prot · G50982 · 1981-12-31 00:00:00 — Eftersom både och , för all nu tade stora kärnvapenmakterna, har slora civila kärnkraftsprogram, ärdet snarare ganska troligt atl stora delar plutonium just från dessa kärnkraftsreaktorerfinns i den vapenarsenal de har och som de fortfarande bygger upp. Jag hållernaturligtvis med utrikesministern om att det är den slora och allvarligafrågan. Men del är helt omöjligt att säga - det finns ingen grund för delta-attde här vapnen inle har tillverkats av plutonium från kärnkraft i civilanvändning. Det finns inget som helst stöd för ett sådant påstående. Utrikesministern säger att det inte är nägon risk, attoron inte är aktuell och att vi kan lila på garanlier, påicke-spridningsavtalet m. m. Men vad är garantierna värda? Det är ju det som ärdet intressanta. gjorde allvarliga försök att placera kärnreaktorer iTurkiel för inte så länge sedan. Vi diskuterade ju ocksä . Anta atlvi hade lyckats placera svenska kärnreaktorer i Turkiel, vilket både regeringenoch Asea-Atom var mycket angelägna om! Vilka garantier hade vi dä haft för atlinte plutonium från dessa reaktorer , via upparbetningsanläggningari -som ju utan några som helst skrupler biträder alla både när detgäller vapenexport och kärnkraft - eller på annat häll, hade blivittillgängligt i , så att man där hade fått underlag för att tillverka enatombomb? Att tala om garantier i detta sammanhang, när vi vet hur detta storakomplex mer och mer utvecklas, är enligt min mening ganska lättfärdigt. Så till frågan om roll. Det varju roligl att höraall utrikesministern sade att ;s roll är att vara kontrollerande och inteatt främja exporten. Jag har fått ett vänligt brev från , där han såatt säga velat tillrättalägga sina uttalanden. Jag måste konstalera, när jagläser de citat han har hänvisat till, att det inte ändrar min uppfattning ifråga om hans inslallalionstal och hans uttalande i den svenska pressen då hanbörjade sitt arbele. Där sade han tydligt och klart alt han vill arbeta för attfrämja spridningen av kärnkraft just till tredje världens länder. Detta tyckerjag är betänkligt, och det borde den och den svenskeutrikesministern ta avstånd ifrån. Jag vill anföra ytterhgare ett citat, apropå den fråga somjag inle fick svar pä. Del är tydligen inte bara Asea-Atom som är invecklat idet här, och jag skullegärna vilja fä ett besked frän utrikesministern om detta. Jag citerar ur NyTeknik nr 1981; "Det svenska företaget är med i planeringenav kärnkraftsutbyggnad i . Vi utreder de ekonomisk-tekniska förutsättningarna förkärnkraft, bekräftar företagets VD . Sweconuclear som sysslar med rena konsulttjänster ägsbland annat av . Företaget fick anbudet för tvä årsedan och projektet görs i samarbete med Belgatom, , franska Sofratomoch schweiziska Electro-Watl." Vad är detta? har inte skrivit undericke-spridningsavtalet. är en stat som är invecklad i de storaspänningsfält som finns i . Här är tydligen svenska företaginblandade - eller ocksä ljuger den här fidningen. Vad anser utrikesministernoch den om detta? Del är ändå ganska viktiga spörsmål. Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. 38PÄR (); Enligt min uppfattning borde del i högstagrad ligga i intresse atl motverka .spridning av kärnteknologi i världen.Det finns framför allt tvä skäl för det. Det första är alt vi för egen del har tagit ställning ochklargjort att vi inte på skall använda oss av kärnkraft i Sverige.Vi skall använda de kärnkraftverk som redan finns eller som är under byggnad,men ingen kärnkraftsuppbyggnad skall ske därefter. Del gör kanske altutrikesministerns formulering om att vi skulle förlita oss pä kärnkraften varnågot missvisande. Vi använder de kärnkraftverk vi har, men del blir inte någraflera. Del innebär alltså att Asea-Atom inte har nägon möjlighet att säljaytterligare kärnkraftverk i . Anledningen till det är att svenska folkethar givit uttryck för uppfaltningen att kärnkraften, framför allt avsäkerhetsskäl men också av andra skäl, inte är någon lämplig energikälla