prot · G50995 · 1981-12-31 00:00:00 — Den uppger sig vilja skapatillgänglighet för databaserat material, dvs. den utgår i sina resonemang frånpremissen att en sådan fullödig tillgänglighet tidigare inte existerat. Detstrider både mot den naturrättsliga principen och mot beslut.Rätteligen behövs inte någon proposition av del här slaget. Det enda som gällerär att upprätthålla den offentlighetsprincip som redan finns och som i fulltmått gäller även databaserat material. Godtar man däremot regeringsförslaget,legitimerar man del godtycke som under en följd av år existerat när det gälleroffentlighetsprincipens tillämpning på databaserat material. Man godtar alltsålägre grad av offendighef än vad har beslutat skall råda fördatabaserade uppgifter. Därmed framstår regeringens förslag egentligen som ensorts nådevedermäle till medborgarna, att nu får de rätten att ta del avdatabaserat material - som om de infe hade haft den tidigare. Detär denna falska historieskrivning om offentlighetsprincipen och dess giltighetsom även lett fill i lilla missförstånd, som vi nuslipper votera om. Han vänder sig mot den medborgerliga insynen, med motiveringatf medborgarna vid ett fritt sökande av databaserat material med dataterminalkan råka få fram sekretessbelagda uppgifter. Det verkhga problemet isammanhanget är egentligen det motsatta: Om terminaler ställs om för enbart sökningoch från början hade möjliggjort en separering av offentliga ochsekretessbelagda uppgifter, skulle de inte bara fritt kunna manövreras. Deborde absolut ha kunnai manövreras fritt. Men det hela är värre än så här. Regeringsförslaget inte baralegitimerar i efterhand en tidigare grundlagsstridig praxis. Det ger också förframtiden ett sämre skydd åt offentlighetsprincipen än vad som egentligenskall gälla. Jag skall belysa det något. I en föreslagen ny paragraf sägs atf myndighet skall ordnasitt databaserade material med beaktande av tryckfriheten och medborgaresintresse av att utnyttja terminal, dvs. medborgarens grundlagsenliga rättighet- denna överordnade princip - skall gubevars beaktas när man bygger uppdatasystem. Det är en mycket märklig formulering. Det är nämligen så attoffentlighetsprincipen inte skall beaktas av höga myndigheter - den skalloviUkorligen följas. Den är ingenfing som man bara skall beakta och jämföra medvid sidan av andra intressen. Följden av ett sådant synsätt blir ju att manlikställer offentlighetskravet - som skall vara eft primärt och oeftergivligtkrav - med t. ex. kostnadsaspekter och arbetsmässiga krav, krav pä atthandböcker och nycklar skall stå till förfogande när det gäller databaseratmaterial osv. Man kan ju inte behandla en grundlagsprincip sä, atl man sägeratl den skall beaktas men blir det för dyrt att beakta den, behöver man integöra det. Dä kan man hindra medborgare från att ta del av uppgifterna genom atfanvända dataterminal. Regeringsförslagef innebär alltså - som vi här ser - enoacceptabel sänkning av offentlighetsprincipens status. Grundlagen reducerastill en kostnads- och bekvämlighetsfråga för byråkratin. Helt groteskt är att det på två ställen i lagtexten slåsfast aff upplysningar infe behöver lämnas om def stör arbetets behöriga gång.Def är ett helt onödigt påpekande, eftersom det finns med i redan gällandebestämmelser. Det behöver alls infe ges en mera kvalificerad utformning. Där detfinns, är def endast avsett atf motivera ett visst praktiskt uppskov medutlämnandet av begärda uppgifter - om def t. ex. är väldigt många uppgifter ärdef mycket besvärligt att la fram dem. Bestämmelsen om att man inte behöverlämna ut uppgifter om det stör arbetets behöriga gång är ju inte avsedd att iprincip hindra medborgaren från att ta del av dessa uppgifter. Den finns därbara för de praktiska fall när def är väldigt besvärligt. Det finns också enannan bestämmelse som säger att man ändå skall ta fram sådana uppgifter, närdet är praktiskt möjligt att göra def utan att det stör arbetets behöriga gång.Det skall ske skyndsamt, eller sä skyndsamt som