prot · G50929 · 1981-12-31 00:00:00 — mendet kan ju inte få vara avgörande för bedömningen av frågan om mandatperiodenslängd. Den bedömningen får ske från helt andra utgångspunkter. Även om mangenomförde en sådan reform fruktar jag att det skulle gå till på det sättet attkommittéerna tog pä sig. När man sedan kommer fram tillslutomgången, dvs. till den nödvändiga diskussion mellan partierna som måsteske i grundlagsfrågor, finns det inte tid och utrymme härför just på grund avatt propositionen måste läggas fram . Finge man vänta medpropositionsavlämnandet till hade man ytterligare några månader påsig för överläggningar i dessa frågor och för arbetet inom kanslihuset. Nr 29 Anf. 47 () replik; Onsdagenden '' talman! Med samma argument somHilding använde kan jag säga att om man fick litet mertid på sig. skulle man bara ta på sig och hamna i samma tidsnöd. Vissa grundlagsfrågor ni. 48FÖRSTE VICE TALMANNEN; Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu uppsatts. 49 PER (vpk); I konstitutionsulskottets betänkande nr 10,som vi nu behandlar, tas ett flertal frågor upp. Jag skall uppehålla mig vidtvå frågor. Den ena gäller övergäng till republikanskt statsskick i ,och den andra gäller spärrarna vid allmänna val. Jag skall börja med vår gamla bekant från många årsdebatter här i kammaren; övergång till republik i . I motionen1980/81:342 tar vi återigen upp denna fråga. Vi yrkaratt beslutar attsom vilande anta den ändring i regeringsformen som fordras för att den nyvaldariksdagen val skall kunna anta denna lagändring slutligt och fåden i kraft från . Förslag till erforderlig lagtext finnsanknutet till motionsyrkandet. yrkar avslag på motionenmed motivering att motionsyrkanden av liknande innebörd, som det sägs, avvisatsvid tidigare riksmöten. Som jag redan sagt är kravet på republik en gammal bekantfrån vpk. Vår grundläggande argumentering finns i motionen, den har framförtshär i kammaren vid ett stort antal tillfällen och det finns därför inteanledning att här göra någon särskilt lång plädering. Varje stat har ju någon form av statschef, som i sinperson representerar resp. stat inåt och utåt. Statschefen kan vara en kung - en uppgift som man föds till - och det kan vara någon form av president - en uppgift som man väljs till. Statschefen, vare sig han/hon är kung eller president, kan ha en stark eller svag ställning politiskt, I är statschefens ställning numerasvag, men så har det inte alltid varit, och vi kan ju inte garantera att inte kungamakten kan komma att utnyttjas för reaktionära syften . Utvecklingen i världen har ju under detta sekel gått från kungadöme till republik, från statschefer som fötts till sina ställningar till statschefer som valts och som kan ställas till politiskt ansvar. I finns det tvåpartier som i princip förordar republik. Det är socialdemokraterna och vänsterpar tiet kommunisterna. Skillnaden mellan dessa två partier är att socialdemo kraterna medverkat till att frånta kungamakten dess politiska roll, och där har de haft vpk;s fulla stöd, men att vpk envist har drivit kravet på att kungamakten också skulle avskaffas som sådan och därmed kungahus och hovhållning. Vi har ansett, och anser fortfarande, att den inte hör hemma i en modern demokrati. Vi ser kungadömet, även då det inte har någon formell politisk makt. som en feodal kvarleva, som bör försvinna. Därför denna envishet i motionerande i republikfrågan. ( Vi dristar oss att tro att Sverigekan klara sig utmärkt utan kung och hovhållning.Vi vill knyta de representativa funktionerna till ordföranden i Nr 29riksdagen, talmannen. Någon kostsam hovhållning kring honom torde inte Oiisda"enden behövas, varför detta arrangemang torde bli billigare för statskassan.Det |j. sägs juibland att folket, kanske i synnerlig grad under svåra tider, behöver Ett väsentligt skådespel skulle här vara glansen kring Vissti"nindhiQS-kung och hov. Jag vill inte förneka alt det kanske behövsskadespel och en Dåvor tii in viss glans. Men jag dristar mig återigen att troatt