prot · G50938 · 1981-12-31 00:00:00 — Några bindanderegler kan inte utfärdas av statliga ämbetsverk, och i vad avser råd ochanvisningar gäller de restriktioner som finns i begränsningskungörelsen ochsom jag redogjorde för. från kommunernas horisont är det alltsåsjälvfallet att betrakta nya och ändrade anvisningar på ett tidigare oregleratområde som pekpinnar från staten. Därför konstaterar jag att ,med partivän i spetsen, har gjort samma bedömningsom vi på den här punkten. 18GEORG (): Vi skall inte tvista om min förvåning över attdet är ekonomi-och budgetministern som svarar på min interpellation. Jag sadeockså att det allt tydligare har framgått att kulturpolitikenstyrs från det hållet. Men det kunde ha varit värdefullt alt få diskutera dennafråga med utbildningsministern, som också kan kallas kulturminister, eftersomden har så central kulturpolitisk betydelse. Budgetministern hänvisar nu till bakgrunden tillbegränsningskungörelsen, och den är jag väl medveten om. Det är viktigt attstaten inte för ut dubbla budskap. Och jag förstår kommunernas irritation närså sker. Staten har lovat, säger budgetministern, att inte pålägga kommunernanya restriktioner. Statliga myndigheter bör därför också avhålla sig frånsådana nya anvisningar. Men sedan kommer budgetministern in på frågan huruvidaskrivelsen från innehöll nya anvisningar. Och sägerbudgetministern att beslut och många uttalanden riktar sig tillregeringen. Och regeringen har aldrig utfärdat några anvisningar om avgiftsfriaboklån. Formellt är väl detta riktigt. Men synpunkten att boklånenbör vara avgiftsfria har anförts också i propositioner, och jag hänvisade tilluttalanden från föredragande statsråd. Så jag har uppfattat det så, altregering och riksdag var helt överens om värdet av avgiftsfria boklån. Dåkommer nästa fråga; Spelar det alls ingen roll vad vi här i säger ien sådan här fråga? Har det ingen som helst betydelse? Bör det åtminstone inteföras ut till kommunerna som information om att vi från statens sida bedömerfrågan om avgiftsfria boklån som kulturpoliiiskt viktig? Vi reglerar den inte ien förordning som är bindande - vilket bestämmelsen om avgiftsfria boklån varen gång i tiden i samband med erhållande av statsbidrag - eftersom det inte haruppfattats som nödvändigt, utan begränsar oss till denna klara meningsyttring. har , som är den myndighet som haruppdraget att informera om och främja den statliga kulturpolitiken, fört dessasynpunkter vidare. Om jag fattade budgetministerns första svar rätt, vänder sigregeringen inte mot de citat från riksdag och regering som anför iden nämnda skrivelsen. Tydligen är det irriationen över det instämmande i dessacitat som avslutningsvis gör som är anledningen till att regeringenhar knäppt på näsan. Det är egentligen ganska alarmerande, om man pådetta sätt kringskär möjligheterna för en statlig myndighet att informera omvilka meningsyttringar som här i kommer till uttryck. Man kan också fråga sig; Om i förväghade frågat regeringen om innehållet i skrivelsen, hade regeringen då gett sitttillstånd till att skrivelsen kunde gä ut? Om hade avstått från detvå sista meningarna i skrivelsen, där rådet instämde i tidigareuttalanden, hade då skrivelsen, utan regeringens anmärkning, kunnat gå ut? I sakhade den inneburit detsamma, även om hade avstått från dessameningar. Jag undrarom budgetministern har några synpunkter på detta. En ytterligare fråga i förlängningen är: Om kommunernaskulle börja införa avgifter på bibliotekslån, vad skulle regeringen göra i detlägel? Det kanske inte är möjligt för budgetministern att svara på denfrågan. Jag vill emellertid härsäga att vi på den socialdemokratiskapartikongressen klart har slagit fast att principen om avgiftsfria boklån börgälla framgent. Jag hoppas att det också är regeringens mening. Om regeringens inställning till avgiftsfria boklån ifolkbiblioteken 19Ekonomi- och budgetministern ; Det är självfallet så att kulturpolitikensköts av utbildningsministern, eller om så villkulturministern, . Han