prot · G509125 · 1981-12-31 00:00:00 — I detta läge kan vi bara konstatera att , oavsett vadHåkan påstår, har förklarat att företaget nu har möjlighet att tahand om miljöfarligt avfall från kommunerna precis så som vi har sagt att SAKABskall göra. Man har ett antal mellanlagringsstationer i avvaktan på den A vfallshantering och återvinning slutliga behandlingen av avfallet. Man har även vissaexportmöjligheter i detta sammanhang. Det råder inte den krissituation somreservanterna vill uppmåla. Här är man på god väg att åstadkomma lösningar, somär tillfredsställande när det gäller att skapa en än större återvinning pådetta område. Det är väl inte olika former av ordvändningar som är detväsentliga. Det viktiga målet för oss båda måste väl vara att vi så snabbt sommöjligt klarar av de problem som hopar sig såsom ett resultat av utvecklingenpå , Jag hoppas att vi nu äntligen är pä väg att lösa endel av dessa problem på rätt sätt för att på det viset åstadkomma enåtervinning som fungerar. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytteriigarereplik. 47LENNART (): Jag är medveten om att jag kanske förlängeren debatt där utskottsrepresentanternas argument redan är uttömda. Att jag ändåhar begärt ordet för att göra några korta påpekanden sammanhänger med att jagär ordförande i styrelsen för och finner det motiverat att anläggaåtminstone ett par synpunkter på denna fråga. Först får jag kanske säga till att deexempel som han nämnde i sin sista replik i förra replikskiftet - det gälldeTeckomatorp, illegal dumpning m, m, -väl ändå är argument som vi kunde habesparat debatten, Alla vet ju att då Teckomatorpsförseelsernabegicks var det här problemet inte uppmärksammat på samma sätt som . Dumpningenvar en rent kriminell handling, har, som utskottets talesman harredovisat, fått någorlunda tillfredsställande resurser på mellanlagringssidan.Jag vill emellertid säga att vi aldrig kan ha mellanlager i varje kommun. Detuppstår vissa komplikationer, framför allt kostnader, när det gäller den härhanteringen. var också kritisk - och det har man varitfrån socialdemokratisk sida - mot regeringens och jordbruksdepartementetshandhavande av dessa frågor, är ju ett bolag som till övervägande del ägsav staten, även om det finns andra intressenter. Från bolagets sida har vi intealls något intryck av att det har skett någon - om jag får uttrycka det så -långrotning som inte har haft goda förklaringsgrunder. När jag kom in som ordförandei styrelsen och efterträdde den dåvarande socialdemokratiske statssekreterareni , fanns beslutet om att förlägga den centralaanläggningen till Norrtorp, Beslutet mötte sedan betydande motstånd. Detkrävdes ett långvarigt tekniskt arbete, innan vi sä småningom kom fram till ettbeslutsunderlag. Vi fick ett ja i koncessionsnämnden, men vi provade även andramöjligheter, t, ex, som dock av miljömässiga skäl - tyvärr kan mankanske säga - fick lov att falla. Det har dragit ut . Sedan harprojektet kommit i gång, bygget pågår f, n. Den centrala anläggningen utgör dåett problem som givetvis delvis finns kvar, eftersom vi får räkna medinkörningsproblem. Men de återstående problemen gäller väl främst resurserna på mellanlagrings-och mottagningssidan.För del - är ju strategiskt viktig,eftersom det där finns så många industrier som alstrar miljöfarligt avfall -håller det på att bli en lösning. Det blir nämligen en permanent anläggning iUpplands-Bro, eftersom anläggningen i inte får disponeras längre än tillutgången av . Jag skulle vilja avrunda med att säga att vi är medvetna omatt denna mycket svårsköfta och mycket betydelsefulla fråga nu ändå håller påatt få en lösning och att den socialdemokratiska kritiken att det har tagit förlång tid är så att säga både riktig och felaktig. Det har tagit tid, men detfinns goda förklaringar till detta. De kommuner som har sådan industri somhuvudsakligen alstrar miljöfarligt avfall är också de som på ett ganska tidigtstadium anslöt sig till