prot · G509103 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:103 Omåtgärder för att förbättra arbetsmarknadssituationen i 1 § Justerades protokollet för den 12 innevarande månad. 2 § Svar på fråga 1981/82:291 om åtgärder för attförbättra arbetsmarknadssituationen i har frågat mig om vilkakonkreta åtgärder regeringen är beredd vidta som kan förbättraarbetsmarknadssituationen i . Bakgrunden till frågan är att ABOskarshamns varv med ca 650 anställda gick i konkurs . Även andraföretag i har problem och har varslat om uppsägning. Jag har uppmärksammat den oroväckande utvecklingen påarbetsmarknaden i , varv begärdes ikonkurs, uppdrog jag därför åt landshövding att fr, o, m, den 15januari 1982 t, v, biträda industridepartementet med vissa arbetsuppgifter, Iuppdraget ingår, förutom att bistå konkursförvaltaren i AB varvskonkursbo, även att undersöka olika möjligheter att lösa sysselsättningsproblemeni och ge förslag till indu-strietableringar inom regionen.Arbetet skall bedrivas i nära kontakt med i regionen verksamma industrier,berörda länsmyndigheter, samt fackligaorganisationer. Experter och sekreterare har utsetts att biträda landshövdingEric Krönmark i arbetet. Jag avvaktar nu synpunkter och förslag från landshövdingKrönmark, 2BIRGER ROSQVIST (s): Jag ber att få tacka industriministern för svaret. Den fråga som jag har ställt till industriministern kangärna betraktas som ett nödrop från . Den situation som vi så hastigthar råkat in i är mycket svår. Vi är i kommunen beredda att själva ta i medallt som står till buds. Vi är beredda att improvisera, och vi har en envisinställning att inte ge upp. Men även med detta klarar vi inte upp situationenutan hjälp utifrån. Om åtgärder för att förbättra arbetsmarknadssituationeni Det ärdärför som jag har ställt min fråga. Vi hade, med den anda och det liv som finns i näringsliveti , till för bättre fart i industrin och bättresysselsättning än på många andra håll i landet. Sedan började det komma problemi viss omfattning. Och har mycket rasat - hastigt och brutalt.Varvet, med 620 anställda, har kommit på obestånd, och samtliga är uppsagda. LM avser att lägga ned sin fabrik i . Där försvinner 380jobb. Detta gör 1 000 personer i ett slag. Men inte nog med det - flera andraindustrier permitterar, inskränker produktionen och kör med reduceradarbetstid. Om alla varsel träder i kraft, kommer vi att ha enarbetslöshet på i kommunen. Situationen i länet i övrigt är långt ifrånljus. Industriministern har filisatt en rekonstrukfionsgrupp förvarvet - och det är bra. Varvet är mycket viktigt, inte minst för att ett stortantal små entreprenadföretag i egenskap av underleverantörer till varvet ärberoende av verksamheten där. Just beträffande varv vill jag härställa några frågor till industriministern. Anser industriministern det varaangeläget ur samhällets synpunkt att vi på ostkusten har kvar åtminstone ettvarv med kapacitet för bl. a. fartygsreparationer? Delar industriministern -mot bakgrund av att all varvsverksamhet i övrigt drivs i statlig regi - uppfattningenatt det kan vara positivt med något varv utanför Statsföretagsgruppen som ocksåkan lämna offerter på byggen och andra fartygsjobb? Vidare; Ingår det ilandshövding uppdrag att rädda varvet? Jag tror inte att det kan vararegeringens mening att varvsrörelsen bör upphöra, men eftersom det spekulerasså mycket är det bra om industriministern ger ett besked på den punkten. När det gäller är situationen för Oskarshamnsdel akut. Regeringen kan här medverka med ersättningsproduktion eller någonform av StatUga stödbeställningar, för att man eventuellt skallkunna få fram sysselsättning. Jag vill fråga om industriministern är beredd attmedverka i den delen. Jag delar i allt väsentligt av situationen, och jag noterar med tillfredsställelse att BirgerRosqvist karakteriserar insatserna och inställningen från kommunen och bygdensom envisa och att man inte tänker ge upp. Jag tror att man under sådanaförutsättningar och i förtroendefullt samarbete med de statliga