har ansvaret för den. Men detsommoliverar att jag besvarar Om regeringens inställning till avgiftsfria boklån ifolkbiblioteken dennainterpellation är ju förhållandet att det är begränsningskungörelsen som ärutgångspunkten för debatten - och då är det jag som har ansvaret. Försök inteföra över något kulturpoliiiskt ansvar i den här meningen påbudgetdepartementet! Vi har en klar gränsdragning, som har gällt förut, och denändrar vi inte på. I övrigt frågade hur man skulle ha tolkatkulturrådets skrivelse om den hade varit formulerad på något annat sätt ellerinte hade innehållit vissa meningar. Det här är naturligtvis en myckethypotetisk debatt, som jag inte finner det särskilt meningsfullt att föra. Idet kulturpolitiska hänseendet är det väl så, som säger, atthan får ta den debatten med kulturministern . Jag vill bara för min del stryka under, somjag gjorde i mitt föregående inlägg, att även har uppfattat denhär propån från som en pekpinne när det gäller hur man skallförfara. Vi menar frän regeringens sida att den kommunala självstyrelsen ärnågot mycket viktigt att värna om. Och har sagt att man skall ha denhär frågan inom den fria sektorn, skall det naturiigtvis gälla. Opinionsyttringar av olika slag från olika håll månaturligtvis göras. Det är riktigt att det förekommer opinionsbildning ikulturpolitiska frågor. Men när det gäller själva frågan om det skall göras enbegränsning, skall det ske i laga form. Det har alltså inte gjorts här, och dåvärnar vi om den kommunala självstyrelsen, som jag sade förut. Det var också såInge Hörlén och andra i uppfattade propån från -därför denna debatt. 20GEORG (); Budgetministern säger nu att kulturpolitikensköts av kulturministern, och det noterar jag med viss tacksamhet. Hanfortsätter med att säga; Försök inte föra över något kulturansvar påbudgetdepartementet! Det är tydligt att budgetdepartementel inte är såangeläget om att bära något kulturpoliiiskt ansvar, och det beklagar jag.Handläggningen av den här frågan har nämligen varit av kulturpolitisk skada,det kan man inte undvika att se. Den har uppfattats som ett uttryck frånstatsmaktens sida för att man nu är benägen att acceptera avgifter på boklån ifolkbiblioteken. Och visst finns det krafter ute i landet som vill ta fasta pådessa signaler. Vi vet att moderata samlingspartiet har de tankarna och förfram dessa förslag i olika kulturnämnder. Det är klart att opinionen växer, menden växer i fel riktning med anledning av regeringens handläggning av dennafråga. Sedan säger att det inte är meningsfullt attföra en debatt om vad som skulle ha hänt och vilken bedömning man skulle hagjort om skrivelsen hade haft ett annat innehåll. Men det är naturligtvismycket intressant och viktigt att man får klart för sig hur långt dennabegränsningskungörelse räcker. Och jag frågar därför om det hade varit O.K. omkulturrådet hade nöjt sig med att citera de olika uttalanden som riksdag ochregering har gjort i den här frågan. Hade del varit godtagbart från regeringenssida?Det är en ganska viktig frågeställning. Arbetet fortsätter juförhoppningsvis i och andra statliga myndigheter. Skall man få gåut och berätta för kommunerna vad har sagt, utan att få en åthutningfrån regeringen? Jag tycker att det borde vara ganska enkelt att svara på denfrågan. Avslutningsvis rubricerar ekonomi- och budgetministernriksdagens och regeringens fidigare uttalanden på det här området somopinionsyttringar. Om del är så att uttalandena enbart har den funktionen, omde inte har någon särskild tyngd i de kulturpolitiska sammanhangen, då måstejag säga att man naturligtvis blir litet konfunderad. Om det är så, då stärksju kraven på att införa regleringar på det här området av den typ som fanns engång i tiden. Jag menar ändå att när regering och riksdag enar sig om målen fören statlig kulturpolitik, så bör detta - vilket också har sagts - varariktningsgivande också för den kommunala politiken, så att man får ett samspelmellan stat och kommun. Det är på den nivån de uttalanden