prot · G50923 · 1981-12-31 00:00:00 — återkommed de socialdemokratiska beskyllningarna i sitt anförande . Alt båda dessa påståenden skulle vara riktiga faller påsin egen orimlighet. Det allvarliga är emellertid att moderater ochsocialdemokrater helhjärtat stöder varandra i denna kampanj. Därmed bidrar deenligt min mening till en polarisering av den politiska debatten som år sakligtogrundad men framför allt djupt olycklig, därför alt den minskar våramöjligheter till de samförståndslösningarsom vi såväl behöver för atl kommalill rätta med vårt lands ekonomiska problem. Jag skall gärna erkänna att socialdemokraterna i en delfrågor på ett värdefullt sätt har medverkat till breda lösningar. Del gäller t.ex. i energipolitiken, som också tog upp i sitt anförande.Likaså gäller det i skattefrågorna. Deras ställningstagande ilöntagarfondsfrågan har däremot inte stimulerat viljan till samarbete mellanolika parter för atl återvinna industriell tillväxt och ekonomisk balans.Förslaget om imporlde-positioner , liksom agerandet itekodebatten, visar atl man ibland hellre propagerar för protektionism änställer upp för den frihandel på vilken så många människors framtidasysselsättning och välfärd är beroende. som socialdemokraterna i princip bekänner sigtill behovet av besparingar, både hos staten och i kommunerna, har man motsattsig de flesta besparingsförslagen. Begränsningen av livsmedelssubventionerna ivåras är faktiskt ett av de få undantagen. Jag undrar om inte socialdemokratinhar gjort sig till sin egen missnöjespolitiks fångar. Man har motverkatförståelsen för en nödvändig ekonomisk politik genom att inte klargöra för sinamedlemmar och väljare vad som behövs. I stället uppträder man som om vi kundelåta bli att vidta en del av de besparingsåtgärder som ändå är nödvändiga. De betänkanden som utskotten avlämnar, av vilka en delbehandlas , innehållernågra nya exempel på hur socialdemokraterna väjerundan när del blir fråga om atl medverka till besparingsåtgärder -besparingsåtgärder som de själva säkerligen skulle finna nödvändiga, om de haderegeringsansvaret. Socialdemokraterna vill förstärka statens budget genomskattehöjningar på omkring 1 miljard. Men ingen tror väl alt deute i samhället propagerar för dessa skattehöjningar med samma glöd med vilkende arbetar emot de besparingsförslag som regeringen har lagt fram. Delta dragtycker jag återkommer särskilt tydligt i anförande. Det var ihuvudsak en lång historisk beskrivning av vår situation, men det gav mycketlitet av alternativ till det förslag som regeringen lägger fram. Kjell-OlofFeldt uppehöll sig länge vid löntagarfondsfrågan, men vad som inte har klaratsut är på vilket sätt löntagarfonder, finansierade genom avgifter ochvinslavsätt-ningar, i det läge där vi nu befinner oss skulle kunna stimuleranyförelagande och satsningar inom näringslivet och öka vårt näringslivskonkurrenskraft gentemot utlandet. Inte heller klarar man ut hur förhållandena mellanägarkategorin och löntagarkategorin - de anställda - skall regleras. Allt dettaär så diffusa ting att det enda som egentligen har hänt i lönlagarfondsfråganär att det socialdemokratiska partiet fått fullmakt att utforma del härförslaget efter behag utan att klara ut hur denna utformning egentligenskall se ut. När det sedan gäller momssänkningen tycker jag alt delavsnitt i anförande som gäller den är ganska märkligt. Is-motionen anklagas regeringens förslag för att kunna leda till "en allmänstimulans som i tiden sammanfaller med atl konjunkturen går in i en expansionsfas".Men ser del inte ut som om det skulle bli en särskiltkraftig konjunkturuppgång, och de besparingar som kommer alt genomföras börockså få den dämpande effekt som vill åstadkomma med sin högremoms. Qm nu socialdemokraterna och oroar sig för detta, dåborde de ju tycka att det är bra att miltenpartierna gått oppositionen tillmötes- inte bara , , ulan också socialdemokraterna!