denna effekt kan nås på ett betydligt mern progressivt sätt genom en ökadsatsning på våra kulturarbetare och våra folkrörelser, som genom sinaframträdanden skulle kunna på ett glansfullt sätt påminna oss om vårt arbetandefolks historia och tänkbara framlider. Till sådant skulle det kunna bli pengaröver genom en reform av det slag vi föreslår - och kanske t. o. m. till litetmera bröd ål behövande bland de utslagna i samhället. Slutligen, fru talman, en kommentar till vad BertilFiskesjö sade på denna punkt - utskottets företrädare har ju redan varit uppe idebatten. sade att republikfrågan inte längre kännssärskilt angelägen - den är passé, sade han. Han trodde också all enöverväldigande folkmajoritet vill ha monarkin kvar. Del är möjligt att detfortfarande är så. I vår successionsordning tänker man sig att den situationenkan uppstå att kungahuset i skulle kunna utslockna, som man säger. Viär så envisa med att driva den här frågan därför att vi anser att del i grundenriktiga kravet på ett republikanskt statsskick inte får utslockna. Det tror viär principiellt riktigt, och därför står vi fast vid det, på grundval av deargument som anförs i vår motion och som jag här delvis har framfört. Jag är väl medveten om att frågan om införandeav republik och avskaffande av monarkin inte är den stora centrala frågan idessa kristider. Men vi ser den som en viktig principiell demokralifråga. ochskall den komma till lösning kan den inte få ligga i del ideologiskaidet hur länge som helst. Steg måste las mot det feodala kungadömetsavskaffande också här i landet. Går det lätt att ordna andra jobb åtstatssekreterare och höga politiker, bör det väl också gå att göra det åt enkung, t. o. m. utan att AMS behöver inkopplas. Med dettayrkar jag. fru talman, bifall till motionen 1980/81:342. Jag övergår därmed till att behandla nästa motion i det nuförevarande betänkande frän . Det gäller motionen1980/81:221 om avskaffande av spärregler vid val till riksdag och landsting. Viyrkar att hos regeringen hemställer om utredning rörande slopande avgällande system med spärrar vid val till riksdag och landsting. På detta yrkarutskottet avslag med den motivering som man anfört vid föregående . Efter grundligt utredande, övervägande och kompromissandeenades man i slutet på 1960-talel om enkammarreformen. Del första valet efterdessa grundlagsregler ägde rum . Fram till nu har vi genomfört fyra valenligt denna lag. och kommer den femte enkammarriksdagen att väljas.Det finns sålunda drvgt ett årtiondes erfarenhet av reformens Nr 29 verkningar. Vi har, för vår del bedömt reformen som positiv. O v b o"n den grundläggande inställning, eftersnart , är att det inte finns anledning 18november 1981 '''" =''' "''S större ändringar i gällande ordning. Påen punkt har vi från vpk emellertid haft en annan mening. l/,v,sY/ grundlags frågor III. har varitmotståndare till 4-procentsspärren, I princip har vi ansett att det inte bordefinnas någon spärr alls. Vi har emellertid ett mycket stillsamt krav dennagång. Vi kräver bara att frågan om 4-procentsspärren utreds. Vi ligger kvar påvår principiella ståndpunkt, men i kravet på utredning kan ju ligga att spärrenskulle kunna sänkas om det inte går alt uppnå enighet om att spärren helt skalltas bort. Vid riksdagsvalet hade så mycket som 219 000 röster och 14mandat kunnat gå förlorade, om del gått maximalt illa. En sådan effekt tycker vi inte är rimlig. En väljaropinionpå låt oss säga 100 000 röster i landet måste rimligen få komma till uttryck iform av riksdagsmandat. Om man inte anser sig helt kunna slopa spärren vidlandstingsvalen bör den nu gällande spärren på justeras till en lägre nivå.Här är det ju också vanligare att det förekommer lokala opinioner, I deprimärkommunala valen ligger, genom effekter från valkretsindelningen, spärrenofta högre än i landstingsvalen. Här borde det ske en harmonisering avlagstiftningen. Vi har ju numera en gemensam kommunallag för primärkommuner ochlandsting, men vallagarna skiljer sig. Utskottets