prot · G50935 · 1981-12-31 00:00:00 — Självfallet skall man bygga efter allakonstens regler när man bygger nytt, men också då får man ta hänsyn till deekonomiska förhållanden som vi lever i. Men del är bra att man kan vara litetmer öppen än framför allt när det gäller att utnyttja gamla lokalersom tidigare använts för något annat. Som liberal är jag principiell anhängare avdecentralisering, att man flyttar besluten närmare dem som är berörda. Men detär klart att vi rikspolitiker uppträder på det sättet att vi sägeross gärna vilja ha lokal självbestämmanderätt på alla områden bara inte i justde frågor som vi själva sysslar med. Där vill vi gärna vara med och styra. Jagharverkligen arbetat för att man skall få fastare kvalitetsnormer för framför alltpersonaltäthet och gruppstorlekar inom barnomsorgen. Jag tycker fortfarande attdet är viktiga saker. Men jag måste erkänna att det är viktigare att mankan förändra och utveckla verksamheten. I dagens situation, med de stora behovoch de begränsade resurser som vi har, är delta viktigare än att vi frånstatens sida sätter upp detaljerade regler. Kvaliteten måste självfallet varabra, men vi måste i den här situationen sätta solidariteten med dem som väntari kön främst. Det är bland mycket annat den viktigaste jämställdhetsfrågan. Det är självklart att har ett ansvar.Socialministern har redan pekat på det. Det ansvaret följer avsocialtjänstlagen - ett ansvar för alt ge ut allmänna råd och ett ansvar förtillsyn. Regering och riksdag frånsäger sig inte heller sitt ansvar genom i dagens situation avstår från detaljerade regler. Men visar det sig attkommunerna inte lever upp till sitt ansvar med den frihet som de nu får, dåmåste naturligtvis frågan om kvalitetsnormer tas upp igen. Det följer avsocialstyrelsens ansvar enligt socialtjänstlagen,och det följer också naturligtvis av vårt politiska ansvar här i , I stort sett är statsbidragssystemet den enda punkt därutskottet inte är enigt, I övrigt har vi inte haft någon direkt kritik altrikta mot propositionen. Jag känner inte igen beskrivningen när någon kallarutskottsbetänkandet för en vidräkning med regeringen eller propositionen. Såläser inte jag den - det kan jag försäkra. Vad vi vill är att regeringen nuskall gå vidare, lägga fram en plan för utbyggnad till full behovstäckning ochlägga fram mål och riktlinjer för barnomsorgsverksamheten för diskussion här iriksdagen. Jag tycker inte att socialministern behöver uppfatta dettasom kritik ett enda dugg. Jag är övertygad om att hon uppfattar detta som ettstöd. Vi vet ju alla att var man än verkar, så är det konkurrens om resurserna.Jag skulle kunna tänka mig, utan att veta något närmare om det, alt det finnsen konkurrens inom regeringen om vad man skall få lägga fram för förslag ifortsättningen. Då tror jag att vi har gett socialministern ett bra stöd genomde uttalanden som vi har gjort i utskottet. Även när det gäller statsbidragsbestämmelserna är vi ilånga stycken ense i utskottet. Vi är ense om principen att stödet skall avseen viss andel av kostnaderna, alltså den s, k, procentprincipen, och vi är enseom att kommunerna skall ha en betydande frihet. Oenigheten gäller egentligenbara två punkter. Den ena är vilket underlag man skall ha för att beräknastatsbidragen - skall man ha hela barnomsorgen eller skall man låta vissadelar, framför allt deltidsförskolan, vara utanför? Den andra är procenttalet,dvs, hur många procent det skall vara. Jag är övertygad om att det i längden är omöjligt atthålla deltidsverksamheten utanför om man väljer procentlinjen. Det är omöjligtatt förklara varför just denna del av barnomsorgen inte skall få något stöd.Därför tycker jag att det är lika bra att bestämma sig för att ge stöd. Det kaninte sägas vara någon snedvridning när man låter alla verksamheter få sammastöd. Det är motsatsen till snedvridning. När det gäller procenttalet vill jag för dagen nöja migmed att citera vad ulskottet säger i betänkandet. Vi skriver: "Utskottetkonstaterar att regeringen i propositionen (s. 36) anger att statsbidragetsnivå bör bestämmas utifrån den kostnadsfördelning som föreligger mellanstat och kommun och att det skall göras en utvärdering av det nyabidragssystemet." Vidare säger vi: "I propositionen (s. 36) uttalas att, sedaneffekterna och erfarenheterna av det nya bidragssystemet kan överblickas,bidragsnivån kan behöva omprövas med hänsyn till såväl utvecklingen avkostnaderna för verksamheten som den statsfinansiella situationen samt allmännakommunalekonomiska överväganden. Utskottetvill framhålla att man därvid särskilt bör bedöma vilken effekt spärregeln-- haftoch om det finns behov av denna. Även i övrigt bör konsekvensernaav de nya reglerna övervägas, bl. a. såvitt avser effekterna för kommuner somredan nu har en väl utbyggd omsorg på heltid," Jag tyckerdet är viktigt att man pekar på detta med spärregeln. den delenav förslaget som jag är minst entusiastisk över, och jag tycker del vorevärdefullt, framför allt för att minska krånglet men också frånkvalitetssynpunkt, om man skulle kunna avstå från spärregeln. Jag hoppas attdet skall bli möjligt när man följer utvecklingen. Det sista somjag citerade knyter ju väl an till den motion som har väckt omatt studera effekterna för kommuner som har en väl utbyggd barnomsorg påheltid. är utskottet enigt om att de nuvarande reglerna skallfå gälla och att man skall få de nya reglerna . Det äringet underkännande av principerna i förslaget. Det är att ge kommunerna bättretid att anpassa sig till de nya reglerna som utskottets majoritet alltså heltställer sig bakom. Här talar man om katastrof och liknande. Det är klart att200 miljoner hit eller dit eller t. o. m. en något större summa på ett anslagpå 5,4 miljarder innebär ingen katastrof. Det ordet passar inte. Men för enenskild kommun kan ju verkningarna vara mera kännbara-det kan vi inte kommaifrån. Men då skulle jag vilja peka på en sak, nämligen den att då det görssådana här ändringar blir det ju för vissa kommuner bättre och för andra sämre,även om den totala ramen skulle vara oförändrad. När man diskuterar dettastirrar man sig ju blind på effekterna i just övergångsögonblicket. Man ser hurdet skulle bli vid helt oförändrad verksamhet, från till nästa. Men detär ju inte så man skall se på det hela. Här ger ju reglerna möjlighet altanpassa sig fill de nya förutsättningarna, att utnyttja sina resurser bättre.Vi har kommuner som t. ex. inte kan få stöd för alla platser, därför än en tredjedel av platserna efterfrågas bara på deltid. Kommunerna harsökt dispens, men regeringen har inte kunnat ge någon. Därför har reglerna överhuvud taget inte kunnat utnyttjas. Det finns också andra låsningar i detnuvarande systemet. Därför skall man inte bara räkna med vad som händer vidoförändrade förutsättningar. Här finns en möjlighet för kommunerna att arbetapå ett annat sätt. I utskottet har vi, och det är en liten nyhet, föreslagitatt man under det här året, då man väntar på nya regler, med initiativrättskall kunna ge dispens från tvåtredjedelsregeln, så att kommunerna på detsättet kan börja att anpassa sig efter nya förutsättningar. Jag började med att säga att det råderenighet om att barnomsorgen skall sättas främst när det gäller det lillautvecklingsutrymme som finns i kommunerna. Detta är en stor tillgång för allaoss som vill ha mer barnomsorg i det mycket kalla ekonomiska klimat som f. n.råder och som kommer att råda framåt när det gäller all kommunalverksamhet. Barnomsorgen skall sättas främst så länge det finns efterfrågan. Sålänge det finns föräldrar som vill yrkesarbeta och som inte kan få en brabarnomsorg för sina barn skall barnomsorgen också byggas ut. Det finns trots den politiska enigheten motstånd mot dettapå många håll. Man pekar på orättvisan mellan dem som får plats och dem sominte får plats. Man pekar på att inget stöd går till de familjer där barneninte är i barnomsorg, därför att en av föräldrarna är hemma. Som