- och halverat momssänkningen och därigenom minskat budgetunderskottet med 2,3miljarder. Men något sådant erkännande vill inte göra.Oavsett vad regeringspartierna gör måste opponera sig. Lustenatt komma med negaliv kritik tycks nästan ha blivit en kronisk sjukdom hossocialdemokratin. Även moderata samlin"gspartiet försöker här iriksdagen visa upp en profil där budgetpolitiken skall vara något stramare änvad regeringen har föreslagit. Men vi vet att det ute på fältet inte låter riktigt påsamma sätt. Där talar man inte längre om att skattereformen behöverfinansieras. Därmed har man frånträtt den överenskommelse mellan partierna somfaktiskt omnämns i den moderata partimotionen. har moderata samlingspartiet försökt skrämmavillaägarna för den avdragsreform som ingår i mittenpartiernas uppgörelse medsocialdemokraterna, trots att den inte alls berör de vanliga villaägarna.Samtidigt innebär de besparingsförslag och den besparingsiver på bostads- politikens område som företräder allårskostnaden för nybyggda och statsbelånade villor och lågenheter skulle höjasmed . Man kan fråga sig om verkligen ämnargenomföra det förslaget. Den socialistiska propagandan motregeringens ekonomiska politik samverkar med en del av moderatasamlingspartiets propaganda mot samma politik. Effekten är i båda fallen altintressegrupperna höjer rösten. Viljan att anpassa den egna 'gruppens kravefter vad samhällsekonomin tillåter undergrävs. Det är här svårigheterna att återvinna ekonomisk balansenligt min mening huvudsakligen ligger. Regeringen och kanvisseriigen fatta de beslut som krävs för att den ekonomiska politiken skallkunna läggas på rätt kurs, men i vårt samhälle är makten spridd på många andrahåll än i regering och riksdag. Drivs motsättningarna för långt, blirnödvändigt samförstånd om den ekonomiska politiken omöjligt. Jag vågar påståatl den polarisering av den politiska debatten som vi nu upplever ogillas av enbred majoritet av svenska folket. Därför borde, herr talman, alla hjälpas åtatl rycka upp missnöjespolitiken och konfrontationslänkandet med rötterna. Jag yrkar bifall till hemställan i finansutskottetsbetänkande 1 på alla punkter. 5LARS (): Den proposition vi skall ta ställninglill innehåller regeringens åtgärdspaket från . Dessförinnanhade moderata samlingspartiet lagt fram sitt program för återställd ekonomiskbalans, "Ny väg". Åtskilliga förslag därifrån återfanns i regeringensförslag till uppläggning av den ekonomiska politiken. Som exempel kan nämnastidigarelagda besparingar samt utbudsstimulerande åtgärder som rätt tillprovanställning, karensdagar i sjukförsäkringen, insatser för forskning ochutveckling osv. Men vi anmärkte från början på vissa svagheter iåtgärds-programmet, framför allt den föreslagna momssänkningen. Den analys vi förelog visade dessutom snart attregeringsprogrammet -tvärtemot vad man velat ge sken av - inte var neutraltfrån budgetsynpunkt. Detta bekräftades också av beräkningar utförda ifinansutskottets kansli. Försvagningen av statsbudgeten skulle uppgå till nära3 miljarder kronor innevarande budgetår och 4 miljarder /83. Detidigarelagda besparingarna uppgick ingalunda till utlovade 4 miljarder, ulanutgjorde endast ca 2,3 miljarder för hela nästa budgetår. ordförande riktade nysskritik mot oss moderater för att ute på fältet vilja ifrågasätta totalfinansieringenav en inkomstskattesänkning. Det egendomliga är att det i den av regeringenvalda uppläggningen av det ekonomiska åtgärdsprogrammet föreslogs en momssänkningsom dels finansierades på det sätt som vi moderater har förordat beträffande enmarginalskattesänkning, nämligen med besparingar, dels lill stor del faktisktlämnades ofinansierad, inte minst efter . Detta påvisade jagredan i den allmänpolitiska debatten. Liksom "Ny väg" tog denmoderata partimotionen sin utgångspunkt i nödvändigheten av atl råda bot på degrundläggande balansproblemen i svensk ekonomi. 