motivering för att avstyrka kravet på enutredning av spärrarna vid valen är den gamla vanliga. Man fruktar uppkomstenav en mängd småpartier som skulle bli representerade i riksdag och landsting.Dessa, menar man, skulle kunna lamslå den politiska handlingskraften. Jag tror att dessa farhågor är överdrivna. Accepterar manden representativa demokratin fullt ut kan man inte acceptera den höga spärrsom vi nu har. Vi menar att de nu etablerade riksdagspartierna måste söka hävdasina ställningar genom den politik de för och inte genom konstitutionellavalspärrar. sade all det finns risker med att la bortspärrarna till -småpartier kunde få. som han uttryckte det. ettoproportionerligt stort inflytande. Som ett varnande exempel pekade han påDanmark, där man har fler partier än vi har i , Jag tror inte på dessa fiirhågor. Om man har för mångapartier i , varför har man då ingen debatt där om alt ändra systemet ochvarför har man inte redan ändrat det' Tror inte att de nubefintliga riksdagspartierna kan hävda sig som partier om vi har en lägrespärr? I så fall tror han inte på sin politik och sitt partis trovärdighet.Bertil Fiskesjös parti och var ju nära att göra en fusion för någraår sedan. Om den fusionen hade blivit av hade det nu funnits ett riksdagspartimindre. Jag tror som sagt att riskerna är väsentligt överdrivna,och jag står fast vid den argumentering som vi har haft och som jagnu återigen har framfört. Slutligen en rent formell sak beträffande tidigare om folkomröslningsinstitutet. Om jag hörde rätt sade han attlinje 1 och 3 föll i varandras armar efter folkomröstningen. Det är säkert enren felsägningav , eftersom vi båda jobbade för linje 3, 29 Fiskesjö menade givetvis linje 1 och 2. Med hänvisning till många års argumentering i denna fråga ,( november I I avstårjag från ytterligare argumentering och yrkar bifall till motion 1980/81:221. 50BERTIL FISKESJÖ (c) replik; Det kan ju tänkas att jag sade fel. I mittmanuskript står faktiskt linje 1 och linje 2, och jag tycker mig minnas att jagockså sade det. Vi vet bägge två att det var dessa båda linjer som fannvarandra, när folkomröstningen väl var över, även om de sökte ge de röstandeett sken av att linjerna företrädde olika meningar. Det var den gamla taktiken att söndra för att härska. Detinträffade visar, som jag sade i mitt huvudanförande, på en av de grundläggandebristerna i det folkomröstningssystem som majoriteten inte tycks vilja vara medom att reformera. I vad gäller de båda huvudfrågor som Per logupp behandlade jag dem ganska utförligt i mitt inledningsanförande, och deargument som jag anförde står naturligtvis fast. I monarkifrågan har kommunisterna ettdirekt lagförslag. Det skulle alltså innebära ett första beslut om att avskaffamonarkin, ifall följde vpk:s förslag. Jag föreställer mig att ganskamånga medborgare skulle undra vad vi har för oss här. om del plötsligtmeddelades alt vi hade fattat ett sådant beslut. Som jag sade i mitt huvudanförande, är monarkin inuvarande utformning säkerligen ganska populär bland folkets breda lager. Detråd jag ger Per . om han vill fortsätta i denna fråga, är att snarareän motionera i propagera för sina åsikter hos befolkningen, även omjag inte tror att framgångarna kommer att bli stora därvidlag. Så till 4-procentsspärren. Med som exempelredovisade jag vilka följder man kan få för partistrukturen i redanvid en spärr på . Tar man bort spärren helt och hållet, kan effekten bliännu värre. Man har haft. om jag inte missminner mig. upptill tolv partier idet danska , och senast hade man alltså tio. har ingen partispärr alls. , närkonstitutionsutskottet besökte , hade man där fjorton partier i dennedre kammaren. Det tog över att få samman en regering. Det är utan tvivel så att det finns ett samband mellanvalsystemets utformning och antalet partier i representationen. Med tanke pärepresentationens funktionsduglighet är det alltså viktigt och riktigt att haen spärr, och det tror jag att det är också ur demokratins synpunkt. Det ärklart