prot · G509105 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är nu folkpartiregeringen expedierade enbeställning från om Sydafrikalagen. var positivt då. Avdagens formulering i handelsdeklarationen får man också ett positivt intryck.Men den här skrivelsen var en kalldusch, och man får ett obehagligt intryck attmoderaterna fortfarande spökar i korridorer. Frågan om lagen och desstillämpning innehåller många tekniska och andra problem, och det finns en riskför att vi gräver ner oss i den tekniska diskussionen om skallhandlägga, om hur man ger dispenser, om var gränser går. Men det allraviktigaste är ju att vi arbetar för att skapa en stark och välinformeradopinion i landet. Det är den bästa garantin för att vi undan för undan skallkunna öka solidariteten med de fattiga och förtryckta i och . AnL 38CHRISTER EIREFELT (fp); har en öppen ekonomi. Vi har valt attha det av flera olika skäl. Viktigast är att för ett litet land som ärdenna öppna ekonomi en absolut förutsättning för att vi skall klara vårtvälstånd. Utan ett fritt utbyte av varor och tjänster med vår omvärld skullesvenska folket ha det betydligt sämre. Vi kan aldrig bygga upp en effektiv produktion i landet,om vi inte har tillgång till världsmarknaden. Serierna blir för små. ochvarorna blir därmed för dyra. En fri handel över våra gränser, i båda riktningarna, ärdessutom en garanti för konkurrens också på de områden där det svenska utbudetär litet. Och det är till fördel för konsumenterna. Förfolkpartiet är det självklart att slå vakt om frihandeln. Det är med stor oro vi registrerar olika tecken på en ökad protektionism idet ena landet efter det andra. vill kvotera stälimporten, harbl. a. jättelika "köp franskt"-kampanjer - för att nämna ett paraktuella exempel. Här hemma hörs krav på ökade restriktioner inte bara frånpolitiker och fackföreningsfolk utan också frän delar av näringslivet. Att geefter för de kraven vore förödande för ett litet, exportberoende land som vårt.I ett vidgat handelskrig står vi som givna förlorare. Om våra egna och andras ekonomiska svårigheter leder tillolika former av synliga och osynliga restriktioner, blir situationen för vårasvenska exportföretag omöjlig. Därför måste vi själva vara mycket försiktigamed åtgärder som kan leda till handelskrig. Det går inte heller att med den här typen av åtgärder päsikt skydda en industri som inte har en inneboende kraft att klara konkurrensenockså över gränserna. Över huvud taget är internationellt samarbete grunden förett svenskt näringsliv. Den onyanserade kritik, som ofta hörs när svenska företaginvesterar i utlandet liksom f. ö. när utlandsägda företag investerar i vårteget land, tyder på att man inte har förstått hur nödvändigt det är för Sverigeatt samverka med andra länder. Våra egna större exportföretag skulle inte ha nått sinaframgångar om man inte hade utnyttjat de marknadsfördelar som investeringarnautomlands gett. Det är uppenbart att dessa satsningar också har haft enpositiv inverkan på sysselsättningen här hemma i . På samma sätt är utländska investeringar i ettnaturligt komplement till den frihandel som måste vara basen för välståndet iett litet industriland som . Vi måste uppmuntra och underlättainvesteringar, inte motarbeta dem. Också när det gäller forskning och utveckling måsteSverige aktivt verka för ökat internationellt utbyte och tekniköverföring. Här spelar personliga kontakter stor roll. Framståendeutländska tekniker och vetenskapsmän måste inbjudas att verka i . Mycket av framtidens teknik i svensk industri kommer atthämtas från utlandet. a. därför skall vi också uppmuntra, inte motarbeta,svensk industri till engagemang utomlands. När det gäller att stärka vår industris internationellakonkurrenskraft är marknadsföringen en annan viktig, men ofta bortglömd faktor.Utbildningen måste inriktas så, att vi får fram fler ungdomar med enkvalificerad grundutbildning, lämpad för internationell marknadsföring. Det ärsjälvklart att språkkunskaper här spelar en central roll, men det är