som gjorts av riksdagoch regering skall ligga, speciellt som detta som sagt är en väldigt centralkulturpolitisk fråga. Om åtgärder mot andra luftföroreningar än svavel Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1981/82:70 om åtgärder mot andraluftföroreningar än svavel har frågat vilket gensvarjag mött i olika länder för tankegången på ett utvidgat ansvarstagande förandra luftföroreningar än svavel och hur det fortsatta arbetet på berörda fältinom forskning och internationell samverkan kommer att byggas upp. Långväga gränsöverskridande luftföroreningar och dendärmed sammanhängande försurningen av mark och vatten har under 1970-taletutvecklats till ett av de allvarligaste regionala miljöproblemen i Europa.Utsläppen av svaveloxider spelar en nyckelroll i försurningsprocesserna. Detvar därför naturligt att problematiken kring svavelutsläppen gavs särskilduppmärksamhet i de förhandlingar som ledde fram fill ECE-konvenfionen omlångväga gränsöverskridande luftföroreningar, som undertecknades av 33 stater iGeneve 1979. Konventionen träder i kraft när 24 stater ratificerat densamma.Hittills har 9 stater ratificerat. De är , , , ,, , , och . Studier av effekterna av svavelutsläpp och åtgärder föratt minska dessa utsläpp har givits högsta prioritet i det arbete som redaninletts inom ramen för konventionen, trots att denna ännu inte trätt i kraft. ,Jag vill emellerfid understryka att konventionen redan från början utformatsflexibelt i form av en ramkonvention. Konventionens allmänna hänsynsregleromfattar således alla typer av luftföroreningar som transpor- 8 protokoll 1981/82:37-38 Om åtgärder mot andra luftföroreningar ätt svavel Till konventionen kan fogas tekniska utsläppsregler i form avbilagor rörande utsläpp av olika föroreningar efter hand som vetenskapligaundersökningar och utredningar inom konventionens ram ger länderna underlag försådana beslut. Jag kan också nämna att mätning av en rad andra föroreningar änsvavel ingår i det mätprogram för övervakning av luftkvaliteten som pågår sedanflera år i . Under mina besök i , ,, och har jag främst diskuteratluftföroreningsproblemen, särskilt försurningen. Vid dessa samtal har jagfunnit att man delar den svenska uppfattningen om hur konventionen kan och börutvecklas. För att bibehålla och om möjligt öka den internationellauppmärksamheten kring försurningsproblemen har regeringen beslutat anordna enkonferens om dessa problem i . Till konferensen harmiljöministrar från alla de 33 länder som undertecknat konventionen inbjudits. När det gäller globala problem, t. ex. riskerna förnegativa miljöeffekter på grund av en ökad koldioxidhalt i atmosfären, börenligt min uppfattning samarbetet redan från början inriktas på vidarelösningar än vad som är möjligt inom den regionala . Här börFN;s miljöprogram spela en central roll. har enligt vad jag erfarit redan tagit initiativ idenna fråga tillsammans med övriga berörda FN-organ, främst WMO, WHO och FAO.Samordning av pågående forskning, förslag till nya forskningsinsatser samtutvärdering av tillgängligt material om hälso- och miljöeffekter av en ökandekoldioxihalt i atmosfären ingår i detta program. Från svensk sida deltar viaktivt i detta arbete. 22STEN (); Jag får tacka jordbruksministern för svaret påmin interpellation. Tyvärr får jag konstatera att det till sitt innehåll gerföga information i de frågor som jag har ställt. Vi är helt ense om nödvändigheten av att prioriteraarbetet med alt på internationell basis få till stånd en minskning avsvavelutsläppen, så att man därmed kan undanröja en väsentlig källa till vårtmest akuta miljöproblem -försurningen av mark och vatten. I huvudsak uppehållersig jordbruksministern i sitt svar vid försurningsfrågan. Det framgår av svaret att trögheten bland de 33 stater somundertecknade konventionen är stor. har 9 stater ratificerat den, ocheftersom det krävs minst 24 stater, torde det med den takten ta ungefär sex årinnan konventionen träder i kraft. Jag vill fråga jordbruksministern: det