pälängre sikt. Det borde dä vara logiskt att vi inte försöker pracka pä andraländer en energiteknik som vi själva i det längre perspektivet har tagitavstånd frän. Det andra skälet till all vi bör motverka spridning avkärnteknologi i världen är naturligtvis sambandet mellan civil kärnkraft ochkärnvapen. Atl ett sådant samband finns har ocksä utrikesministern klargjort,och detta kanske t. o. m. något starkare än vad som framgår av detinterpellationssvar som diskuteras här . Det är visserligen sant all vikan välja - och också har den policyn - alt bara sälja kärnteknologi tillländer som har undertecknat NPT. Men det är ju elt avtal som går alt säga upp,ulan att det finns möjligheter till sankfioner. Vi kan inle åka och hämta vårakärnkraftverk frän någol land, som t. ex. efter en politisk omvälvning skullevälja alt lämna NPT och undandra sig kontroll. Då är dessa garanlierinle så förfärligt mycket värda. Det är naturligtvis riktigt som det framhålls i svaret attom man är bestämd i utgångsläget att skaffa sig kärnvapen finns det andra ocheffektivare sätt all Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. göra detän att först bygga en civil reaktor. Men om man har ett civiltkärnkraftsprogram och på grund av t. ex. en regimförändring ändrar politiken idessa frågor och kanske blir intresserad av att skaffa sig kärnvapen, då är detulan tvivel en hjälp om man har ett civilt kärnkraftsprogram. Vi vet atldel är möjligt att med modifieringar använda åtminstone vissa typer avlätlvattenreaktorer för att få fram vapenplutonium, om man vill göra det. Manslipper alltså att bygga upp särskilda vapenreaktorer. Detta gör all del här finns ett samband som man inte kankomma ifrån. Del ökar risken i ett framtidsperspektiv för spridning avkärnvapen genom alt man sprider den civila kärnteknologin. finns det inget generellt förbud mot att exporterakärnkraftverk. Linje 3 krävde i folkomröstningen ett sådant förbud, men delvann ingen majoritet. Det är alltså en tilläten hantering enligl de lagar vihar . Man mäste emellertid ha tillstånd i varje särskilt fall för attpröva förutsättningarna i landet. Enligt min uppfattning borde det finnas anledning atl seöver hur vi skall hanlera dessa frågor. Det är inget tvivel om alt detta är ettdilemma. Det uppstår en konfliktsituation mol den energipolitik som vi hanterarhär hemma. Jag tycker alt det är svårt att förklara att vi bedriver enenergipolitik föregen del och en annan på det internafionella fältet. Detkommer i konflikt med utrikespolitiska målsättningar. Jag tycker alltså att man bör se över hur vi skall hanteradetta i fortsättningen. Framför allt borde regeringen ligga mycket lågt när detgäller marknadsföring av kärnteknologi utomlands. Del är värdefullt att utrikesministern klargjortinställningen att kärnkraftteknik i varje fall inte är någonting att framhållaför som en intressant teknik. Det är klart alt för de allra flestau-länder så framstår andra energikällor ur alla synpunkter som överlägsnakärnkraften, bortsett från de speciella problem och risker som kärnkraften förmed sig. Det är min förhoppning att också fortsättningsvis i internationellaorgan kraftfullt skall driva uppfattningen att man skall arbeta för att erbjudau-länderna andra och lämpligare alternativ. Här har det också hänt en hel del,t. ex. den om nya och förnyelsebara energikällor som gick avstapeln . spelade en pådrivande roll för tillkomsten avdenna konferens. Jag tycker att detta var ett viktigt led i arbetet på all ökaintresset för den typen av energikällor, som jag tror är att föredra både föru-länder och för i-länder. Vi diskuterar i varje fall fyra problem utanatt man anstränger sig alltför mycket att göra någon disfinktion dem emellan.Vi diskuterar för det första problemet om skall ha rätt att exporterakärnteknologi lill andra länder. Vi diskuterar för det andra huruvida det ärrätt av andra länder att satsa pä kärnkraft i sin energiförsörjning. Vidiskuterar för det tredje frågan om den svenska energipolitiken