prot · G509167 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är därför så mycket merförvånande att såväl socialdemokrater som moderater i motioner för fram förslagom ytterligare handelsrestriktioner och att socialdemokraterna i viss månföljer upp detta i utskottet. Ett sådant förslag är införandet ayglobalkontingenter. Ettglobalsystem i enlighet med GATT-avtalef skulle innebära att totalramar förimporten av olika tekovaror för samtliga berörda länder fastställdes. Detskulle medföra att alla länder som önskade exportera till skulle fåkonkurrera om det utrymme som varje globalkontingent medgav. Menhur stor skulle effekten bli? Globalkvotering skulle svårligen kunna införasmot EG och EFTA. Risken för repressalier för svensk export fill dessa länder äröverhängande. Då nu gällande bilaterala begränsningsavtal täcker huvudparten avall import av tekovaror till utanför EG och EFTA skulle ett globalsysteminte automatiskt medföra minskad import. Möjhgtvis skulle en viss neddragningav importen från länder som , och ske, men dessa länder kanknappast betecknas som lågprisexportörer. Underen övergångstid kan det vara nödvändigt med en viss reglering av tekoimporten,men den bör ske i samma former som , nämligen inom ramen för det s. k.multifiberavtalet, MFA. Efter mycket hårda förhandlingar i den nyaförlängningen av MFA tillgodosågs en väsentlig del av de svenska intressena.Förlängningsprotokollet slår fast att intar en särställning, och detfinns i avtalet en klausul som medger särskilt restriktiva svenskaimportkvoter. Därmed får de svenska intressena anses vara väl tillvaratagna. Kravpå ytterligare handelsbegränsningar som drabbar särskilt de fattiga människornai strider också mot den solidaritet som måste prägla Åtgärderför tekoindustrin m. m. Åtgärderför tekoindustrin m. m. vårtförhållande till den tredje världen och om vilken det råder enighet när detgäller biståndspolitiken. Regeringen kan förvisso aldrig acceptera attuppenbara sociala missförhållanden i u-ländema utnyttjas för att vinnakonkurrensfördelar. Men för människorna i u-ländema är industrialisering oftastden enda chansen att bryta sig ur fattigdomen. Det var också grandtanken bakomprincipen om en s. k. ny ekonomisk världsordning. Även i diskussionen om tekoimportenfrån u-ländema måste därför de morahska argumenten väga tungt. 1regeringens proposition om den framtida tekopohtiken föreslås ett system medursprungsmärkning. Regeringens förslag innebär att flertalet tekovaror somsäljs i - vare sig de är svenska eller inte - skall vara märkta för attvisa var de är tillverkade. Det finns många skäl till att införa ett sådantsystem. Det är bl. a. ett starkt intresse för konsumenten att veta var enbeklädnadsvara är tillverkad, när han eUer hon köper den. Det är därförregeringen föreslagit att det är vid försäljningstillfället som märkningenmåste finnas. I vilka former märkningen skall ske har enligt regeringensförslag överlämnats till näringslivet och handeln att själva bestämma. Jagtror det är viktigt att man iakttar en viss försiktighet vid införandet av etthelt nytt system med ursprangsmärkning. Ett alltför långtgående förslag -innannärmare erfarenhet har vunnits - kan lätt leda till onödigt krångel för denenskilda handeln och till ytterligare statlig byråkrati. Regeringen är dockberedd att senare, när viss erfarenhet av märkningssystemet vunnits, på nyttpröva vilka former för märkning som kan vara lämpligast. Jag vill dock påminnaom att huvudsyftet med märkningen är konsumentpolitiskt. Regeringenföreslår att fortsatta resurser anvisas till branschfrämjande åtgärder inomteko. Sammanlagt föreslås dels 46,5 milj. kr. till branschfrämjande åtgärder,dels 10 milj. kr. till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin.Dessa medel är ett direkt stöd åt förnyelsen av denna industrigren.Socialdemokraterna föreslår sin vana trogna mer pengar även här. Deras överbudpå statsbudgeten närmar sig nu astronomiska tal. Självfallet är det intemöjligt