prot · G509169 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi tycker attlokaliseringsstödspolitiken och glesbygdspolitiken var för sig är så viktigapolitikområden att skall pröva omfattningen av var och en av dem. Detblir inte möjligt med det samlade anslaget. inflytande minskasdärför på dessa delar av regionalpolitiken. Vi är i det sammanhanget särskiltoroliga för att glesbygdspolitiken kan bli bortprioriterad i länen, ikonkurrens med mera spektakulära insatser. Vi yrkar därför avslag påregeringens förslag om ett samlat anslag och föreslår i stället kraftigt ökaderesurser för glesbygdspolitiken. Bortsett från det principiella problem som jag nu harberört tillkommer sedan att utskottsmajoriteten för alla de ändamål som jagbeskrev inte har tillstyrkt mer än 275 milj. kr. för hela landet. Det voreintressant för oss alla att få veta hur många nya arbetstillfällen sommajoriteten räknar med att i t. ex. eller länskall kunna stödja . Jag är övertygad om att det är fråga om så små talatt hela den delen av regeringens förslag blir meningslöst. Man decentraliserarhandläggningen av problemen utan att anvisa tillräckliga resurser. Vi socialdemokrater vill gärna decentrahserabesluten i regionalpolitiken, men det skall göras därför att vi vill förabesluten närmare dem som berörs, och då måste decentraliseringen åtföljas avtillräckliga resurser. Vi misstänker, mot den här bakgrunden, att regeringensförslag till decentralisering - som stöds av utskottsmajoriteten - främstsyftar till att befria regeringen från ansvaret för sysselsättningsproblemen påskilda håll i landet, med hänvisning till att länsstyrelserna har fått resurser- och helt säkert otillräckliga sådana - inom ramen för det samlade anslaget.En sådan politik vill vi inte stödja. Mot bakgrund av det jag har sagt vill vi ha kvar skildaanslag för de olika ändamålen, och vi vill har mer pengar anvisade. Då blirdecentraliseringen av besluten meningsfull, och vi kan börja föra en mera aktivregionalpolitik. Jag går över till en fråga som gäller . Vi harfrån flera partier i motioner krävt särskilda pengar för att driva ett särskiltregionalpolitiskt projekt i , som bl. a. syftar till en bättresamordning mellan Även har gjort en framställning till regeringen omdetta. har vi inte fått stöd för vårt krav. Regeringen ochutskottsmajoriteten hänvisar till det samlade anslaget. Det skall tydligenräcka till allt! Men jag har redan tidigare påpekat att det anslaget är förlitet och säkert inte ger utrymme för några särskilda försök i Jämtland.EgentHgen kan man säga att större delen av de samordningsproblem som vi villelösa med vår Jämtlandsmodell är kopplade till glesbygderna. Det socialdemokratiskaförslaget om en kraftigt utökad ram för glesbygdsstöd ger oss därför betydligtbättre resurser för att angripa problemen än regeringens förslag. Vi föreslårockså ökade åtgärdsmedel som ställs till förfogande, vilketockså bör förbättra förutsättningarna i . I ett län där befolknings- och sysselsättningsläget bliralltmer akut, där all rillgänglig statistik pekar mot en fortsatt tillbakagång,hjälper det inte med att slå samman glesbygdsanslaget med två andra anslag ochkalla det för något annat, utan att tillskjuta extra pengar till det. Namnbytetlöser inte de problem som är förenade med att av länets befolkning är65 år eller äldre, att andelen i de utpräglade glesbygdsområdena uppgår tilluppemot en tredjedel. Inte heller löser man problemen med den lågaförvärvsfrekvensen - f. ö. den näst lägsta i landet. Det förbättrar inte situationeni glesbygden i ett län som är det mest utpräglade glesbygdslänet i riket, detlän som ligger näst högst vad gäller andel av befolkningen som är föremål förnågon form av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. För att lösa de svåra regionala obalansproblemen, för atthitta verksamma instrument för detta arbete, måste man söka sig fram på olikasätt, med olika metoder. Från länet kräver vi att regeringen aktiverarnäringspolitiken och i sina kontakter med näringsliv