eller rättare sagtpåpekar att den diskussionen är avslutad och att ställningstagande har skett.Vi diskuterar för det fjärde risken för kärnvapenspridning. Debatten ulgår från frågeställningen; Finns det ettsamband mellan militär och civil teknologi på detta område? Jag har sagt attdet sambandet finns där. Det är ofrånkomligt och självklart, lika väl somsambandet finns på andra teknologiska områden. Det faklum att man ogillar att detta samband finns -och andra - innebär inte automatiskt att man på något sättkan avskaffa sambandet, att man kan leva som om det inte finns, utan vi måsteleva med insikten att det finns, och vi måste göra vad vi kan för att detsambandet inte skall betyda att kärnkraft för fredliga ändamål via anrikning avavfallet skall kunna komma till användning på det militära området. Det är därför atl de har denna uppfattning- och på denpunkien har vi inga delade meningar i den här kammaren - som vi säger atl vimäste stärka kontrollapparal. Det är det vi arbetar för i , ochmänga andra länder gör det också. Jag tror precis som sade - ochOswald anser det säkert också - att det finns mycket övrigt attönska vad del gäller effekUviteten hos lAEA. Det är ett svårt och nytt område -man måsle ha möjlighet att kontrollera allt som händer på del här området ialla världens länder. Det är klart att det tar tid innan ett .sådant systemblir perfekt, om det någonsin blir det. Men man skall ju inte skylla på trädenför atl det blåser. Och därför skall man inte heller hoppa på lAEA för att desskontroll inte är fullständig utan arbeta för att den blir det så långt det ärmöjligt. Vi måste också arbeta för att icke-spridningsavtaletrespekteras. Det är ett avtal som många länder har skrivit under, och vadgäller de länder som när avtalet tillkom inte hade kärnvapen, har de utfäst sigatt inte skaffa kärnvapen. Vi mäste se till att det avtalet efterlevs. Återigenkan man säga om detta avtal: Visst finns det svagheter här, visst kan ett landsom har skrivit under kanske säga upp det. Men jag skulle viljafråga både och ; Vad menar ni att vi skall göraåt det? Skall slutsatsen bli att strunta i lAEA, eftersom lAEA inle ärfullkomligt, och strunta i atl arbeta för ett effekfivare , eftersomdet inte är så omfattande som man skulle önska? Jag kan inte tro att ni kan draden slutsatsen, och därför saknar ni poäng i den debatt som ni för med sådanverbal vitalitet. Vi skall vidare arbeta för nedrustning. Och det kan vigöra med hur gott samvete som helst. Vi behöver inte alls känna att vi bedrivernågon sorts dubbelmoral. Det finns ingen fråga på det utrikespolitiska områdetsom den f. n. driver sä akfivl i alla möjliga sammanhang somjust motståndet mot kärnvapen. Det faktum att vi skrivit på som isig indirekt godkänner atl vissa stater har kärnvapen, innebär inte att vi haravhänt oss möjligheten att säga till dessa stater som har kärnvapen: Ni skallinle använda dem, och eftersom ni inte skall använda dem kan ni göra er av meddem. Det är detta som kärnvapendebatten handlar om. Det ärdetta budskap 11Riksdagens protokoll 1981182:80-84 Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. som jagpredikar ifrån den här talarstolen och ifrån många andra talarstolar, både iSverige och ulomlands. Och det tänker jag fortsätta att göra så länge jag harförmågan att predika över huvud taget och så länge det finns ett enda kärnvapenkvar i världen. Detta är nämligen det stora hot som vi lever med - deenorma kärnvapenarsenalerna. Det är det stora hotet, och . Jag negligerar därmed inte det problem som ni nu tar upp. Men detstora hotet på kärnområdet kommer från den enorma mängd kärnvapen som finns ochsom bara växer, eftersom stormakterna saknar även det minimum av förstånd somkrävs för insikten att det inte kan vara i någons intresse, varken för demsjälva eller för världen i övrigt, att kärnvapenarsenalen blir ännu större, altgränserna mellan konventionella vapen och kärnvapen suddas ut, att hela idén omatt kärnvapen skall vara avskräckningsvapen, politiska