några teckenpå att ratifice-ringprocessen accelererar med tiden, eller retarderar den, såatt ralificering-en kommer att ta ? Starten har varit trög, ochman fruktar att det kommer att ta alltför att komma fram till konkretaåtgärder på internationell nivå. I min interpellation efterlyste jag emellertidjordbruksministerns syn på möjligheterna till ett utvidgat internationelltansvarstagande även för andra luftföroreningar än svavel. En andra fråga gälldeför ändamålet nödvändig forskningsutveckling, och organisation av eninternationell samverkan. Koldioxidutsläppens allvarliga miljöeffekterframhålls därvid som särskilt angelägna att beakta och vidta åtgärder mot. Beträffande den ökande koldioxidhalten i atmosfärenhänvisar jordbruksministern endast till att de därmed sammanhängande problemenbör få "vidare lösningar" inom ;s ram. Att aktivt deltari detta arbete är ett konstaterande som lätt undanskymmer det föreståendearbetets väldiga omfång och stora krav på samhälleligt engagemang. I svaret framhölls att det till konventionen kan fogastekniska utsläppsregler. Det är dock en sekundär åtgärd i produkfionsledet.Här är det fråga om primära åtgärder för internationell samordning avutsläppsnivåer, så att effekten blir bättre miljö, ekologisk balans ochbevarande av berörda naturliga cykler, som t. ex. koldioxidcykeln och denhygriska cykeln. På detta område måste en samordning ske, och ny forskning börstimuleras, så att vi kan få de kunskaper som är nödvändiga för utformningen avde tekniska reglerna. avhölls i en konferens mellanexperter över temat världens klimat. ledde till enrekommendation om startande av ett World Climate Programme (WPC). WCP upprättades formellt vid åttonde världsmeteorologiskakongressen . Programmet skall ledas av WMO (World MeteorologicalOrganizafion) under aktiv medverkan av ICSU (ofScientific Unions), (United Nations Environment Programme), FAO (Food andAgriculture Organizafion), och andra organisationer. WCP har ett mycket brett innehåll, uppdelat av WMO på fyraavdelningar; 1. forskningsprogram rörande världens klimat, 2. utnyttjandet avvärldens klimat, 3. påverkan på världens klimat, och 4. klimatdata. Församordningen av arbetet har för WCP;s räkning upprättats ett kontor vidWMO-sekretariatet i . Målet för WCP är att möjliggöra för människan att fullt utkunna dra fordel av hennes nuvarande kunskap om klimatet, att kunna påtagligtvidga denna kunskap samt att förutse och förhindra möjliga, av människanorsakade förändringar av klimatet, vilka kan motverka hennes välbefinnande.Programmets genomförande kräver ledarskap hos och samordning mellaninternafionella organisationer samt nära samarbete mellan nationer i fred. Som framgår har man från forskningssidan låfitstartskottet gå för WCP;s genomförande. Däri ingår även de luftburnaföroreningarnas problem. Det nödvändiga samarbetet mellan nationerna genompolitiska beslut låter ännu vänta på sig. Det gäller beslut som även berör detegna landets förmåga att bl. a. ge utbildning åt för programmets genomförandenödvändiga expertis på olika nivåer. Om åtgärder mot andra luftföroreningar än svavel Om åtgärder mot andra luftföroreningar än svavel Jag vill fråga jordbruksministern; Vilka åtgärder har frånsvensk sida vidtagits för att aktivt och möta de behov som ettgenomförande av WCP reser - speciellt med hänsyn till luftföroreningar? har fått ett ovanligtfylligt och uttömmande svar på sin interpellation. Anledningen till att jag redovisat vad som gjorts och görspå svavelområdet är att grunden för det fortsatta arbetet är den konvention omlångväga gränsöverskridande luftföroreningar som undertecknades 1979 och sommånga stater nu håller på att ratificera. Jag vill som ett svar säga attratificeringstakten torde öka, då de olika länderna först måste lagstifta i detegna landet innan ratificering kan ske. Konventionen beräknas träda i kraftunder . Som jag framhöll i mitt svar ger kontakterna med en radländer vid handen att man är beredd att ta det utvidgade ansvar som