och storföretag verkar fören kraftfull förstärkning av industriella arbetstillfällen i landets minstindustrialiserade län. Då kanske den ogynnsamma utvecklingen med en alltofördelaktigare ålderssammansättning kan motverkas och den stora utslagningenav människor från arbetsmarknaden, som kommer till uttryck bl. a. i den storaförtidspensioneringen och det stora antalet människor isamhällsföretagsverksamheten, kan hejdas. Regeringen måste kraftfullt medverkatill att det skapas en industriell miljö i länet. Särskilda åtgärder bör vidtasför nystartande av företag och industriell tradition bör byggas upp, bl. a.genom ordentliga utbildningsinsatser. Tankarna kring bättre samordning av resursernapå det regionala planet är inte nya i . Olika projekt och försöktill att samla alla goda krafter för gemensamma aktioner har pågått i många år.Det av socialdemokraterna initierade och i stor politisk enighet genomfördaprojektet Z är ett tidigt exempel på hur man, utan att urholkasektorsansvaret, kan åstadkomma samHng kring för ett län viktiga frågor. länsprogram presenterades en vidare utvecklingav dessa idéer i ett förslag till något som senare kom att kallasJämtlandsmodellen. Så härbeskrevs förslaget i Länsprogram 80: "Omlänet ges möjlighet att friare använda nu tillgängliga resurser och Nr 169 dessutom tillförs extra ekonomiska medel, skulle man på ettsystematiskt och Tisdaeen den ''tanke på resursanvändningen effektivt sätt, kunna vidta åtgärder som krävsför att vända länets utveckling. föreslår därför att länet under enfemårig försöksperiod tiUdelas medel på Reeionalpolitiken ' sådana åtgärder. Ett sådantanslag får dock inte användas som argument för att andra statliga medel, som utgår dras in." Nuföreslås precis det som vi i länet befarade, dvs. en sammanslagning av anslagutan någon ytterligare förstärkning. Det är bara namnet som behålls och sättetatt motivera sammanslagningen. av de problem som skulle lösas när det gäller den offentliga sektorn hängersamman med regeringens sätt att spara inom den här sektorn. Ett gott råd: Ge t.ex. de pengar som behövs för vägunderhållet, så behöver vägverketinte dra in vägstationer och jobb i våra glesbygder. Det har vi krävt i annatsammanhang. Och behövs heller inte några extra resurser för att ute i länenrätta till de problem som uppstår därför att regeringen centralt driver enpoHtik vars regionala konsekvenser man inte kan överblicka. Jag yrkar bifall tillreservationerna 4 och 72. Ettområde som blivit av allt större regionalpolitisk betydelse ärturismen. Näringen har på flera håll, inte minst inom sysselsättningssvagaområden, blivit en viktig del i regionens utveckling. Visstregionalpolitiskt stöd har också utgått till turistnäringen ända sedanstödverksamhetens början. regionalpolitiska beslut i innebaren förstärkning av detta stöd genom att det jämställde turism med andrastödberättigade verksamheter. Visocialdemokrater delar i stort uppfattningen som presenteras i propositionen,dvs. att det regionalpolitiska stödet till turistverksamhet bör koncentrerastill de delar av landet där det inte finns så goda möjligheter för utvecklingenav andra näringsgrenar. Insatserna bör därmed främst ske i redan befintligaturistanläggningar och turistorter inom stödområdena A och B. En begränsadvidgning av insatserna till att omfatta även primära rekreationsområden istödområde C anser vi emellertid knappast negativt skulle påverkaförutsättningarna att bygga ut verksamheten i A och B. Att ge stöd tillturistanläggningar i primära rekreationsområden i stödområde C endast när detfinns särskilda skäl - som propositionen föreslår - är därför en onödigbegränsning. Jag yrkar därför bifalltill reservation 37. Någraord om stödformen utbildningsstöd. I propositionen föreslås attutbildningstödet skall avskaffas som särskild stödform och att utbildningskostnadernafortsättningsvis skall täckas inom offertstödets ram. Som vi också framför ivår motion och reservation, anser vi det vara väsentligt att utbildningsbehovetblir föremål för