prot · G509151 · 1981-12-31 00:00:00 — Dessa kommer att betydamycket för våra möjligheter att komma närmare målet större frihet vid val avbarnomsorg. Att samhället på detta sätt svarar för vissa grundkostnader trorjag kan ses som en första mindre åtgärd för att öka hkställigheten när detgäller olika former av barnomsorg. Åtgärder i denna riktning ökar valfrihetenoch minskar sannohkt något efterfrågan på de för samhället mycket dyrareomsorgsformerna familjedaghem och daghem. Den totala samhällskostnaden torde påsikt snarare minska än öka. Ärdet inte angeläget att i en situation med knappa resurser ganska fritt prövaolika vägar att nå angelägna mål? Är det inte angeläget att speciellt prövahandhngslinjer som i förhållande till resurskraven kan förväntas ge storeffekt? 44 SocialministernKARIN SÖDER: Jag har alltid i mitt sociala arbete, liksom också i andra sammanhang,mycket starkt pläderat för att det skall finnas valmöjligheter förbarnfamiljerna och för att man inte skall diktera för människorna hur de bästskall dra försorg om sina barn. Vi måste gå vidare på dén här vägen och försökabygga upp ett stöd - i form av en utbyggd vårdriadsersättning - för dem somhelt eller delvis vill vara hemma hos sina barn. Detta har också tagits upp iregeringsdeklarationen, men ekonomin har lagt hinder i vägen för attsträcka sig längre än till de som gäller. Dessutom måste vi, ienlighet med de riktlinjer som fastlagts, bygga ut barnomsorgen till fromma föralla barn oavsett om det rör sig om hemmaföräldrar eller yrkesarbetandeföräldrar. Det är alltså på den vägen vi skall gå vidare. Beträffandeden av skisserade vårdnadsersättningen vill jag hänvisa till , innan man pläderar för en lösning av det här slaget, måste vara säker påatt den är förenlig med vår lagstiftning. Är den det, finns det möjligheter.Denna fråga är emellertid icke prövad. Här är, enhgt min mening, en annanjämhkhetsfråga inbyggd, ty skulle man helt och hållet överlämnabeslutanderätten fill kommunerna, kunde det uppstå ganska stora skillnader förmänniskor i olika kommuner med tanke på att kommunernas ekonomiskaförutsättningar är ganska olika. Detta är också någonting som måste beaktas när detgäller de här problemen. Valmöjligheterna skall inte Nr 151 vara beroende av var ilandet man är bosatt, utan de skall vara så lika som den möjligti hela landet. 45 (): Jag tror att det har varit en målsättning att genomskatteutjämning i möjligaste mån ge kommunerna lika stora resurser. Därmedskulle riskerna med tanke på kommunernas olika ekonomiska förutsättningar efterhand undanröjas. Att det sedan ankommer på kommunerna att utnyttja resursernavill väl ingen ifrågasätta. Jag tycker att det är mycket viktigt att kunnakonstatera att socialministern tydligen helt och hållet delar uppfattningen attsamhället så lika som möjligt skall stödja all god barnomsorg och att det ärmycket angeläget att aktivt arbeta för större valfrihet inom barnomsorgen. Jagtycker att det borde vara en mycket god grund för en positiv prövning att iavvaktan på vårdnadsersättningens utbyggnad tillåta t. ex. kostnadsersättningav den typ som vi har diskuterat här . Omrätt för kommun att till föräldrar utbetala ersättning för vård av eget barn Överläggningen var härmedavslutad. 9 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1981/82:2562 och 2563 tilljordbruksutskottet /82:2564-2567 till trafikutskottet 10 § Föredrogs men bordlades åter betänkande 1981/82:27Näringsutskottets betänkanden /82:33, 34 och 36 11 § Föredrogs betänkande 1981/82:50 Ändringar ilagsökningslagen m. m. 1981/82:134) 1981/82:34om datapolitik (prop. 1981/82:123 och 1981/82:100), 1981/82:33 om verksamheteni delegationen för datafrågor och om användningen av ADB i statsförvaltningen(prop. 1981/82:100), 1981/82:28 om samordnad datapohfik (prop. 1981/82:123), 1981/82:41 om samordnad datapohtik (prop. 1981/82:123), 1981/82:15 om samordnad datapolitik (prop. 1981/82:123)samt 1981/82:37 om fastighetsdataverksamhetenm. 1981/82:123 och 1981/82:100). 