vapen som inte skallkomma till användning, håller på att urgröpas etc. Sedan lill ett par speciella frågor som upp. Det gäller ett företag som tydligen heter Swecu Nuclears. Päutrikesdepartementet känner vi inte lill att det skulle förekomma export avkärnteknologi frän detta svenska företag till . Om en sådan exportförekommer är den olaglig, och vi kommer då att ingripa, men jag utgår ifrånatt så icke är fallet. Däremot kan det mycket väl vara sä, att någon forskaresom har varil knuten fill detta företag, eller något annat företag, och som ärsvensk har flyttat fill , eller något annat land, och där utnyttjar sinakunskaper pä detta område. I så fall kan vi beklaga delta, men med detsamhällssystem som vi har i kan vi inte hindra människor att flytta utom de så önskar och inte heller hindra människor frän atl använda de kunskapersom de har förvärvat. Vi kan bara hoppas att vederbörande använder sinakunskaper i fredens och utvecklingens tjänst och inle i krigets. , herr talman: blivande plutonium iFrankrike kommer enligt ett regeringsavtal som ingicks med 1979 attkvarstanna under svensk kontroll. Vi har alltså inte tänkt avhända oss ansvaretför hur det plutoniet används. 40OSWALD (vpk); Det är klart att man när man för en sådan härdebatt kommer in på alla de här spörsmålen. Man blir kanske tvungen att beröraminst fyra olika problemkomplex - det är svårt att undvika i detta sammanhang. Huvudfrågan är emellertid som utrikesministern framhållitmed all tydlighet - och det tycker jag är bra - diskussionen om sambandetmellan kärnkraft och kärnvapen. Utrikesministern säger alltså att sambandet finns, och detär bra. Jag tycker att det nu gjorts ett tydligt avståndstagande från dem somhar påstått motsatsen, ett kraftfullare besked än vad som getts iinterpellationssvaret. Detta noterar jag med tillfredsställelse. Jag vill emellertid återkomma till dubbla roll,för i motsats till utrikesministern anser jag att det finns en sädan. Det ärmycket fruktbart att jämföra med hur vi agerar på vapenexportområdet. Här ärdet fråga om I vissa internafionella" församlingar, t. ex. vidnedruslningsförhandlingar, har regeringen gjort slora insatser och görfortfarande sådana. Vi intar pä del diplomatiska och politiska planet enframåtsyftande och bra hållning. Men går vi lill en annan del avregeringskansliet, den som gäller handelspolitiken, blir den praktiskapolifiken den rakt motsatta. Vapenexporten och kärnkraftsexporten - ellerkärnkraftteknologiexporten - gäller precis samma spörsmål. Dä blir detdubbelmoral, och det är alldeles tydligt att vi har en sådan i detta fall.Säger man, som utrikesministern, att del är alldeles klart alt det finns ettsamband och atl vi i internafionella församlingar skall motarbeta spridning avkärnvapen, måste vi också logiskt motarbeta spridningen av kärnkraft. Det görsalltså inte - och däri ligger dubbelmoralen, som inga engagerade uttalanden avutrikesministern kan dölja, så länge den praktiska politiken uppvisar dettamönster. Jag har velal peka på delta i min interpellation, och eftersomsakförhållandet bekräftats ganska tydligt här i debatten är jag ganska nöjd. Detsamma gäller vår syn på lAEA. Här har vi också dennadubbla roll. I AEA är elt kontrollorgan. Jag håller helt med utrikesministernom att det är bra att detta kontrollorgan finns. ärockså bra - vi skall satsa allt pä delta. som lAEA har drivit dennämnda politiken har den praktiska politiken under hela den mer än 20-ärigaverksamheten faktiskt inneburil ett akfivl arbele pä alt sprida kärnkraft. Oftahar del också gällt länder som inte alls borde ha kärnkraft, såväl av politiskaoch ekonomiska som av andra skäl. Utrikesministern har ocksä sagt alt del imänga fall rör sig om olämplig teknologi för just fattiga länder. Det är ocksåen dubbelroll och en dubbelmoral. Den skall ju ta ställningocksä till detta. Jag har inte alls nägon från utrikesministern skild uppfattningi det här avseendet. Vi skall naturligtvis stödja ;s kontrollarbete ochförsök att få icke-spridningsavtalet