noggrann prövning. Därför förordar vi att nuvarande ordningskall bestå. Vi anser nämligen attmöjligheten till utbildningsstöd har fyllt en mycket viktig funktion, bl. a. isamband med strukturförändringar inom industrin 2 när det uppstår situationer som kräver snabbautbildningsinsatser för arbetskraften.Utbildningsstödet har då kommit till användning i de fall som Nr 169 arbetsmarknadsutbildning inte har kunnat utnyttjas. Att handläggningsordningenhar präglats av onödig byråkrati får inte g lyjj 1982 innebära att stödformenavvecklas. Därför föreslår vi också att regeringen ger AMS i uppdrag attundersöka förutsättningarna för en snabbare Reeionalpolitiken handläggningav sådana här ärenden. Jag yrkar bifall tillreservation nr 30. Slutligen:Stödgivningen beträffande de regionalpolitiska medlen föregås av samråd mellanolika centrala, regionala och lokala organ. Insynen i företagen, efter att deerhålHt bidrag, är emellertid inte tillfredsställande . Vi anser att det imånga fall kan ha stor betydelse att kommunala representanter får direkt insyni skötseln av företag söm har fått statligt regionalpolitiskt stöd. En sådaninsyn är av betydelse för uppföljningen av hur företagen utvecklas. Det harockså stor betydelse för planeringen inom kommunen men är även till gagn förföretagen, som snabbt kan få del av kommunens syn på problem som kan uppstå. Viförordar därför i vår motion och reservation att kommunen skall beredasmöjlighet att utse representant i styrelsen för företag som har fåttlokaliseringsstöd. Jag yrkarbifall till reservation nr 41. Anf.49 () replik: Nej, , det är inte så att regeringen befrias frånsysselsättningsansvaret genom åtgärden att införa ett samlat anslag. Det är ettled i regeringens strävan att decentralisera beslutanderätten tiU regional nivåoch därmed också skapa ökade förutsättningar för de regionala myndigheterna attmera flexibelt använda de medel som ställs till förfogande. Det är inte barafråga om ett namnbyte - det har också tillskjutits betydligt mera medel fördetta ändamål än vad som har utgått . Jagförstår att befinner sig i en besvärhg situation, med tankepå hennes motion och de synpunkter, förslag och idéer som man har i omett totalt samlat anslag. Men jag hoppas ändå att kan hållamed mig om att det förslag som regeringen nu har lagt fram och somutskottsmajoriteten har ställt sig bakom är ett steg i rätt riktning. Därför ärjag mycket förvånad över innehållet i reservation 72, där det sägs att"man inom länet prövar en bättre samordning av de statliga insatserna förett mer effektivt utnyttjande av de samlade resurserna". Det är ju precisdet som regeringen har föreslagit och som utskottsmajoriteten har ställt sigbakom! Vi vill ha dessa samlade åtgärder. ställer sig nu intebakom detta förslag, trots att de synpunkter som hon har framfört i motioneninte kan få fullt gehör, och då har jag väldigt svårt att hänga med isvängarna. Närdet gäller utbildningsstödet har det haft stor betydelse men har fått allt mindre betydelse . Det har gjort att man från sida har ansett att det är bättre att tillämpa offertstödet i dessa sammanhang. Industriministern har fastnat för detta och ' Nr 169 därmed föreslagit attutbildningsstödet skall avvecklas. Tisdagenden Allra sist: I fråga om kommunalstyrelserepresentation är det så att 8 juni1982 regeringen i och för sig harmöjlighet att i varje ärende besluta och säga att det skall vara insyn. Vad vi säger är attvi tycker det är felaktigt att Regionalpolitiken generellt utverka ett sådanttillstånd. 