jag var innepå fidigare, finns det personer ute i kommunerna som granskar den härverksamheten mycket noga för att se om resurserna utnyttjas bra eller om det är frågaom slöseri. Jag tror att vi måste vara öppna för en diskussion. Vi som anseross företräda barnomsorgen måste också ha sinne för rimliga proportioner, närvi talar om ekonomin i sammanhanget. Vi måste erkänna att barnomsorgen harvarit en gynnad verksamhet i förhållande till andra. Gör vi inte det kan viinte vinna förståelse hos dem som företräder andra synpunkter och som talar förandra aktiviteter, när vi fortfarande kräver en ökning av resurserna. Jag yrkar bifall till utskottets förslag ialla delar och vill sluta med att betona, att trots att vi nu får en rättintensiv debatt om några punkter i förslaget, råder det en bred enighet om attbarnomsorgen i konkurensen om det kommunala resurserna skall sättas främstunder framåt. Och den enigheten skall vi slå vakt om. 13 () replik; har talat mycket omresursutnyttjande. Jag vill gärna säga att jag är beredd att instämma i mycketav vad han har sagt. Självfallet skall de befintliga resurserna utnyttjas såeffektivt som möjligt. Enligt min mening är det emellertid felaktigt att troatt ett effektivare resursutnyttjande skall kunna leda till så storabesparingar att de kompenserar de stora förluster som många kommuner gör, omdet nya statsbidragssystemet införs. Jag tycker dessutom att det finns lika stor anledning attdiskutera hur befintliga ekonomiska resurser skall utnyttjas . VadGabriel , liksom regeringen, talar för är ju att staten i delta lägeskall prioritera en verksamhet som är fullt utbyggd, nämligen den allmännadeltidsförskolan. Men frågan är ju om det inte är ännu nödvändigare attprioritera de befintliga ekonomiska resurserna till områden där det fortfaranderåder stor brist, nämligen barnomsorgs- och fritidshemsverksamheten. Om manvill ha en fortsatt ökad utbyggnad av barnomsorgen borde man prioriteraresurserna till den verksamheten. Men de borgerliga partierna gör med dettaförslag och det kommande beslutet tvärtom. Om man från borgerligt håll tycker att vissa kommuner ärmissgynnade, har man möjlighet att exempelvis via den kommunalaskatteutjämningen kompensera dem och tillgodose de behov som finns i dekommunerna. Rimligen bör det inte ske på detta sätt via ett enskiltstatsbidrag. säger att det är200 milj. kr. som försvinner, och det är ingen katastrof - det kan inte ledatill att utbyggnaden försvåras. Men, , det är inte bara 200 milj.kr. Det är vad regeringen redan har prutat, och det är, väl attmärka, verksamhetsnivå. Men därtill omfördelas ytterligare ca 500milj. Det är alltså totalt 700 milj. kr. som försvinner från de kommunerdär behovet av utbyggnaden är störst. 14INGA (vpk) replik: säger att "harjag arbetat för fastare normer när det gäller gruppstorlek ochpersonaltäthet". att hanåsyftar den reservation som avgavs 1976 och kanske ocksåregeringsdeklarationen. Och sedan säger han; "Men som liberal vill jag hasjälvbestämmanderätt, och det är nu viktigare att slippadetaljregleringen." Det är en fantastisk helomvändning som hargjort. Vilket är motivet för den? Av erfarenhet vet vi att det verkligen behövsdetaljregleringar, fasta och bindande normer för kvaliteten inom barnomsorgen. Så säger ; "I solidaritet med deköande föräldrarna kan vi inte ta i den här frågan." Jag tror att deföräldrar och barn som köar vill ha både en plats och en bra barnomsorg. Därförmåste statsbidragssystemet utformas så att det stimulerar till både en brautbyggnad och en god kvalitet. Och så kommer det en brasklapp på slutet; "Men omkommunerna inte klarar friheten att förbättra kvaliteten, då skall viåterkomma." har man sagt detta: Klarar kommunerna intedetta så får vi återkomma. Vad man gör är att man överlämnar barnomsorgenhelt åt kommunerna, och kommunerna kommer inte att klara detta. Så till frågan om flexibilitet. Där säger :"Vi skall på allvar undersöka hur vi skall använda