monopolet och som levererar till förmellanlagring i avvaktan på att vi får den centrala anläggningen ellermöjligheter till export. Till slut skall jag kanske, herr talman, påpeka att detinte är alldeles säkert att har rätt i sin förmodan att detmiljöfarliga avfallet ökar. Det är faktiskt mycket svårt att få något riktigt begreppom hur pass omfattande det är. inventering och andrainventeringar har lett fram till ungefärliga bedömningar. Jag vill alltså erinra om att den stora delen volymmässigtav det miljöfarliga avfallet destrueras av industrin ikontrollerade former. Och jag kan faktiskt våga mig på den paradoxen att dendag då destruktionen av miljöfarligt avfall kan ske uteslutande inom industrinoch någon central behandlingsanläggning inte behövs, då har vi nått ett mål.Men vi är långt därifrån, och erfarenheterna utomlands visar att den centralaanläggning som vi nu får med all säkerhet kommer att behövas. A vfallshantering och återvinning 48 HÅKANSTRÖMBERG (s): Jag finner det angeläget att påpeka att jaginte har kritiserat , Jag har kunnat följa och dessarbete och vet vilka oerhörda svårigheter som företaget har haft. Vad vikritiserar är att regeringen inte stöttar upp och tar nödvändigainitiativ för att få en snabbare lösning på de här frågorna. Jag sade att mängden avfall ökar. Det är vad de som harproblem med att få någon som tar hand om avfallet säger. De anser att det blirvärre och värre för dem. Jag delar uppfattning att vi självfallet istörsta möjliga mån skall försöka omhänderta också det kemiska avfallet ochåtervinna det. Men problemen är kvar i de regioner där man inte har klarat avatt få några mellanlagringsstationer och där man inte heller vet hur lång tiddet tar innan någon sådan anläggning kommer till stånd. Vi vet ju att det ocksåi det sammanhanget blir överklagningar. Det är härvi har sagt att regeringen måste gripa in. Låt mig också säga att det är samma sak när det gällerregistreringen. Vi vet inte hur mycket kemiskt avfall det finns. Där kan manockså gripa in. A vfallshantering och återvinning den frågan skall vi inte behandla här genom attkritisera regeringen för att man inte arbetat för att få fram detproduktregister som vi så har krävt från socialdemokraternas sida, 49 PER (vpk); Jag tog inte upp tiden med några repliker, såjag kan tillåta mig en kommentar pä slutet, och den kan bli rätt kort. Eftersom jag själv har arbetat inom kemiskindustri och vet hur avfall uppkommer och vilka svårigheter som finns kringdet, kan jag säga att de verksamheter där miljöfarligt avfall uppkommer skallha det primära ansvaret för avfallet. Och när man tillskapar nya processereller förändrar gamla skall man inrikta sig på att i första handåtervinna det som betraktas som avfall, så att det går tillbaka in iprocesserna och inte blir till utsläpp, sä att så litet som möjligt blir kvar isådan form att vederbörande industri inte själv kan ta hand om det. Det är detprimära. Som det redan har sagts kommer det säkerligen alltid attvara så att främst mindre företag kommer att få kvar avfall som de själva inteklarar av på ett miljömässigt godtagbart sätt. Och måste vi från samhälletssida ha en anläggning som kan ta hand om avfallet på ett godtagbart sätt. Detär angeläget att en sådan anläggning kommer till stånd, och det är mycketangeläget att hanteringskedjan från det stadium där avfallet uppkommer framtill det där det tas om hand slutligt verkligen fungerar, så att avfallet intehamnar ute i naturen. Jag har själv träffat på fall därmiljöfarligt avfall legat kanske på ett upplag, och där man sedan harkonstaterat att plåttunnorna rostat sönder och innehållet runnit ut och ner imarken. Det har rört sig om begränsade mängder, men det är en helt oacceptabelhantering. Så får det inte bli , utan de här frågorna måste lösas, beslut måste genomföras hela vägen, med hänsyntill vår miljö -det är helt nödvändigt. 