rafificerat av fler stater. Detta ärmycket bra. Men samfidigt kan vi ju inte ställa upp bakom lAEA;s arbete att såmycket som möjligt sprida kärnkraft. Det är ju ett uttryck för motsattauppfattningar, om man -jag vill påpeka det än en gång-erkänner att det finnsell samband mellan de här två sakerna. Jag har inget att anföra mot utrikesministerns engageradetal om motståndet mot kärnvapen. Jag är helt överens med honom på den punkten. Apropå delfrågan om m. m. fär vi hoppas attregeringen har rätt. Men enligt de uppgifter jag har fält - jag vet inte om deär samma, men det har regeringen alla möjligheter att kontrollera - är del intefråga om någon forskare som flyttat lill utan om ett konsultföretag, somtydligen säljer sina konsulttjänster till , en stat som inte har skrivitunder icke-spridningsavtalet och som över huvud taget är en stat som vi skallvara väldigt försiktiga med både då det gäller vapenexport och dä det gällerexport av detta slag. Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. Om sambandet mellan kärnkraft, och kärnvapen, rn. 41PÄR (): Utrikesministern betonade på ett mycketkraftfullt och bra sätt atl kärnvapnen är del stora hotet. Det är vinaturligtvis helt eniga om. Risken för spridning av kärnvapen är en del avkärnvapenhotet - det är gammal etablerad svensk politik. Jag utgår ifrån attocksä anser att spridningen är ett av de stora bekymren och attspridning av kärnvapen fill ytterligare länder fill varje pris måste motverkas.Det är ju här sambandet finns mellan kärnvapenhotet och den debatt vi för , eftersom vi alla är eniga om att civil kärnteknologi med nödvändigamodifieringar kan användas också för militära ändamål. Där tvingas vi dåkonsitatera att ju fler länder som skaffar sig den här teknologin, desto störreär risken att det också blir kärnvapenspridning. frågar och mig retoriskt:Skall vi strunta i lAEA och NPT? Självfallet skall vi inte dét. Självfalletskall vi försöka se att det skyddsvärn mot kärnvapenspridning som NPT ochlAEA utgör skall bli sä starkt som möjligt. Men frän att konstatera det ochsäga att detta är någonting att kämpa för är steget långt till att anse att och är en tillräcklig garanti och att vi, tack vare alt vi har denkontrollen, utan att vara rädda för att kärnteknologin kan missbrukaskan exportera kärnteknologi till de länder som undertecknat NPT och accepteratIAEA:s kontroll. Det, tycker jag, är en slutsats som man inte kan dra. Vi tvingas konstatera att det här skyddet ärotillräckligt, inte bara därför att man kan rikta kritik mot kontrollen och -när den utförs - sätta frågetecken när det gäller dess effektivitet, utan ocksådärför atl lAEA inte tar över de enskilda ländernas suveränitet och inte harnågra sanktionsinstrument. Det innebär att det är ett suveränt beslut av enstat att underkasta sig kontroll. Ingenting kan emellertid hindra enstat alt avsäga sig den kontrollen , när man har teknologin.Det enda påtryckningsmedlet är då att andra stater kan upphöra att exporterakärnteknologi till ett sådant land. Vi vet alt del alltid finns stater som intetar så hårt pä att och lAEA-kontroll skall finnas. Risken för att ettland som säger upp skall ställas uianför erforderlig utrustning ärinte så stor. Varje gång vi exporterar kärnteknologi till ett land, även om detdä är anslutet till NPT, tar vi risken att det i det landet någon gäng i en framtidkan inträffa politiska förändringar som gör att teknologin kan missbrukas. Den poäng som saknade i det som bl. a. jagsade är hell enkelt denna: Vill vi motverka kärnvapenspridning och vara pä densäkra sidan, då skall vi också motverka spridning av civil kärnteknologi.Enligt min uppfattning borde det vara en etablerad svensk utrikespolitik att påolika sätt försöka motverka spridning av civil kärnteknologi i världen. Skulle vi gå in på den linjen att, som herrGranstedt säger, motverka spridning av kärnteknologi, skulle vi inte hellerkunna arbeta för icke-spridningsavtalet, eftersom det - som jag sade -innehåller två komponenter.Den