46 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Dessa betänkanden debatteras i ettsammanhang, och yrkanden beträffande betänkandena får framställas under dengemensamma överläggning- Jag vill i inledningen av den här debattenanlägga några allmänna synpunkter på den diskussion vi har haft de senaste årenvad gäller utveckhngen och användningen av datateknik i samhället. Den första tidiga datadebatten i handlade om denpersonliga integriteten, som vi alla minns. Integritetsdebatten utiöstes isamband med folk- och bostadsräkningen 1970 och ledde till att somförsta land i världen fick en lagstiftning till skydd för den personligaintegriteten -datalagen . I takt med den snabba datatekniska utvecklingen vidgadesunder perspektivet på denna tekniks inverkan när det gäller skildaområden i samhället. Frågor om sårbarhet, sysselsättning och arbetsmiljö, användarinflytandeoch decentralisering sattes mer och mer i fokus för debatten. har också tillsatts en radutredningar - flera av dem parlamentariska - för att åstadkomma underlag förnödvändiga beslut kring styrningen av datateknikens utveckling och användning. När behandlade propositionen1978/79:121 om användningen av ADB i statsförvaltningen, uttalade riksdagenefter förslag i flera partimotioner att det borde inrättas en särskilddatadelegation för att a.göra det möjligt för att bättre följa utvecklingen på dataområdet. inrättade så regeringen den av riksdagenbeställda delegationen för datafrågor, och förordnades jag att varadess ordförande. I datadelegationen ingår företrädare förriksdagspartierna, arbetsmarknadens parter. ,m. fl. Datadelegationenstre huvuduppgifter enligt direktiven är att 1. bevaka utvecklingen av datoriseringen,främja kunskapsutvecklingen på området och föreslå åtgärder för att garanteraen positiv utveckling av datoranvändningen i samhället under demokrafiskstyrning och kontroll. Detta senare är ett ganska exakt citat från riksdagensuttalande . 2. utarbeta förslag till principer ochriktiinjer för datateknikens utveckling och användning i samhället. 3. verka för att samarbete mellan bl.a. pågående utredningar på dataområdet underlättas samt att deras förslag kansamordnas. Därmed skapas förutsättningar för en mera samlad datapolitik. I enlighet med direktiven har datadelegationen tagit framen rapport. Samordnad datapolitik (Ds B 1981:20), i vilken följandegrundläggande utgångspunkter och målsättningar för samhällets datapolitikredovisas: Datateknikens stora räckvidd, utvecklingstakt ochpotential är motivet för att utforma och tillämpa en samhällspolitik på justdataområdet. Den fortsatta datoranvändningen är inte en fråga om attsäga ja eller nej till tekniken. Huvudfrågan är i stället: Hur kan vi stimuleraen för samhället positiv användning av datatekniken och undvika denegativa konsekvenserna? En samordnad datapolitik bör relateras till ochunderordnas övergripande samhällsmål. Vidare: Inom ramen för en samordnad datapolitik kan ochbör den datapolitiska styrningen utföras av många organisationer, grupper ochenskilda i samhället. En av statsmakternas uppgifter vid utformningen avdatapolitiken är att lägga fast datapolitiska mål samt att ange principer ochriktlinjer. På vissa områden kan sedan statsmakternas styrning ta sig meradirekta former. Statsmakterna får då avgöra - område för område - hurstyrningen bör äga rum. En svensk modell för datateknikens positiva utveckling isamhället skall utmärkas av att man tillämpar en helhetssyn på datafrågorna - jagåterkommer till detta -, att mångages möjlighet att påverka, attproblem löses i samverkan samt att detfinns ett gemensamt intresse att satsa på bred utbildning. Datapolitikens främsta syfte är att ge vägledning inför deåtskilliga beslut som företag, myndigheter och medborgare kommer att ställasinför: om datatekniken skall tas i bruk, hur det skall ske osv. Datafrågorna har sammantaget beröringspunkter med en radsektorpolitiska områden. Datafrågorna bör därför behandlas utifrån etttvärpolitiskt sektorsövergripande synsätt. Denna