50 (): Jag vill helt kort vända mig till herrStrömberg. Det är utan tvivel på det sättet att man nu i tycker attvinden har vänt, och att det finns goda möjligheter att klara de här svåraproblemen. När det har framförts kritik från industrins sida i olikasammanhang, att man har haft svårigheter att bli av med det miljöfarligaavfallet, har det ibland berott på att export för vår del inte har kunnat skeomedelbart. Industrierna har fått lov att vänta. Dessutom vill jag gärna vid det här tillfället säga tillde kolleger som är intresserade av de här frågorna att man måste tala om förbåde industrin och det svenska folket att det måste kosta pengar att ta hand omdet miljöfariiga avfallet. Det måste nästan nödvändigtvis bli en ganskakostnadskrävande verksamhet. En del av tveksamheten inom industrin har kanskesammanhängt med att man i första omgången har stegrat sig inför de kostnadersom föreligger. För ;s del har vi fråndepartementet fått det stöd som vi har behövt, inte minst finansiellt, nu närvärt projekt har kommit i gång. Den socialdemokratiska tanken att regeringenskulle göra upp en slags plan tror vi är överflödig, eftersom man har ett egetföretag som skall sköta dessa angelägenheter för regionala anläggningar. Detblir, höll jag pä att säga, inte bättre med planer. När vi får problem medkommunerna är det regeringen som är skiljedomare. Bolaget har uppdraget attskaffa de regionala anläggningarna, och det håller vi på med. Vi är praktiskttaget färdiga. A vfallshantering och återvinning 51 (); Låt mig slutligen konstatera att allverksamhet måste bedrivas med en miljövänlig process som resulterar i enåtervinning, och att miljöfarliga varor måste användas i allt mindreutsträckning. Inriktningen skall vara att fä en miljövänlig användning avmiljövänliga produkter i alla processer. De skall ersätta sådant som ärmiljöfarligt. Vi kan ändå hamna i den situationen att vissamiljöfarliga delar finns kvar, och de måste då åtgärdas sa snabbt som möjligt.Men vi måste ha inriktningen åt det hållet att vi får en såmiljövänlig process som möjligt. Det är krav som man måste ställa fränsamhällets sida, och som vi och näringslivet tillsammans måste se till attförverkliga, så att vi får en utveckling i ekologisk balans, 52 (): Jag tycker att ger debatten enunderlig vändning. börjar han prata om att anledningen till att man inte hargjort någonting från regeringens sida är att man har väntat på attdet kemiska avfallet skall återvinnas. Vi är alla överens om att avfall istörsta möjliga utsträckning skall återvinnas. Restprodukten behöver då intevara en total avfallsprodukt. Men när vi har problem med att få någon attta hand om det kemiska avfallet, får vi inte bara skjuta frågan åt sidan ochsäga: Vi får vänta ett tag till, för vi kan inte återvinna avfallet. Det ankommer på att ta handom det kemiska avfallet och se till att det blir rätt omhändertaget. Vi harinte i vår reservation, , på något sätt påstått att vi skulle fråntaSAKAB möjligheten att ta hand om avfallet. Det vi pekar pä är att planer skullegöras upp så att man inom vissa regioner får till ståndmellanlagringsanläggningar. Jag trodde att vi hade rett ut att det är detta viframhåller i vår reservation. 53ESSE (): Försök inte att blanda bort korten. Det var två helt skilda saker jag berörde när jag avslutningsvis togupp principerna för arbetet som sådant när det gäller avfall och tillverkningöver huvud taget i vårt samhälle. Det arbetet mäste ha en miljövänliginriktning. Vi bör sträva mot miljövänliga produkter och ingredienser i självatillverkningen som sådan. Det innebär inte - och det sade jag i mitt förstaanförande - att man inte skall göra någonting. Det är ju självklart. från både regeringens och sida skrivit olikabetänkanden, vidtagit åtgärder, fastlagt direktiv osv, på det här området. Justnär det gäller kemiskt avfall och annat miljöfarligt avfall har man tillskapatett särskilt bolag som svarar för hanteringen av detta, och vi har fått enredovisning för hur långt man har kommit i det arbetet. Låt oss säga att