prot · G50971 · 1981-12-31 00:00:00 — Många orter runt om i vårt land drabbas avföretagsnedläggelser. Varsel om uppsägningar och permitteringar duggar tätt idet svenska samhället. Är det tillräckligt många människor som drabbas på engång brukar ju tidningar, radio och TV och vi politiker runt om i landet ägnaoss åt den orten. Och det är självklart att vi gör på det sättet. Men det finns många andra platser i det här landet, därman inte på det här dramatiska sättet drabbas av plötsligaföretagsnedläggningar, men där arbetslösheten ändå steg för steg ökar tillfruktansvärt höga nivåer. Jag var i i går, i . Där är arbetslösheten nu7,. har inte drabbats av de stora företagsnedläggelserna. har intestått i förstasidesrubrikerna i storstadstidningarna, men arbetslöshetendrabbar människorna där lika fruktansvärt som på andra håll. Bakom alla siffroroch bakom all statistik finns mänskliga tragedier. ringde mig en man i 50-årsåldern.Han bor i en av förortskommuner. Under en stor del av sitt liv harhan varit egen företagare. Av olika skäl upphörde han med den verksamheten förnågot år sedan och övergick till att bli anställd, fackligt organiserad. Jobbettog slut för honom . har han kämpat för sin existens, kämpatför sitt människovärde. Han har besökt arbetsförmedlingen iveckan. Han har ringt runt och farit omkring och letat efter jobb. Han har söktäven sådana uppgifter som i fråga om kvalifikationskrav och annat legat långt under de uppgifter som han tidigare haft. Men överallt hardet varit många, många andra arbetssökande. För honom har det inte funnitsnågon plats någonstans. Det var den djupaste förtvivlan som mötte mig i den härmannens telefonsamtal. Men fanns det hos honom en vilja att inteförlora sitt människovärde, en vilja att vara med och förändra det härsamhället i en annan riktning. Han hade förstått att den borgerliga politikeninte kunde hjälpa honom och andra arbetssökande. En bekant till mig har en tonårsson som går arbetslös. Honrefererade för mig ett samtal som den här killen hade med en kompispå bussen. Det löd så här: Nej, hardu? En lång tystnad. Och sedan sa med resignation, menmed förvåning också: Jobbet tog slut. Han förstod inte riktigt det här. Han bodde ju trots allti en kommun strax utanför . Han hade inte haft några problem förut attfå jobb. fanns det inget jobb åt honom heller. Han har aldrig dragit sig föratt ta vilket jobb som helst. Ändå får han inget. heter det ju att de arbetslösa åtminstone delvisfår skylla sig själva. Det sägs att de är för kräsna, att de inte söker de jobbsom finns. Den här 50-åringen som ringde mig hade inte vågat tala om för en delav sina vänner att han var arbetslös. De skulle inte förstå det, de skulle troatt det var något fel på mig, sade han. I med 450 arbetslösa människor finns det 13 ledigajobb, ett ledigt jobb i tillverkningsindustrin. I hela landet finns det någrahundra arbetsplatser, som passar de ungdomar som inte har någonyrkeserfarenhet eller särskild yrkesutbildning. Det är inte de arbetslösa detär fel på. Det är så, att det inte finns arbete. Det finns inte arbete åt deöver 120 000 människor som går arbetslösa i det här landet. Åt de 450 i Åmålfanns det 13 lediga jobb att dela på. heter det ju också att man lider ingen nöd om manär arbetslös. Det finns de som påstår att somliga andra rent av trivs med attgå och stämpla. Och för ungdomar, sägs det, är det ju bara att gå och hämta detkontanta arbetslöshetsstödet. Den här 50-åringen som ringde mig kämpade inte bara försitt människovärde utan också för sin försörjning. Han hade inte hunnit varamed i kassan för att kvalificera sig för ersättning. Hanfick inga pengar därifrån. Men de som får pengar från arbetslöshetskassan kompenserasju också ganska dåligt. Många som är arbetslösa får avvad de tjänar i vanliga fall. Arbetslöshetsförsäkringen är inte den köttgrytasom en del föreställer sig. Av de arbetslösa ungdomarna har faktiskt de flestainte alls möjlighet att få något kontant arbetslöshetsstöd. är det inte nog med