1 ett läge därbudgetunderskottet redan bedömdes uppgå till ca 75 miljarder föreföll det intetillrådligt - för att uttrycka sig milt - att ytterligare vidga gapet. Vimotsatte oss därför momssänkningen och förordade ännu större tidigarelagdautgiftsminskningar, som vi för nästa budgetår skisserade ettbesparingsprogram på totalt 14 miljarder. Därmed skulle det också skapasutrymme för det första steget i en marginalskattereform i enlighetmed den borgerliga trepartiregeringens ekonomiska handlingsprogram från den 3februari . Under utskoltsarbetet stod del snart klart alt ochfolkpartiet beträffande inkomstskatten valde att fullfölja det samarbete medsocialdemokraterna som ledde fram till majoritetsregeringensupplösning. Det var således inte möjligt att vinna majoritet för en omedelbarmarginalskattesänkning. De alternativ som då återstod var antingen en kraftigbudgetförsvagning genom momssänkning enligt regeringens modell eller en någotmindre budgetförsvagning till priset av vinstskatl och en förhöjd utgiftsnivå ienlighet med den socialdemokratiska partimotionen. Från moderat utgångspunkt måste i denna situation detviktiga vara att inleda besparingsarbetet och att lägga fast klara riktlinjerför det fortsatta arbetet på att skära ned statens utgifter. Dessutom gälldedet att söka begränsa den budgetförsvagning som vi moderater i utgångsläget varensamma om alt vilja förhindra. Mot den här bakgrunden är vi moderater tillfredsställdamed den kompromiss som kunde träffas i finansutskottet. Utskottsbetänkandetutgår nu från propositionen och den moderata partimotionen som jämställdadokument. som det socialdemokratiska förslaget om vinstskatl stoppas,avvisar utskottet också regeringens förslag att företagen skulle göraobligatoriska avsättningar till särskilda vinstkonton i . Sänkningenav mervärdeskatten blir bara ungefär hälften så stor som enligt propositionen,vilket reducerar ökningen av underskottet i statens budget. Effekten av dennaförändring blir begränsad under innevarande budgetår, men för det kommandeförsvinner nästan hela den försämring som låg i regeringens förslag. En påspädning av efterfrågan är lättare att accepteraunder resten av 1981 och . kan viemellertid räkna med draghjälp från en internationell konjunkturuppgång. Detblir då angeläget att resurserna snabbt kan sättas in för att tillgodose enväxande efterfrågan från exportmarknaderna. Därför har vi moderater också fäststor vikt vid att få preciserat att det sparmål på somriksdagen tidigare fastställt för /83 skall uppnås genomnedskärningar på budgetens utgiftssida. redovisar i sitt betänkande en utvärderingav regeringens förslag till tidigarelagda besparingar. Dessa beräknas minskastatens utgifter med 970 miljoner innevarande budgetår och med 2 340 miljonernästa budgetår. I sitt ställningstagande till det fortsatta besparingsarbetetframhål- lerutskottet, att detta skall bedrivas kraftfullt och målmedvetet med sikte på"atl begränsa statsutgifterna genom faktiska besparingar lill årlöpande utgifter. Dessa besparingar skall - inberäknat dem som nu lidigareläggs-vara /83 ." citatframgår tydligt finansutskottets ståndpunkt att sparmålet på 12 miljarder skalluppnås genom utgiftsnedskärningar, vilket ocksä uttalades i den presskommunikésom de borgerliga utskottsledamöterna gemensamt utformade i samband med allkompromissen träffades. Del kan inte råda något tvivel om atl denna uppgift blirbesvärlig. Men det är alldeles nödvändigt att vi lyckas. Det går inte atl baratala om behovet av utgiftsminskningar och sedan skjuta dem årefter år. 12 miljarder får också betecknas som en miniminivå. I den moderataparlimotionen återfinns en förteckning med förslag till besparingar uppgåendetill 14 miljarder. Dår ingår bl. a. ökad självrisk i sjukförsäkringen,omprövning av beslutet att flytta inrikesflyget från till samtminskat press- och partistöd. Vårt krav att subventionsnivån inom bostadssektornskall minskas och att stödet skall ges en fördelningspolitiskt mer effektivinriktning har uppmärksammats i debatten och även här av . Menskall del bli möjligt att få ihop utgiftsminskningar med minst 9 miljarderkronor i den budgetproposition som förbereds, blir det nog nödvändigt attskära