för den som är i ansvarig ställning att förverkliga alla de föreslagnautgiftshöjningama. Den lättsinniga löftespolitiken kommer också på dettaområde att konfronteras med en bister ekonomisk verklighet. Regeringenföljer utvecklingen inom tekoindustrin med stor uppmärksamhet. Inomindustridepartementet görs undersökningar om utvecklingen i branschen. Densenaste s. k. temperaturmätningen visar i vadgäller konfektionsindustrins omsättning och orderingång på en vissstabilisering. Dennegativa utvecklingen beträffande omsättningen har förbytts i en vissökning under första och troligtvis också . I vad gäller denvolymmässiga orderingången för hösten har den nedåtgående trenden brutits.Hösten 1980 kunde en stark nedgång noteras. visar orderingångenen närmast oförändrad nivå. Handeln visar plussiffror. Det finns alltså godatecken på att regeringens politik nu börjar ge resultat. Det är min övertygelseatt regeringens förslag till statUg tekopolitik Nr 167 tillsammansmed den allmänna ekonomiska politiken kommer att utgöra ett Måndaeenden viktigt positivt bidragtill en framtida konkurrenskrctftig svensk tekoindu- -7jmjj 1909 Med hänsyn till att kammaren i anslutning till Åtgärder för teko-arbetsmarknadsutskottets betänkande25 kommer att diskutera det s. k. industrin m m äldrestödet avstår jag frånatt här gå in på sysselsättningsfrågorna i vad gäller teko. 91 (): Då är det igen att i den här kammaren diskutera tekofrågoma. Detkänns faktiskt, herr talman, litet meningslöst med de ohka regeringar som underde senare åren handlagt tekofrågoma och som haft varken vilja ellerförmåga attvidta de åtgärder som hade varit nödvändiga för att vända den negativautvecklingen inom tekobranschen. Man kan absolut inte påstå att regeringensekonomiska politik har gynnat svensk tekoindustri. Man har nonchaleratriksdagens beslut om målsättningen för teko, förändrat målsättningen till ettriktmärke, som vid det här laget ter sig som en liten prick långt i fjärran.För vad är dét som hänt på tekoområdet ? Produktionsvolymen harsjunkit katastrofalt, med tusentals arbetslösa som följd. Importen däremot harökat och är nu uppe i , att jämföra med EG-områdets , 12-15 %och . Trots detta vill inte regeringen, med handelsministern somnärmast ansvarig, vidta några väsentliga åtgärder på handelspolitikens område.Dessutom verkar all planeringsverksamhet ha avstannat. Jag menar att det finnsen ryckighet i regeringens tekopolitik som måste inverka mycket negativt påbranschen. Ibudgetpropositionen drar man t. ex. ner anslaget till branschprogrammet med 2 milj.kr. Lån till rationaliseringsinvesteringar, som visat sig vara mycketefterfrågade och skulle behöva öka, tar man helt enkelt bort för nästabudgetår. Det måste, enligt vår uppfattning, vara felaktigt att, som sker,dra ner på de offensiva insatsema i tekoindustrin. Jagtror att frågan, som ofta ställs både från fackliga organisationer, men ävenfrån branschen i övrigt, om vad regeringen egentligen vill när det gällertekobranschens framtid i , är berättigad. Jag ställer samma fråga.Fortsätter den utveckling vi nu ser, ja, då återstår ingenting annat än attbranschen försvinner. Vill inte regeringen detta - och det framgår avproposition 148 att regeringen inte tänkt sig den utvecklingen, utan vill attpolitiken skall inriktas på att nå det numera s.k. riktmärket - då måste manvidta sådana åtgärder att riktmärket inte försvinner. Jagvill hävda, atf om regeringen genomfört de förslag vi socialdemokrater lagtfram år , hade vi varit närmare målet av den totalatillförseln av tekovaror. Vi upprepar därför våra krav, och till näringsutskottetsbetänkande nr 50 har vi fogat en rad reservationer. Vi har alltså inte hellerdenna gång fått gehör i utskottet för våra krav på mer än ett par punkter,vilka f. ö. också tagits upp i propositionen. Åtgärderför tekoindustrin m. m. Jag övergår , herr talman, till atf kommenterabetänkandet och reservafionerna. GunnarSträng kommer senare aft mera ingående ta upp utvecklingen inom