det här,utan nu vill man från borgerligt håll ytterligare försämraarbetslöshetsförsäkringen. Vi säger nej till de besparingsåtgärderna. Vi säger nejtill den övervältring av kostnader från staten på de arbetslösa som man frånborgerligt håll nu föreslår. Inom Metall beräknar man att baraMetallmedlemmarna genom regeringens förslag till försämrade statsbidragsreglerskulle få betala 50 milj. kr. mer för arbetslöshetsförsäkringen. Det sägs så vackert att bördor skall bäras av dem som harde bästa förutsättningarna för det, men i dagens tycks det vara precistvärtom. Det har utbrufit en underHg tävlan mellan de borgerligapartierna, en tävlan om att så snabbt som möjligt hinna riva upp så mycket sommöjligt av trygghetsverket. En av deltävlingarna gäller det lagfästaanställningsskyddet. Tvåpartiregeringen har lagt fram förslag om att införaprovanställning och fler korttidsanställningar. Därmed ökar man återigenarbetsgivarens makt över anställningsförhållandena. Regeringens förslagöverträffas naturligtvis i de moderata motionerna. vill gå ännulängre och ännu snabbare genomföra uppluckringen av anställningsskyddet. Det finns en lång rad exempel på vad jag skulle viljakalla manipulationer som syftar fill att arbetsgivarna skall undgå ansvar förde anställdas trygghet. Kostnaden för permittering övervältrar man ju meraregelmässigt på de anställdas egna arbetslöshetskassor. Man sätter vackra namnpå sådant som egentligen inte är annat än att man kastar ut människor iarbetslöshet. Det talas om frivillig veteranavgång, man konjunkturanpassarpensionerna osv. Allt det här tillsammans är en mycket allvarlig utveckHng,som hotar rätten till arbete, som ökar arbetsgivarnas makt och myndighet. Denutveckling vi har på arbetsmarknaden med färre och färre lediga jobb och fleroch fler arbetslösa ger dessutom i sig själv arbetsgivarna ett enormt övertag. Åter till den 50-årige mannen som ringde mig. Hanberättade om hur det var när han sökte jobb på ettav de större hotellen i . Han fick tala med hovmästarinnan,och han berättade om hennes uppträdande. Hon njöt av situationen, där hon kundevälja och vraka, där hon hade makten över de arbetssökandes framtid. Det passararbetsgivarna att agera utifrån den styrkepositionen, som en moderat uttrycktedet . Det finns väldigt många sätt att förnedra människor. Ettav de effektivaste är förmodligen, när man som den här kvinnan riktigt kantrycka ned en förtvivlad människas intensiva önskan att få ett arbete. Den borgerliga politiken har försatt landet i ett läge,där den ena sparplanen framtvingas efter den andra. De går också ut överarbetsmarknadspolitiken, och arbetslösheten stiger till nivåer, som skulle varahelt onödiga om man kunde hålla de gängse arbetsmarknadspolitiska ambitionernauppe. Om regeringen hade fört arbetsmarknadspolitiken på samma nivå som denborgerliga regeringen gjorde 1978, skulle vi inte alls ha haft så mångaarbetslösa som vi nu har i detta land. AMS har återigen vänt sig tillregeringen med en begäran om pengar. Den här gången är det ett mycket litetbelopp man begär - inte därför att det inte skulle behövas mer åtgärder mendärför att regeringen fidigare har sagt nej och man nu är så sent ute att maninte har förutsättningar att ordentligt bekämpa arbetslösheten under vinternoch våren. Det vore ynkligt om regeringen inte gav AMS ens de 160 milj. kr. somman nu begär. Vi får aldrig tolerera och accepteraarbetslösheten. Den drabbar oss alla, inte bara de människor som själva ärdirekt arbetslösa. Den drabbar genom ökade kostnader även dem som sitter tryggtförankrade på sina arbetsplatser. Den drabbar genom ökade kostnader i samhälletmen också genom att samhället blir råare och hårdare, ett samhälle som det ärgrymt att låta barnen och de unga växa upp i. Men det skulle naturligtvis kunna gå att drivaarbetslösheten tillbaka, om vi förde en medveten politik i detta syfte. Detfinns inga ekonomiska lagar som vi passivt skall finna oss i, även om de drabbaross med massarbetslöshet. Vi kan i det här