ned på boendesubventionerna lika vål som på livsmedelssubvenlioner,bistånd och annat. Jag fäste mig vid några saker i denekonomisk-politiska rundmålning - i övervägande svarta färger - som Kjell-OlofFeldt gjorde tidigare i debatten. Han talade om en allvarlig brist på sparandei och nämnde i det sammanhanget de stora underskotten i bytesbalans ochstatsbudget. Det är riktigt att vi har ett betydande sparandeunderskolt. Menkom ihåg att det helt är att hänföra lill den offentliga sektorn, särskiltstatens finanser. Med det höga skattetryck vi nu har kan detta underskottminskas endast genom att vi gör nedskärningar på den statliga utgiftssidan. Görvi det, dämpas inflationen och skapas det möjligheter till en lägre räntenivå.Företagen, som inte saknar vare sig idéer eller kapital, får då flerinvesteringskalkyler att gå ihop, och expansionen av industrins investeringarkan komma i gång. gjorde en besviken återblick på1970-talets erfarenheter av politiska insatser för alt bekämpa inflation ocharbetslöshet. Hans nya patenlmedicin var kollektiva löntagarfonder. Men inserinte att fondsocialismen innebär ytterligare ett jättekliv påsamma väg som visat sig leda fel? Det är riktigt att diskussionen om löntagarfonder baraförs i västerländska marknadsekonomier. Det har två orsaker; i ärsocialismen redan genomförd, och i socialistiska stater får del inte förekommaen fri debatt om olika ekonomiska och politiska system. Det är ingentillfällighet att en planekonomi av det slag som fondsocialismen skulleinnebära inte någonstans eller någonsin har kunnat förenas med demokrati. Allademokratiskt styrda länder bygger på marknadssystemet med privat ägande avproduk- tionsmedlen som grundläggande princip. Att socialism lederlill diktatur och politiskt förtryck har vi sett många prov på i Östeuropa.Sovjetledningens starka satsning på militär upprustning - med kärnvapenförseddaubåtar och annat - motsvarar inte medborgarnas önskemål. I livsmedelsbristensoch köernas är det sannerligen inte konsumenterna som styr. Altsocialistisk planekonomi dessutom är ineffektiv kan vi se ännu tydligare pånära håll, i problem. Även andra öststater som t. ex. har nuakuta svårigheter att klara sina betalningar. brukar tala om atl detnu råder något som han kallar kapitalismens kris. Det finns mycket större skälalt i stället tala om socialismens kris. Arbetet på att få budgetunderskottet underkontroll kan inte bara la sikte på att spara bland gamla utgifter. Det måsteinriktas på att förhindra nya. Ett särskilt problem i detta sammanhang är delomfattande industristödet till olönsamma statliga företag. Vi behandlar nu iriksdagen förslag om medelstillskotl till . , Svenska Varv, ochSwedish . Tillsammans med andra förslag om kapitalöverföring till bl.'a. statens olika skogsförelag rör det sig om åtskilliga miljarder. Men enförutsättning för alt vi skall kunna återställa balansen i samhällsekonomi ochstatsfinanser är att vi inser att del här inte rör sig om tillfälliga,konjunkturmässigt betingade lönsamhetssvackor. Det höga löneläget i Sverigeställer krav på oss alt vi snabbt ställer om till högteknologisk produktion,där vi kan utnyttja våra konkurrensfördelar. Vi kan helt enkelt inte fortsättaatt med stora förluster bryta järnmalm, som vi med stora förluster omvandlartill plåt, som vi med stora förluster tillverkar fartyg av -till glädje förandra länders rederier, eftersom vårt höga kostnadsläge hindrar alt vi hålleross med en egen sjöfartsnäring. Naturligtvis måste omvandlingen av vårt näringsliv ske isocialt godtagbara former. Men marschriktningen måste vara klar. och det finnsinte tid för några halter och raster på vägen. Industristödsulredningen harnyligen påvisat att senare års statliga bidrag till krisföretag verkatkonserverande på näringsstrukturen. De nu aktuella förslagen har samma selektiva och passivakaraktär. Vi moderater föredrar en snabbare omläggning mot generellastimulansåtgärder, som mera tar sikte på livskraftiga och expanderandebranscher och förelag. Det