ocksåfråga om ett ökat samarbete mellan teknik- och ekonomiutbildning. Här borde vii större utsträckning satsa på stipendiatverksamhet, så att fler ungdomar kanfå komma ut och pröva på internationell marknadsföring. Jag är övertygad om att det i våra många småoch medelstora företag finns en stor och förhållandevis outnyttjad resurs närdet gäller att öka vår export. Men det behövs åtgärder av olika slag och kanskeframför allt en stimulans för att våra mindre företag skall våga sig påexportsatsningar, där de ofta känner en viss tveksamhet och rädsla för en sådanhär, litet främmande verksamhet. Det har förvisso gjorts mycket för attintressera också mindre företag för export: Vi har Exportråd, vi harindustriverkets arbete, vi har satsningarna på utvecklingsfonderna med en radolika aktiviteter, och visst har de i många fall lett till lyckade resultat.Men det är också uppenbart att det fortfarande finns många företag somtillverkar produkter eller tillhandahåller tjänster som borde lämpa sig väl förmarknadsföring även utanför vårt eget land men som av olika skäl inteexporteras. Det sägs ofta att svenska företag i internationelljämförelse är påfallande dåliga på att samarbeta och ofta ser ganska negativtpå företagssamarbetet. Det förefaller som om den bristen finns både störreföretag emellan, t. ex. vid systemförsäljning och vid leveranser till störreprojekt, och när det gäller samarbete mellan storföretag och underleverantörer. Jag tror dessutom att det vore möjligt att. t. ex. medbranschorganisationernas hjälp, fä småföretagen att i större utsträckning göragemensamma exportsatsningar. Det finns ofta ett naturligt sätt att umgås mellanföretagen inom en bransch. Det bör man utnyttja för bl. a. utställningar påmässor och marknadsundersökningar. Utvecklingsfonderna kan naturligtvis spelamotsvarande roll när det gäller exportsamarbete regionvis mellan företag iolika branscher. Kanske borde utvecklingsfonderna tillföras mer exportkunskapän som finns där . Men även om man på olika sätt kan fortsätta att bygga utsamhällets service- och stimulansåtgärder för att utvidga småföretagensexportverksamhet mäste naturligtvis det övervägande jobbet ske inom företaget.Därför får man inte heller glömma bort utbildningssidan. .Många företagsledareeller andra ansvariga för en tänkt exportsatsning har säkert tvekat inför detokända som en utländsk marknad utgör. Inte minst språkkunskaper och kännedom omdet land man tänker bearbeta är väsentliga. Över huvud taget är det viktigt attde utbildningsaktiviteter som finns också når ut till de mindre företagen.Många småföretag deltar ju indirekt i exporter i egenskap av underleverantörer. Deras framtida möjligheter beror naturligtvis i förstahand på hur vi med olika åtgärder - en del redan genomförda, en del aviserade -lyckas med att generellt förbättra konkurrenskraften för våra svenska företag. Men också här har jag en bestämd känsla av att det finnsbrister i samarbetet, inte minst när det gäller produktutveckling. Jag tror att det över huvud taget går att förbättra densamverkan som sker mellan industriföretagen, både när det gäller marknadsföringoch i fråga om produktutveckling. I första hand är det en uppgift förnäringslivet självt. Men de olika organ som finns. t. ex. utvecklingsfondernaoch , och varför inte också bankerna, borde kunna medverka till samarbete kommer till stånd. Regeringenshandelspolitiska deklaration poängterar att måste bevara en öppenekonomi, därför att det är förutsättningen för vårt välstånd. Det faktum att av vär totalaindustriproduktion exporteras understryker vikten av att frihandelssystemetbevaras och förbättras. Men frihandeln bör också ses i ett vidare perspektiv. Ettsystem där varje land i princip gör det man är bäst på är det effektivastesättet att använda jordens samlade tillgångar. 