branschen. Förstoch främst vill jag ta upp frågan om ursprungsmärkning av kläder. Det var enbeställning av utskottet och som handelsministern nu tagit upp ipropositionen. Men nog finns det skäl att kritisera det sätt på vilket hanhanterat frågan. Således gäller märkningen bara konsumenter som köper förenskilt bruk, inte kläder till företag och offentliga institutioner. Dessutomskall varor som tillhandahålls fill ett lågt pris eller som är mindre frekventapå marknaden inte urspmngsmärkas. Nog är det inkonsekvent, vill jag lova! Jagbegriper inte vilka intressen handelsministern vill tillmötesgå med dennalösliga skrivning. Förstår handelsministern infe själv vilka möjligheter till fiffelhan dessutom öppnar? har utskottets majoritet rättat till en delkantigheter, och jag är fill freds med detta. I detta ingår också enbeställning att regeringen får i uppdrag att undersöka förutsättningarna förden s. k. gränsmodellen, som innebär att kläderna skall vara märkta, när dekommer in i landet. Närdet gäller omfattningen av märkningen vill inte de borgerliga ledamöternafillmötesgå våra krav på att alla kläder skall vara märkta med urspmngsland ochmärket fast anbringat på kläderna. Det var också utredningens förslag.Regeringens förslag på den punkten innebär en onödig försvagning. Jag menar atthandelsministerns uttalande om att man skall vänta ett tag och se,hur dennaursprungsmärkning kommer att bli innan ställning tas till hur märkningen skallske, är fullständigt onödigt. Det vore mera konsekvent att direkt införaursprungsmärkningen på ett riktigt sätt. Vårtförslag innebär också bifall till motion 2326 av Hans Nyhage och ArneAndersson. Det finns alltså möjlighet att få majoritet i kammaren för vårreservation, som jag yrkar bifall fill. Inriktningenav tekopolitiken som jag inledningsvis nämnde har vi socialdemokraterkonsekvent hållit fast vid när det gäller beslut om målet ellermer av den totala tillförseln. Utskoftsmajoriteten anser numera att detta är enorimhg begäran. Jag kan tänka mig att det kommer att ta litet tid att nå upptill det målet med den försvagning som har skett, men vi håller fast vidmålsättningen och kommer att arbeta utifrån den. Jag vill därför upprepa vadjag sagt tidigare: Hade de förslag vi lagt fram följts, hadesituationen varit en annan. Påhandelspolitikens område är det nödvändigt att vidta åtgärder för att på någotsätt begränsa den import som formligen väller in i vårt land. Jag tror attdet inom EG-EFTA går att få gehör för de förslag vi socialdemokrater lagt fram,vilka förslag egentligen inte är särskilt långtgående och som enligt vår meningryms inom vår frihandel. Vi hyllar frihandelns principer - vi är ju eniga omatt frihandel skall vi ha - men det får inte ske in absurdum. Vi importerar percapita faktiskt mer än alla andra länder. Vi har begärt att ettglobalkontingentsystem skall utarbetas och införas, om det nya MFA- visar sig vara oacceptabelt för del.Vi har också föreslagit att hemtagningssystemet skall slopas. Det skulle geökade möjhgheter för kontroll av att gällande bestämmelser verkligen efterlevs.Det behövs en effektivisering av begränsningssysfemet. Det konstaterar ocksåbrottsförebyggande rådet i en utredning. För att man skall komma till rätta med import via tredjeland har tekodelegationen föreslagit atf åtgärder bör vidtas för aftimportlicens eller särskilt ursprungsintyg i vissa angivna fall skall krävasför varor från EG och EFTA. Vi delar den uppfattningen. Förbättrad rapporteringfrån exportländerna är ett annat krav, liksom krav på importörerna att ocksåhandla med svenska varor. Prissättningen i handeln är också en viktig del närdet gäller konkurrensen för svenska produkter. Det procentpåslag, som störredelen av beklädnadsdetaljhandeln fillämpar, missgynnar svensktillverkade varor.Jag har inte kunnat finna att man tagit upp den frågan i propositionen överhuvud taget, trots atf uppdragit åt regeringen att försöka att påfrivillig bas nå en överenskommelse med detaljhandeln