulle kunna betydamycket för handeln, för våra möjligheter att minska oljeimporten osv. Det finns mängder av områden där man kan satsa genomoffentlig upphandling och i offentlig regi. Det gäller energin, det gällerkommunikationer, det gäller arbetsmiljö, det gäller processteknik osv. Men attsitta och vänta på att privata företag skall ta några egna initiativ i denvägen tror jag är ganska omöjligt. Dessa satsningar måste göras i samhälleligregi. Något spontant intresse för förnyelse av svensk industri kan vi inteutläsa av den investeringsstatistik som finns eller av den allmänna debatt somförs ute i det s. k. fria näringslivet. Genom en riktad politik, som skaparsysselsättning och en positiv utvecklingför vär hemmamarknad och förvart land,kan man också förbättra möjligheterna att nå ut och göra ett bättre arbete påden internationella marknaden. AnL 36ERIK (): Handelsministern har i regeringenshandelspolitiska deklaration slagit fast att den fortsatta ekonomiskautvecklingen i är beroende av att våra exportföretag har tillgång tillutlandsmarknader inom ramen för frihandelns principer. Detta vill jag medskärpa understryka. Det är också viktigt för att ett litet men högt utvecklatindustriland skall kunna bevara sin konkurrenskraft. Jag vill här ta upp tvä grenar av svenskt näringsliv därförutsättningar.finns att ytterligare förbättra vär export och därmed vårhandelsbalans, nämligen sjöfarten och turismen. Svensk rederinäring har gått starkt tillbaka under senareår trots den av fastställda målsättningen att vidmakthålla enkonkurrenskraftig och betydande handelsflotta under svensk flagg. Den svenskatransoceana handelsflottan är högmodern, anpassad till moderngodshantering och tekniskt konkurrenskraftig gentemot andra handelsflottor.Problemet är Kostnaderna för att driva fartyg undersvensk flagg måste väsentligt sänkas, om vi skall kunna bibehålla entillräckligt stor svensk handelsflotta. Denna problematik verkar alla varaöverens om, men förhandlingarna tycks ha råkat in i ett dödläge därpositionerna synes vara helt låsta. Skall en vändning ske mäste den ske snart.För regeringen mäste det vara angeläget att finna en lösning för att åter föraparterna till förhandlingsbordet. Det är bråttom att bryta den nedåtgåendetrenden i sjöfartsnäringens utveckling och därmed öka våra möjligheter attförbättra vär handelsbalans. Det är också viktigt att skapa beståendemöjligheter att vidmakthålla en konkurrenskraftig och betydande handelsflottaunder svensk flagg. Turismen är ett annat område där utvecklingsmöjligheterfinns. kan man i läsa om en undersökning som har gjorts avden västtyska konsumenttidningen och som omfattar 3 000 representativaturister . Direkt sensationellt konstaterar man att västtyskarnabedömer resans prisvärdighet, alltså vad man får ut av kostnaderna, vara högsti . I en kommentar säger informationschefen i Turistråd, LarsFlorin, bl. a.: Både industri- och turistmässigt spelar den västtyska marknadenen nyckelroll i den svenska handelsbalansen med utlandet. väntasnärmare 400 000 västtyska turister besöka . Han pekar också på hur den svenska naturen i allmänhet ochvildmarken i synnerhet lockar turisterna. Dock synes ytterligare PR-insatservara nödvändiga. säljs för tamt som turistland, inte minstpå den stora nordamerikanska kontinenten. Den svenska turistnäringen omsatte 1981 drygt 20 miljarderkronor varav närmare 16 miljarder gäller den inhemska turismen. Exporten äralltså - - och kan enligt Turistrådetfördubblas . Turistnäringen sysselsätter i ca 100 000äret-runt-anställda. Här finns alltså ökade möjligheter till sysselsättning somi hög grad kan komma glesbygden till del. Handelsminister har turismens betydelse klarför sig, och han har , bl. a. genom extra anslag förmarknadsföring av som turistmål utomlands och genom satsningar på olikasvenska