syn på behovet av en särskild och samordnaddatapolitik, uppfattningen om möjligheterna att finna en genuin svensk modellför datoriseringen i samhället och beskrivningen av målen för den svenskadatapolifiken och hur dessa skall kunna förverkligas - hämtad ur delegationensrapport - har sedan i allt väsentligt förts vidare i den proposition omsamordnad datapolitik som regeringen har lagt fram. För oss i , med en liten, öppen och starktomvärldsberoende ekonomi, är det uppenbart att näringslivet behöver investera iny teknik för att hävda sin konkurrenskraft. Den offentliga sektorn behöverrationalisera för att få resurser till nya behov. Också här kan datateknikenspela en viktig roll. ställning som industrination, vår sociala välfärd,den fulla sysselsättningen och omsorgen om de enskilda medborgarna måstevärnas. Mikroelektronikens utveckling och användning måste i få ensådan inriktning att fortsatt social och ekonomisk utveckling understöds. I ettinternationellt perspektiv bör detta vara en tillgång för - intemotsatsen, som ibland hävdas. Propositionen är en i stora stycken gemensam propositionmed förslag inom fem departements verksamhetsområden. När en regering nu förförsta gången har tagit sig an uppgiften att försöka presentera en samordnad,sammanhållen politik för datateknikens utveckling och användning i samhället,har förutsättningarna de facto inneburit att man fått samordna i efterhand. Det finns därför, det skall jag villigt erkänna,begränsningar och brister jämfört med en idealbild. Det är heller inte lätt attutan vidare bryta upp från den starka sektorisering som har kännetecknat ochfortfarande i hög grad kännetecknar behandlingen av datafrågor, i både regeringoch riksdag. Mot denna bakgrund är det glädjande att finansutskottet - som iutskottsbehandlingen haft en samordnande roll - enigt sluter upp när detgäller synen på datapolifikens utformning och tillämpning. Också när det gäller målfrågor finner jag att det råder enbetydande enighet. I den socialdemokratiska partimotionen anges sjuutgångspunkter för åtgärder som behövs för att främja och styra datateknikensoch elektronikens användning i vårt samhälle. anger för sin delfyra övergripande mål för datapolitiken. Dessa målformuleringar i motionerna står, enligtfinansutskottets bedömning, i samklang med de utgångspunkter och mål somåterfinns i propositionen. De 50 rekommendationerna från datadelegationen omprinciper och riktlinjer för datateknikens utveckling och användning i samhälletutgör, enligt utskottets mening, sammantagna en god utgångspunkt för fortsattutredningsarbete och för överväganden om i vilken utsträckning konkretaåtgärder från statsmakternas sida kan komma i fråga. Den proposition som regeringen presenterat är, mot dennabakgrund, att uppfatta som en första etapp i samordningsarbetet. Det återståralltså mycket att göra. Mål och vissa grundläggande principer för datapolitikenhar lagts fast i de skrivningar som vi nu behandlar. Jag hoppas att de skallstödjas av en bred majoritet i riksdag. Med denna proposition anser regeringen att den förstaetappen i utformningen av en samordnad datapolitik är avslutad. I en nästaetapp -under kommande valperiod - bör arbetet med att utforma den samordnadedatapolitiken få en annan karaktär. I propositionen har redovisats - som eninformation till - en översiktlig plan för datapolitiska åtgärder ochen motsvarande plan för datapolifiska utredningar. Samordningen bör därmedförbättras, och resultat från olika åtgärder och utredningar bör lättare kunnakomma andra till del. Det är naturligtvis denna framförhållning som vi måsteförsöka att skapa, men som har saknats . Regeringen har utgått från de nämnda 50 rekommendationernai urvalet av åtgärder och utredningar. Flera åtgärder som handlar om attutnyttja erfarenheter och kunskaper på bästa sätt kan genomföras utan störrestatliga resurser. och myndigheter samt enskilda arbetstagarebör då få ökade möjligheter att utnyttja datateknikens fördelar men också attundvika nackdelarna. Andra