möjligt. Det är så atf sägatankegängen. En sä överordnad princip som offentlighetsprincipen skall alltsåinte utsättas för denna summariska typ av begränsningar som gäller i deföreslagna bestämmelserna. Tvärtom borde man där ha betonat alt justtillhandahållandet av offentligt material skall ske skyndsamt. kan det helasom sagt tolkas som en legitimering - man kan allfid hänvisa till hurbesvärligt def är att ta fram uppgifter ur en databas. Det är nämligen ofta -eller i varje fall inte sällan - rätt besvärligt. Hela resonemanget och logiken i regeringsförslaget äralltså farliga. Försl förnekar man all offentlighetsprincipen haromfattat medborgarens rätt att fritt söka i databaserat material via terminal.Regeringen påstår helt frankt i sin proposition att regeringsrätten i beslutfrän skulle ha fastslagitatt rätten alt fritt söka via terminal inle finns. Det är ett påstående sominte bara är konstitutionellt felaktigt, utan del är också en misstolkning avdomen. Omriksdagen fastslagit att datoriseringen inle får inskränka tillgänglighet ochinsyn är det för det första så atl domstolen sedan inle kan komma och hävda alttillgängligheten för databaserat material skall vara mindre än förpappershandlingar. Etl sådant beslut är olagligt. Det innebär alt domstolen görintrång på lagstiftarens område. Lagstiftaren har ju fastslagit de generellarikflinjerna för vad som skall gälla. Mendet värsta är att hela domen, som alltså åberopas i propositionen och ikonstitutionsutskottets belänkande, som jag kommer till, vilar på en renfelaktighet. Regeringsrätten åberopar nämligen de risker som finns vidmanövrering av en terminal. Man hänvisar dä fill ett avsnitt i förarbetena, därdet talas om risken med datorer - dvs. att om man får fillgång till en datorkan man radera, påverka inmatningen av nya uppgifter osv. Men i dessaförarbeten talas det inle alls om terminaler. Datorer är en helt annan sak änterminaler. Risken vid manövrering av datorer har egenthgen ingenting att göramed risken vid manövrering av terminaler. Regeringsrättens ledamöter kan ellervill inte skilja på datorer och terminaler. När förarbetena talar om datorer,tolkar regeringsrätten yltandet som om det gällde terminaler - och så tar mandetta som utgångspunkt för atf vägra offentlighetsprincipen giltighet vidsökning via terminaler. Deftamissförstånd, som är tydligt nog när man läser texterna, har vpk påtalat i sinmotion i ärendet. Det hindrar emellertid inte frän affupprepa precis samma genanta och bedrövliga missförstånd och påstå attförarbetena avsett terminaler, när de i verklighelen enbart avsett datorer.Detta gör konslilutionsutskottels ledamöter naturligtvis inte därför atl desaknar kunskap i saken. De gör det för atf gå regeringen och byråkratin tillhända. De måste ju rimligen veta vad def verkligen gäller. Detär beklämmande, menar vi, att ett riksdagsutskott på detta sätt ställer sig påbyråkratins sida för att hjälpa fram en tillämpning av offentlighetsprincipensom är annorlunda och sämre än den gällande. Istället hade det bort vara konslitutionsutskottets uppgift att granskajustifieminister underliga roll i det här fula spelet med datorer ochoffentlighet. CarlAxel var president i kammarrätten i . I dennaegenskap vägrade han sökande att fritt söka i databaserat material viaterminal. Det var detta hans beslut som sedan överklagades till regeringsrätten,vilken pä falska premisser godkände hans vägran. Man letade alltså upp ettavsnitt i förarbetena som handlade om någonfing helt annat än terminaler,nämligen datorer, datamaskiner, och så utnyttjade man det för att gekammarrättspresidenten rätt. satt justitieministern enligtstatsrådsprotokollet i regeringen och deltog i överprövningen av sitt egetbeslut som han hade fattat som kammarrättspresident. Detär mig en gåta hur man med en sädan uppfattning om offentlighetsprincipens ochjävsprincipernas innebörd över huvud taget kan bli justitie- har också inne en anmälanfrän vpk mol justitieministern för denna hans handläggning. Vpk menar att