prot · G509166 · 1981-12-31 00:00:00 — kan vi inte ta alltsammans på en gång, utanvi bör göra en lyftning av värnpliktsförmånerna i etapper, framför alltbeträffande dagpenningen. Att komma med eff förslag om en höjning på . ärnärmast en förolämpning mot de värnpliktiga - def motsvarar ju inte ensinflafionen. Vi föreslår därför aft man i den här etappen lyfter dagpenningenmed , alltså . mer än regeringens förslag, och sedan tar det andra ikommande etapper. 4 ()replik: påtalar aftsocialdemokraterna i sin parfimotion har tagit upp kravet på . Jag ärmycket väl medveten om det, och jag vet också att är välmedveten om att den kommifté som arbetar kommer att lägga fram förslag ioktober. Kommittén arbetar mycket fort, och eftersom självdeltar i arbetet förmodar jag att han vet att direktiven också innebär aft mansuccessivt skallarbeta fram ett förslag om att komma fram fill . I utredningen arbetar man infe bara med en fråga, utan detkommer aft bli en paketlösning som kommer att förbättra de värnpliktigassituation. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. tycker nog att vi har tid att vänta de månader som är framtill . 5 () replik: Jag känner inte till att direktiven direktpekar uf atf vi skall hamna vid . - då borde ju försvarsministern hakunnat påpeka det direkt. Däremot vet jag, , att det står i direktivenatf kommittén bör inrikta siff arbete så atf dess huvudförslag fill nyttförmånssystem i stort sett ligger inom nuvarande kostnadsram förvärnpliktsförmåner. I mitt anförande i går tillät jag mig säga att i så fallkommer det att bli fattigt för de värnpliktiga även framöver - def finns ju sombekant infe mycket förmåner atf omfördela för de värnpliktiga. Totalt har de värnphktiga en mycket stor brist i sinekonomi , och det är därför man behöver lyfta förmånerna.Def framgår mycket klart om man läser vår parfimotion och tar del av devärnpliktigas yrkanden osv. Def är en mycket vikfig fråga som här hartagits upp. Den allmänna värnplikten är grundläggande för det militäraförsvaret och för vårt folkförsvar, och det är en angelägenhet av stor vikt attvi kan ge de värnpliktiga sådan ersättning att de slipper att göra alltförstora uppoffringar - därom är vi överens. Den socialdemokratiska mofionen innebär - om jag förståttden rätt - inte att man skall komma . i dendirekta dagpenning som betalas uf. Socialdemokraterna menar att man skall kunnautforma ett förslag som innebär atf värdet av de sammanlagda förmånerna per dagblir . Några ord om det nuvarande läget: F. n. utgörnaturaförmånerna inkl. reseförmånerna för de värnpliktiga under grundutbildningca av de sammanlagda värnpliktsförmånerna. Dagersättningen har ökat med100 % /76 till 1982/83. Jag vill med detta inte säga att det har varitfillräckliga höjningar. Det är klart aft vi alläönskar aft kunna gå längre. Menersättningen har alltså ökat /76 fill 1982/83. Prisutveck-hngenunder beräknas bli ungefär lika stor. Det genomsnittligabasbeloppet /76 var . Med samma beräkningsgrund beräknasbasbeloppet /83 bli ca , dvs. högre än 1975/76. Alltsåhar dagersättningen i stort följt prisutvecklingen. Anledningen till att vi inte går längre när det gäller atthöja värnplikfsförmånerna är, som väl känner till,atf vi har tillsaft den s. k. värnpliktsförmånskommiftén. Vi menar frånregeringens sida att det är rimligare att först avvakta kommitténs förslag, ochdärefter, när kommitténs förslag har lagts fram, fa ställning fill förmånernasnivåer, ökningstakt och fördelning på olika förmånsslag. Några mergenomgripande åtgärder såvitt avser dagersättningen bör därför enligt minmening infe vidtas förränkommittén har presenterat sina förslag. Vi vet aft kommittén har en brasammansättning, och vi avvaktar med förtroende dess arbete. 