resurserna. Vi skallutnyttja de befintliga resurserna bättre." Detta leder faktiskt tillförsämrad kvalitet. Sanningen är den att resurserna är alldeles för små - dethar de varit - för att vi skall kunna få en bra barnomsorg. ex. titta på kommuns barnomsorgsplan föralt bättre utnyttja de befintliga resurserna: förbättringar iinskrivningsgraden - det innebär överinskrivningar -, samutnyttjande avlokaler, förändringar av öppethållandetider, ytterligare inskrivning med störrebarngrupper, enklare lokaler för fritidshemmen och en privaUsering avbarnomsorgen i form av trefamiljsystem eller andra varianter som inte är braför vare sig barnen eller personalen. Det är vad som kommer att ske när manskall använda befintliga resurser. Om det bara vore så att man skulle användabefintliga resurser så som begreppet ger ett intryck av, då vore man kanskeinte så rädd. Men det ligger mycket annat bakom dessa farliga ord. 15GABRIEL () replik: Jag noterar att och jag är heltöverens - det framgår också av utskottsbetänkandet - om att man i det här lägetmåste använda rätt stora ansträngningar åt att bättre utnyttja de resurser vihar. Det betyder inte att vi skall sluta att tillföra resurser tillbarnomsorgen - det måste fortfarande vara vad som sätts främst inom detbegränsade utrymme vi har när det gäller att få nya resurser. Men detta räckerinte för att möta efterfrågan. Därför måste vi alltså utnyttja resursernabättre. Jag tror inte heller att man kan säga att det förvarje kommun kommer att gå jämnt utmed hjälp av ett bättre resursutnyttjande.Det är bl. a. därför som vi i majoritetens yttrande säger att vi anser att man skallfölja utvecklingen för kommunerna mycket noga. Men jag har litet svårt att följa med när att det är fel om staten nu prioriterar allmän deltidsförskola, vilketman skulle göra enligt propositionen.Men vad propositionen föreslår är ju alt all barnomsorg skall Nr 35 få sammaandel, inte att någon skall särskilt prioriteras eller särskilt den diskrimineras.Vad jag har sagt är bara att även om ni nu tar avstånd från detta i erreservation, så kommer ni säkert alt finna att det i längden är omöjligtatt försvara att dellidsverksamheien skall hållas utanför - både av Barnomsorsen rättviseskäl och av krångelskäl. Om man tar borttvåtredjedelsregeln - och alla erkänner att den har överlevt sig själv - måsteman också acceptera att deltidsgrupper får stöd. Annars måste man gå in igenmed nya, krångliga regler, som vi inte vill ha. Dessutom är det ändå ganska svårt att försvara att här german stöd till daghem och här ger man statligt stöd till skolan, men denallmänna förskolan skulle man inte ge stöd. Av vilket skäl? Hur skall man ilängden kunna förklara det? Man kan göra det under en övergångstid, men ilängden är det omöjligt. Därför är det lika bra att ta det här steget, när mannu går över till ett enklare statsbidragssystem. Jag är medveten om att det härockså är fråga om en omfördelning i övergångsskedet. Men jag påminner än engång om att del ändå är ofrånkomligt, om man skall ändra påstatsbidragsreglerna, att man får en viss omfördelning mellan kommuner.Accepterar man inte det. så kan man aldrig ändra på några regler. Man skallinte stirra sig blind på vad som gällt vid ett visst tillfälle, utan man skallvara öppen för att kommunerna kan utnyttja situationen till att ändra sinverksamhet och därmed dels få ut mer av de resurser de har, dels anpassa sigtill de nya statsbidragsreglerna. Sedan får man följa utvecklingen och se tillatt det inte blir några skadliga verkningar. Det är ju det som ulskottet harsagt i sitt betänkande. 