efterfrågasi interpellationen, efter hand som det vetenskapliga samarbetet ger underlagför ett sådant ansvarstagande. Det är naturligtvis viktigt att understryka att denundertecknade konventionen inte är en svavelkonvention utan en konvention omgränsöverskridande luftföroreningar inom vars ram i princip alla typer avluftföroreningar kan behandlas. Det var anledningen, , fill attjagupphöll mig så mycket vid svavelfrågan. Men det är alltså viktigt att poängtera att det inte ärfråga om någon svavelkonvention utan en konvention där alla typer avgränsöverskridande luftföroreningar kan och skall behandlas. 24STEN (); Bedömningen alt svaret är fylligt ochuttömmande delar jag inte av det skälet att det berör föga av det jag harefterlyst. Utgångspunkten för min interpellation är kanske någotkomplicerad. En motion som jag tidigare framställt i frågan besvarades på ett,enligt min uppfattning, ganska beklämmande sätt. Alla dessa problem skullelösas genom att jordbruksministern företog en resa. Jag förstår att det måstevara otacksamt att få dessa stora problem överlåtna och otillfredsställande attderas lösning skall uppnås under en resa nere på kontinenten. Inom det här området finns mycket stora problem, som enenig expertis anser bör lösas . Arbetet skall varaordentligt i gång . Det har tagit åtskilliga år att få i gångnågot arbete när det gäller svavelföroreningar. De vetenskapliga alarmen kommycket tidigt, men det tog ett tjugotal år innan man från ansvarigt politiskthåll förstod att man måste göra något. säger jordbruksministern attkonventionen skall vara i kraft . Då har det tagit åtminstone 20 åratt få fram detta. Sedan skall åtgärderna sättas in. Min fråga och min oro gäller: Skall man underlåta attvidta några åtgärder mot övriga luftföroreningar då man arbetarmed svavel? kommer en miljökonferens att hållas ,i ;Har jordbruksministern för avsikt att väcka intresse för övrigaluftföroreningar på denna konferens, eller skall man nöja sig med svaveldebattenäven där? Skall vi globall sett kunna klara de stora problem som koldioxid ochövriga luftföroreningar ger måste vi komma i gång nu - innan insatserna blir aven så enorm storlek att vi knappast klarar av dem - och inte ellersenare. Det är riktigt att problemen är stora. Det ärdärför vi arbetar så intensivt med att få dem lösta. Det är inte så att allakrafter ägnas enbart åt svavelföroreningarna, även om jag måste erkänna att viarbetar allra intensivast med dem. Men av den anledningen är inte de andrabitarna bortglömda. En annan global miljöfråga är skyddet av delstratosfäriska ozonlagret. Ozonlagret som skyddar oss mot skadlig ultraviolettsolstrålning hotas av utsläpp av freoner. Även på detta område har vi från svensk sida drivit på detinternationella samarbetet såväl vad gäller forskning som åtgärder för attminska utsläppen av freoner. På svenskt initiativ beslöt exempelvis styrelsenför vid sitt möte att tillkalla en särskild arbetsgrupp meduppgift att utarbeta en global konvention till skydd för ozonlagret. Densvenska regeringen har vidare inbjudit arbetsgruppen att hålla sitt första mötei . Det kommer att ske . Om förhandsprövningen rörande användning av hybrid-DNA-teknik Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1981/82:76 om förhandsprövningen rörande användningav hybrid-DNA-teknik har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att förhandsprövningen enligtmiljöskyddskungörelsen skall kunna begränsas till sådan användning avhybrid-DNA-tekniken som är av betydelse från miljöskyddssynpunkt och inte, somnu är fallet, går långt utöver vad som är erforderligt. Med anledning av beslut vid /80 föreskrevregeringen genom en ändring i miljöskyddskungörelsen att tillstånd enligtmiljöskyddslagen skall krävas bl. a. för att bygga anläggningar därhybrid-DNA-teknik används. Ändringen trädde i kraft . I en framställning som inkom från delegationenför hybrid-DNA-frågor hemställdes att kungörelsen ändrades, så att sådanforskning med hybrid-DNA som av delegationen hade klassificerats