50 () replik: trodde att jag befann mig i enbesvärlig situation, eftersom vi från länet har motionerat omden s. k. Jämtlandsmodellen. Det gör jag inte alls. Vi har nämligen i vårmotion föreslagit ett anslag på 50 milj. kr, föratt våra tankegångar skall kunna förverkligas. Vi har särskilt sagt ifrån attdetta belopp inte skall tas från de medel som redan går till de olikasektorsorganen. Men det är precis detta som regeringen och utskottsmajoritetennu föreslår. Vi får inga extra pengar. Vi tycker att det hade varit bättre omutskottsmajoriteten hade tillstyrkt vårt förslag om t. ex. mer glesbygdsmedeloch mer pengar till planering. Utbildningsstödet har varit väldigt bra, och det sägerockså . Vi tycker att vi skall fortsätta att satsa på det. Menhandläggningen av det är onödigt byråkratisk, och därför föreslår vi att AMSskall undersöka om det går att få fram en bättre handläggningsordning. Jag vet att kommunerna kan få in representanter istyrelserna för företag som får lokaliseringsstöd, men den möjligheten användsnästan aldrig. Därför vill vi att man skall ha det som princip ifortsättningen. 51 () replik: Jag håller med om att utbildningsstödet harhaft betydelse. Eftersom jag har haft förmånen att få vara med vidhandläggningen av sådana här ärenden kan jag intyga att den verkligen ärbyråkratisk. Jag är övertygad om att det är betydligt fördelaktigare attanvända sig av offertstödet än av utbildningsstödet. Socialdemokraterna har inte varit beredda att ställa uppmed speciella medel till . I det avseendet har inte fått någon framgång med sin motion. Vad jag reagerade mot var justmotiveringen i reservation nr 72, där reservanterna kritiserar de förslag somregeringen och utskottsmajoriteten har ställt sig bakom om ett samlat anslag.Låt vara att det är begränsat, men det är ändå ett steg i rätt riktning ienlighet med de tankegångar som i olika sammanhang framförts från . Jagtror inte att kan bestrida att det är på det sättet. Det vari det avseendet som jag tyckte att reservation nr 72 är något egendomligt utformad. 52 () replik: Jag beklagar att jag inte har lyckats få med mig majoriteten pä förslagetatt ge extra medel till , för jag tycker att det förslaget 74 verkligen är befogat. Men omutskottsmajoriteten hade följt våra förslag om ettutbyggt glesbygdsstöd hade vi åtminstone fått det litet bättre än vad vi får numed utskottsmajoritetens förslag. 53 (): Det är vanligt att i tider som dessa få höraatt vi måste arbeta ur krisen. Optimism och framtidstro skall ersättaden investeringsovilja och den dysterhet som har präglat de senare årenspolitik. Efter att ha lyssnat på anförande har jag svårt att sehans parti som entusiasmens och framtidstrons talesman. säger: "Om inte industrin använder sinalikvida medel till investeringar, får vi ta fram löntagarfonderna. Då måste viutöka den statliga företagsamheten." och hans parti förnekarsig inte. Det är tal om ökad reglering och ökad planering - enpolitik långt bortom den marknadsekonomi som vi moderater och, som jag hoppas,de övriga borgerliga partierna företräder. betänkande nr 23avseende regionalpoHtiken är så omfattande att det utan tvivel kan vara svårtatt överblicka helheten. Man kan över huvud taget diskutera det meningsfulla iatt behandla ett betänkande på detta sätt. Måhända hade det varit riktigare ochmer överskådligt att diskutera principerna för regionalpolitiken vid etttillfälle och behandla budgetfrågorna vid ett annat tillfälle. Det är därför enligt min uppfattning nödvändigt att i endebatt som denna ta fasta på vissa principer och övergripande frågor och inteförlora sig alltför mycket i en mängd detaljer. Det är också önskvärt att idebatten ha siktet inställt på att forma en regionalpolitik för 1980-talet medutgångspunkt i framtidens nya krav och förutsättningar och inte hemfalla åtnostalgisk tillbakablick på sin egen förträfflighet , vilket tycksvara den socialdemokratiska modellen. Moderata samlingspartiet har i sin partimotion omregionalpolitiken markerat att målet för denna är att skapa så likvärdigaförutsättningar som möjligt i landets olika delar. Kring denna målsättningsluter utskottet upp. Vi har vidare, som framgick av anförande, ivår partimotion uttryckt ett antal principer för regionalpolitikens praktiskatillämpning, som till vissa delar glädjande nog vunnit utskottets gehör. Vi noterar inledningsvis att en förutsättning för attrealisera regionalpohtiska mål är att den svenska industrins konkurrenskraftvidmakthålls och förstärks och att samhällets resurser riktas