åtgärder kräver väsentliga statliga satsningar, t.ex. "bred datautbildning till allmänheten", "teknikupphandlingpå dataområdet", liksom stöd till datautbildning i små och medelstoraföretag och vissa satsningar på att utveckla industrins teknikanvändning. En genomgång av utredningsplanen visar att det över lag ärmera avgränsade och specialiserade frågor att utreda i denna plan jämfört medde breda direktiven och de utredningar som tillsattes under andra hälften av1970-talet. Jag tänker främst på dataelektronikkommittén ochdataeffektut-redningen. Många av utredningsfrågorna handlar om hur den enskildamänniskan påverkas av data- och informationssamhällets framväxt. Tidigareutredningar har till stor del handlat om näringslivets och den offentligasektorns villkor. När det gäller de konkreta förslag till åtgärder som nuskall debatteras vill jag, fru talman, i detta inledande anförande endastkommentera utskottsbehandlingen av två av förslagen, och det gällerteknikupphandling resp. bred utbildning i datafrågor för allmänheten. Beträffande teknikupphandling konstaterar jag medtillfredsställelse att såväl finansutskottet som näringsutskottet delarregeringens uppfattning om teknikupphandling på dataområdet som ett effekfivtverkande datapolitiskt och dataindustripolitiskt styrmedel. Den främsta målsättningen med en satsning påteknikupphandling på dataområdet inom den offentliga sektorn som regeringen harföreslagit är att åstadkomma ökad tyngd i användarnas krav påteknikutvecklingen. De som direkt berörs av den nya tekniken känner sig oftastyrda av datasystemen utan möjlighet att påverka hur datatekniken används.Satsningen på teknikupphandling samt bred användarutbildning inomstatsförvaltningen och via skapar nya förutsättningarför att ge de offentliganställda inflytande på datoriseringen. Vi vet alla att det i hela arbetslivet finns ett stortintresse för dessa frågor. Många fackliga organisationer har under senare årarbetat fram egna handlingsprogram. På den statliga sidan har vi också slutitnågra avtal på detta område som förebådar vad jag tror kommer att bli ettmycket viktigt inslag just i användarinflytandet framöver, dvs. lokala avtal omhur man introducerar teknik. Via teknikupphandling och höjd kompetensnivå hos deanställda och ökad förmåga att formulera krav på de datatekniska lösningarnakommer statliga och kommunala beställare att kunna påverka teknikutvecklingenmera direkt än . En viktig uppgift i sammanhanget kommer utveckling avprogramvara att bli. Det är helt klart att den föreslagna teknikupphandlingenpå dataområdet kommer att ha också industripolitiska effekter, som kanförbättra konkurrensläget för svensk dataindustri på marknaden både inom- ochutomlands. Ett massivt industristöd av t. ex. fransk modell med centralsatsning på storprojekt tror jag däremot har mycket litet gemensamt med engenuint svensk modell för datautveckling och dataanvändning. När det gäller förslaget om satsning på bred utbildningför allmänheten i datafrågor konstaterar utbildningsutskottet att datoriseringär ett av vår tids mest genomgripande utvecklingsinslag med för medborgarnaomfattande konsekvenser på en rad områden. Utskottet delar datadelegationensuppfattning att utbildning är en av de avgörande förutsättningarna för attdatatekniken skall kunna utvecklas och användas under demokratisk styrning ochkontroll. Utskottet tillbakavisar därmed påståendet i den moderatapartimotionen, att nuvarande utbildning för allmänheten i datafrågor skullevara tillräcklig. Till detta vill jag foga att en svensk modell, som byggerpå att många parter, grupper och enskilda ges möjligheter att påverkautveckling och användning av datatekniken och att aktuella problem löses isamverkan, förutsätter en bred utbildning i datafrågor för praktiskt tagetsamtliga medborgare i samhället. Vi vet att vi här har mycket svåra problem attlösa på grund av de generationsklyftor som alltid uppstår när vi har en snabbteknikutveckling, och därvid blir naturligtvis den äldre generationen