det gäller att tatill vara det miljöfarliga avfall som finns. För det finns det resurser enligtuppgift frän , som är berett att ta emot det avfall som kommunerna villatt företaget skaU ta hand om. Därutöver måste vi se till att utvecklingen pådet här området får den inriktningen, att man inte bara skall fortsätta att tatill vara det kemiska avfallet, därför att man kan göra det, utan att mansamtidigt skall se till att mängden miljöfarligt avfall blir så liten sommöjligt genom en övergång till andra former i det sammanhanget. Dessa två sakerär lika viktiga att förverkliga för att vi skall kunna få en ekologisk balans iresursutvecklingen, 54 (): Jag vill hänvisa till utskottsbetänkandet närdet gäller frågan om vem det är som blandar bort korten. Hela utskottet står bakomskrivningen i betänkandet när det gäller avsnittet om återanvändning av avfall.Men när det gäller angelägenheten av att ofördröjligen ta hand om det kemiskaavfallet och skyndsamt ta hand om hushållens avfallspapper för att ge industrinett råvarutillskott skiljer sig våra uppfattningar åt. Vi har pekat på att detinte hänt någonting , medan menar att regeringenhandlagt det här ärendet ganska bra och att det inte behövs något påpekandefrån sida. trots att man inte klarat ut problemen eller pekat på hurde skall ut . Man bara påpekar att frågorna övervägs. Det ärallt vad vi får till svar, 55 (): Det är alldeles riktigt attutskottsmajoriteten och reservanterna har olika meningar på de två punkter somtas upp i reservationerna. Enligt reservation nr 1 vill socialdemokraterna attregeringen skall ingripa och överlägga med kommunerna. Jag vill bara notera från oppositionens sida tydligen har ett betydande förtroende förregeringen, eftersom man anser att frågan kan lösas med en enda gång endastgenom ett uttalande till regeringen. Utskottsmajoriteten, som vet vadregeringen och även håller pä med i detta sammanhang, säger att man är påväg att klara den här detaljen. Utskottet uppmanar de kommuner som ännu ejutvidgat sitt monopol att göra det för att skall kunna ta till vara ävenderas avfall. Frågan är alltså på väg att lösas. I sin reservation nr 2 framför socialdemokraterna, som jagockså inledningsvis i debatten påpekade, krav på överläggningar. Vi säger attöverväganden redan pågår. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 3(mellanlagring av miljöfarligt avfall m. m,) Nr 125 Utskottets hemställan bifölls med 148 röster mot 147 förreservation 1 av den m, fl, Mom. 7 (ett program för återvinning) Bilavgaser Utskottets hemställan bifölls med 278 röster mot 16 förmotion 1044 av m. fl, i motsvarande del. Mom. 8 (ett statligt återvinningsföretag) Utskottets hemställan bifölls med 279 röster mot 16 förmotion 1603 av m, fl. Mom. 9 (återvinning av returpapper) Utskottets hemställan bifölls med 150 röster mot 145 förreservation 2 av m, fl. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls, Jordbruksutskottetsbetänkanden /82:25 Trädgårdsnäringen 1981/82:26 Livsmedelskontroll m, m. Vad utskottet hemställt bifölls, 10 § Bilavgaser m.m. Föredrogs jordbruksutskottets betänkande 1981/82:27 om bilavgaser m, m. 56MAJ (); Jag ber först att få yrka bifall tillreservation I, Motiven härför är följande. Biltrafiken är den i särklass största källan tillföroreningar i . Utsläppen från bilarna är större än den totalamängden föroreningar som släpps ut i luften från industrier, lokaluppvärmning,elproduktion och avfallsförbränning tillsammans. Utsläppen 1980 av koloxid frånbilar, bussar och motorcyklar var 1 , utsläppen av kolväten var och utsläppen av kväveoxider var . Därtill kommer att detfinns tusentals kemiska föroreningar i bilavgasutsläppen. De nära 5 miljoner m bensin som används leder tillatt 1,2-1,bly sprids längs vägarna. Inget annat ämne och ingenannan kemisk förening med jämförliga skadeverkningar sprids i luften i sammaomfattning som bly. Föroreningarna från motorfordon är ett växande miljöproblemsärskilt i tätorterna. Hälso- och