39LAHJA EXNER (s): Dagens handelspolitiska debatt har i storutsträckning kretsat kring frihandeln. Detta är inget nytt. Redan under densocialdemokratiska regeringens tid präglades den svenska handelspolitiken avöppna gränser och största möjliga frihandel. Vi harhaft starka skäl för attdriva en sådan politik. Denna handelspolitik kombinerades med en starkekonomisk politik och en aktiv näringspolitik. Arbetsmarknadspolitikenutvecklades och rustades med en rad instrument, som underlättade förmänniskorna att klara av den omställningsprocess som pågick i det svenskasamhället. De svenska textil-, beklädnads-, sko- och läderarbetarnahar helt felaktigt blivit stämplade somfrihandelsmotståndare. När Beklädnadsarbetareförbundets medlemmar har fört framkrav på en rimlig fördelning mellan inhemska och utlandstillverkade varor i vårbeklädnadskonsumtion, har detta betecknats som ett allvarligt hot mot vårhandelspolitik. När socialdemokraterna i har lagt fram konkretaförslag som syftat till att det av 1978 fastställda målet om inhemsktekoproduktion skall kunna uppnås, har dessa förslag inte funnit nåd hos denborgerliga majoriteten i denna kammare. Tvärtom har dessa förslag ofta blivitstämplade som hot mot den svenska exporten. Argument som har varit avsedda attge den svenske tekoarbetaren dåligt samvete inför sina kolleger i u-ländernaoch inför alla tekokonsumenter här hemma har förekommit i flera kammardebatter. Målet för vår tekoproduktion har blivit ändrat tillriktmärke, och är regeringen tydligen beredd att ompröva deförsörjningspolitiska normerna. Situationen i tekoindustrin är i dagutomordentligt allvarlig med hög och ökande arbetslöshet och en mängd varsel ompersonalinskränkningar och företagsnedläggningar. Vi står inför en fortsattförsämring av läget inom branschen. Trots detta har regeringen ibudgetpropositionen och i andra propositioner föreslagit en avrustning av destatliga insatserna. Vi socialdemokrater har därför fört fram alternativaförslag, både i vår januarimotion och med anledning av regeringenstekoproposition. - Bland de förs' ig f om vi har fört och för fram finns en radåtgärder som är nära sammankn' ] --de med handelspolitiken. Vi föreslår bl. a.att kommerskollegium skal; ,;c'j i uppdrag att utarbeta ett konkret förslagtill globalarrangemang exkl. EG- och EFTA-området. Vi föreslår dessutom atthemtagningssystemet - som innebär att det i samband med införsel av varan från sida endast görs enkla varukontroller ochatt tulldeklaration lämnas senare - skall slopas för varor inom tékoområdet. Vi socialdemokrater förutsätter också att fårde ökade resurser som krävs för att tullen skall kunna arbeta effektivt. Vårakrav går alltså ut på en effektivisering av begränsningssystemet för densvenska tekoimporten. Det har äntligen lagts fram ett förslag påursprungsmärkning av tekoprodukter. Handelsministerns förslag innebär dock attstora delar av produkterna hamnar utanför systemet, och utformningen avmärkningsreglerna inger farhågor för efterlevnaden. Vi socialdemokrater anser inte attimportpolitik av detta slag skulle innebära ett svenskt återfall ijjrotektionism. Vi vägrar för vär del att acceptera benämningen protektionismpå en politik som tillåter en importandel på . Inte heller anser vi attdet är ett brott mot frihandelspolitiken, om vi på ett för folkförsörjningenvitalt område vill inom landet behålla och utveckla den industriella kapacitetoch det yrkeskunnande som är ett absolut minimum för att skall kunnabehålla trovärdigheten i sin neutralitetspolitik. AnL 40OSWALD (vpk): Jag tänker här ta upp ett par speciella frågori den svenska utrikeshandeln. Vi kommer i särskilda debatter, föranledda bl, a,av motioner från vpk, att återkomma till dessa problem, men det skulle vara enbrist om de inte på något sätt framfördes också i denna handelsdebatt. Jag skall till att börja med ta upp frågan om den svenskavapenexporten. Det har upprepade gånger sagts att denna export är blygsam iförhållande till totalexporten, och det är sant. pendlade denmellan 1,5 och av totalexporten, och början av 1970-taletmellan 0,5 och , och ; nu i början av 1980-taletär den uppe i Vapenexporten är emellertid inte vilken export som helst.Det är till