myndigheternaockså skall kunna lösa problemen. Jag är med andra ord tacksam för dennadeklaration från sida. Jag skall också svara på de direkta frågorna. Är detangeläget med ett varv på ostkusten? Svaret är otvetydigt ja. Inte minst förfartygsreparationer är det angeläget att ha ett varv som fungerar på ostkusten. Är det positivt att det är ett privat varv? Svaret är ja.Vi behöver även på detta område en fortsatt konkurrens. Ingår uppgiftenatt rädda varvet i uppdrag? Uppdraget är attförsöka få en fortsatt verksamhet vid varven på en nivå där man kan hittaintressenter och ha utsikter till varaktig lönsamhet. Beträffandekompletterande beställningar eller upphandling som skulle vara riktade till L MEricsson för att förlänga överlevnaden av Oskarshamnsanläggningarna, är jagför dagen inte beredd att avge något omdöme. Vi har haft vissa kompletterandebeställningar utlagda till LM . Huruvida det är möjligt att gå vidarepå den punkten är närmast en fråga för . AnL 4 (); Jag tackar industriministern för de positiva svar han gav pä de frågorjag ställde. Jag vill komplettera med ytterligare några synpunkter. Detförsta varslet från varvet träder snart i kraft, och de anställda där nerekänner självfallet oro. Så fort något annat jobb erbjuds - det kan vara långtifrån , på andra håll - är det den förnämsta arbetskraften, som äreftertraktad, som först försvinner. Därför behövs det snara besked om hur detblir med driften vid varvet i fortsättningen. Jagvill fråga industriministern: Om det nu kommer förslag från rekonstruktören,landshövding , är man då inom industridepartementet beredd attsnabbt handlägga dessa frågor? Det kommer att hasta med besked om de åtgärdersom behöver vidtas när förslagen framställs. Det är alltså synnerligennödvändigt att vi får en snabb handläggning, för att varvet inte skall komma ien djup svacka som det sedan blir ännu svårare att arbeta sig upp ur. Vi har högsta beredskap för att ta tag i de propåer som kan komma. Jagvet att det pågår sonderingar, och vi väntar besked från landshövding . Överläggningen varhärmed avslutad. 3 § Svar på frågorna1981/82:304 och 306 om sysselsättningen i malmfältskommunerna har med anledning av att aviserat storapersonalminskningar frågat mig följande: När nu industriministern säger sig vilja avhjälpamalmfältskommunernas problem med arbetsmarknadspolitiska åtgärder - vart hardå regionalpolitiken tagit vägen? Var tinns de mäktiga arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som dels förmår avhjälpa nuvarande stora svårigheter påarbetsmarknaden, dels kan Om sysselsättningen i malmfältskommunerna sättas inmot den oöverskådliga ökning av problemen som LKAB-styrelsens planer innebär? Vilken rollspelar nu den av industriministern tillsatta malmfältsutredningen? Vad fär för konsekvenser för det arbete som lagts ned i den mineralpolitiskautredningen? har rried anledning av beslut attvarsla om uppsägningar frågat mig följande; Vilkamöjligheter ser industriministern att mildra verkningarna av detta beslut? Kommerindustriministern att vidta några åtgärder? Jag finnerdet lämpligt att besvara dessa frågor gemensamt. Situationen i är till stor del orsakad av deninternationella, och framför allt europeiska, krisen inom stålindustrin. Vidarehar naturligtvis tillkomsten av nya producenter med låga produktionskostnaderhaft en avgörande betydelse. Det finns ingen annan väg framåt för järnmalmsverksamheteninom än att på ett effektivt sätt tillfredsställa kundernas krav vadgäller såväl pris som kvalitet. Detta har stått klart , och såvälde många riksdagsbeslut som fattats beträffande företaget somLKAB:s egen planering är inriktade på att tillgodose dessa krav. Både EivorMarklund och vet att vi satsat stora belopp för attskapa förutsättningar för en rationell produktion. I sina strävanden att effektivisera verksamheten harledningen för nu sett sig tvingad att inleda förhandlingar om varselgällande friställning av 900 anställda. Det ställer den samlade politiken infören stor utmaning i hela och självfallet framför