landet inte säga att vi är dömda attbara hänga med i en internationeH utveckling, som tvingar oss fill högarbetslöshet. Vi har från socialdemokratiskt håll i årets motionerframlagt en lång rad förslag för att bygga under full sysselsättning, för attbörja ta det här landet ur krisen och för att motverka arbetslösheten. Men änså länge är det borgerlig majoritet i den här . Än så länge är det påde borgerliga riksdagsledamöterna som det beror hur kampanjen mot arbetslöshetskall drivas. Men vi skulle gemensamt kunna bidra till att hindra atttiotusentals arbetslösa släpps ut på den svenska arbetsmarknaden. GemensamtskuHe vi kunna åstadkomma en minskning av den nu höga arbetslösheten. Men dåfordras en annan politik. stod i denna talarstol. Han har numeraansvar för budgeten och ekonomin. Men det var inte så länge sedan han hadeansvar för arbetsmarknadspolitiken. sade att han ville vandravidare på den politiska väg som den borgerliga regeringen har valt. Jag skullevilja fråga : Är det inte dags att ändra till en annan väg, som kanföra oss bort från den ständigt ökande arbetslöshet som vi nu upplever? Är detinte dags, , att slå in på en väg, som leder till fullsysselsättning? 51Ekonomi- och budgetministern ; Detta är en allmänpolitisk debatt, och skalldet bli debatt kanske det är dags att vi slutar med att läsa upp färdigskrivnaanföranden. hade vänligheten aft ställa en fråga till mig somjag gärna skall ge några synpunkter på. Det jag sade i slutet av mitt anförande var att jag villvandra vidare på marknadsekonomins väg, i princip. Det var så jag använde denformulering nämnde i sin fråga. Jag skulle gärna omedelbartvilja kasta tiHbaka frågan: Menar att det är en dålig väg attvandra, att hon således vill ha en planhushållningens väg att vandra på för detsvenska folket, en socialistisk väg? Är det så,då har vi olika uppfattning. Jag tror på marknadsekonomin, och jag är övertygad om att skall vi få någon dynamik i densvenska ekonomin, så är det där möjligheterna finns. När nu talar om hur situationen kan tesig för människor som har kommit i arbetslöshet, har jag ingen anledning attgöra annat än stämma in i att det är en svår och besvärlig situafion. Vi ärhelt överens om att arbetslösheten skall bekämpas på de sätt och med deresurser som vi har möjligheter att göra det. Det är ett arbete som den nuvarande och tidigareregeringar framgångsrikt har ägnat sig åt. När jag sägerframgångsrikt, menar jag om man inte gör de helt omöjliga jämförelserna med hurdet var . Det är en vanlig debatteknik hossocialdemokrater att diskutera våra förhållanden under andra halvan av1970-talet och i ljuset av hur det var på 1950- och1960-talen. Det är naturligtvis en alldeles omöjlig debatt, om man vill försökavara Htet grand rättvis, bara Htet. Vad rimligen borde göra, om det skallvara någon mening med den här debatten, är ju att i stället tala om hursituationen är i jämfört med , , eller någotannat av de som rimhgen borde kunna jämföras med. Då är detinte lika lätt att måla upp eländet som gjorde här . Faktiskt är det ju så att arbetslösheten i liggertvå ä lägre än vad den gör i jämförbara länder. Det är onekligennågot att ta fasta på, och det är den jämförelsen man bör göra, inte enjämförelse med mera ideala perioder i vår historia då vi haft en kraffigfillväxt, då vi haft lätt att fördela pengar tiH nya reformer och göra detbättre för våra medborgare. Ingen av oss vill naturligtvis annat än att få en sådansituafion, men skall det vara möjligt, måste vi också satsa på marknadsekonominoch inte gå den socialistiska vägen. stod här i talarstolen och sade att vifår aldrig tolerera arbetslösheten - samhället blir råare och grymmare, osv.Ja, det håller jag med om. Jag är mycket engagerad för att försöka rätta tillarbetsmarknaden på bästa möjliga sätt, som jag sade förut. Men när framställer saken på det sättetatt vi aldrig får tolerera arbetslösheten, då vill jag erinra om, att även omAnna-Greta kanske inte tillhörde regeringen då, så hade