att börja med inte enbart en fråga om kvantiteter. Även småkvantiteter av högkvalitativa vapen har eller kan ha avgörande inverkan på enstats militärapparat och de bindningar av olika slag som följer med detta.Handeln med vapen, både exporten och importen, medför därför förpliktelser avett slagsomintegällerför andra varugrupper. Det har f, ö. uttryckts i klartextav svenska militärer i de sammanhang då det blivit debatt om saken. Ett av debärande skälen från det hållet är just utbytet av teknologi på vapenområdet,"Vi byter äpplen mot päron", som den förre ÖB uttryckte saken. Svenskvapenexport betyder därför mycket bestämda och nära bindningar medköparländerna. Och de stora köparna av svenska vapen är västeuropeiska stater,flera av dem dessutom medlemmar i västalliansen , Detta är förhållanden sompåverkar militärpolitik och försvarspolitik samt därmed också vårutrikes- och säkerhetspolitik. Vpk har tidigare pekat på dessa förhållanden. De har underdet fått en kusligt förnyad aktualitet. Den borgerliga regeringenoch dess folkpartistiske handelsminister gav vid klarteckentill 5 protokoll 1981/82:105-106 att skriva ett preliminärt kontrakt rned omförsäljning av den välkända och just högkvalitativa luftvärnskanon som ärBofors stora världsprodukt. Det var och är en jätteorder, som fick Boforsaktier att rusa upp till nya höjder på börsen. Vpk har två gånger tagit upp denna affär medhandelsministern här i kammaren men fått undvikande, oklara svar. Den slutsatsvi och alla andra måste dra är att regeringen tänker låta affären ha sin gång,trots de avgörande militärpolitiska och säkerhetspolitiska effekter en sådanaffär med en av de ledande stormakterna kommer att få och trots det uppenbarabrott mot bestämmelserna för svensk vapenexport som affären utgör. Detta är nämligen inte vilken vapenaffär som helst, USAskall förnya hela sitt luftförsvarssystem. Detta nya system, som går undernamnet DI VAD, skall införas i alla vapengrenar: armén, marinen och flyget. Detär också fullt klarlagt att det kommer att införlivas med s, k,brandkårsstyrka, Rapid Deployment Force (RDF), Det är den styrka som förra åretprövades i en första tillämpningsövning i samarbete med , Den skallkunna sättas in var som helst i världen där intressen hotas, framför allti och Rödahavsområdet. Åt detta, som på nytt kan komma att medföra att svenskavapen mot de nu gällande bestämmelserna plötsligt kommer att användas i stora militärakonflikter, ger den svenska borgerliga regeringen sin välsignelse. Det äravslöjande för hur man ser på utrikes- och handelspolitik. Man haringa betänkligheter inför att tillåta affärer som jag inte tvekar att betecknasom ett brott också mot den alliansfria politik som regeringen i andrasammanhang säger sig vilja slå vakt om. Men vad hjälper högtidligaförsäkringar, när den ekonomiska politiken och handelspolitiken förs med heltandra förtecken? Vi behöver minska den svenska vapenexporten. Den har trotsde restriktiva bestämmelserna ökat kraftigt . Det är inte avomsorg om försvars- och neutralitetspolitik som detta har skett.Verkan har varit den helt motsatta, som jag har påvisat. Men det har ökatvinsterna i den svenska vapenindustrin och effektivt blockeratförutsättningarna för en övergång till alternativ, civil produktion. Men vibehöver också på ett bestämt sätt ändra reglerna för denna export. Det är, somvpk åtskilliga gånger har påpekat, meningslöst att ha bestämmelser som går utpå att de vapen man säljer inte skall komma till användning. Detta är f, n,huvudsyftet, såsom bestämmelserna är skrivna . När man snabbt är bereddatt tumma på dessa syften, som regeringen nu gör i Boforsaffären med , harde redan från början förlorat sitt innehåll. Men även utan detta uppenbaraövergivande av reglerna är de i stort sett meningslösa. Vapen köps inte för attanvändas till prydnad eller för andra liknande ändamål. Därför är det sätt påvilket de avses användas det kriterium som blir det viktiga i sammanhanget,bör enligt vpk;s mening ta ställning till vapenexporten