allt i ochGällivare kommuner. Statens mål för del är att skapa en sådaneffektivitet och konkurrenskraft att malmverksamheten blir tryggad. Det ärendast genom en lönsam verksamhet som arbetstillfällena långsiktigt kantryggas. Målet för samhällets insatser i regionen är att differentieranäringsliv och arbetsmarknad i och så att sårbarheten minskaroch den ekonomiska och sociala grundvalen tryggas för människor i dessakommuner. Kostnaderna för transporterna på utgör en stordel av de totala kostnaderna för . Statsmakterna har beslutat omett stöd till SJ för att minska transportkostnader. Regeringen skallåterkomma till i denna fråga. När det gäller regionalpolitiken kan vi konstatera attmalmfältskommunerna prioriterats högre än någon annan del av landet. SåvälKiruna som är placerade i det stödområde där man kan få det högstastödet, och de föreslås i regeringens avgivna förslag beträffanderegionalpolitiken få samma inplacering också . Därtill föreslårregeringen, som ett nytt regionalpolitiskt medel, att arbetsgivaravgiften sänksi , , och kommuner . Ettnytt statligt industricentrum föreslås i . Ett särskiltNorrbottenspaket på 150 milj. kr. ingår i propositionen. I är ettkommunalt industrihus för företag med verksamhet vad gäller kvalificeradtjänsteproduktion aktuellt På grundval av satsningarna på rymdverksamheten och ettomfattande internationellt samarbete är ett s. k. fjärranalyscentrum underplanering i , Just har verksamheten i SIGA:s enhet i Kirunastartats på allvar, och har således sedan flera årprioriterats i regionalpolitiken. Stöd i den omfattning som regeringen nuaktualiserar har emellertid aldrig någonsin gått till de båda kommunerna. Vadsom nu skett i föranleder att vi intensifierar ansträngningarna bl. a. närdet gäller lokaliseringsområdet, produktsökning, företagsutveckling,nyföretagsinsatser etc. De regionalpolitiska insatserna som jag angivit i dettasvar liksom exempelvis det nordiska samarbetet på och detbilaterala svensk-norska samarbetet pekar på en regeringspolitik som är alltannat än inakfiv. Jag vill också understryka att det finns och kommer attfinnas ekonomiska resurser att stödja alla projekt som kan ge långsiktigtlönsam produktion och varaktig sysselsättning i malmfälten. Vad arbetet främstmåste inriktas på är att få fram sådana projekt. Ett aktivt arbete med att tafram projekt pågår i kommunerna, i länet och inom . Att få fram varaktiga ersättningsarbeten tar dock tid, ochdet är därför nödvändigt att också gå in med kraftfulla arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för att snabbt möta de problem som uppstår. Det finns emellertid ingensom helst motsättning mellan insatserna på det regionalpolitiska området och dearbetsmarknadspolifiska åtgärder som krävs i den akuta situation som vi nu stårinför. Tvärtom kräver en socialt ansvarsfull politik att det finns ett samspelmellan dessa politikområden. Ytterst är det naturligtvis fråga om attlångsiktiga lösningar tar tid. - där ju och är ledamöter- skall enligt sina direktiv utarbeta ett program förutvecklingen på . Enligt vad jag inhämtat från utredningen ärarbetet inriktat på att vara avslutat . De mer näraliggande problemenmåste emellertid enligt vad jag redan sagt hanteras av gängse arbetsmarknads-,regional- och näringspolitiska organ. Vad slutligen gäller fråga om denmineralpolitiska utredningen kan jag säga att vissa av utredningens förslag tasupp i den mineralpolitiska propositionen, som regeringen förelade den8 mars. Det gäller bl. a. prospektering, lagstiftning och myndighetsorganisation.Dessa förslag påverkas inte av planer på en nedskärning av antaletanställda. den 22 inars 1982 Om sysselsättningen i malmfältskommunerna AnL 7EIVOR (vpk): Jag tackar industriministern för svaret,främst kanske därför att det är så pass utförligt. Jag borde egentligen hainterpellerat för att få tid på mig att kommentera innehållet ordentligt. Men åandra sidan var frågorna så pass angelägna, att jag tyckte att det var bra medsnabba besked, om man nu kan tala om sådana. Mina