miljöeffekterna av föroreningarna frånmotorfordonen är påtagliga. Vi vet att det i bilavgaserna finns ett trettiotal- sannolikt fler -cancerframkallande ämnen. Det finns anledning misstänka attbiltrafikens utsläpp av cancerframkallande ämnen, bl, a, polycykliska aromatiskakolväten, svarar för en stor del av de miljöbetingade cancerfallen. Ocksåutsläppen av koloxid och kväveoxider ger upphov till betydande hälso- ochmiljöeffekter. När avgasutsläppen minskade i i samband medoljekrisen minskade också dödligheten i hjärt-ochlungsjukdomar i motsvarande mån. Blyutsläppen är allvarliga från såväl hälso- sommiljösynpunkt. Allra mest utsatta är små barn i tätorterna. Blyet ger bl, a,skador i det centrala nervsystemet. Forskning har visat attskadeverkningar av bly från bilavgaser uppträder vid lägre doser än mantidigare har trott. Väsentligt är att om blyhalten i bensin minskas, så lederdet till minskning av två andra tillsatsämnen - etylendibromid ochetylendiklorid - som är cancerframkallande, I finns ännu inte några gränsvärden för den högstatillåtna halten bilavgasföroreningar i utomhusluften. Sådana värden haremellertid fastställts på olika håll utomlands. Det gäller bl, a, , Canadaoch , Gränsvärden förekommer för bl, a, koloxid, kolväten, kväveoxid ochbly. Mätvärden från svenska tätorter överskrider ofta de mer långtgående avdessa gränsvärden. De gränsvärden för koloxid som Världshälsoorganisationenhar rekommenderat och som överensstämmer med de amerikanska.har sålundaöverskridits i 24 av 38 undersökningar i , När det gäller kväveoxiderhar rekommenderade halter överskridits vidmätningar i . Vi menar från socialdemokratiskt håll att det är angelägetatt skadeverkningarna från bilavgaserna nedbringas. Vi har underflera år krävt ett åtgärdsprogram mot föroreningarna från bilisn-ien.Programmet skulle enligt vårt förslag bl. a. innehålla förslag om skärptavgaskontroll av såväl nya som äldre bilar, gränsvärden för avgasföroreningar iluften, åtgärder på trafikplaneringens område, ökad satsning påkollektivtrafiken och en tidsplan för övergång till helt blyfri bensin. Redan1979 biföll vårt krav, men regeringen har inte utfört de åtgärder somriksdagen krävt, varken ett åtgärdsprogam eller en tidplan för övergång tillhelt blyfri bensin - och detta trots att olika utredningar lagt fram förslag,t, ex, typbesiktningskom-mittén och bilavgaskommittén. Också naturvårdsverkethar lagt fram ändrade föreskrifter för besiktning. Bilindustrins motstånd gör tydligen regeringenhandlingsoförmögen, I en av de viktigaste miljöfrågorna har regeringen i tre årunderlåtit att presentera ett program för hur de miljöproblem som bilismenskapar skall lösas. Det är upprörande att regeringen i stället för attfastställa de nya föreskrifter beträffande avgasrening som harlagt fram uppskjuter tidpunkten för att genomföra de skärpta kraven. Vi finnerdet oacceptabelt att regeringen trots upprepade krav från inte harlagt fram det av begärda åtgärdsprogrammet. Enligt vår mening - ochsom vi hoppasockså enligt riksdagsmajoritetens mening - bör regeringen utan dröjsmålpresentera det åtgärdsprogram som begärde , Jag vill därförän en gång yrka bifall till reservation 1, Så bara några ord ytterligare om moderatreservationen, sombiträder de moderata motionskraven om att vi inte skall söka gä före medsvenska bilavgasbestämmelser. Den tar i klartext ställning för bilindustrin ochmot ytterligare miljökrav. Jag hade själv förmånen att delta somrepresentant för i en konferens som anordnade kring föroreningarnafrån bilarna. Den europeiska bilindustrin var mycket väl företrädd och vändesig mot varje krav om skärpningar i bilavgasbestäm-melserna. Med tanke på detstarka inflytande bilindustrin har i EG förstår man bättre kravet - sommoderaterna ställer sig bakom - om att inga bestämmelser skall införas i värtland utan att det skall bli en anpassning till den eventuellt kommandelagstiftningen i EG, Det betyder i verkligheten att