turistorganisationer, bidragit till utvecklingen. Utländska turister liksom vi svenskar ställer givetvishöga krav. Man vill ha service och hygien samt snyggt omkring sig. Våracampingplatser och vandrarhem är i mänga fall hårt nedslitna. Kommunerna färunder stränga sparsamhetskrav svårt att klara erforderligt underhåll. Vidhänvändelse till AMS får man beskedet att sådana anläggningar inte ligger inomAMS arbetsområde. Om det är så, borde kanske arbetsmarknadsministern se överbestämmelserna. Ett annat problem är att tar semester under demest intensiva turistmånaderna. Detta gäller sådana nödvändiga funktioner somtull och polis men också hotell- och restaurangnäringarna. semestrarnaär därför önskvärd. Det vore en uppgift för arbetsmarknadens parter att ta uppdenna sak till diskussion. Jag tror att svensk turism har framtiden försig. Den kan ge många nya arbetstillfällen, inte minst i glesbygden därproblemen är stora. Den kan också positivt bidra till en förbättradhandelsbalans. En medveten satsning från samhället på bl. a. ökadmarknadsföring ger säkert snabb valuta för gjorda insatser. AnL 37 JANBERGQVIST (s); Regeringsdeklarationen går rätt utförligt inpå u-landshan-delns roll i världsekonomin, och den tar också uppu-landshandelns betydelse för produktion och sysselsättning i , I långastycken kan jag instämma i den beskrivning som lämnade. Handeln medtredje världen kan också i fortsättningen bli ett dynamiskt inslag i envärldsekonomi, som annars mest präglas av stagnation och undersysselsättning.I-länderna är starkt beroende av tredje världen för sin egen ekonomiskautveckling. Men skall detta s, k, ömsesidiga beroende bli en positiv faktor förframtiden, måste ges förmåga att omsätta sina enorma behov avprodukter i köpkraftig efterfrågan. Det förutsätter kraftiga överföringar avfinansiella resurser i form av både bistånd och lån. Det förutsätter, vilketinte minst Brandtrapporten belyst, krafttag för att hindra att den kolossalaskuldbördan utlöser akuta skuldkriser. Det mesta tyder på att Turkietsoch skuldkatastrofer kommer att följas av åtskilligt fler. Det skulleonekligen vara intressant att höra litet mer om hur handelsministern bedömerdenna situation, både allmänt och med hänsyn till bl, a, exportkreditnämndensproblem. Handeln och dess villkor måste inta en central plats iSveriges u-landspolitik, säger handelsministern. Som ett led i en utvidgning avdet kommersiella samarbetet med håller regeringen nu på med att seöver formerna för detta samarbete och pröva behovet av ytterligaresamarbetsavtal. Detta är motiverat och bra. Från socialdemokratisk sida har vii begärt att så sker. Sent omsider har man nu tydligen kommit i gång ikanslihuset. Men formuleringarna i regeringsdeklarationen kan tolkas som attregeringen ser u-landspolitiken och samarbetsavtalen som en mer eller mindrerenodlat kommersiell fråga. Ett sådant ensidigt betraktelsesätt måste avvisas.Att de redan ingångna samarbetsavtalen har fått sä liten betydelse beror juframför allt pä detta snäva kommersiella perspektiv. För vår del ärsamarbetsavtal en metod att fördjupa ett u-landssamarbete, som vi bedömer somviktigt från utrikespolitisk, solidaritetspolitisk och kommersiell utgångspunkt.Avtalen skall främja både våra egna intressen och u-landsparternas förmåga tillpositiv utveckling. Det hade varit värdefullt om handelsministern ägnat någonminut åt en sådan bredare u-landspolitisk analys. Som det nu är, framstår regeringenssyn på detta viktiga område som ensidigt kommersiellt präglad. Det blir intebättre av att det främsta instrumentet för solidariteten med , densvenska biståndspolitiken, luckrats upp och kommersialiserats steg för steg. Nr 105 Det senaste, i och för sigbegränsade, exemplet är budgetpropositionens Onsdteenden förslag att anslutningtill tennavtalet skall räknas av mot bistånds- 24 mirs1982 