socialdemokratinregeringsansvaret . , som var mycket lättareatt hantera från arbetsmarknadssynpunkt än vad fallet är med nuläget 1981-1982,fördes minsann inte en så hård debatt om arbetslösheten. Då var det ingensocialdemokrat som sade sig inte kunna tolerera att en enda människa vararbetslös i det här landet. Den perioden innebar högre arbetslöshetstal än vihaft - jag vet att man har haft det enskilda månader under den häromgången, men den topp vi hade 1971-1972 har vi lyckligtvis ännu inte nått. Dåskall man vara försiktig med att kasta ur sig frågor på det sätt som Anna-GretaLeijon gjorde. Låt mig , herr talman, bara säga följande. talar om att socialdemokraterna har presenterat ett såutmärkt program för att föra ur krisen, så är det hennes värdering. 9 protokoU 1981/82:70-71 om inte regeringen har ett bättre och mer sammanhålletpaket med en kombination av arbete och sparande. Det leder säkerligen till enbättre situation än socialdemokraternas paket skuHe göra. Det senare påminnerfaktiskt i mångt och mycket om vad som uträttades under överbryggningspolitikenstid. Återigen vill man gasa på och klara problemen i det korta perspektivet. Det är emellertid, , svårare , eftersomde ekonomiska problemen är djupare än de var . Det finns ingenannan väg att gå än att kombinera en offensiv ekonomisk politik med ett realtangrepp på utgiftssidan i budgeten. I varje fall tror inte jag att det finnsnågon annan kombination av effektiv politik för att lösa problemen. 52ANNA-GRETA LEHON (s) replik: var visst att börja med irriteradöver att jag hade ett skrivet anförande. Jag kan hålla med honom om att det ärroligare att föra debatten utan sådana. Själv avhöll jag mig från att frågaRolf om han hade fått sitt skrivna anförande direkt från SAF-högborgen.Men jag får kanske ställa den kompletterande frågan . Hans anförande omlöntagarfonder var ju till förvirring och "förvillning" likt det mansäger från SAF-håU. Så fill frågan om arbetslösheten. Jag tycker det är ganskamärkligt att regeringen - alltså inte bara utan också alla dessandra företrädare - i stället för att diskutera de allvarliga problem som vihar i landet nu söker jämförelser bakåt i tiden och i andra länder. Enligt densenaste räkningen fanns det mer än 125 000 arbetslösa människor i detta land.Det är en mycket hög siffra, som borde mana oss till handling. Varför, RolfWirtén, ligger den borgerliga regeringen lägre med arbetsmarknadspolitiskainsatser nu än man gjorde 1978? Om regeringen hade ordnat lika mångaberedskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning i samma utsträckning som mangjorde 1978, skulle vi inte ha haft så stor arbetslöshet som vi har i dag.Varför väljer man hellre den öppna arbetslösheten än utnyttjandet av kapaciteten inom arbetsmarknadspolitiken? talar om marknadshushållningens alla fördelar.Han vänder sig mot planhushållningen och tycks sätta likhetstecken mellan denoch socialismen. vet att detta likhetstecken inte existerar. Vart leder en marknadshushållning utan någon form avplanering? Ja, vi kan se många exempel på det runt om i dagens i formav dålig framförhållning i de enskilda företagen. Jag besökte i gårBillingsfors och Sågverk. Sågverket går för halv maskin,trots att det har gott om order. Man får annullera exportorder, därför att mansaknar råvara. Bristen på planering i det svenska näringslivet avspeglarsig i bristen på åtgärder från regeringen, t. ex. på skogsområdet. Det är ettallvarligt bevis på hur dåligt man har värnat om sysselsättningen. RolfWirtén säger att det är mina egna värderingar när jag påstår att socialdemokraternahar ett utmärkt program, kallat Framtid för , för Nr 71 att föraSverige ur krisen. Ja, vi hoppas att efter höstens val få visa att det den Ocksåhåller i praktiken. 