skall upprätthålla sitt tidigarebeslul frän justitieminister tid om att offentlighetsprincipen inte fårinskränkas genom datoriseringen. Man skall därför inte godta en lägre nivå påprincipens tillämpning, sådan den uppenbart framgår av regeringsförslaget. Manskall heller inte godta de felaktiga och farliga tolkningar av hittillsgällande rättsläge vilka görs i regeringsförslaget där man alltså påstår alträtten atl fritt söka via terminal i databaserat offentligt material intefinns. Det förvånar oss alldeles särskilt atl densocialdemokratiska oppositionen i utskottet inte har tagit itu med regeringensförsök atf vilseleda allmänheten. Socialdemokraterna borde ju ha alldelessärskild anledning att upprätthålla riksdagsbeslutet från justitieministerGeijers tid. Jag tycker detta är ett beklämmande exempel pä bristandevaksamhet. Vpk anser, pä de här anförda grunderna, attdet liggande förslaget skall avvisas, därför att det sänker digniteten ochnivån hos offentlighetsprincipen. Jag yrkar bifall till vpk:s båda motioner iärendet. 120BENGT KINDBOM (c); När dafalagsfiftningskommiffén tillsattes1976 hade utredningen tre huvuduppgifter. Den första var en översyn av datalagen och förslag fillförfattningsreglering av SPAR. Den andra var frågan om datoriseringens sätt alt påverkaoffentlighetsprincipen. Kommittén skulle beakta att användningen av ADB-leknikinle fick urholka offentlighetsprincipen. Kommittén skulle också pröva möjlighetenatt ta ADB-teknikens resurser i anspråk för att om möjligt öka tillgänglighetenhos den information som finns samlad hos samhällsorganen. Den tredje huvuduppgiften gällde den internationelladatakommunikationen samt behov och utformning av en generellpersonregisterlag. Det är alltså den andra av dessa tre huvuduppgifter som nulett fram till dagens riksdagsbehandling. Någol nytt eller hastigt påkommetproblem är det alltså inte som föranlett regeringen atf lägga fram förslag idetta ärende. har ju också genom ändringar i tryckfrihetsförordningenunder anpassat regelsystemet till den tekniska utvecklingen, somunder gått mycket snabbt. DALK hade den uppfattningen atl handlingsoffentlighetenskall ha samma principiella innehåll i framliden som . Utredningen ansågvidare att de grundläggande bestämmelserna i 2 kap. tryckfrihetsförordningenbör kunna ge ett lika bra skydd åt offentlighetsprincipen när det gällerupptagningar för ADB som för handlingar av konventionellt slag. DALK kom fram till alt ändamålet med bestämmelserna ipraktiken inte alltid nås när det gäller ADB-upptagningar. Därför behövsåtgärder för alt användningen av ADB inte skall urholka offentlighetsprincipen.DALK kom alltså fram lill en uppfattning motsatt den som JörnSvensson här tidigare redovisat. DALK föreslog en särskild lag om enskilds rätt all ta delav upptagning för automatisk databehandling m. m. Utskottet konstaterar nu iföreliggande belänkande alt propositionen i sina huvuddrag bygger på vad DALKföreslagit men med en annan lagteknisk lösning. Två ändringar föreslås i tryckfrihetsförordningen. Degäller dels att begäran atl få avskrift eller kopia av allmän handling skallbehandlas skyndsamt, dels rätten till anonymitet. Dessa ändringar är intesärskilt inriktade på ADB-upptagningar utan lar sikte på alla typer av allmännahandlingar - det vill jag särskilt framhålla med anledning av vad sade i sitt anförande. Från utskottets sida anser vi att det ärvärdefullt att dessa tvä frågor nu regleras i gmndlag. De regler som mera direkl lar sikte på ADB-behandlinginförs i sekretesslagens 15 kap. Även om det kan hävdas att gällandelagstiftning, som utskottet skriver, i hög grad är avsedd att tillgodoseoffentlighetsintres-set, är def enligt utskottets mening viktigt att de problemsom ADB-upptagningar i detta hänseende ger upphov fill ställs i förgrundengenom särskild lagstiftning. Utskottet konstaterar därför att propositionenfyller ett viktigt behov vid den fortsatta utbyggnaden av myndigheternasADB-system. Följaktligen avvisar utskottet de motioner som med