anslaget. Det förhållandet attu-länder finns med i en transaktion gör det inte självklart motiverat att finansiera transaktionen med biståndsmedel. Handelspolitisk Denna diskussion gränsar tillfrågan om återflöde och bundet bistånd. debatt "'' " debatt som vi får ta framför allt när behandlar u- Lät mig ändå här säga att svenskt bistånd, svenskbiståndspolitik och svensk utrikespolitik gett betydande draghjälp åt Det går inte att säga om biståndspolitiken: 6 miljarder utoch knappt 3 miljarder tillbaka. Det kanske är 10 miljarder tillbaka eller 15miljarder tillbaka. Det går inte att avgöra. Men alltför ofta får vi ohyggligtsnäva perspektiv i diskussionen om biståndets bindning. Uppskattningen av åtgärder och ställningstagandengentemot de nya länderna har i åtskilliga fall öppnat viktiga, framtidamarknader. Sedan gäller det för det svenska näringslivet att aktivt bevaka demöjligheter som erbjuds. och dess företrädare talar gärna omatt ställa biståndet i näringslivets tjänst genom ökad bindning. Det hade varitbättre om en del av den energi som man då visar kunde ägnas åt att faktisktutnyttja den goodwill som uppenbarligen åtnjuter. Det finns tyvärr mångaexempel på nonchalans hos svenska företag när det gäller att svara på brev ochatt bevaka anbudsmöjligheter. Det gäller såväl i förhållandet till enskildau-länder som i konkurrensen om de internationella organisationernasupphandling. I går fick vi en skrivelse från regeringen,där den lämnar en redogörelse för hur Sydafrikalagen påverkatde svenska företagen. 1 förarbetena till lagen sades att vi måste få ett brasakunderlag för en debatt i om Sydafrikafrågan. Regeringen skall därförvarje år publicera uppgifter som "ger en tillförlitlig bild i väsentligahänseenden inom varje enskilt företag". Uppgifterna skall avse produktion,omsättning, antal anställda, företagna investeringar och andra faktorer som harbetydelse för att kontrollera efterlevnaden av lagen. har och hans medarbetare hållit på för att arbeta fram regeringens redogörelse till . Ja, vi har fått sex stackars trycksidor plus en liten tabell sominte säger någonting om förändringen . Försthar man då fått in allt material från den myndighet som sköter det löpandearbetet. Sedan sätter man sig , med kanslihusets resurser, och utkommer denna torftiga trycksak. Berget som födde en råtta-det aren bild somtränger sig på. Det ärhelt klart att redogörelsen inte fyller de krav som har rätt att ställa pä information i den här frågan. Låt mig ge några exempel på det. Hur många fler anställda blev det 1980 i svenska företag i ? Hur mycket ökade produktionen 1980? 60 Hur mycket ökade omsättningen? Hur mycketinvesteringar gav regeringen dispens för? Vad vardet för slag av investeringar? På vilkagrunder gav man dispens? Har regeringen tillämpat lagen tillräckligt restriktivt,eftersom antalet Handelspolitisk anställda och omsättningen har ökat? Det här är helt centrala frågor, men vi får inte svar. av frågorna kan vi få svar på om vi söker i tidningar eller om vi går tillföretagens redovisningar. Men detta skall ju vara en ärlig, samlad redogörelsesom regeringen tar fram för att garantera en bra sakdebatt i Sydafrikafrägan. Vad vi däremot kan läsa pä de här sidorna är följande; Treföretag sägs ha direkt brutit mot lagen. Ytterligare ett företag har i stridmot lagens syfte förvärvat ett dotterbolag där nere. De svenska företagenstotala omsättning har ökat. Det totala antalet anställda har ökat. Regeringen säger nu att detta beror på högkonjunkturen,men det finns ingenting i lagen som signalerar att en högkonjunktur ger rätttill expansion. Tvärtom sägs i propositionen att företagen inte skall utvidgasin verksamhet. Har det blivit fler anställda också i det företag somregeringen gett dispens? Det framgår inte av redogörelsen, men det bordenaturligtvis finnas en sådan uppgift.