att demokratin minskar i anseende om den lagstiftande församlingen intekan arbeta någorlunda effektivt. Det är alltså en ganska viktig fråga i etthelhetsperspektiv. Nr 29 Anf. 51 PER (vpk)replik; , , Fru talman! Vi har våra positioner,och vi lär väl inte ändra på varandra i Vissa griiiiellags-frågor in. sade att vpk har ett lagförslag, och omriksdagen nu fattar ett första beslut, som blir vilande, skulle folk ute ilandet undra vad vi sysslar med här. Ja, det tror jag nog att folk skulle göra. Grundlagen garanterar att det sker ett val, innan denvilande frågan las upp på nytt, och det är inte säkert att ett beslut ienlighet med vårt förslag här skulle bli konfirmerat efter nästa val. Igrundlagens föreskrift att det skall vara två beslut med val emellan ligger juen säkerhet. Att folk undrar vad vi sysslar med skulle säkert vara bra,för då fick vi en debatt om monarkin, vilket vi inte har haft på ett bra tag. Sedan var det partispärren. varnade pånytt och förde in ytterligare ett land i diskussionen, nämligen . Därfinns del 14 partier, osv. tror jag inte att det går att göra mekaniskajämförelser mellan och eller , Det är dock skilda ländersom ser väldigt olika ut, och det lär inte vara helt och hållet vetenskapligtbevisat att splittringen beror bara på att det i finns en lägre spärroch i ingen alls. I så fall skulle man belägga att del är på det viset. Jag sade också i mitt anförande alt ett förstasteg-åminstone som vi tycker - från den orimligt höga spärr vi nu har, om maninte kan enas om att helt ta bort den, vore att sätta den lägre. Ilandstingsvalet har man accepterat en spärr vid . Det är något rimligare änden vid som vi nu har, även om jag tycker att också den ligger något högt. Jag håller fortfarande fast vid minargumentation och vid de yrkanden som jag har yrkat bifall till. 52 (); Från den romerska tiden brukar ofta citerasett uttalandeaven dåtida senator, , vilken slutade alla sina anföranden påföljande sätt: "Praeterea censeo Chartaginem delendam esse".-"För övrigt föreslår jag att Kartago skall förstöras." I och för sig är upprepningen inte en ovanlig metod föropinionsbildare som anser sig ha en bra sak att kämpa för men vet med sig allde har alt övertyga en motsträvig opinion. Den motion om översyn av reglerna om riksdagsval sombehandlas som en detalj i det här belänkandet väckte och jag underden allmänna motionstiden. Den utgör för min del en upprepning av mänga gångertidigare framförda argument mot vad jag har kallat den proportionella sjukanoch för ett valsystem som gynnar majoritetsbildningen i . Mittjungfrutal i andra kammaren 1969 handlade därom, och jag har sedan återkommitmed något av en papegojas envishet - för att citera en av mina mest oförsonligadebattmolslåndare. Professor utgav en avhandling, som hankallade Mellan samlingsregering och tvåpartisystem och som handlade om densvenska påpekar all i vår Nr 29 demokrati finns drag av det brittiska tvåpartisystemet. Det "engelska" den dragetligger i partistrukturen, skriver han. Det tvåpartimässiga framträder i .o i-iovember lOSI det förhållandel attsocialdemokraterna under den av undersökta Vissa grundlagsfrågor ni. periodenständigt haft en andel av valmanskåren och därför har kunnatframträda med anspråk på att kunnapresentera ett eget regeringsalternaliv. Vad gäller de övriga partierna har kommunisterna en särställning. Detre borgerliga partierna hade 1945-1960 ännuinte samarbetat i regeringsställning, mende hade uppträtt i kartell i flertalet valkretsarfram till andrakammarvalet , dåbildande av sådana karteller förbjöds. Vid promulgeringen av grundlagsförslaget 1969, som jag då stödde som enkompromissprodukt, påpekade jag i andrakammaredebattenatt det fanns en uppenbar risk att det riksproportionella valsättet skulle permanenta en minoriietsparlamentarism här i landet. Jag vill här anknytatill meningsskiftet tidigare mellan och . I sitt senaste anförande sade : Demokratin minskar i anseende, om den inte kanfungera effektivt. Det är viktigt alt komma