anledning avproposifionen väckts från vpk-gruppen och av i . De två avslagsyrkandena utgår från helt olikauppfattningar om propositionens förslag. Låt mig först något kommentera vpk-motionen. Den utgårifrån att de föreslagna reglerna inle är tillräckliga och att de befästeruppfattningen atl ADB-uppgifter till sin natur är skilda från andra offentligauppgifter. Vidare lämnas synpunkter pä lagtextens formulering. Utskottefs uppfattning och även propositionens är inte densom påstås i vpk-motionen. Tvärtom har utskottet uttalat att det är viktigt attoffentlighetsprincipen kan tillämpas fullt ut. De föreslagna lagreglerna innebär att myndigheternasuppmärksamhet kommer att inriktas pä atf fillgodose tryckfrihetsförordningenskrav i framfiden. Def är infe bara lagreglerna som kommer att bidra till dettaulan även förslaget om att myndigheterna skall få bättre information änhittills om vilka regler som gäller och om hur dessa skall tillämpas päADB-upptagningar. Jag vill med anledning av vad sade om attbyråkratin sätter upp hinder konstatera, att följden av vpk:s avslagsyrkande påpropositionen väl måsle bli att byråkratin får möjligheter att fortsätta altsätta upp hinder! Detta med sekretess är inte heller så enkelt. Man kan ioch för sig diskutera sekretesslagstiftningen och vad som skall varasekretessbelagl eller inte, men del är inte föremål för debatt och övervägandei dag. Men det är farligt atl gå en sä generell väg som jag uppfattade att JörnSvensson tyckte atl vi skulle göra - all vi skulle separera offentliga ochsekreta uppgifter. myndigheterna, med hänvisning lill alt de uppgifter manfår fram på en terminal inle är offentliga, underlåta all enligl sekretesslagenpröva utlämnandet av sekretessbelagda handlingar. Det finns ju handlingar somär sekretessbelagda men som kan utlämnas efter prövning. Om man bara gör enteknisk uppdelning kan prövningen komma i bakgrunden. När det gäller rådgivning och information till myndigheteranför statsrådet i proposifionen att han inte nu vill ta ställning till vilkenmyndighet som skall åläggas ansvaret att vara rådgivande organ. Valel stär i förstahand mellan statskontoret och datainspektionen, framgår det av propositionen.Utskottet har inte haft anledning att ta ställning i denna fråga men anser detangeläget att regeringen lar ställning till vilken myndighet som skallanförtros denna uppgift. Utskottet ifrågasätter också med hänsyn till de skildakompetensområden som de två nämnda myndigheterna har om inte bådestatskontorets och datainspektionens kunskap och erfarenhet bör tas i anspråk. I propositionen tas också upp frågan om hur tryckfrihetsförordningensbegreppsapparat fungerar i förhällande till ADB. Under remissbehandlingenpekades på atf de begrepp som används när det gäller offentHga handlingar -inkommen, upprättad och expedierad - ofta får en annan praktisk innebörd när detillämpas pä ett ADB-medium. Regeringen har uppdragit åt institutet förrättsinformatik vid att utföra en vetenskapligundersökning rörande tillämpningen av offentlighetsprincipen vidmyndigheternas användning av ADB. I den socialdemokratiska motion som har väckts medanledning av propositionen föreslås att yttrandefrihetsufredningen skall fädelta uppdrag. Vi har emellertid i utskottet enhälligt kommit fram till attförst skall uppdraget till slutföras, och därefter bören parlamentariskt sammansatt utredning värdera resultatet och eventuelltframlägga förslag. Detta ges regeringen till känna, liksom vad som har sagts omangelägenheten av en uppföljning frän statsmakternas sida av utvecklingen päADB-området från i första hand offenllighetssynpunkt. Därmed tillgodoses ävenett yrkande i den socialdemokratiska motionen. Slutligen finns det en reservalion vid utskottetsbetänkande av i . Han har visserligen inte yrkat bifalltill den, men låt mig ändå kommentera den på ett par punkter. Den första punkten gäller möjligheten atf via terminal fåtillgång till sekretessbelagda handhngar. Enligt uppfattningskulle det inte gå atl upprätthålla