utifrån dettafaktum. Den begränsade vapenexport som kan vara nödvändig för attvi skall kunna ha en effektiv produktion för egna behov bör kanaliseras så attden så långt som möjligt hjälper förtryckta mot derasförtryckare. sker motsatsen, , en liten stat i , sombehöver och vill köpa vapen för att försvara sig mot stormakten , får inteköpa en enda patron från , Men till , den stat som utövar hot mot ochvill förtrycka sina små grannstater, är villigt att leverera. Hur längekan den borgerliga regeringen och dess handelsminister förfäkta denna hycklerietspolitik utan att hamna i en komplett moralisk och samvetsbetingad kollaps? Jag övergår nu till nästa tema i mittanförande, som har avgörande och nära anknytningar till det jag harbehandlat, är medlem i Interamerikanskautvecklingsbanken, IDB, Det är ett medlemskap som förbereddes av densocialdemokratiska regeringen och dess handelsminister , När denförsta borgerliga regeringen fullföljde anslutningen, fann socialdemokraternadet opportunt att gå emot. Det fanns även borgerliga ledamöter här i kammarensom var negativa och ville avstyra hela affären. Men den genomdrevs, ochSverige är nu medlem i denna imperialistiska organisation, vars första ochstörsta syfte är att förtrycka folken i och tillvarata de storaUSA-företagens intressen i detta område. Vpk har från allra första början påpekat IDB:s rättakaraktär och dess syften. Allting som har hänt sedan banken bildades har gettoss rätt i vår kritik. Vi har fått en utredning och en utvärdering av IDB:sverksamhet, som på nytt visar alla de negativa effekter som vi har varnat för,IDB har använts uteslutande för att främja intressen. Och inte bara det,utan de värsta och mest aggressiva intressena i denna imperialistiska ochaggressiva nation. Lånen från IDB har i första hand gått till de värstadiktaturerna i , som , och , Banken harstoppat lån till ; mönstret från vapenhandeln går igen. Till yttermeravisso har Reaganadministrationen genomdrivit stora IDB-lån till den regerandemilitärjuntan i , Sådan har bankens politik varit, och så redovisasden i den nu framlagda , Men ett av de bärande argumenten somframfördes när skulle bli medlem var just att banken skulle främjasocial och politisk utveckling i , Motsatsen har skett, och Sverigebör således dra konsekvenser av detta och begära utträde ur IDB, innanvi binds än fastare till detta instrument för förtryck och stormaktspolitik. Det har sagts att IDB-medlemskapet har varit nödvändigtoch bra för svensk industri och för sysselsättningen i , Men IDB;s rollför svensk handel med är långt ifrån så avgörande. Stora projekt,investeringar och industrietableringar sker i utan att IDB påminsta vis är inblandat, I praktiken är IDB:s långivning av desamlade bruttoinvesteringarna i , och det finns således storautrymmen och stora möjligheter för svensk handel utanför IDB, Men om man som deborgerliga regeringarna har gjort sorgfälligt ser till att så mycket sommöjligt av den svenska Latinamerikahandeln knyts till IDB-projekt, då blir beroende av banken helt avgörande för.denna handels möjligheter. Varför intar man då en så huvudlös och för svensk handeloch svensk ekonomi förödande attityd? Jo, det är samma bedömningar, attityderoch värderingar som styr detta tänkande som de som styr avgörandena om densvenska vapenexporten och dess inriktning. Man ser inte i borgerliga kretsarnågon som helst fara för självständighet, varken handelspolitiskteller när det gäller säkerhet och försvar, i en uppbindning till och dessintressen. Man ser detta som något gott, en bra utveckling. Och man är också dåberedd att både indirekt och direkt delta i och stödja ;s politik på skildaområden och i skilda regioner, även om det innebär förtryck, undertryckande avmänskliga rättigheter och grova övergrepp mot andra stater. Här ligger, som vifrån vpk:s sida påpekat så mänga gånger , dubbelmoralen och tvetydigheten iSveriges internationella agerande, I utrikespolitiska och biståndspolitiskadeklarationer kan man vara radikal, men på