frågor är givetvis föranledda av samma sakförhållandesom det som journalisterna haft som bakgrund när de talat med underveckan - Om sysselsättningen i malmfältskommunerna det vet viatt många journalister har gjort -, nämligen LKAB-ledningens för tio dagarsedan offentliggjorda planer på personalminskningar vid förvaltningarna iKiruna och . Min första fråga är ställd mot bakgrunden av att detkanske särskilt i det här huset har talats så mycket om regionalpolitikensbetydelse för att åstadkomma balans i fråga om tillgång till arbetstillfällenmellan olika delar av landet. När då industriministern som svar på frågoromedelbart efter meddelandet om uppsägningarna sade att arbetsmarknadspolitiskaåtgärder skulle sättas in, tog jag det som en bekräftelse på attregionalpolitiken verkligen grundligt har misslyckats. När nu industriministerni sitt svar säger att och har prioritet i regionalpolitikenoch dessa orter trots detta har det så besvärligt som de har det , så att detöverallt utan överord talas om katastrof, då finns det anledning att säga attregionalpolitiken har misslyckats. Vidare har jag sett detta som ett uttryck för att man iregeringskansliet alltjämt inte har annat än brandkårsutryckningar att ta tillnär det verkligen gäller. Extra resurser mäste tas fram, har sagt inågon intervju. Men resurser har ju behövts och krävts så . Jagföreställer mig att de som arbetar på arbetsförmedlingen i tar sig förpannan när de hör sådant tal. För de har ju redovisat ständigt växandearbetslöshetstal, och de har ställt krav på åtgärder. Resursernahar inte räckttill. skall de plötsligt räcka till, både för redan befintliga stora behovoch dessutom för de behov som uppstår om - jag understryker om - LKAB-planernaförverkUgas. Undrar industriministern på att både jag och hundratalsarbetslösa i malmfälten tvivlar på dessa möjligheter? Att tvivlet är välgrundatframgår inte minst av uppgifterna att AMS krävde250 milj. kr. för beredskapsarbeten i syfte att förbättra sysselsättningen iNorrbotten. var regeringen färdig med att besluta om 5 milj. kr. Ommalmfälten fick dessa 5 milj. kr. skulle det ändå inte räcka till. Var harindustriministern resurserna? 8 EVAWINTHER (fp): Jag skall be att få tacka industriministernför det långa och utförliga svaret. För litet - i början avdecember 1980 -diskuterade vi malmfältens framtid här i kammaren. Dådiskuterade vi framtiden - skall vi diskutera verkligheten, verklighetenjust . beslut om att inleda förhandlingar för att varsla900 personer kom som en chock, detta trots att vi är många som vetat om attföretaget haft en viss övertalig personal. Arbetet med organisationen för särskilda projekt- OSP -och förtidspensioneringen tillsammans med permitteringar och den s, k,naturliga avgången trodde vi skulle klara den neddragning av personalen somvar nödvändig, detta tillsammans med LKAB-ledningens optimistiska uttalandenatt företaget 1983-1984 borde gå utan föriust. Men vi lever ju inte isolerat. Kunderna hämtar intekontrakterad malm, och lagren ökar. Den pelletiserade malmen har inte hellernågon åtgång. När ett företag sugits ut på det sätt som hänt med ,då har företaget naturligtvis inga egna resurser eller reserver. Läget i dagberor dels på underlåtenhetssynder och misstag både från företagets och frånstatsmakternas sida, dels på lågkonjunkturen och den strukturomvandling somförekommer inom stålindustrin, Men jag skall inte uppehålla mig vid det justnu, står vi inför hotet om varsel för totalt 900 personer inom , deflesta i malmfälten - för del närmare 600 personer. Och det med enarbetsmarknad som går på lågvarv: ungefär 1 600 kvarstående arbetslösa iKiruna, nästan Uka många i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Till detta kommerom några månader ungdomarna från och gymnasieskolan. Det är nu vi skulle behöva den differentieradearbetsmarknad som är ett måste om malmfälten skall överleva. När vidiskuterade detta förra gången sade industriministern så här; "Dessutom måste enligt min uppfattningmalmfältskommunernas