ena är att signatärerna förklarar att de icke tänker skaffa sig kärnvapenoch den andra är att de i gengäld - för att de avstår frän kärnvapen - vill haslöd från kärnkraftsleknologiländerna när det gäller användning avkärnteknologi för fredliga ändamål. Det är dessutom på det viset atl de allraflesta i vanlig mening inte har något intresse av att skaffa sigkärnkraft av det skälet att kärnkraften är för dyr. Men de har intresse av attutnyttja kärnteknologin på andra områden såsom medicin, hälsovård,växtförädling, insektsbekämpning osv. Det är det de vill ha hjälp med. Det ärden hjälpen de har velat ha som ersättning för att de avstår frän att skaffasig kärnvapen. Det förhällandet alt de avstår frän alt skaffa sig kärnkraft harmer en ekonomisk bakgrund - den är knappast ekonomiskt försvarbar i ett fattigtu-land, som fill mycket stora kostnader måste importera all den teknologi sombehövs. försöker göra en jämförelse med densvenska vapenexporten och hävdar alt vi där har samma dubbelmoral som när detgäller den ännu icke etablerade exporten av kärnteknologi. Det är här somOswald tänker fel. Jag är ledsen att säga det. Det är ingendubbelmoral att exporterar krigsmateriel enligl de mycket restriktivabestämmelser som den exporten sker efter - till länder som man, kort sagl,förmodar inte kommer att behöva använda vapen annat än i försvarssyfte någongång. Vi kan göra det med gott samvete och samfidigt drivanedrustningsfrågan, eftersom vår polilik när det gäller nedrustning är att manskall åstadkomma en balanserad nedrustning, där båda supermakterna kommeröverens om hur mycket de skall minska sina vapenarsenaler, i första handkärnvapenarsenaler. Vi tror inte på ensidig nedrustning av någondera sidan.Det skulle bara leda till att tomrummet fylldes ut av den andra, och nägonnedrustning skulle i praktiken inte komma till stånd. Vi tror inte heller på någon ensidig svensk nedrustning.Precis samma fenomen gäller nämligen för . Skulle lämna sittterritorium öppet och oförsvaral vore stormakter snara att utnyttja detta försina politiska syften. Och för att vi skall kunna behälla det försvar vi mästeha för att försvara vår neutralitet måste vi ha en egen krigsmaterielindustri.Annars blir vi helt beroende av utlandet, och det vore inte bra för eltneutralt land som . Och skall vi kunna behålla den industrin måste denkunna få exportera i begränsad omfattning, eftersom den svenska marknaden är såliten. I nägon mån kan delta sägas gälla också päkärnleknologiområdet. Vi skall inte föriila oss på kärnkraften, som PärGransiedt uppfattade alt jag har sagl, men vi kommer att ha kärnkraftverk igäng i ytterligare några årfionden. Skall vi kunna underhålla dettakärnkraftsprogram är det bra att vi har en egen kärnkraflsinduslri. Och för attden i sin lur skall kunna överleva måste den tillåtas exportera. Försöken atlexportera har ännu inte varit särskilt framgångsrika. I fallet , somOswald gör stort nummer av, gav vi EKN rätt att teckna EKN-garanti,och vi gav Asea-Atom rätt atl exportera lill . Men den saken hade blivitaktuell . Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. Om sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen, m. m. och dähade man prövat denna fråga så som man skall pröva frågor om kärnteknologi -från fall till fall, mot den politiska situationen i det land till vilketexporten är tänkt atl äga rum. Sedan finns del också en annan hake i det härresonemanget, , och det är att del ju ändå är en skillnadmellan att exportera vapen, som skall användas för krig, och att exporterakärnteknologi, som kan komma att utnyttjas för militära syften. All teknologikan komma alt utnyttjas för militära syften. Skulle vi alltså följa del råd somOswald nu ger oss skulle vi i stort sett upphöra med export överhuvud taget från ! Om vi menar att bara det faktum att komponenter i denteknologi vi exporterar kan få militär användning är tillräckligt för att viskall säga att vi inte kan acceptera detta, hamnar vi alltså pä en orimligståndpunkt.