sekretessen om vem som helst får möjlighet atlmanövrera myndigheternas terminaler. Låt mig citera en del av 10 § isekretesslagen i den föreslagna lydelsen, som ger just det skydd somreservanten frågar efter: "Sädan skyldighet" - alltså att myndighetenskall bereda enskild lillfälle att själv använda terminal - "föreliggerdock inte, om sökanden därigenom får tillgång till upptagning som inte ansessom allmän handling hos myndigheten eller om hinder möter på grund avbestämmelse om sekretess. Offentlighetsprin -cipen och ADB på grund av fara för förvanskning eller förstöring ellerav hänsyn till arbetets behöriga gång." tog upp frågan om skillnaden mellan datoroch terminal. Jag vill då påpeka att det i detta sammanhang också finns enskillnad mellan terminal och terminal. Utgångspunkten är ju atl man inle skallfå förvanska eller förstöra. Är det då en terminal som medger uppdatering,finns det också möjlighet aff lägga in uppgifter eller förändra uppgifter. Denföreslagna skrivningen i 10 § medger infe någon sådan rättighet. Den andra punkten i reservationen som jag vill peka pä äratt man av tryckfrihetsförordningens 2 kap. 13 § inte kan dra den slutsats somreservanten drar. Myndighet kan som en serviceåtgärd lämna ut enADB-upptagning, men den har inte skyldighet att göra det. I detta fall gällerdet magnetband, skivminnen etc. 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen gör iövrigt ingen skillnad mellan traditionella handlingar och uppgifter som kanuppfattas endast med tekniska hjälpmedel. Vad slutligen gäller integritet och sekretess i övrigt,vilkel berörs i reservationen och det särskilda yttrandet från utskottetsövriga moderater, vill jag hänvisa till att förutom sekretesslagen gällerspecifikt för datatekniken att integriteten också skyddas genom datalagen. Med del anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. 121JÖRN (vpk); Detta anförande av utskottets talesman vardet mest avslöjande beviset på atl vad jag har sagl är riktigt. Dennya lagstiftningen fyller ett viktigt behov, säger . Ja visst, dethar jag också förstått. Den fyller nämligen det behovet att skyla över att deti åratal har förekommit en grundlagsstridig praxis när det gäller allmänhetenstillgång fill databaserade offentliga uppgifter. Man har inskränkt denrättigheten och brutit mot grundlagen. Def skall täckas över genom att den nyalagen skall låtsas som om den rättigheten aldrig har funnits. detta påstående att rättigheten aldrig har funnits. Jag förstår givetvis att lagstiftningen fyller ett myckelviktigt behov när det gäller aff skydda justitieministerns person. Han har ju iegenskap av kammarrätfspresident vägrat människor deras grundlagsenligarättighet. Det får man naturligtvis inte låta en så hög ämbetsman som en justitieministerkomma till last. Därför måste lagstiftningen ge sken av att han hade rätt.Därför måsfe även regeringsrätten anföra en falsk grund för sitt beslut, närden påstår atf man infe får manövrera fritt i terminaler, medan i själva verketde förarbeten som åberopas handlar om dalamaskiner och uttryckligen endast omdatamaskiner. De nämner inte terminaler. Del är avslöjande att nu inte vägarkommentera mitt påpekande om att regeringsrätten i sin dom har talat omterminaler, medan de förarbeten man åberopar endast talar om dalamaskiner. Nuförsöker Kindbom komma ifrån detta genom att säga att det finns skillnadermellan olika terminaler. Det finns sädana som enbart är söklerminaler ochsådana som man kan använda för alt ändra i uppgifterna. Ja visst,men det borde i sin situation och även konstitutionsulskottel förlänge sedan ha kunnat åtgärda. Det är nämligen mycket enkelt. En terminal kanspärras enbart för sökning. Det skedde för inte så länge sedan när det gälldekammarrätten i , nämligen . Där gjorde man det somnumera justitieminister borde ha gjort redan såsom kammarrättspresidentför att säkra allmänhetens tillgång till uppgifterna. Jag har här tör var ochen alt läsa handlingen med begäran om att man skulle spärra denna