ihåg om man - såfattade jag honom - ser valsystemet i ett parlamentariskt helhetssammanhang. Omtanken om det parlamentariska systemetsfunktionsduglighet fanns alltså i BertilFiskesjös anförande, när han polemiserade mot vpk-kravet på att slopa 4-procentsspärren, Han nämnde som exempel på ett land därpartisplittring försvagat statsmakternashandlingskraft. Däremot tycktes han inte känna någon somhelst oro över den parlamentariskautvecklingen i vårt eget land under 1970-lalet. Dettycker jag vittnar om en betänklig okänslighet förden folkopinion som anser sig uppleva regeringsmaktens förfall. Vi har facit överutvecklingen efter fyra val . fick vi en minoritetsregering som var relativt stark, därför att deborgerliga partierna befann sig i minoritet och vpk inte gärna kunde medverka till en borgerlig regering. val innebar den verkliga chocken för svensk parlamentarism i och med jämviktsriksdagen, vars fasor utmärkt illustrerades av Ströyers teckning i av en riksdagsman idenna talarstol sägande: "Herr talman! Ärade tombola!" År1976 kom så regeringsskiftet. Den tillträdande trepartiregeringen hade formellt en klarmajoritet. Men de tre partierna hade inte uppträtt som ett block i valrörelsen inför väljarna. Delbäddade för en splittringsparlamentarism, som sprängde sönderregeringen och gav oss vid mandatperiodens slut en minoritetsregering. Den varen repris på 1920-lalets liberalatuvhopparregeringar. Den enda skillnaden var att ministär 1978-1979 var änsvagare än C. G. Ekmans minoritetsregeringarför . Efter 1979års val bildades en ny borgerligirepartiregering. enda rösts övervikt i förhållande tilloppositionen. En sådan regering kan till Nr 29 nöds fungera om de tre partiernahar en nära samsyn i väsentliga frågor. Q , , så inte var fallet med andra regeringframgick av att den i , r, , " 1 wiiM våras föll med dunderoch brak i skattefrågan. Att verkningarna av det fallet I(> novemner ivcSl fortfarande kvarstår behöver man bara läsa om iprotokollet från höstens Vissa grundlags frågor ni. ekonomiskadebatts obehagliga och personfixerade gräl mellan och att förstå. Jag anser mig därför sannspådd. som ochjag skriver i vår motion, inte för mycket sagt att den svenskaparlamentarismen, sedan den äntligen blivit grundlagsfäst, kommit ini en krispunkt. av en närmast majoritetsparlamentarisksituation har präglats avminoritetsregeringar eller av majoritetsregeringar som. på grund av inresplittring, i praktiken fungerat som om de inte haft majoritet i . Detfinns i det avseendet lika stort skäl att som på 1920-lalet tala omregeringsmaktens förfall. Det är så mycket olyckligare som gigantiska problemmåste lösas av statsmakterna. att det skulle varapolitisk propaganda och inte sakligt berättigat att hävda att regeringsmaktenförsvagats, är för mig häpnadsväckande mot bakgrund av den utvecklingen. Då kanske någon frågar vad valsystemet har med detta attgöra. Mitt svar är att ett parlamentariskt statsskick i teknisk mening bästfungerar i kombination med ett tvåpartisystem, dvs. För den debatt som måste föras om valsättet, har vitidigare begärt att studier om olika typer av majoritetsvalsystem skallbedrivas. Det kravet bifölls 1969 - och sådana undersökningar genomfördes - meni fjol stöddes kravet på sådana studier enbart av socialdemokraterna. Motståndet mot förändringar av det riksproportionellavalsystemet, sedan det väl genomförts, får alltid ett drag av oresonlighci översig. Professor har i en artikel i sedankonstaterat att ett proportionellt system inte kan förändras i annan riktningän mot ökad proportionalitet vid andra tillfällen än då parlamentarismen hargjort bankrutt. Där är vi inte. men krislägel för parlamentarismen borde ändockmotivera all frågan om valsystemets framtid tas upp till en allvarlig debatt. Vår motion tar inte sikte på prövningen av ettmajoritetsval. Vår utgångspunkt är den jag talat om, nämligen de svårigheterdet nuvarande riksproportionella valsystemet skapar för majoritetsbildningen iriksdagen. felrefererade motionen, men