ett konkret område somhandelspolitiken, som vi debatterar , intar man en annan attityd. Det ärinte hedrande. Det är långt ifrån bra för utrikeshandel, ochdet är framför allt förödande för ställning som alliansfri ochsjälvständig nation. Det är något som svenskarna bör observera när de bedömersina regeringars handels- och utrikespolifik. AnL 41 (); Jag vill till protokollet fästa atthandelsministern valde att inte gå i svaromål på kritiken mot regeringensskrivelse om Sydafrikalagen, Handelsministern var i kammaren när frågan togs uppoch , varför de fysiska förutsättningarna fanns. Eftersom detta är en skrivelse som inte ger någonmotionsrätt, är det faktiskt så att om vi riksdagsmän vill ta upp en diskussionom en sådan fråga, måste det ske i en sådan här debatt som vi har . Menhandelsministern valde alltså att sticka huvudet i busken. berömmer sig ofta för att främja en öppendebatt, offentlighet osv. Men i den här frågan har och regeringen iövrigt inte gjort detta utan motsatsen. Överläggningen var härmed avslutad. Föredrogs skatteutskottets betänkande 1981/82:31 omskogsvårdsavgiften (prop, 1981/82:100), AnL 42 BOLUNDGREN (m); Skogsvårdsavgift tas ut för att finansieraskogsvårdsåtgärder som avses riktas till hela skogsbruket. Även om det intesker någon formell avräkning av skogsvårdsavgiftsmedlen är det denna principsom har varit gällande. Vissa avsteg från principen har dockgjorts. var skogsvårdsavgiften 0,9 %o av dettaxerade skogsbruksvärdet. gällande avgift är 6%c av samma värde. Värdethar emellerfid ökat ganska kraffigt genom den allmänna fastighetstaxering somägde rum , Man kan säga att för flertalet skogsbruk har taxeringsvärdet idet här avseendet ökat med upp till det gamla. Effekten för denenskilda skogsbrukaren kan bli att skogsvårdsavgiften höjs med 20-25 gånger dengamla avgiften. Låt mig bara ta ett enda exempel. Med det tidigareskogsbruksvärde som gällde före den allmänna fastighetstaxeringen 1981 och medden gamla uttaxeringen på 0,9 %c kunde skogsvårdsavgiften uppgå till 90 kr.Efter höjningen av fastighetstaxeringsvärdet med det gamla värdetuppgår numera avgiften till ,, vilket alltså innebär en 20-dubbling. De åtgärder som motiverat höjningarna avskogsvårdsavgiften har varit dels det skogspolitiskabeslut som togs av 1979 och som ledde till en höjning från 0,9 till 3%c, dels också vissa andra åtgärder - där man kan vara tveksam om detegentligen var motiverat att använda skogsvårdsavgiften som någon form avfinansiering. De åtgärderna gällde dels det klenvirkesstöd som har fungerat, delsdet extra avdrag vid skogsavverkningar på 5 resp, som medgivits underinnevarande avverkningssäsong. Detta motiverade höjningen av skogsvårdsavgiftenfrån 3 till 6 %o. tas detta extra skogsavdrag på 5 resp, bort frånden , enligt anmälan från regeringen. Av den anledningen borde mankunna tänka sig att regeringen skulle föreslå en återgång till enskogsvärdsavgift på 3 %o. Men det gör regeringen inte, eftersom man säger sigvilja till en del finansiera det bidrag till avveckling av glesskog somföreslås med skogsvårdsavgiftsmedel - även om detta strider mot den allmännaprincipen för hur skogsvårdsavgiftsmedlen skall användas. Därigenom gårregeringen emot en, som jag minns det, enhällig virkesförsörjningsutredning,som menade att denna åtgärd inte skulle finansieras av avgiftsmedel. Vi moderater ansluter oss tillvirkesförsörjningsutredningen i det här avseendet och anser följdriktigt ochlogiskt att skogsvårdsavgiften från bör sättas till 3%o av dettaxerade skogsbruksvärdet. Med hänvisning till denna argumentation berjag att få yrka bifall till reservation 2, AnL 43INGEMAR HALLENIUS (c): I skatteutskottets betänkande 1981/82:31behandlas skogsvårdsavgiften. Skogsvårdsavgiften är avsedd att finansieravissa statliga insatser för skogsbruket, I propositionen anförs bl, a, attriksdagen beslutade att bidrag till avveckling av glesa skogarskall finansieras delvis genom skogsvårdsavgifter. Denhöjning av skogsvårdsavgiften till 6%c som genomfördes avsåg