7 () replik: Jag vill bara informera försvarsministern omatt vårt förslag är inriktat på . Förslagets mening är inte aft vi skallväva ihop alla värnplikfsförmåner för aft sedan nå ett tak på . Vi harresonerat utifrån 30-kronan, men vi har också, för att gardera öppningar, sagtatt om vi i resonemang med de värnpliktiga finner att de vill avstå någon kronaav dessa 30 till någon annan del inom värnpliktsförmånssysfemef skall vi varaöppna för det. Dét är förklaringen till att vi har givit vårt förslag denformuleringen. Men målsättningen för oss är alltså . Detfinns ekonomiska undersökningar som klart visar aft behovet finns där, attkravet är realistiskt. Vi behöver inte diskutera det mera. Men eftersom försvarsministern gick upp i debatten, villjag gärna ha ett klargörande av direktiven. Det står så här: Kommittén börinrikta sitt arbete så atf dess huvudförslag fill nytt förmånssystem i stortsett ligger inom nuvarande kostnadsram för värnpliktsförmåner. Är det riktlinjerna som vi har att arbeta efter? Def falasvisserligen i följande mening om att vi i översiktlig form bör kunna redovisaförslag inom andra kostnadsramar, men det ser jag mer som en undanglidande manöver. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. Vi försöker numera i allt kommittéarbete göraupp en mall för att kommittén skall försöka hålla sig inom de ramar som finns.Det hänger ihop med vårt ekonomiska läge. Den här kommittén har givetvis,liksom andra kommittéer, frihet att lägga fram vilka förslag som helst. Anledningen till att jag tolkade socialdemokraternasförslag så som jag gjorde är skrivningarna i slutbetänkandef årsförsvarskommitté, befitiat Totalförsvaret 1982-1987. Där står på s. 113: "Desocialdemokrafiska ledamöterna anför Ramen bör uttryckas så aft målet skall vara atf under den kommande 5-årsperiodennå upp till en förbättring av förmånerna som motsvarar en dagersättning om 30kronor . Denna förbättring kan dock läggas uf även på andra förmåner,t. ex. utryckningsbidrag och bostadsförmåner. utgår från aftden nya utredningen arbetar snabbt och atf dess arbete också innefattar enprövning av värnpliktsresesystemef." 9KARL-ERIK SVARTBERG (s) replik: Jag håller mig naturligtvis till vårparfimotion. Det är den som är avgörande för försvarsutskottetsställningstagande, och det är den vi diskuterar . Sedan konstaterar jag atf jag inte fick något konkret svarpå frågan om värnpliktsförmånerna och den omfördelning som skall göras. Def varallmänna rikfiinjer för kommittéarbete, sade försvarsministern. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. Vidare konstaterar jag än en gång,som jag gjorde i går, atf man mycket väl kan binda sig för en kostnad på 26-30miljarder , men man kan inte tänka sig att göra ettuttalande om en höjning till . i dagpenning för de värnpliktigaeller ökning -därför att det skulle binda en utredningom de värnpliktigas ekonomi. Detta är ganska fantastiskt, herr talman! 10 Försvarsministern : Herr talman!Karl-Erik Svärfberg nämner här atf man är beredd att binda sig för 26-30miljarder. Jag föreställer mig att han avser - även om han tyckstala om ett annat JAS-projekt än det regeringen talat om här i kammaren.Förslaget om detta projekt har föregåtts av noggranna beräkningar ochutredningar. Så blir fallet även beträffande värnpliktsersättningarna. Jagföreställer mig aft jag - när jag har erfaret folk i kommittén - infe härbehöver göra några ytterligare påpekanden utöver dem som finns i direktiven. Anf.11 (): I försvarsutskottets betänkande nr 18 finns det tre frågorsom ur sörmländsk synvinkel är av särskilt intresse. En är försvarsministerns anmälan om hur civilförsvaretsframfida utbildningsorganisation bör utformas. sedanbehandlade vi här i kammaren frågor om civilförsvarsskolan i . Detfanns då ett förslag om atf den skulle läggas ned. sade nej till defförslaget i avvaktan på omfattningen av utbildningsbehovet . har, med hänvisning till viss osäkerhetom utbildningsbehovet, föreslagit aft man t. v. skall behålla Katrineholmsanläggningen.Def vittnar om, tycker jag, att det var ett klokt beslut fattade1980. Försvarsministern räknar med att det finnsunderlag för att kunna fa slutlig ställning fill om civilförsvarsskolan iKatrineholm behövs på . Enligt uppgifter i utskottet