invånare få en klar deklaration från statsmakternas sida,att oavsett vilken kapacitetsnivå som gruvrörelsen kan få börsamhället vara berett att vidta sådana åtgärder att sysselsättning och boende imalmfältskommunerna kan säkras- även om det kommer att kräva mycket betydandeinsatser av samhället," Stårindustriministern fast vid det uttalandet även ? Jag har ställt min fråga mot bakgrund av det behov av ettsnabbt besked om medel för olika insatser som är en nödvändighet, om vi skallklara den situation som vi har hamnat i. Industriministern har i sitt svar redovisat insatser förGällivare och , och jag hoppas verkligen att lokaliseringssamrådet kommeratt ge resultat. Jag skulle vilja tipsa om att verkstadsmekanisk industri kanvara en bra företagsamhet i , Man är duktig på det - det finns många småbra verkstäder där. Om sysselsättningen i malmfälts-kommunerna Jag ber om överseende för att mitt inledandesvar blev för långt. Jag hade i hastigheten förväxlat grunderna för fråge- ochinterpellationssvar. Jag skulle vilja säga till beträffandehennes synpunkter på regionalpolitiken, att regionalpolitiken är någonting somvi arbetar med permanent och långsiktigt för att säkra en regional balans. Därhar vi höjt ambitionerna. När det gäller har vi under de senasteåren verkligen satt in kraftåtgärder för att differentiera näringslivet, föratt minska beroendet av konjunkturkänsliga basnäringar. Ambitionerna har alltsåhöjts. Att sänka arbetsgivaravgiften i malmfältskommunerna är ju enväsentiig ambitionshöjning. Arbetsmarknadspolitiken får man ta till närkatastrofsituationer uppstår, när den långsiktiga politiken temporärt inte hargett avsedd effekt. Det är därför jag hänvisar till att de här problemen måste Om sysselsättningen i malmfältskommunerna lösas medarbetsmarknadspolitiska medel, även om det inte får innebära att detlångsiktiga arbetet med att skapa ett differentierat näringsliv och skapaförutsättningar för en långsiktig överlevnad i malmfältskommunerna slappas. Jag vill gärna instämma i vad sade, att vibehöver fortsätta arbetet med en differentierad arbetsmarknad. Arbetet har pågåttnågra år. Det måste intensifieras, som den regionalpolitiska propositionenvisar. Jag vill på fråga svara,att åtgärderna föratt säkra en långsiktig överlevnad i malmfältskommunerna och skapa endifferentierad marknad för utveckling av näringslivet enligt min uppfattningmåste gå vidare och intensifieras. Jag ber att få hänvisa fill denregionalpolitiska proposition som nu har på sitt bord. 10 (vpk): Regionalpolitik är någonting som man arbetarmed permanent och långsiktigt, säger industriministern . Ack ja, om det ändåvore så - eller om det hade varit så, kanske jag skulle säga, för då hade viinte behövt diskutera sådana här katastrofsituationer i . Då skulleman för länge sedan ha satt in de åtgärder som det nu självfallet är heltriktigt att hänvisa till, att det krävs en breddning av näringslivet. Ja visst,det har vi sagt . Det är klart att jag i det fallet har en avundsvärdposition genom att jag kan säga att vi från mitt partis sida krävt dettaoavsett vilka som sutfit i kanslihuset. Vi har påvisat hur vansinnigt det äratt man så helt hänger upp två kommuners situation, två kommuners hela framtidoch hela liv på ett enda företags utveckling. Men låt oss ändå stanna vid detta enda företag. NilsÅsling har på intervjufrågor svarat att det inte handlar om pengar, det handlarom lönsamma projekt. Vet att projekt som gäller t. ex. jordartsmetaller,järnsvampstillverkning och - för att ta det som vi har talat om så många gånger- konstgödselframställning inte är lönsamma? Varifrån har i så fall de uppgifterna? säger alltså att det inte handlar om pengar.Men skall inte få mer pengar än de har fått . Hur skall man dåkunna utveckla de här projekten som kanske kan bli lönsamma, som kanske kan blidet som skapar malmfältskommunernas framtid? Det är frågor, , somsäkerligen mänga fler än jag är intresserade av att få svar på. 11 (): Jag är glad över att industriministern sägeratt det är viktigt