och ge pris- ochkartellnämnden det uppdraget. En omfattande utredning har också gjorts avpris- och kartellnämnden, och den visar att priserna infe kalkyleras på ettkostnadsmässigt motiverat sätt. En lagstiftning är nödvändig, om vi skallkomma till rätta med problemet. säger handelsministern att det inte är bra attlagstifta om prissättning. Men det är en beställning från , och underalla de här åren som man har försökt gå fram på frivillig väg har man intelyckats. Då anser vi atf man måste ta till lagstiftning för att komma tillrätta med problemet. Sammantaget är jag övertygad om att deförslag och krav som vi socialdemokrater ställt, och som jag här redogjort för,skulle ge tekoindustrin i det här landet möjlighet atf hävda sig och överleva.Vi har emellertid inte fått gehör heller från utskottets borgerligamajoritet. En socialdemokratisk regering kommer dock att arbeta efter deriktlinjer vi dragit upp i våra motioner. De olika borgerhga regeringarna harinte tagit problemen inom tekoindustrin fillräckligt på allvar, och det harlett till att viljan att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att bibehållaen inhemsk produktion inte finns. Vi har även, herr talman, i våra mofioner tagit uppproblemen inom . fog vi särskilt upp Eiserssituation och pekade på de risker för Eisers del som behandlingen av de frågorsom rör Statsföretag skulle innebära. Vad som inträffat medStatsföretagsfrågorna har inneburit att ställningstagandena ytterligareskjutits . Vi upprepar därför våra krav på atf ledningsfunktionernai Eiser skall förstärkas och att företaget skall tilldelas kapital, så att inteföretagets existens äventyras. Dessa åtgärder måste snabbt vidtas avregeringen. Utskottets majoritet avfärdar kraven med att problemen skall lösasinom ramen för Statsföretags egna resurser. Det finns anledning att ställa frågan fill utskottetstalesman eller fill handelsministern, även om Eiserkoncernen ligger underindustriministern: Åtgärder för tekoindustrin m. m. Åtgärderför tekoindustrin m. m. Kommernågonting av f. d. i att vara kvar efter ? IVästgöta-Demokraten kan vi läsa hur oron ökar bland de anställda ochhur kritiken växer mot Eisers ledning. Man kan också där läsa om hur andrasvenska tekoföretag går på offensiven och tar hem produktion från ,medan statliga Eiser drar sig undan från och sparkar 280 personer. Eftervad jag har erfarit finns det - och det står förresten också i tidningen -intressenter som är beredda att göra en satsning och rädda närmare 200 jobb.Förutom den tragedi som håller på att utspela sig i måste man fråga omdet inte är slöseri med stathga medel, när man från det hållet föredrar attdriva ut folk i arbetslöshet och sociala problem. Jagkan i sammanhanget också upplysa om att nästan inga av de 630 varslade inomEiser fram till har fått annat jobb. Man kan inte påstå att utskottetgenom sitt ställningstagande visar något som helst ansvar för de anställda. Jagyrkar bifall till vår reservation. Såtill sist, herr talman, några ord om branschstödet. I propositionen föreslås enneddragning av anslaget med över 2 milj. kr. i stället för den ökning med 52milj. som SIND föreslagit. Vi menar att det är fel att dra ned på ett stödsom är inriktat på att höja effektiviteten i industrin och öka exporten. Inomden träbearbetande industrin dras anslaget ned med 445 000 kr.Sågverksindustrin får klara sig utan branschprogram. Gjuteriindustrin fårkännas vid en minskning med . Försöksverksamheten meddelbranschstudier förlängs inte efter innevarande budgetår, och inombranschprogrammet för tekoindustrin sker en minskning med 2 milj. kr. Visocialdemokrater kan inte acceptera en nedskärning av branschstödet, som ju ärinriktat på att höja effektiviteten i industrin och öka exporten: Flera av dehär branscherna har utomordentligt allvarliga avsättningsproblem, och behovetav insatser för att stärka deras marknadsposition hemma och utomlands står heltklart. Vi har vidare föreslagit 20 milj. kr. i lån