53 Ekonomi- och budgetministern : AllmänpoUtisk Vad gäller skrivna anföranden var minkommentar närmast debatt föranledd av att jag tror att vi alla har syndatdärvidlag genom att läsa upp skrivna anföranden. Det gäller mig själv också.Att anförandet däremot var skrivet i mitt departement tror jag inte att jagbehöver ta upp någon debatt med om - det är en självklarhet.Jag menar bara att det kanske är bra om vi också får ett litet avbrott i dessaanföranden genom att ta upp en debatt i en viktig fråga, nämligensysselsättningsproblemet. Det är väl riktigt att det då finns skäl att diskutera vadman skall göra åt problemet . Men jag tycker mig ändå ha märkt en vissreträtt i förhållande till tidigare angrepp och noterar atthon inser att det är rimligare att göra jämförelserna mellan situationi dag och situationen i länder som har jämförbara villkor. I så fall är detO.K., och vi kan då lämna det ämnet. Jag tar gärna upp en fortsatt debatt omhur vi skall förbättra situafionen för ungdomarna i vårt land just . Jag vill återigen starta med att säga att det är - somBertil sade i en intervju i rätt - denallmänna ekonomiska polifiken som är avgörande för om det blir ett tillskott avnya arbeten. Jag hävdar, herr talman, att det septemberpaket som regeringenpresenterade innehöll flera budskap. Ett vikfigt sådant vid sidan avbeslutsordningen här i var devalveringen, men viktiga var också deandra inslagen för att få marknaden att fungera bättre, för att få till stånden mer flexibel arbetsmarknad, för att få pengar från kapitalmarknaden attströmma över till ett riskkapital - vilket jag uppehöll mig rätt mycket vid imitt huvudanförande här - så att vi verkligen får över sparandet iriktning från intresset för diamanter och guldjetonger och en mängd andrasådana improduktiva investeringar till satsningar på aktier för att få i gånginvesteringar, som är det kanske mest fundamentala i den svenska ekonomin justnu. Det är glädjande att på den här punkten kunna konstatera att vi under 1981hade emissioner på mot att det bara emitterades100 miljoner. Detta är ett gott exempel på att vi nu har lyckats föra översparandeströmmarna dit där de bäst behövs för att öka vår välfärd och tryggajobben framöver. Vi har också gjort insatser för att få råvarumarknaden attfungera bättre -något som talade om här efter sinaerfarenheter från en resa i . På arbetsmarknadspolitikens område har vihaft en mycket klar strategi i vårt arbete för att underlätta ungdomarnas vägfrån skola över till arbetsliv. Dessa ansträngningar fortsätter vi nu på olikasätt. Vi hade först satsningen på introduktionskurserna, en större satsning medstatsbidrag på de praktiskt inriktade linjerna inom gymnasieskolan, där man idessa dagar har börjat anställa ungdomar i enlighet med avtalet mellan LO, SAFoch PTK. Dessa satsningar har fått stor uppmärksamhet ute i näringslivet. en avisering om att ASEA skulleanställa 300 ungdomar just på de villkoren. Det är en fortsättning på strateginatt intressera och underlätta för ungdomar att från skolsamhället gå över tillindustrin. Det är ju avgörande för vår ekonomiska utveckling att inte göra somman gjorde tidigare andra halva, då man fick in så gott somalla resurser i den offentliga sektorn, medan industrisektorn bara blevknappare och knappare och vi fick en allt sämre industriproduktionsapparat. Detär en huvudförutsättning för att få tillväxt i ekonomin och fortsattförbättring av inkomstsidan i den statliga budgeten, som under föregåendebudgetår var på 4 miljarder men som är på 10 miljarder. Vi måste kommabetydligt längre. Och måste vi bygga upp vår industrisektor. Att intresseraungdomarna är naturligtvis då en viktig del. Sedan säger att vi har satsat mindrepengar på arbetsmarknadspolifiska åtgärder nu än 1977/78. Jag skulle vilja sägaatt när det gäller beredskapsarbeten och AMU-center ligger vi på ungefär sammavolym. Det som skiljer är 25-kronan, och jag tror att hållermed mig om att i dagens situation har den inte riktigt samma betydelse som denhade /78. Vi har gått in med förstärkningar av arbetsmarknadsverketsresurser , då problemen växte. Vi hade i botten omkring 6 miljarder,tror jag det var. Vi gick in med 1,5 miljarder ,förstärkte två gånger med sammantaget 1 100 milj. kr., och nuhar vi en ny framställning på 160 milj. kr. från AMS, som vi naturHgtvis ivanlig ordning skall pröva. Det går inte att säga annat än att vi nu liksomtidigare kommer att satsa på en akfiv arbetsmarknadspolitik. Det väsentliga är dock att vi får en sådan miljö för vårindustri att det blir tillväxt i ekonomin. För detta har vi lagt en grund som,med en uppåtgående konjunktur och än mer ,ger oss en god chans att också komma till rätta med vårtbesvärande budgetunderskott. 