skärpningar knappast kommerdärifrån, och det är ju precis vad den svenska bilindustrin liksom deneuropeiska vill. Vad den europeiska bilindustrin anförde i Diisseldorfvåren har sedan den svenska bilindustrin upprepat ordagrant ipropagandamaterial som man försett såväl riksdagsledamöter som massmedia med.Moderaterna för vidare deras synpunkter och deras krav här i . Men låtmig bara påminna ledamöter om att svensk bilindustri på ettutomordentligt sätt väl hävdar sig på den amerikanska marknaden med dessväsentligt hårdare krav - i verkligheten produceras en tredjedel av de svenskabilarna med dessa hårdare krav. Jag kan inte förstå varför inte svenskamedborgare skall få tillgodogöra sig en bättre miljö genom mer skärpta svenskabestämmelser beträffande bilavgaser, 57 (): I är firas tioårsminnet av FN;smiljövårdskonferens, som hölls här i , Det är också vifick den första bilavgaskungörelsen, som fastslog vilka maximivärden förutsläpp av koloxid m, m. som skulle gälla för bilar. Fr, o. m, 1976-års bilmodeller gäller skärptaavgasreningskrav, och fr, o, m, 1979 är det som ansvarar förtillämpningen av bilavgasbestämmelserna, lade fram ett förslagtill ändrade tillämpningsföreskrifter till bilavgaskungörelsen. Verket beskrevförslaget "som blott tekniska förändringar", medan bilindustrinmenade att det i realiteten rörde sig om betydande skärpningar av gällandebestämmelser. Man ifrågasatte också om inte med sinaföreslagna, vittomfattande åtgärder överskred sina befogenheter. Nåväl - utfärdade deskärpta föreskrifterna om avgasrening m, m, för bensindrivna bilar medtillämpning fr, o, m, modeller. Bilindustrin överklagade beslut tillregeringen, som gjorde den ändringen att man gav bilindustrin ytterligare tvåår för att kunna Nr 125 anpassa sig till de nya. Det är alltså först modeller Onsdagenden som de nya, skärpta föreskrifternaskall behöva tillämpas, 21 april1982 Vinnestid vinnes råd, heter det,och den frist som utsatts bör användas tillatt anpassa de svenska normerna för rening av bilavgaser till dem som Bilavgaser gäller inom , Detta harkrävts i två moderata motioner, nr 1924 av RuneRydén m, fl, och nr 1457 av mig själv, motioner som behandlats avjordbruksutskottet i dess betänkande nr 27, Så sent som behandlade utskottet problemen medbilavgaserna, och utskottet utgick då ifrån att man från svensk sida skullefortsätta att verka för största möjliga harmonisering av avgaskraven i ,Eftersom utskottet nu yrkar avslag på våra motioner, måste utskottetsförhoppning om en harmonisering av avgasnormerna innebära att de storabilproducerande länderna i skall skärpa sina normer så att de kommer uppi nivå med de svenska. Självfallet är det lovvärt och bra att gå före när detgäller att förbättra miljön, men man får inte glömma de ekonomiskarealiteterna, I vårt land tillverkas mindre än 300 000 personbilar perår, medan producerar ca 10 miljoner enheter. har vi meralångtgående bestämmelser för avgasrening än något av dessa bilproducerandeländer. De länderna har dessutom större miljöproblem än vårt glest befolkadeland. Ett exempel; För , som är den störstabilexportören till , motsvarar denna export blott tre dagarstillverkning. För denna relativt lilla produktion kräver vi alltså etteffektivare reningssystem med åtföljande högre kostnader. Dessa svenskasärregler uppfattas säkert som diskriminerande för den utländska bilindustrin,vilket kan få negativa konsekvenser för svensk export. Det kan tilläggas attinte av vår personbiltillverkning går på export. Det är orimligt att stora delar av vår export skalläventyras och att hela bilismen i vårt land skall drabbas avkostnadsfördyringar därför att bilen inom vissa områden i en del tätorterförorsakar sanitära olägenheter. Där sådana olägenheter finns bör i ställetinföras lokala bestämmelser som minskar privatbilismen, begränsartomgångskörningen m, m. Som jag tidigare nämnde har utskottet yrkat avslag på detvå moderatmotionerna, vilket naturligtvis är beklagligt.