betydligtsämre ställd från början. Jag har i datadelegationen och i regeringen strävat efteren bred, för att inte säga hundraprocentig uppslutning kring utbildningen,eftersom den är en hörnsten i datapolitiken. Ett avståndstagande från breddutbildningeninnebär att det även i fortsättningen blir experterna som i stort sett ensammaskall påverka teknikutvecklingen och teknikanvändningen, dvs. de som redan harkunskaperna. Ett avståndstagande på samma sätt från teknikupphandling som ettinstrument för att påverka utvecklingen avslöjar ett liknande synsätt. Detta ärju ett par vägar att gå, ett par instrument i samhällets hand, som skaparmöjlighet att utöva inflytande och att göra det i så decentraliserade former som möjligt. Dessutom är det ju så att expertutbildningengenomförs oavsett statsmakternas åtgärder. Däremot Nr 151 behöver samhället kraftfullt stödja den breda utbildningen riktad till den allmänheten. Sammantagetinnebär propositionens förslag att 35 ä 40 milj. kr. datapolitiskaåtgärder nästa budgetår - i detta sammanhang, kanske jag bör Datapohtiktillägga. Nivån på denna satsning skall ses mot bakgrund av det statsfinansiella läget. Dessutom kommer anslagen i flera fall att verka somstimulanspengar i förhållande till de resurser som redan står till olikamyndigheters och organisationers förfogande. Som exempel på detta kan jag nämna teknikupphandlingen,där stat, kommuner och landsting sammantagna är betydande kunder när det gällerköp av ADB-utrustning. I den egenskapen satsar de hundratals miljoner påden här tekniken. Propositionens förslag innebär att man tillför denna deras"kundroll" en ökad kvalitet, och därmed skapas naturligtvis enmöjlighet till påverkan, som inte har utnyttjats så mycket som kan blifallet genom vårt förslag just när det gäller teknikupphandling. Man skulle kunna dra samma parallell i fråga ombreddutbildningen. De medel som anslås till folkbildningsorganisationerna,närmare 800 miljoner för nästa budgetår, kommer förhoppningsvis till en del attslussas just i riktning mot breddutbildning i datafrågor. De medel som anslåshär är då mera att se som en initieringsresurs än som något som motsvarar dettotala resursbehovet. Jag har velat nämna detta särskilt, eftersom en del harförväxlat begreppen och ställt datapolitikens kraftfullhet enbart mot deresurser som ges i detta sammanhang. De föreslagna åtgärderna innebär också en viktig balansmellan teknikspridningsfrämjande insatser och ansträngningarna för att påolika sätt underlätta och höja beredskapen inför de omställningar, t. ex. påarbetsmarknaden, som datoriseringen medför. Jag tror att denna balans ochbredd i diskussionen kring en samordnad datapolitik är oerhört viktig. Det ärockså på sin plats att i detta sammanhang understryka att all politik intealltid behöver kosta pengar - inte heller datapolitik. En av de mest grundläggandeåtgärderna i den samordnade datapolitiken som skall börja genomföras är attpå olika sätt se till att den tidigare nämnda helhetssynen på datateknikensprids och beaktas. Helhetssynen lyfter fram människan i tekniksamhället. Denbetonar att frågor om teknik och användning samt konsekvenser av dennaanvändning för människor, organisationer och samhället måste betraktas i ettsammanhang. Vikten av att denna helhetssyn slår igenom på olika områden harockså betonats av utbildnings- och arbetsmarknadsutskotten. Ett konkret exempel på var man kan hamna, om man inte hardenna helhetssyn, är utvecklingen , i synnerhet i slutet av1970-talet, då resurser har satsats på ett treårigt ramprogram inom ramen förstyrelsen för teknisk utveckling, som ju har att bevaka teknikutvecklingen isamhället. har man inte haft någon motsvarighet som bevakattillämpningen och användningen eller samhällskonsekvenserna. Därmed harforskningsresurserna till dessa sektorer inte alls nått upp till samma nivå. Därför ärdet nu viktigt, även om den frågan inte behandlats särskilt här , attforskningsrådsnämndens arbete med att ta fram ett forskningspolitiskt programpå