16IVAR () replik; Jag har sagt attden förlust som många kommuner gör är en förlust som inte bara känns det förstaåret. Det är en förlust som dessa kommuner känner av år framöver, bådei den befintliga verksamheten - lägg märke till det - och i den nytillkommandeverksamhet som man vill bygga ut. Om kommunerna fråntas dessa ekonomiska resurser, så finns- det kan jag hålla med om - stora risker för att kommunerna tvingas göraprutningar, som kan få skadliga konsekvenser på kvaliteten inom barnomsorgen.Detta är en allvarlig sak som jag tycker att även , som harvarit en så varm förespråkare för en god kvalitet i daghemsverksamheten, bordeförsöka inse. var med när vi införde det gällandesystemet. , då det var total enighet om utformningen av dettasystem, sade vi oss att vi inte ger något statsbidrag till deltidsförskolor. Istället prioriterar vi statens insatser och stöd till kommunerna på det områdedär bristen och behoven är störst, nämligen den övriga barnomsorgsverksamheten. konstaterar vi att det etappmål som vi då ställdeupp - 100 000 barnomsorgsplatser och 50 000 fritidshemsplatser - intetillnärmelsevis har Nr 35 uppnåtts. Än mindre har vi nåttfram till full behovsläckning. Om vi hade Onsdaaen Hen arh framme för full behovstäckning, hade jag kunnatförstå 75 nnvpmhpr 1981 argumentationen om att deltidsförskolorna urförenklingssynpunki borde in i systemet, men så länge som vi har så stor brist när det gällerbarnomsorgs verksamheten i övrigt bedömer jag det som absolut nödvändigt att de resurser vi förfogar över prioriteras till det området. Jag tycker det är beklagligt att i varje fall och inte är beredda att ställa upp på det. 17GABRIEL () replik: Jag är för en god kvalitet, och det är bl. a.därför jag tycker att procentlinjen är bra; den ger ju mer stöd till dem somhar högre kvalitet. Jag medger att spärregeln kan få olyckliga verkningar, ochdet är en av orsakerna till att man skall studera hur den slår. När det system som vi har infördes var vi eniga om allge stöd bara till heltidsomsorgen och den integrerade deltidsomsorgen, men dethar ju visat sig att det systemet inte fungerar längre. Skall man gå över tillatt ge stöd enligt procenlmodellen, kan man inte i längden hålladeltidsverksamheten utanför. Det är det jag har försökt att visa. Men det finns ett skäl till. Vi anser att vi skall hakommunal barnverksamhet också för de barn som har en av föräldrarna hemma,eftersom det har ett pedagogiskt angeläget syfte. Jag trodde att bådesocialdemokraterna och vpk var för det. Då borde de inte kritisera alt ocksåden verksamheten får en viss stimulans från staten. frågade om motiven för att jag inte i dagkräver de normer som jag har varit anhängare av. Jag tyckte att jagägnade av mitt första inlägg åt att förklara del, och omdet inte gick fram till tror jag inte att det lönar sig att redovisaargumenten en gång till. Däremot vill jag gärna betona att delta all jag pekar påsocialstyrelsens ansvar för tillsynen och för att ge råd inte är någonbrasklapp, inte är något speciellt för den här verksamheten, utan en väsentligdel av socialtjänstlagen, som hänger samman med hela vår syn på socialstyrelsensroll. Jagvet inte om vpk var mot beslutet också i den delen när det gällersocialtjänstlagen och det beslut om som tog tidigare,men det kan jag i så fall inte hjälpa. Vi andra anser att skallha den rollen och att det är en viktig del av dess funktion att just utövatillsyn. Om det är någonting i den sociala verksamheten - vare sigdet är reglerat, som barnomsorgen har varit tidigare, eller mindre reglerat,som övriga delar av är - som inte fungerar eller där standardenär för dålig, skall man också slå larm. Det tillhör ansvar.Jag tycker att det är en värdefull huvudprincip för lagstiftningen, som vi harockså på andra områden, att det råder rätt stor frihet för kommuner ochlandsting - och för den delen också för andra verksamheter - men att en statligmyndighet utövar tillsyn och har till uppgift att slå larm. Vi skall inte gå infrån statens sida och detaljreglera, godkänna ritningar och bestämma omallting, utan vi skallförsöka ge kommuner och andra en frihet, som t. ex. kan utövas tillsammans avföräldrar, personal och i detta fall kommunalpolitiker. Talmannen anmälde att Inga Lantzanhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. 