utesluter inte särskilda insatser för utsattaregioner. I den moderata partimotionen förordas en sänkning avarbetsgivaravgifterna i det inre stödområdet i syfte alt åstadkomma en generellstimulans av näringslivet där. Med en sådan anpassning av kostnadsnivån iregionen till produktiviteten uppnår man dels en viss lättnad för krisdrabbadeföretag, dels ett ökat intresse - och det kanske är viktigast - förnyetableringar, som kan ge nya arbetstillfällen i stället för dem somförsvinner. En sänkning av arbetsgivaravgifterna i glesbygden - ulannågon motsvarande höjning på annat håll - ingår i den utbudsstimulerandepolitik som vi moderater ser som nödvändig för att ta oss ur krisen. Denviktigaste enskilda åtgärden är dock en snabb sänkning av marginalskatterna. Vinoterar med tillfredsställelse att finansutskottet inte avstyrkt de längregående besparings- förslagen i vår partimotion ulan gjort derasikraftträdande beroende av hur snabbt de kan beredas i berörda riksdagsutskott.Uskoltets moderata ledamöter förordar i ett särskilt yttrande att del ulrynimesom dessa extra besparingar ger skall utnyttjas till ett första steg i enmarginalskattereform redan från det kommande årsskiftet. Frågan om en snabbmarginalskattesänkning har också föranlett en reservation i skatteutskottet,och den kommer atl behandlas mer ingående av senare idebatten. De i och för sig viktiga ekonomisk-politiskafrågor vi skall avgöra här i kammaren förbleknar vid en jämförelse medden skatteomläggning som socialdemokraterna har vunnit mitlenregeringens stödför. Den sorlens högskatiepolitik är raka motsatsen till vad behöver.Även på denna punkt får jag hänvisa lill senare inlägg i debatten, bl. a. avGösta . Jag vill här nöja mig med atl påvisa del egendomliga i att de treskattehöjarpartierna säger sig vara överens om 1983 års skatter ulan alt ha etableratnågon gemensam grund . Vilken momsnivå utgår egentligenskatteuppgörelsen ifrån - socialdemokraternas 23,, regeringens eller de21,som den borgerliga riksdagsmajoriteten förhoppningsvis kommer attfastställa? Skall - utöver skalleuppgörelsens finansiering med höjdaarbetsgivaravgifter eller proms - koslnadsbelastning-en på företagenytterligare skärpas genom någon form av vinstskatl eller rent av en särskildATP-avgift för uppbyggnad av kollektiva löntagarfonder? Dessa oklara men vikliga punkter blir dettillfälle att återkomma till. För dagen nöjer jag mig med att yrka bifall tillvad finansutskottet hemställt i sitt betänkande nr 1. 6KJELL-OLOF () replik: Enligt uppgörelse får jag i denna replik ävennågot kommentera det inlägg som gjordes av finansutskottets ordförande. Jagförstår behov av att framställa den nu framlagda uppgörelsen medmoderaterna som en framgång för regeringspartierna. Men det är att gå väl långtatt framställa det här beslutet som att godtarregeringsförslaget. Det som återstår är en momssänkning som upphävs avnedskurna pensioner. Så mycket av ekonomisk politik är det väl ändå inte attkomma med. Sedan klagar över polariseringen i debattenoch säger att den framför allt skulle pågå mellan moderata samlingspartiet ochsocialdemokraterna. Det är inte vår avsikt att skapa någon sådan polarisering.Men om del nu råkar bli så i svensk politik, kan del möjligen bero på att detfrån mittenparliernas sida visas en tilllagande brist på fasthet och enhållnings-löshet, som-efter vad jag förstår-kommer att bli ett växande problem.Del har inte att göra med atl man som minoritetsregering kan göra upp med ettparti i en fråga och med ett annat parti i en annan fråga. Men om dessauppgörelser har klart motstridiga innebörder blir del problem. Vad jag vill varna regeringspartierna för är att nu gå inoch försöka föra en rent moderat fördelningspolitik, att på område efter områdeacceptera den omfördelning av välfärden i det här landet lill deslarkares förmån som alldeles uppenbart är egentliga syfie och somär deras stråvan med det som sägs vara åtgärder för att rädda svensk ekonomi. Jag finner det något upprörande, herr