detta område har kommit i gång och så snart som möjhgt också kommer att ledatill resultat. Det är också viktigt att arbetsmarknadens parter genomarbetarskyddsfonden och de medel som står till förfogande för utbildning avstyrelserepresentanter, för MBL-utbildning etc. kan frigöras just för den härsortens konkreta insatser för tillämpning och användning i arbetslivet. Det ärviktigt att vi får ett utvecklingsprogram för hur dessa resurserkonkret skall användas. Jag tror att detta är bland de viktigaste åtgärdernasom kan vidtas för att knyta ihop den mer konstitutionella delen avmedbestämmandet i arbetslivet med konkreta behov på ett teknikområde i snabbutveckling med mycket nära effekter och konsekvenser för de många arbetandemänniskorna. , fru talman, vill jag sammanfattningsviskonstatera att när skall diskutera datapolitiken kan dettagöras under stor enighet om målen och riktlinjerna för denna politik. Också närdet gäller de konkreta åtgärderna finns en bred uppslutning, låt vara att man iolika utskott har markerat att man har mer tillgång till pengar än vadregeringen anser att det finns. Men det tillhör, som jag brukar formulera det,opposifionens privilegier att vara utrustad med dessa resurser. I den häretappen har det varit naturligt att framför allt sätta in datatekniken i dendemokratiska beslutsprocessen. Det är grundläggande. Det krävs samordning.Datapolitik är inte och kan inte vara traditionell sektorpolitik. Jag tror attvi där har kommit betydhgt längre än de flesta andra länder i vår omvärld, därdatapolitiken ofta är ytterligare en variant på industripolitik. Det krävs hårtarbete och helst bred enighet om huvudinriktningen inom både den politiska ochden fackliga sfären i samhället för att kunna påverka och styra denna snabba,kraftfulla och förstärkande teknik. Just detta att datatekniken verkar såförstärkande i olika avseenden avslöjar både dess fördelar och dess nackdelarliksom de stora risker som man ibland löper. Som jag uppfattar det finns det en bred opinion somställer upp på allas vår rätt, även som lekmän, att värdera teknik. Det harinte alltid varit så. Därför har vi bättre möjligheter att förankradatateknikens utveckling och användning i den demokratiska beslutsprocessen.Man kan, om man så vill, se datadebatten som en ny fas efter 1970-taletsinledande diskussioner kring teknikpolitik, utredning om att väljaframtid och den senare uppblossande turbulenta energidebatten. Denna gemensammaplattform är så vikfig att den också kan uppväga de risker för utslätning somligger i att söka gemensamma uppfattningar i första hand. I varje falluppfattar jag det så i det mycket stimulerande arbete som jag tycker att vihaft i datadelegationen - låt vara med vitt skilda idémässiga bakgrunder ochohka värderingar, men ändå i en strävan att försöka hitta den gemensammanämnaren. Det finns verkligen ingen anledning att dölja dedjupgående samhällskonsekvenserna av datorisering och elektronikutveckling.Det gäller arbetsliv ochsysselsättning, där många är oroade men där andra vill undvika debatt. Nr151 Enligt icke publicerade undersökningar är det en överväldigandemajoritet den av svenska folket som tror att data- ochelektronikutvecklingen kommer att jg leda tillfärre jobb, inte till fler jobb. Detta är tillräckligt för att statsmakterna skall tadet här på allvar och höja sin beredskap i dessa sammanhang för att Datapohtikklara de omställningar som utan tvivel kommer. Vi kan mycket tydligt avläsavissa områden där detta redan är fallet - det gäller banker, försäkringsväsende,handel och kontor, som i större eller mindre omfattning redan påverkats avdatoriseringen. Vi vet också att det är vissa grupper inom dessa sektorer somär särskilda riskgrupper. Det är korttidsutbildade, och det ärlåginkomsttagare. Det är ofta deltidsarbetande, och det är väldigt oftakvinnor. Just av det skälet finns också dessa markeringar i propositionen attjämställdhetsfrågorna måste särskilt bevakas i det arbete som bl. a.dataeffektutredningen skall fortsätta.