kan det ta betydligt längretid atf eliminera den här osäkerheten, men oavsett vilken fid det far är det urbåde civilförsvarets och ur regional synpunkt värdefullt att man ger sig tidatt grundligt utreda behovet av utbildningsenheter innan ett slutligt beslutfattas. Den andra frågan är utskottets behandling av motion1981/82:2282 av och , där motionärerna vill attfortifikationsförvaltningen i större utsträckning skall utföra sina arbetsuppgiftermed egen personaf och till en mindre del anlita konsulttjänster. Vid föregående avslogs en liknande mofion medmotiveringen att försvarskommittén skulle pröva frågan. Någon sådan prövninghar inte skett i kommittén, och frågan behandlas heller infe iförsvarspropositionen. Utskottet föreslår avslag även på mofion 2282 men påminnerom att syftet med utlokaliseringen var att ge sysselsättning och förstärkastrukturen i Enligt utskottets mening bör det därför vara möjligt atf ersättavissa konsulttjänster med fast anställd personal. Vidare anför utskottet, och det uppfattar jag som enskärpning av motionskravet: "bör- i den månkonsulter måste anlitas - eftersträva en lokal upphandling av konsulttjänsterför lokalt anknutna arbetsuppgifter." Jag anser att utskottet därmed behandlat mofion 2282 påett positivt sätt. Den tredje fråga jag vill beröra är förslaget i AnitaPerssons och min motion 2199 om att flytta arméflygskolan från Brandholmensflygplats i till f. d. F 11 på Skavsfa. Enligt överbefälhavarens planering skall arméflygskolanflytta till . Utskottet anser i likhet med försvarskommittén och chefenför försvarsdepartementet att ett ställningstagande till arméflygskolansflyttning bör anstå. Det är infe rimligt, anser utskottet, med ytterligare enflyttning . När fattade beslut om F ll:s nedläggningbeslutade också atf skulle kompenseras för dearbetstillfällen som gick förlorade genom nedläggningen. Def är väl osannolikt att någon regering vill fatta beslutom att dra bort ytterligare statlig verksamhet från innan sådankompensation kommer till stånd. och kommuner överväger atttillsammans med företag i regionen bilda ett bolag för civil flygverksamhet påf. Fil vid Skavsfa. En förutsättning för detta är att det företag som "servar" arméflygskolan får fortsätta med denna verksamhet ännu ettantal år. Utskottets skrivning ger enligt min mening möjlighet att,om förutsättningar för flygverksamhet på Skavsfa skapas, flytta arméflygskolantill Skavsfa eller till den tidpunkt dåöverbefälhavaren anser att arméflygskolan i sin nuvarande form skall upphöra. På defta sätt skulle man undvika en stor kapitalförstöringoch kunna ge arméflygskolan goda möjligheter för dess verksamhet. Dessutom undviker man att staten investerar i annars nödvändigupprustning av Brandholmens flygplats. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskagruppreservafio-nerna med som första namn och i övrigt tillutskottets betänkande. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. I dettaanförande instämde och (båda s). Säkerhets-.och försvarspolitiken, m. m. 12BJÖRN KÖRLOF (m): I moderata samlingspartiefs parfimotion medanledning av totalförsvarspropositionen pekar vi på riskerna av aft för tidigtoch för säkert inteckna en avspänningsprocess i omvärlden för reduceringar inomförsvaret. De senaste tio årens försvarspolifik i vårt land ger också en godbelysning av dessa risker. Ett försvarsbeslut innebär naturligtvis alltid en mycketsvårbemästrad bedöming av en framfida utveckling i vår omvärld. Medel ochmetoder för sådana bedömningar har möjligen blivit något mindretrubbiga, men ytterst torde alltid ett försvarsbeslut få grundas på ettpolifiskt ställningstagande rörande dessa framfida säkerhetspolitiska risker. I detta sammanhang bör särskilt understrykas spännvidden itid mellan beslut och effekten av det genomförda beslutet. I försvarssammanhangär denna spännvidd upp till , ibland mer - femton räknar man också med. Det försvar vårt land kan mobilisera är alltså tillviktiga delar en effekt av och