talman, attregeringspartierna tillåter all ställa yrkande om en renmarginalskattesänkning 1982. Man har i den allmänna debatten reagerat hårt ochmed all rätt på vettlösa kampanj mot skaltereformen.Regeringspartierna har t. o. m. krävt att den måste accepteras av moderaternaför att det skall kunna bildas någon ny borgerlig irepartiregering. Men baraför alt rädda regeringsinnehavet släpper man helt fria attfortsätta sin kampanj för rena marginalskattesänkningar. Det kallar jaghållningslöshet, herr talman. Sedan vill jag till både och frågan; Hur skall ni åstadkomma de 12 miljarder som skall skäras ned inästa budget? Vad är del ni skall spara på? sade alt u-landsbislåndel måste öka. kräver att det skall minskas, vad jag förstår med 600 eller 800miljoner. står fast vid att alla bostadssubventioner skall bort.Det har regeringen - inte minst bostadsministern, som sitter här nu -hårtangripit som en helt omöjlig väg. Där ligger 2 ä 3 miljarder av sparpaketet. Hur skallni åstadkomma besparingen? Slutligen lill ; Det är intressant när hankonstaterar atl en debatt om löntagarfonder i de socialistiska länderna skullevara en debatt om förändring av deras ekonomiska system. , för löntagarfonderna skulle slå sönder den centrala statssocialismenoch göra den demokratisk. Därför kan man inte och får man inte diskuteralöntagarfonder i sådana länder. 7CARL-HENRIK (vpk) replik: I och för sig är det inte oriktigt, om manser realistiskt, alt företrädarna för oppositionen kommer upp i replik förstsedan talesman haft ordet här i kammaren. Vi vet ju allmoderaterna fortfarande bestämmer huvudinriktningen i den borgerligaminoritetsregeringens ekonomiska politik. säger att en minoritetsregering inte kan räknamed att få igenom sina förslag oförändrade. Nej, det är rätt självklart. Men dåbör den erkänna att det handlar om att samla så stort röstunderlag som möjligt,och inte - som finansutskottets majoritet eller rättare sagt den minoritet somlagt fram betänkandet har försökt göra - motivera kompromissen med moderaternamed ekonomisk-teoretiska synpunkter. Då förfalskar man ju historien. Den viktiga fråga i inlägg som jag vill taupp gäller hans inställning lill den offentliga sektorn. Han sade atlsocialdemokratiska kommunalmän ute i landet ofta visar samhällsansvar, medansocialdemokraterna här i och naturligtvis även vpk inte vill göradel, därföratt vi är motståndare till en nedskärning av den offentliga sektorn.Men, , att skära ned den offentliga sektorn, att begränsadess utgifter på del sätt som regeringen vill är ju motsatsen tillsamhällsansvar - eftersom den politiken leder till både ökad arbetslöshet ochökade svårigheter för stora grupper av de svenska medborgarna. Man måste ta upp hela denna ideologi, som ställer denoffentliga sektorn mot den privata, dvs. industrin, och som regeringen, deborgerliga partierna och framför allt driver.Det är en felaktig och falsk framställning. Alt industrisysselsällningen iSverige har minskat beror ju inte på den offentliga sektornsökning, som man påstår. Det beror inte på atl det saknas arbetskraft.Arbetslösheten har under hela del årtiondet varit relativt hög, och det är baratack vare den offentliga sektorns utveckling som arbetslösheten inte ärvärre än den är. Det bör också påpekas att en nedskärning av den offentligasektorn framför allt drabbar kvinnorna. Del är så, alt den offentliga eller gemensamma sektornlill stor del växer som en följd av utvecklingen inom den privata sektorn. Manbör också observera att de privata företagen har en myckel stor kund i dengemensamma sektorn, och denna kund måste minska sina beställningar nårregeringens politik genomförs. Atl skära ner den offentliga sektorn äralltså motsatsen till att visa samhällsansvar. Att arbeta för en utvecklingbåde av industrin och av den offentliga sektorn är däremot att ta ansvar församhällets utveckling. 8ERIC () replik; fortsätter sin argumentationom i vad mån styr den ekonomiska politiken och mittenparliernasagerande. Vad är det som har hänt?