mot branscher ochverksamheter, som kan bedömas ha goda framtidsutsikter. Utan dennainternationella konkurrenskraft kommer all regionalpolitik att förbli tämligenverkningslös trots alla goda intentioner. Ett alternativ till detta kan i och för sig vara attförsöka åstadkomma en maximal regional balans i en krympande ekonomi. Men jagtillåter mig, fru talman, att uttrycka den uppfattningen att det kan vara merintressant att ha en expanderande ekonomi med viss regional obalans än enkrympande ekonomi, där man diskuterar den exakta regionala balansen. är enuppfattning som delas av flertalet, även om Wigforss en gång sade attfattigdomen fördras bäst om den delas lika. Detta är den rumsliga bemärkelsen,som socialdemokratin ibland talar om. Den socialdemokratiska reservationen i detta avsnitt omsvårigheterna att klara den regionala balansen efter 1975/76 är i själva verketen bekräftelse på de ödesdigra effekterna av den ohämmade kostnadsutvecklingeninom industrin . Eftersom det nu uppenbarligen råder allmäninsikt om detta samband, bör vi inför uppgiften att forma 1980-taletsregionalpolitik ha dessa erfarenheter med oss "i bagaget". De moderata kraven på ökade inslag av generella medel, därbl. a. olika kostnader för socialförsäkringsavgifter införs såsom ett medel,har också vunnit utskottets gillande. Denna förskjutning mot ett större inslag avgenerellt verkande medel, som utskottet har uttalat sig för, kommer - utgår vifrån - också att prägla det utredningsarbete om den framtida regionalpolitikensom utskottet föreslår komma till stånd genom att hemställer hosregeringen om tillsättande av en parlamentarisk utredning. I vår partimotion markerar vi också en strävan att göradet regionalpolitiska stödet mera överskådHgt, som vi mycket klartmarkerar en vilja att handlägga stödet på ett mer decentraliserat sätt. Vårgrunduppfattning är att det just är de generella stödformerna som är de mestlättbegripliga och överskådliga och därför kan hanteras på det mestdecentraliserade sättet ute i de enskilda företagen, vilket vi också framhålleri vår reservation nr 18. Det resterande selektiva stödet bör så långt det ärmöjligt handläggas på länsnivå. Denna ståndpunkt ligger helt i linje med vadpropositionen anför om vikten av att ta till vara utvecklingsförutsättningar,kunnande och initiativ som finns ute i länen. Som framgår av reservation nr 39menar vi att det i fortsättningen bör ankomma på att fatta beslutom det selektiva stödet inom de ramar och nivåer som regering och riksdagfastlägger. Jag skulle vilja fråga . Men han har lämnatkammaren. Endast ett halvfullt vattenglas påminner om hans närvaro här tidigarei dag. Jag får därför vända mig till någon annan företrädare för centerpartiet:Tror man ej på de landstingsvalda politikernas förmåga att i länsstyrelsernagöra dessa prioriteringar och ta sitt ansvar? Vi från moderat håll ärövertygade om denna vilja och förmåga att inom givna ramar prioritera. Dessutomkan det vara nyttigt för politiker på länsnivå att tvingas fatta beslut ochgöra prioriteringar och inte bara lita på att statsmakterna skall görakorrigeringar. Jag tror att politikerna på länsnivå är bereddaatt ta detta ansvar. Det är något förvånande att det parti som mest talar omdecentraliseringens välsignelser hyser tveksamhet mot att verkligen gelänsstyrelserna denna möjlighet att fatta ytterligare beslut. Vi har vid-uppvaktningar inför utskottet lyssnat tillföreträdare för länsstyrelserna, pohtiker och tjänstemän som uttalat dettaintresse och denna vilja. Vi har också, inom parentes sagt, noterat denmåttliga entusiasmen för uppdelningen av enskilda kommuner som utskottetuttalat sig för när det gäller stödinsatser. Vi moderater som reserverat ossmot denna uppdelning avkommuner har tydligen ganska väl på fötterna och ett ganska gott gensvar utebland politiker och tjänstemän i länsstyrelserna när vi intar denna ståndpunkt. Vi har den uppfattningen att den här avvägningen klarar visjälva. Det behöver man inte diskutera på central nivå. Det kan ju ligga