iriskklasserna Pl eller P2 inte längre skulle prövas enligt miljöskyddslagen. Om förhandsprövningen rörande användning avhybrid-DNA-teknik Efter sedvanlig remissbehandling har regeringen bifallitdenna framställning. Genom en ändring i miljöskyddsförordningen har såledesfr. o, m, anläggningar för forskning av sådant slag som jagnyss nämnde undantagits från tillståndsplikt enligt miljöskyddslagen, 27 (); Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på interpellafionen. Dagens regeringsbesked om lättnader i nuvarandebyråkratiska kontrollapparat när det gäller forskning och utvecklingsarbete påhybrid-DNA-området är glädjande. Det innebär, såvitt jag kan se, att sakskälenfått fälla utslaget när regeringen har bedömt den här frågan. Det har länge rått oklarhet om inställningtill hybrid-DNA-tekniken, Jag avslöjar säkert ingen hemlighet förjordbruksministern när jag säger att det finns de inom som vill göraden s, k, genmanipulationen till en ny stor partipolitisk fråga genom attframmana risker som inte finns och skrämma med etiska problem som möjligen kanvara aktuella på mycket lång sikt. En av de mer militanta förespråkarna för enextrem linje har jordbruksministern alldeles inpå knutarna i kanslihuset,nämligen statsrådet egen informationssekreterare ,Han har drivit en energisk kampanj mot bl, a, det statliga företaget att få tillverka tillväxthormon med hjälp av hybrid-DNA-teknik. o. m. skrivit en bok i ämnet. Den heter Genetisk ingenjörskonst -tjuvkoppling eller genväg? - en nog så fyndig titel. Där radas den ena riskenvärre än den andra upp på löpande band, trots att det numera får anses klarlagtatt hybrid-DNA-manipulerade bakterier och mikroorganismer inte är farligare ände ursprungsorganismer som man utgår från. Jag vill snarare hävda - och dethävdar vetenskapen - att det är tvärtom. Hybrid-DNA-bakterierna är väsentligtsvagare än vanliga bakterier. Som regel måste de hållas vid liv med något som ibrist på bättre uttryck kan kallas för intensivvård. Det är dessutomsymtomatiskt att som forskning, utveckling och även industrielltillverkning har ägt rum på hybrid-DNA-området har inte en enda olycka ägt rum,trots de många risker som en del har velat måla upp. Genom dagens besked här i kammaren har regeringen ochcenterns statsråd i regeringen avvisat den onyanserade kritik mothybrid-DNA-tekniken som har kommit från en del företrädare för centern.Regeringen har också avvisat den uppskovslinje för beslut i frågan som dessaföreträdare har förordat. Det är glädjande, och det hedrar statsrådet . Låt mig sedan, fru talman, bara något beröra frågan varfördet är viktigt att vi här i inte drar på oss en stor kontrollapparatoch en omständlig byråkratisk handläggningsordning när det gällerhybrid-DNA-tekniken i förhållande till de risker som möjligen kan finnas och ijämförelse med andra länder som har motsvarande forskning och början tillindustriellt utnyttjande. Vi vet nu att vid sidan av datatekniken utgör bioteknik,där hybrid-DN A-forskning spelar en nyckelroll, ett starkt expansivtframtidsområde både industriellt och på annat sätt. Svensk forskning ligger välframme på det biologiska området. Det finns många industriellatillämpningsmöjligheter som redan ligger inom räckhåll för svenska företag. Härrör det sig inte heller om sådant som har att göra med att utvecklaprylsamhället ytterligare. Här rör det sig om forskning och utveckling som kanbli till en väldig nytta för mänskligheten i dess helhet. Genom hybrid-DNA-tekniken kommer vi att få helt nyagenombrott exempelvis på läkemedelsområdet. Insulin utan biverkningar motsockersjuka, tillväxthormon för läkning av svårartade sår och mot svårabrännskador samt framför allt mot dvärgväxt, interferon mot olikavirussjukdomar och cancer - det är saker som redan är på gång. Ta Kabis försökatt få starta fillverkning av tillväxthormon här i , som länge blockeradesgenom bl. a. motståndet från Stockholmscentern. De flesta barn i världen med dvärgväxt tvingas nu leva medsitt handikapp .