jag kan senare återkommatill den saken. Vad vi framför allt har tagit sikte på är all med bibehålletvalsystem minska valkretsarnas storlek. Jag vill gärna med tanke på de folkpartimoiioner somTorkel här har talat för tillägga att med en sådan förändring skulleockså avståndet mellan väljarna och deras företrädare minska, som ettinslag av personval faktiskt infördes i valsystemet. Jag yrkarbifall till reservation 4, som går ut på att regeringen på lämpligt sätt skall tillgodose det krav somreservanterna i personvals- och valkrets-62 utredningen ställde om ytterligare analyser avverkningarna av alternativ i\r 29 I detta anförande instämde (), 53 () replik; Jag sade i mitt tidigare anförande attjag visste att socialdemokraterna led mycket av att regeringsmakten gick dem urhänderna och att de pä olika sätt ständigt manifesterade uttryck för dettadjupt kända lidande. Man kan väl säga att den beskrivning som härhar gett av minoritetsparlamentarism i stort sett innebär att omsocialdemokraterna bildar minoritetsregeringar är det alldeles utmärkt, men omandra gör det. så är det illa och för landet katastrofalt. Men det är faktisktpå del sättet att vår författning möjliggör olika typer av regeringar. Det ärriksdagen som bestämmer vilken typ av regering vi skall ha. Det är också på delsättet att socialdemokraterna under länga perioder av sitt långa maktinnehavhade minoritetsregeringar och hjälpte sig fram i genom stöd från vpki många frågor men ibland med stöd av mittenpartierna. Då var det ingetföraktligt i en sådan tingens ordning, men om den nuvarande minoritetsregeringeni en fråga kan göra en överenskommelse med socialdemokraterna och i en annanfråga en överenskommelse med , då anses det. som jag tidigare sade,vara näst intill katastrof för värt parlamentariska system. - Jag har en känslaav att det är någonting som inte hänger väl samman i beskrivningav det svenska parlamentariska systemet. Rent allmänt kan man ju säga alt socialdemokraterna sedanlänge - och del är naturligtvis ett utflöde av den centralisiiska grundtanken ialla socialistiska teorier- är kolossalt fixerade vid regeringsmakten. Jag villgärna påminna om att det är den här kammaren som har maklen i land -finansmakten, lagstiftningsmakten osv. Regeringen är ett utflöde av ,men den är för sin existens och för genomförandel av sina förslag helt beroendeav . Och det var omsorgen om som gjorde att jag polemiserademot och tog avstånd från de förslag om att slopa spärren till som vpkhade framfört, 54 () replik: Jag är verkligen förvånad över den utvecklingsom har genomgått när det gäller inställningen till kravet på enstabil regeringsmakt. Jag noterade med tillfredsställelse att visocialdemokrater på 1930-lalel kunde nå en krisuppgörelse med bondeförbundetoch därmed förstärka majoritetsbiidningen här i . 1951-1957 kunde manockså träffa en uppgörelse med del parti som i dagrepresenterar. Utan tvivel medverkade sådana uppgörelser till en förstärkningav folkstyrets ställning hos folket. Därför tycker jag att man kanske bör aktasig för att driva en partipolitisk polemik mot mig när jag tar upp de svagheter som Vissa grundlagsfrågor III. Nr 29 regeringssystemet har visat under1970-talet. Kom ihåg alt jag också tog Q |, 1, exempel från tiden före regeringsskiftet. Jag nämnde 1973ars val som det ISnovember I9SI Iranske mest chockerande och negativa från dessautgångspunkter. Jag vill sedan rätta till en sak. Vad vi härhar velat aktualisera är inte iförsta Vissa grttiidlags frågor III. hand skall slopa utjämningsmandaten och övergå till d'Hondts metod, vilketBertil Fiskesjö tidigare framhöll. Den huvudlösning som vi pekar på. och som framstår som särskilt intressant, är att man skall överväga mindrevalkretsar med bibehållande av mandatfördelningsmetoden. Och jag vill på nyttbetona att den lösningen är positiv även utifrån de krav som har rests på attavståndet mellan väljarna och de i valen uppställda kandidaterna bör minskas. 55 () replik: På den senare punkten är vi helt överens.