försvarsbeslut. Följaktligenär det försvar vi kommer att fatta beslut om delar av det försvar vikommer aft ha fram . Alla som sysslar med försvarsfrågor är väl införstådda meddetta förhållande. Ändå är def det dagsaktuella säkerhetspolitiska skeendet ivärlden som präglar debatten om hur försvaret skall se ut . Det ärmänskligt och naturligt atf det är så. Ingenting är så svårt som atf medtillförlitlighet säga att 1990-talef kommer aft bli ett fredligt decennium, dåvi följaktligen inte skulle behöva ett så starkt försvar, eller atf 1990-talefblir osäkert och spänningsfyllt, varför vi , 1982, skulle behöva fatta ettförsvarsbeslut med förstärkningar i. nedrustningsbesluf ger exempel på hurstatsmakterna i vårt land infecknade enfredlig utveckling som aldrig kom tillstånd. Detta gav oss eff otillräckligt och illa förberett försvar närkrigsmolnen hopade sig - låt vara att man då med andan ihalsen började söka återställa vad som hade rivits ner. 1968 och 1972 årsförsvarsbeslut ger likaså exempel på beslut som uttalat byggde på tanken attavspänning och en fredlig utveckling mellan stormakterna skulle visa sig varaså och bestående atf våra försvarsansträngningar kunde tillåtas nedgå. Låt mig, herr talman, citera några rader årsförsvarsutredning, där utredningens skrivning var en socialdemokratiskmajorifetsskrivning: "Ett karakteristiskt drag i de senare årenssforpolitiska utveckling är en betydande grad av avspänning mellan de bådahuvudaktörerna på den världspolitiska scenen. Denna avspänningsprocess har pågått och visat ensådan hållfasthet, att man kan fala om en utvecklingstrend." Ett nytt citat: "Mot en sådan bakgrund kan slutsatsenvara berättigad, atf de båda supermakterna är beredda atf i egna ochvärldsfredens intresse göra en allvarligt menad ansträngning att slutgiltigtlösa de utestående problem som alltsedan andra världskrigefs slut utgjort ettständigt hot mot freden." Mot dennabakgrund ansåg utredningen "atf vissa begränsningar i försvarets operativastyrka på kort sikt är möjliga aft godtaga". Borgerliga reservationer och särskilda yttranden av AllanHernelius, och nuvarande försvarsministern och dåvarandeutredningsledamoten med allvarliga varningar för dessaresonemang klingade ohörda. Låt mig likaså citera vad departementschefen sade i 1972års försvarsproposition: "försvarsbeslut utformades bl. a. motbakgrund av bedömningen atf en politisk avspänning hade inträtt i . Detta hade skett trots aftden rent militärpolitiska situationen inte hade undergått några påtagliga föränd ringar. --- Den polifiska utvecklingen pekar bl. a. mot att det för förstagången på mycket har inträtt en situation i , som kan innebäraförutsättningar för att uppnå ett mera varaktigt tillstånd av avspänning ochsamarbete." Ytterligare ett citat ur försvarsproposifion:"Jag har i def föregående anfört att de senaste årens utrikespolitiskautveckling ger intryck av politisk avspänning i . Jag anser därför attden operativa styrkan kantillåtas gå ned något . synpunkthar utredningen ansett atf de risker som är förenade härmed inte är större änatt de kan godtas. Jag delar denna uppfattning. I det följande kommer jag attförorda vissa ytterligare åtgärder i denna riktning." försvarsbeslut förmådde endastdelvis hejda de "begränsningar i försvarets operafiva styrka på kortsikt" som blev resultatet av försvarsbeslut. När man läser raderna om begränsningar i denoperativa styrkan får man tyvärr intrycket aft detta är en visserligen inteönskvärd men ändå sekundär effekt av andra åtgärder som ter sig mycketviktigare. Vad är då kort sikt i detta sammanhang? Ja, om man får trovad som skrevs avses programplaneperioden och åren närmast därefter. Dåskulle vi vara framme vid 1980, eller för atf tänja något på begreppet.Och måsfe den allvarliga frågan ställas: Är perioden med försvaretsbegränsning i sin operativa förmåga nu avslutad? Bör den operafiva förmågan medhänsyn fill den icke infriade fredligare utvecklingen i vår omvärld nu öka? Man kanske kan tolka det så aft