tillrationahseringsinvesteringar, dvs. 10 milj. kr. mer än regeringen. Dessa lån ärefterfrågade, och vi anser att de bidrar till framtida inkomster. Därför bör deökas på till 20 milj. kr. Enligtvår mening bör garveriindustrin tas in i SIND:s branschprogram, somtekodelegationen föreslagit och som krävs i mofion 2325 av m. fl.Om vid en avspärrning skall kunna ta till vara de hudar som finns ilandet är det nödvändigt med inhemsk kapacitet. Kunnandet riskerar också attförsvinna om inte åtgärder vidtas. Med det anförda ber jag att få yrka bifall fill de socialdemokratiskareservationerna och i övrigt till utskottets hemställan. 92 (vpk): Den svenska tekoindustrins historia är endeprimerande läsning. Vi har det fått vänja oss vid att storasvenska industribranscher, som tidigare ansetts osårbara, mer eller mindrehar gått under. Men frågan är om inte tekoindustrin ändå tar priset isammanhanget. Detär inte så att man i den politik som har förts inte har vetat vad man hargjort, utan det har varit en mycket medveten och målinriktad politik, striktgenomförd av många efterkrigsregeringar, inte bara av borgerliga efter 1976utan också mycket tidigare av socialdemokratiska. Det har man gjort under denföratsättningen att den så prisade frihandeln och specialiseringen, som harvarit ett riktmärke, skulle gyrma den svenska nationen. Det komhandelsministern på nytt in på i sitt huvudanförande. Men det är teser somverkligen kan diskuteras. Frihandeln är bra för den starke, men det är intesäkert att den är bra för den svage. Detär skrev sitt stora epokgörande verk om tredjevärldens handel. Han visade där ganska tydligt att det mångagånger var betydligt bättre att ett land som höll på att bygga upp någon formav industri skyddade sig bakom relativt höga tullmurar och att frihandeln fören sådan stat ofta var förödande. Det finns också många utvärderingar av tredjevärldens industrialisering, som jag vill återkomma till Htet längre fram, vilkavisar att frihandeln inte alla gånger är sä välsignel-sebringande som man harvelat göra gällande. Frihandelnvar bra för , när var starkt och hade en god ekonomi. Då kundevi utnyttja frihandelns fördelar. Men vi har inte det läget längre. Då är detganska vettigt att vi börjar diskutera i andra termer och inte enbart säger attfrihandeln är gynnsam i alla sammanhang. Bådesocialdemokrater och borgare har som sagt till följd av övertro på frihandelngjort sig skyldiga till många missgrepp under efterkrigstidens decennier. Detvar , som också skall delta i denna debatt, som en gång sade attde svenska företagen mådde bra av att verka i ett fritt och härdande tullklimat- om jag inte missminner mig, föll orden på det sättet. Vi hade den Rehnskamodellen, EFO-rapporfer osv., där det sades: Det är mycket bra om vi slår ut delågavlönades industrier och flyttar över de anställda, så att vi i fåren mycket fin och expansiv verkstadsindustri som kan kamma hem pengar påvärldsmarknaden. Men de utstampade tekoarbetarna fick inga nya jobb. Vi har nuutvärderingar som klart och tydligt visar att ungefär två av tre utstampadetekoarbetare aldrig någonsin kom in i arbetslivet igen. De slussades ut via dengamla vanliga utsorterings-mekanismen med förtidspensioneringar, AMS-kurser ochannat. Jagvill här säga som vi har sagt i våra motioner: Den svenska tekopolitiken harvarit en ständig kapitulation för de stora multinationella företagens intressen. Nuhar man, som redan har berört fidigare i debatten, t. o. m.släppt det blygsamma målet en 30-procentig självförsörjningsgrad. Man harförsvunnit långt bort från det. är vi, som sagt var, nere . Närdet gäller vissa konfektionsplagg och vissa typer av teko utgör importen 100 %- fillverkningen i är helt och hållet utslagen. Jag vill tala litet om detsom handelsministern var inne på, nämligen Åtgärderför tekoindustrin m. m. Åtgärderför tekoindustrin m. m. industrialiseringeni tredje världen och hur viktigt det är med frihandeln. Jag tycker faktiskt atfhandelsminister biter huvudet av skam, när