enparadox i det. Man vill inte ha en central ortsplan från sida - detvill inte utskottsmajoriteten heller - men man vill gärna att statsmakternacentralt petar i planeringen i olika delar av kommunerna. Man skall på länsnivådiskutera fördelningen på olika orter, men när det gäller vart de olikaförsamlingarna skall höra, då skall det avgöras på central nivå. Det finns enviss dualism i detta. Jag tycker att det borde vara angeläget för centernsföreträdare att klargöra om man verkligen tror på förmågan hos landstingspolitikernai länsstyrelser när det gäller att göra bedömningar och avvägningar och ta ettansvar. har det regionalpolitiska stödettill näringslivet vuxit ut i omfattning, och antalet former blivit allt större.Givetvis är det nu svårt för näringslivet att ur denna mångfald av stödformeröverblicka vad som finns, och det kan vara lämpligt att i olika lägen renodlaoch förenkla denna flora. Det bör vara en angelägen uppgift för den tidigarenämnda utredningen att komma med sådana förslag. Genom förslagen i partimotion 2289 vill vi inom moderatasamlingspartiet emellertid redan nu genomföra vissa förenklingar istödsystemet. Vi föreslår bl. a. kraftigt sänkta arbetsgivaravgifter utöver deav regeringen föreslagna sänkningarna i stödområde A och B med 5 resp, 3procentenheter. På så sätt kan de selektiva stödformerna minska i omfattning.Anslaget till bidragsverksamhet minskas med 218 milj. kr. samtlokaliseringslåneramen med 100 milj. kr., vilket framgår av reservationerna 81resp. Anslaget till i norr minskas med 30,2miljoner. Denna fråga behandlas i näringsutskottet. Det är vår uppfattning attdenna övergång från selektiva stödåtgärder till mera generella insatser harstor betydelse när det gäller att främja utvecklingen av sysselsättningen ijust Norrlandslänen. Mot bakgrund av våra förslag om ytterligare sänkning avarbetsgivaravgifterna i bl. a. samt förslaget om borttagande avelenergiavgiften i stödområde A säger vi nej till att nu biträdapropositionens förslag om ytterligare 150 milj. kr. för särskildasysselsättningsskapande åtgärder i , Skall vi ha någon möjlighet att lösa en del av Norrbottenssysselsättningsproblem, måste en verklig satsning på de generella medlen på bekostnadav de selektiva insatserna komma till stånd. De selektiva insatserna har visatsig föga framgångsrika, vilket ett antal års erfarenheter bör ha klarlagt. Detframgår av den moderata reservationen nr 71. Så, fru talman, i all korthet några kommentarer tillutskottets förslag och de motioner som väckts i anslutning till frågan om detregionalpolitiska stödet till näringslivet. Moderatasamlingspartiet sluter upp bakom regeringens förslag om nivåernaav stödet i de skilda stödområdena. Likaså biträder utskottetsförslag om att ta bort utbildningsstödet. Sysselsättningsstödet bör utgå istödområde A, B och C, vilket utskottet tillstyrker. När det gäller offertstödet skall detta koncentreras påaktiva åtgärder och utnyttjas till ökad sysselsättning i de sämst ställdastödområdena, exempelvis malmfältskommunerna och kommunerna i , Vadgäller förslaget om industricentra instämmer i huvudsak i vad somsagts i propositionen och biträder därmed utskottets förslag om en översyn avverksamhetens inriktning, bl, a, vidgat kommunalt delägarskap. Från moderatsida säger vi vidare ja till industricentra i och - allt dockunder en bestämd förutsättning: att den tidigare nämnda översynen genomförs vadgäller industricentrafrågorna. Beträffande stödet till de kommunala industrilokalernadelar vi den i propositionen framförda uppfattningen om ökad restriktivitet. Viinstämmer i grundprincipen att lägre bidrag utgår för kommunalaindustrilokaler jämfört med om man bygger i egen regi. Utskottet delar propositionens, positiva inställning tillbetydelsen av privata investmentbolag, och självfallet delar moderatasamlingspartiet denna uppfattning. Som tidigare framgått vill moderata samlingspartiet iprincip se att allt selektivt stöd prövas på länsnivå inom de nivåer och ramarregering och riksdag fastlägger.