regeringspartierna ochmoderaterna anser, med något varierade ekonomiska ramar, aft så bör ske. Mensocialdemokraterna håller fast vid en utveckling som i ekonomiska termer istort sett innebär en återgång fill principerna bakom beslut. Desäkerhetspolitiska motiveringarna är dock nu annorlunda. I konsekvens med försvarsplaneringens logiskatidsförhållanden innebär väl def atf socialdemokraterna återigen bedömerutvecklingen för programplaneperioden och åren närmast därefter, dvs. framfill 1990, så att begränsningarna i försvarets operativa styrka alltjämt ärvälmotiverade trots att den säkerhetspolitiska utveckling de ursprungligenbyggde på inte har infriats. Denframtid vi nu går till mötes har, så långt det rimligen 2 protokoll 1981/82:166 Säkerhets- och försvarspolitiken, m m. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. kankrävas, försvarsutredningen sökt bedöma. Till skillnad råderdef inga delade meningar om dessa bedömningar inom utredningen ochförsvarsutskottet. Ingen söker med andra ord inteckna en vare sig fredligareeller mer osäker säkerhetspolitisk miljö för förändringar i försvarets styrka.Aft ekonomiska skäl kan föranleda skilda satsningar är mot denna bakgrund enannan sak. Låt mig därefter i korthet beröra en av demotioner jag väckt med anledning av totalförsvarspropositionen. Den handlar omsambandet mellan krigs- och fredsorganisationen och är av avgörande betydelseför försvarets ekonomi. Också i detta försvarsbeslutsvarv har kraven pårationalisering av försvarets fredsorganisation lett till svåra politiskabeslutsproblem. Trofs aft alla som varit involverade i denna beslutsprocesstycks vara väl medvetna om de besparingskrav på fredsorganisationen som ärnödvändiga om de förordade krigsorganisationslösningarna skall kunnainnehållas, har likväl det lokala och regionala motståndet mot reduceringar avfredsförbanden på flera håll blivit så starkt att de förordade reduceringarnainfe tett sig politiskt möjliga att genomföra. Jag konstaterar att i detta beslutsvarvär loppet så att säga kört. Det är mot denna bakgrund jag utformat min motion. Ocksåinför nästa försvarsbeslut kommer, ännu starkare än fidigare, kraven pårationaliseringar inom fredsorganisationen att göra sig gällande. Frågan ärdå: Hur skall denna process hanteras? Lärdomarna från de tre senasteförsvarsbesluten pekar enligt min mening på följande vikfiga faktorer. Debatten om försvarets utveckling har liditav att sammanhanget och skillnaden mellan försvarsmaktens krigsorganisation ochdess fredsorganisation för många medborgare framstått som oklar, ja t.o.m.varit okänd. Strukturen i försvarets freds- och krigsorganisation harsönderfallit i ett antal svårgripbara element, vars inbördes sammanhang ter sigallt mer lösryckt. Denna grundläggande svaghet i diskussionsförufsätf-ningarnaleder till flera egenartade konsekvenser för svensk försvarsdebaft -vilka maninte ser i andra länders försvarsdebatt. Många medborgare i vårt land uppfattar sin orts eller sinregions fredsförband också som ortens eller regionens försvar i händelse avkrig, vilket har gett det s. k. militärkommunala komplexet en helt annan tyngdi debatten än vad det har i debatten i andra länder. Det har också lett fillatf styrkan och rörligheten i försvarsmaktens krigsorganisation framstår somokänd eller diffus, och detta leder ofta till en underskattning av vårt landsförsvarsförmåga. Det naturhga och goda i försvarsviljan och vakfslåendefkring ett starkt försvar kanaliseras ofta till ett bevarande av en orationelloch dyrbar fredsorganisation, medan minskningar eller försämringar ikrigsorganisationen passerar utan verklig diskussion. Diskussion och debatt omförsvarsmaktens utbildnings- och övningsverksamhet får en tendens attkoncentreras till förutsättningarna för fredsförbandens inneliggande åldersklass, medan diskussion om repetitionsutbildning och övningar medstörre krigsförband blir svåråtkomlig. Materielförnyelse och teknisk utveckling inom krigsorganisationenkopplas inte till enskilda