terminal. Denhandlingen visar atl det egentligen hade varil mycket enkelt att undanröja allade påstådda hindren för elt fritt sökande. Det mest avslöjande är emellertid atf nu görsig till tolk för utskottet i ett annat falskt påstående, som är ägnat altdirekt undergräva respekten för grundlagen. Han påstår nämligen att dethittills inte skulle ha funnits någon rätt för allmänheten alt fritt söka idatabaserat material via terminal, förutsatt atf eft betryggande sökande renttekniskt kunnat ordnas. Jag skall då be att fä citera vad beslöt påjustitieminister tid. Departementschefen uttalade då; "De offentliga organens verksamhei är något som angåralla medborgare. Det är därför i eft folkslyrt samhälle ofrånkomligt, attmyndigheterna lämnar medborgarna en vidsträckt information om sitt arbete. Attså sker är emellertid inte detsamma som aff en offendighetsprincip råder i samhället.Delta innebär något mera, nämligen att den offenfliga verksamheten ligger öppenför medborgarna och de nyhelsförmedlande organen pä sådant sätl atl dessa kaninhämta upplysningar i skilda angelägenheter efter eget val, oberoende avmyndigheternas informationsgivning." har alltså för flera årsedan fastslagit den fria sökningsräff som påstår inte harexisterat. som jag förmodar har varit med om att ta ställningtill proposition 1975/76:160 förnekar nu att har fattat något sådantbeslut. Han förnekar att den fria sökningsrätten finns. Ett sådant påstående äremellertid orimligt, ty def skulle innebära att man hade en annan princip ochett annat sätt att tillämpa grundlagen när def gäller datahandlingar än man harnär def gäller pappershandlingar. Eftersom databaserade uppgifter infe sä atfsäga är jämförbara med pappershandlingar rent praktiskt, måste alltså den friatillgången till pappershandlingar och deras innehåll ersättas med den friasökningsrälten dä uppgifterna finns på skärmen och inte i form avpappershandlingar. Det är en fullständig självklarhet att den friasökningsrätten enligt grundlagen har existerat. Det är bara det attdatasystemen i förvaltningen felaktigt har byggts upp på ett sådantsätt att offentlighetsprincipen har inskränkts. Detta visar ocksä fältundersökning. Han har besökt myndighet efter myndighet, och dethar visat sig all dessa myndigheter inte förstår offentlighetsprincipen. De harinte något begrepp om vad denna princip innebär, och de vägrar gång på gång densökande medborgaren hans självklara grundlagsenliga rättigheter. De vet inlevad offentlighetsprincipen handlar om. Del som är sä betänkligt är allförvaltningen genom datasystemen och i sitt handhavande av dem agerar på eft sådant sätt atf de sänkeroffentlighetsprincipens nivå, och detta står i strid med beslutet. Det är dettaman försöker förneka, och man försöker skyla över dessa saker genom atf påståatt rätlen alt fritt söka via terminal inte har existerat. Det hela är etl gigantisktsätt att försöka rentvå byråkratins missgrepp och justitieministerns missgreppnär det gäller offentlighetsprincipen. 122 i (m); Jag vill gärna till säga att deövningar vi fick vara med om pä i och denföredragning vi hade från datainspektionen har övertygat mig om atfsvårigheterna att separera sekreta och öppna uppgifter i "blandat"material är mycket stora. Man var pä inte särskilt imponeradav den föreslagna utformningen av 15 kap. 10 § sekretesslagen, och jag fick enbestämd känsla av att man förutsåg alt ett genomförande av denna lagstiftningskulle kunna förvandla kontor till en ytterst intressantinformationscentral för dem som vill snoka i andra personers enskildaangelägenheter. Enligt mitt sätt att se måste man i varje fall när detgäller personregister hålla sig till utskriften, eftersom gällande lagstiftningföreskriver att sekrelessprövningen i sista hand skall ligga vid utlämnandet.Det går ju inte att förlägga någon sådan prövning till en av allmänhetenmanövrerad terminal, utan prövningen måste ske genom en handling sommyndigheten kan läsa och därigenom förvissa sig om atf det är en öppen handlingsom får lämnas ut.