att driva arbetet för ett mer differentierat näringsliv iNorrbotten vidare. Vi kan vara överens om att måste bli lönsamt. Men omdet måste gå därhän att en del av de anställda måste lämna företaget, vill dåindustriministern medverka till att det sker genom en mjuk övergång?Industriministern har bl. a. i radiointervjuer sagt att malmfältsborna numåste ta saken i egna händer då det gäller att skaffa jobb. Det stämmer kanskeinte precis med det industriministern sade om samhällets ansvar. Men det finns faktiskt en hel del förslag från bådeGällivare och till projekt som man kan satsa på. En hel del har redovisatsför industridepartementet, och jag förutsätter att industriministern har tagitdel av förslagen. Det är bl, a, projekt som stöder framtida järnmalmsverksamheti form av tidigarelagda investeringar, det är mineralprojekt utanförjärnmalmsområdet, och det är satsningar inom torvområdet. Detta skulle gejobb, men det behövs pengar för ändamålet. Kommer man att få det? Regioninvestbehöver pengar till Maskin för utveckling aveltrucken. Hur går det med pengar till det? Får man inga pengar för dettaändamål blir det varsel för ett tiotal personer också i det företaget. Enutveckling av en eltruck borde vara en framtidssatsning. iMalmberget kan vara en bit som breddar och ger fler arbetstillfällen. Många kirunabor lär sig just nu något omföretagandets villkor, och någon av de idéer som finns kanske kan ge en braprodukt. I det här sammanhanget lär det ha diskuterats om något som heterKirunalån 1 och 2. Jag undrar om industriministern vill avslöja något om vaddet skulle kunna innebära. Låt mig avslutningsvis säga att regeringen har satsatmycket på , ca 12 miljarder . har fått över 4miljarder. Men vi måste försöka hålla ut ett tag till, vi får inte ge upp. Vimåste satsa litet till för att behålla de jobb som är hotade. Jag vill som bakgrund till den här debattencitera vad näringsutskottet sade om ;s finansiering. Utskottetsade där att man delar "regeringens uppfattning att företagsekonomisklönsamhet är den enda garantin för en långsiktig överlevnad avjärnmalmsrörelsen i och ". Det är detta uttalande, somriksdagen har ställt sig bakom, som är vägledande för vårt agerande när detgäller situationen i . Det är det som motiverar att jag har sagt att detinte går att anslå mer pengar till . De åtgärder som skall till är attalternativ verksamhet byggs upp utanför LKAB-rörelsen, och i den mån man intelyckas med detta får arbetsmarknadspolitiska insatser sättas in. Här har förts en diskussion av och andra omvad en mjuk övergång innebär. En mjuk övergång kan inte innebära annat än samlar samhällets resurser utan att ge efter på de direktiv som riksdagenhar gett beträffande ;s lönsamhet. Om sysselsättningen i malmfältskommunerna 13EIVOR (vpk): Jag skulle naturligtvis kunna redovisa t. ex.de fackliga organisationernas inställning till vad som skall göras för att LKABskall bli lönsamt. Men det väger naturligtvis inte lika tungt vidindustriministerns bedömning som näringsutskottets uppfattning gör - detförstår jag. Men låt mig gå tillbaka till det här med utredningen - jaghann inte ta upp det i mitt förra inlägg. Min fråga i det fallet var kanskeformulerad i en känsla av uppgivenhet. Hur det nu än är med detta, omindustriministern var Om sysselsättningen i malmfälts-kommunerna informeradeller inte om planer, så är det i alla fall säkert att utredningen intevar informerad - bortsett från dess ordförande förstås. En utredning borde väländå, tycker jag, få veta att förutsättningarna för arbetet kan komma attändras så avsevärt som det här är fråga om - i varje fall om ambitionen är attutredningen skall uträtta något väsentligt. Men det kanske inte är det. Detkanske är med den här utredningen som med den mineralpolitiska utredningen. hade ju åtminstone i sitt betänkande en del som man kan ta fastapå, men i propositionen finns det verkUgen inga konkreta besked. AnL 14 (): Jag håller med industriministern ochnäringsutskottet om att företagsekonomisk lönsamhet är ett måste.