eller viktiga förband, vilka således får ökadslagkraft, utan till vapensystemet som sådant med risk för atf dess funktionoch betydelse i förbandssfrukturen förloras. Diskussioner om luftvärnsrobotarblir ofta rätt och slätt en teknisk diskussion om luftvärnsrobotar och inte omluftvärnsfunktionen i skyddet av t. ex. en brigad. Flera faktorer har medverkattill denna skevhet i debatten. Exempelvis arméns fredsförband har en mycket långtradition i svenska folkets medvetande genom övertagandet av de ursprungligalandskapsregementenas folkliga förankring och deras till namnet knutnainsatser i vårt lands krigshistoria. Det bör dock i detta sammanhang observerasatt def var landskapsregementenas ursprungliga roll somkrigsorganisationsregementen som skänkte dem deras förankring ifolkmedvetandet. Dagens benämningar på arméns förband inomkrigsorganisationen, fördelningar, brigader, Fo-grupper m. m. har ingennaturlig förankring i befolkningens medvetande. Detta sammanhänger bl. a. medatt de omgärdas med en långt driven sekretess. Stommen i arméns fältförband, brigaderna och derassammansättning som krigsförband efter mobilisering med enheter somgrundutbildas vid flera olika fredsförband från olika truppslag ger för denoinvigde, även för de värnpliktiga, ett komplicerat intryck. I propositionen framhålls att en fortsatt anpassning avfredsorganisationen torde bli nödvändig i början av 1990-talef. Vilkaförbandsindragningar och andra åtgärder som då erfordras bör fastställas inästa försvarsbeslut. Enligt min uppfattning är def angeläget aft dennafortsatta anpassning blir väl planerad och ingår i en långsiktigt utformadstruktur för försvarsmaktens krigs- och fredsorganisation. Det avgörande är attfredsorganisationen skall grundas på krigsförbandens behov. Def bör alltså nu göras upp en långsiktig plan förfredsorganisationens utveckling, stödd på den krigsorganisation som innefattasi försvarsbeslut. Den efter hand minskade värnpliktskontingenten skallhärvid utnyttjas i kostnadsbesparande syfte. Men skall inomfredsorganisationens ram åtgärder vidtas för att utan extra kostnad höjaberedskapen och stärka slagkraften hos de krigsförband som såväl , departementschefen och utskottet har prioriterat. Vi måste sträva efter att ett för produktion ochomsättning av krigsorganisationens förband tillräckligt antal fredsförbandbehålles - men ej heller mer. Återstående fredsregementens etablissement kan och måstedå successivt frigöras. Genom att vi fastställer detta långsiktigaslutmåls principer kan byggnadsverksamheten inom försvarsmakten inriktas motvad som slutligen är nödvändigt och i tiden onyttiga eller onödigainvesteringar undvikas, allt för att åstadkomma hög beredskap och storpersonell och Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. Säkerhets- och försvarspolitiken, m. m. materiell slagkraft hos krigsförbanden och effektivitet ifredsorganisationen. Med denna förutsättning är enligt min mening den naturligakopplingen mellan krigs- och fredsorganisafionen given och också utgångspunktenför den folkliga förankringen av krigsförbanden. Fredsförbanden måste presenterassom utbildningsplatser, en militär skola, inte såsom förband för krig, vilketde heller inte är. Den värnpliktige som inställer sig fill grundutbildningenrycker in till en utbildningsplats, mén han skall utbildas i ett krigsförband,t. ex. en bataljon i en modern infanferibrigad. Från första början är därförhans roll i och känsla för krigsförbandet det väsentliga. Denna samhörighet med krigsförbandet och inte medutbildningsplatsen är desto mer viktig för de värnpliktiga som utbildas vidspecialtruppslagen. För dem som t. ex. vid ett fredsträngregemenfe utbildas ien underhållsba-faljon, avsedd att ingå i en infanteribrigad som mobiliserar påannan plats i landet, under annat fredsförbands ansvar och där brigaden kankomma atf utnyttjas i krig på ytterligare helt annan plats i landet, ärkrigsförbandet den enda länk som ger en meningsfull anknytning ochsammanhållning i stort.