han står här och säger att demoraliska argumenten måste väga tungt när vi bedömer handeln med tredjevärldens länder. känner lika bra som jag till att det förekommers.k. enklaver - det har vi vetat om ända . Stora företag går inoch bildar enklaver - eller frizoner, som de kallas -som infe har någonsom helst beröring med resp. lands övriga ekonomi. De tillför inte landetnågonting när det gäller utveckling. Företagen tar hem vinsterna från enklaveneller frizonen. Om de sedan händelsevis finner det lämpligt atf flytta fråndenna enklav eller frizon, är landet fatfigare än vad def var förut. De härfrizonerna bidrar inte ett dyft fill tredje världens länders industrialisering.Det finns hur mycket material som helst på SIDA, vetenskapligaforskningsrapporter och annat, som visar detta. Det gäller naturligtvis ocksåtekoindustrin. Jagundrar vad handelsministern har för definition på moral. Vi vet atf man ifrizonerna använder 8-12-åringar som arbetskraft. De arbetar 12-14 fimmar omdagen, får sedan lägga sig i samma lokal och sova på en matta, får en skål risoch börjar sedan arbeta i samma lokal igen. Är det moral? Om det vore så atthandelsministern tycker atf de morahska argumenten måste väga tungt, borde handelsministerngå med på socialklausulen, som vi har tagit upp åtskilliga gånger ibiståndsdebatter och som vi också kräver nu i vår motion. Detär framför allt tredje världens länder som har krävt sociala klausuler mot destora mulfinationella företagen, för att de skall betala något så när vettigalöner, tillåta något så när fria fackliga rätfigheter osv. Jag tycker atthandelsministern borde tänka sig för två gånger, innan han går upp i debattenoch talar om moral och sedan infe är villig atf biträda sädana här krav. Vihade försvarsdebaft här . Detta med tekoindustrin - som all annansvensk inhemsk industri, vill jag påstå - hänger mycket tätt ihop med vårberedskap, vår försörjning och vår förmåga att motstå påtryckningar ochaggressioner av olika slag. Om vi inte har ett starkt civilt samhälle - det harjag sagt kanske hundratals gånger - kommer vi infe heller att kunna ha någotslags beredskap. Där är tekoindustrin en bit i def hela som är grovt försummad,som man över huvud taget inte har försökt att sätta in i detta sammanhang. Vibeviljade 19 miljarder till det militära försvaret . Men det ärväldigt svårt att få loss och flytta över lämpligt antal miljoner för attstödja t. ex. tekoindustrin - något som nationellt skulle vara ett rent plus,därför att det skulle lyfta bort sfora arbetsmarknadsproblem och stora socialaproblem för de regioner som är närmast berörda. Också beredskapssynpunkterspelar alltså in i det här sammanhanget. Hurskall man då lösa dessa problem? Vi har i våra tekomotioner år försöktföra fram vetfiga förslag och synpunkter, och vi har upprepat dem i de tvåmotioner som är aktuella, den ena väckt och den andra medanledning av den nu framlagda propositionen. Manmåste få en samordning och en samhällelig kontroll av den svenskatekoindustrin, precis som när det gäller stålindustrin, varvsindustrin och Om man låter de privata vinstintressenas anarki råda blirdet på detta sätt, som vi nu ser det. Vi har därför föreslagit att det skallbildas ett stort statligt tekokombinat, där man kan samordna resurserna och setill att tillvarata nationens intressen och inte enbart företagets intressen.Nationens intressen är ju naturhgtvis också de arbetandes intressen. Vi måste iförsta hand inrikta oss på att ganska snabbt komma fram till den blygsammamålsättning som man tidigare varit ense om men som man nu i full karriär är påväg att lämna bakom sig. Det betyder att vi måste komma ner till en importandelpå , vilket är normalt för motsvarande länder. Varför skall viha en importandel som överstiger och snart kanske är uppe i , medanmotsvarande länder inom och andra områden har mycket mindre importandelar?Är det bra för och för svenska arbetare? Vibör se till att vi stoppar importen från frizonerna, handelsminister .