54ANNA-GRETA () replik: Tyvärr är nog verkligheten den attarbetsmarknadspolitiken är lika ambitiös som den har varit förut -nivån ligger betydligt lägre. Det är infe så lätt att skapa den flexibla arbetsmarknadsom talar sig så varm för, när situationen är sådan att vi har 13000 lediga jobb och över 125 000 arbetssökande. De arbetssökande måvara hur flexibla som helst - hur man än vänder och vrider på det så går detinte ihop. Det finns inte tillräckligt mycket jobb. Jag håller helt med att vi då måste satsa på att bygga ut industrins produktionsförmåga. Men vad är det som har hänt under de borgerliga åren?Industriinvesteringarna har legat på en mycket låg nivå. Vad är det som harhänt sedan devalveringen och det ekonomiska paketet , som RolfWirtén talar sig så varm för? I varje fall kan vi än så länge inte konstateranågon uppgång i industrisysselsäftningen. Vi har därför i de socialdemokratiska motionernasagt att här måste vi från samhällets sida gå in och se till att vi kan geinjektioner i den svenska industrin. Vi har föreslagit en lång rad sådanainjektioner. Många talare från alla de borgerliga politiska partierna har i dagvarit uppe i kammarens talarstol och kastat spe över detta program - ettprogram som skulle ge en investeringsvolym på en och kanberäknas ge 30 000-40 000 jobb . Det har inte dugt. Menverkligheten är sådan att vi behöver satsa på att staten stimulerar fram enverksamhet för att vi skall kunna nå det som tydligen ocksåeftersträvar: en ökad produktionsförmåga hos den svenska industrin. Jag är glad över att är så nöjd med dem.Förslaget kom ju ursprungligen från ett gemensamt arbete inomLandsorganisationen, vårt parti och vårt ungdomsförbund. säger attdessa nu kommer i gång tack vare avtal och statliga pengar. Det är riktigt. Menjag vill fråga : Vad kommer att hända med detta? När detgäller den här punkten, liksom så mycket annat i arbetsmarknadspolitiken, harregeringen gett pengar fram t. o. m. . Det står inte ett ord ibudgetpropositionen om vad som skall hända med de här ungdomsplatserna tillhösten. Och hur tror den f. d. arbetsmarknadsministern att det skall kunna blinågon vettig framförhållning i den svenska arbetsmarknadspolitiken, när manbeviljar pengar på detta sätt? Man gjorde precis samma sak . Därförskulle jag vilja påstå att vi onödigtvis har tiotusentals arbetslösa i dettaland. 55 Ekonomi- ochbudgetministern : Herr talman! Det är nog en felaktig slutsats somAnna-Greta drar i slutet av sin replik. Vi har satsat påarbetsmarknadspolitiska åtgärder av den omfattning som jag nämnde tidigare.Behöver vi fylla på i fortsättningen vet ju att vi nu liksomtidigare har en fullmakt att utnyttja. Och den skall vi naturligtvis hantera påett ansvarsfullt sätt, så att den står i relation till de resurser vi kan sättain på detta område. Anna-GretaLeijon ställer frågan: Vad har hänt kom? Hon villnärmast svara på frågan själv med att säga att det egentligen inte har häntnågonting. Men vi har inte sagt att detta paket kommer att kunnaomsättas i nya jobb utan att det kommer att ta innan de häråtgärderna, som förstärker den svenska industrins konkurrenskraft, verkar utså att man har utnyttjat den lediga kapacitet som fortfarande finns iindustrin. Dessutom vet ju mycket väl att deninternationella konjukturuppgången har blivit klart fördröjd i förhållande tillvad alla kunskapare räknade med för något halvår sedan och än mer för ett årsedan. Denna uppgång kommer således först . Vi hade hoppatsatt vi redan tidigare skulle vara inne i en klar konjunkturuppgång.