18 (): Det ärende som vi nu behandlar är mycketviktigt. De förenklingar i statsbidragsbestämmelserna inom barnomsorgen och påandra områden som föreslås i propositionen är mycket välkomna. alt vi har väntat på denna proposition, och det vill jag gärnainstämma i. Men propositionen avgavs efter det att den nuvaranderegeringen tillträdde. sade också alt det var stora förväntningarpå den här propositionen, och även det vill jag instämma i. Låt mig säga tillIvar att en saklig granskning av de beslut som vi kommeratt fatta och en uppföljning av dem säkerligen gör att de tidigare förväntningarnakommer att infrias. Jag vågar dock påstå att den debatt som har förts -och somäven har deltagit i - mer har präglats av indignation än avsaklighet. Praktiskt taget alla som har arbetat med barnomsorg ute ikommunerna vet att den nuvarande statliga detaljregleringen har lagt hinder ivägen för många förslag till förenklingar, förbättringar, billigare lösningaroch anpassningar till.de skildaförhållandena, bl. a. strukturella, i våra kommuner. Jag hade tillfälle att besöka ettstort antal daghem i kommuner från ner till . Där träffade jagoch diskuterade med personal och ansvariga politiker. Vid dessa samtal kom detalltid fram att de nuvarande detaljregleringarna hade fördyrat och försvåratanpassningen och utnyttjandet av barnomsorgen. Därvidlag, ,utgjorde socialdemokraterna inget undantag. Kritiken var lika stark frånsocialdemokratiska socialnämndsordförande och kommunalråd som från andra. talade här om att vissa kommuner förlorar pådet föreliggande förslaget. De som har räknat fram siffrorna och de somkritiserar det nya statsbidraget har, som nämnde, inte räknatin de fördelar och vinster som ligger i ett bättre utnyttjande av redanbefintliga daghem. Det betyder alltså ett utökat antal barn i barnomsorgen. Jag kan inte säga att det förvånar mig att när vi försöker skapa ett rättvisare system på detta område. Han sadeatt det råder total enighet om det nuvarande statsbidragssystemet, och det ärriktigt. Däremot rådde det inte total enighet om det beslut som fattades år1976 om statsbidrag till deltidsförskolorna. Även då motsatte sig , motsamtliga övriga partier, att det statsbidraget skulle tas bort. Kan inte IvarNordberg tänka sig att också de kommuner har gjort förluster som under årenefter 1976 inte har haft statsbidrag för den verksamheten? alldelesomöjlig tanke för ? Om vi nu fattar ett beslut om ett visst system och börjartillämpa det, men finner att del inte fungerar riktigt bra, då får vi inte,, vara så prestigebundna att vi inte kan ändra på del. Jag ärmedveten om - del har vi också sagt i utskottet - att vi måste följa upp ävendetta system. Blir det så att det inte fungerar tillfredsställande, då får vi naturligtvispå nytt se över det. Det nya system som vi nu skall besluta om - och som delhar talals om i olika anföranden här - ger större valfrihet och bättremöjligheter för kommunerna att själva och utifrån sina egna utgångspunkterutforma sin barnomsorg. Det nya systemet kan - som jag ser det - också innebäraatt de knappa ekonomiska resurser som vi gemensamt förfogar över kan utnyttjasbättre och på ett mer effektivt sätt. I den debatt som har förts har det också ofta sagts attett genomförande av propositionens förslag skulle försämra kvaliteten inombarnomsorgen. Personal och föräldrar har uttryckt sin oro över detta. Men jagvill understryka att de förslag som finns i propositionen och den skrivning somutskottet har gjort inte leder till någon försämrad kvalitet. Tvärtom kankvaliteten höjas och barnomsorgen fungera bättre i kommunerna, om personalen,föräldrarna och barnen själva har större möjligheter till påverkan. Sedan vill jag säga att kvalitet inom barnomsorgen intebara handlar om ytnormer och personaltäthet - det framgår ofta i debatten begränsar den till del, men det finns flera faktorer som påverkarbarnomsorgen. Stora nybyggda lokaler, rationellt utformade, samt ett stortutbud av material är inte alltid en garanti för god kvalitet.