prot · G509158 · 1981-12-31 00:00:00 — behöver inte vara så upprördöver mina uttalanden om regeringens hantering av frågan. Jag har nämhgen inteuttalat mig om den. Jag har medvetet undvikit att kritisera regeringenshandläggning, av just det skäl som jag själv angav. Jag tycker att det ärviktigare med enigheten. Jag har inte på något sätt velat ta upp en debatt omdetta här, även om jäg kan ha synpunkter på hur man handlägger frågan iregeringskansliet. Jag tyckeratt det finns skäl för utrikesutskottet aft, som utskottet har gjort. understryka att det ärviktigt att det här arbetet utförs i på sätt som sker. Dethar jag också sagt. Dessutomhar jag - och det tycker jag är en väsentlig fråga att ta upp - gått in påsjälva zonens syfte. Där belyses ju ganska väl den här skillnaden-ofullständigheten, skulle jag vilja säga - i uttalande iutrikesdebatten tidigare. Han har gjort samma uttalande i folkriksdagen förnedrustning. Han säger att en zon inte är någon genväg till nedrustning. Omzonen kommer till stånd är det ett resultat av framsteg på nedrustningsområdet. Somjag sade tidigare menar jag att detta är sant precis så långt som uttalandetgår. Men det är också bara halva sanningen. Man måste betona att det är frågaom en process som sker stegvis och där själva det gemensamma arbetet mellan denordiska länderna, med olika säkerhetspolitiska system, för att bevara och konsohderakärnvapenfriheten i kan syfta till eller få till effekt att den lågaspänningen i består. Detta arbete för att få till stånd zonen är aUtså isig ett led i en avspänning, som i sin tur kan göra det lättare att åstadkommade nedrustningsresultat som talade om. Detta är just denkomplettering som jag tycker det är viktigt att göra. Därför tycker jag OlaUllstens sanna men halva utsaga är ett pedagogiskt exempel som visar attzonarbetet har två delar. Det är, som man säger iTlnländ ibland, fråga omhardware- det måste bli färre vapen. Men det är också fråga om Software -själva arbetet, som i sig innebär en avspänningsprocess. 69 (vpk) replik: Det var ett förfärligt tjatande om det här brevet. Jag vill försterinra om att vpk som första parti gick ut och krävde att skulle varaett kärnvapenfritt hav. Närdet gäller svaret vill jag säga att varken eller kanvara omedvetna om det praktiska svaret. Eller är de helt okunniga om besöket avden sovjetiska, eventuellt kärnvapenbestyckade ubåten i ? Detär inte fråga om att misstänkliggöra regeringen. Det är en politisk diskussionvi för. Det är ju ett faktum, som inte bara vi kan konstatera utan som jag nysshörde konstatera och som jag vet att den samlade fredsrörelsenhar konstaterat, att regeringen inte gör tillräckligtmycket i den här frågan. Jag skulle kunna citera ur Kvinnor för freds senasteinternbulletin, där man redogör för mötet med utrikesministern i samband medöverlämnandet av namnunderskrifterna. Utrikesministern förklarade då att pappervar väl inte så väsentligt i sammanhanget. Det var dock arbete från sjufredsorganisationer som låg bakom dessa "papper", ett arbete som utantvivel inneburit oerhört mycket för opinionen. Vidsamma tillfälle förklarade att han inte kunde se atf kravet på enkärnvapenfri zon var särskilt viktigt i nedrustningssträvandena. Det viktigavar att få bort kärnvapnen. Det kunde vi vara överens om allihop. 6Riksdagens protokoll 1981/82:158-159 men en kärnvapenfri zon ärju ett led i en reducering av kärnvapenarsenalen. Någrakonkreta åtgärder annat än de som också utskottet hänvisar till, nämligendiskussioner mellan de nordiska utrikesministrarna, kunde intepresentera. Vi tycker att def är för svagt. Vi har rest och vidhåller kravet omett handlingsprogram. Anf.70 () replik: När citerar fortsätter hon i samma stil s;omhon har drivit den här debatten tidigare när hon velat betygsätta regeringensagerande beträffande en kärnvapenfri zon och beträffande av fredsrörelserna i stort. Jag har läst hela det uttalande somOla gjorde vid det tillfälle då man överlämnade namnunderskrifternatill honom. Det var inte alls något förringande av fredsrörelsens insatser.Däremot försökte sig på den pedagogiska uppgiften att förklara hursvårt det är att förverkliga en kärnvapenfri zon i , när vi har kärnvapenstationerade runt de nordiska gränserna - kärnvapen med så kort räckvidd att deinte når fram annat än till nordiska mål. Vi har dessutom vittnesbördet i formav den sovjetiska libåten. Det gjorde också klart för oss här i Sverige ättÖstersjön och även våra kuster, i varje fall , ärnedsmittade av kärnvapen. Närman har en sådan politisk och militär realitet inpå gränserna, tycker jag attdet äi riktigt att man talar om även för fredsrörelsen att syftemålet med enkärnvapenfri zon i kan vara svårt att förverkliga. Samfidigt har OlaUllsten - och de pohtiska partierna har ställt sig bakom - verkatför att vi skall uppnå dessa mål. När vi är ense om målet behöver vi intemisstänkliggöra varandras åsikter med konstiga citat. Jagvill också till säga att jag tolkar betänkandet på det sättet,att utskottet anser att vi skall spela på hela registret då det gäller att nåframgång i denna fråga. Här citerar utskottet ett uttalande av utrikesministerOla , där han lägger fram detta register med kontakter med regeringarnai de nordiska länderna, med kontakter med och regeringar, medstudier i FOA och flera andra praktiska åtgärder i samma syfte. Då tycker jagatt det här är bra, och det bör accepteras, eftersom det står ett enigt utskottbakom det hela. Jag tycker inte att ett sådant här lösryckt citat skulle hakommit fram i den här debatten. Det hade varit bättre att hela åtgärdsregistret och inte bara en kort mening i ett uttalande. 71 (vpk) replik: Jag tycker naturligtvis att det är oerhört positivt att vi är ense ommålet, nämligen som en kärnvapenfri zon. Det har jag framhållit tidigarei debatten. Vad vi inte är överens om är vägen dit. Framför allt är vi inteöverens om i vilken takt man skall bedriva det mödosamma arbete - jag armedveten om att det är mödosamt - som förverkligandet av zonen innebär.Jag tvingas ånyo konstatera att det för regeringen borde vara än mödosammare ändet är , eftersom man inte lägger ned särskilt mycket kraft på attvi skall nå detta mål. Sedan till diskussionen om vad som hände uppe hos OlaUllsten. Den kan dra ut i det oändliga, och den är tämligen ointressant,eftersom detta inte är det första tillfället då utrikesministern intagit en vadKvinnor för fred och IKFF kallar arrogant attityd mot fredsrörelsen. säger atf han pedagogiskt - om jaguppfattade det rätt -försökte förklara det mödosamma i det här arbetet. Redandet är ju htet övermaga, för jag tror att samtliga fredsorganisationer är heltöverens om att det kommer att ta tid och att det innebär mycket jobb. Samtligasju organisationer som var där delade tyvärr min uppfattning, nämligen attväldigt litet görs. Utrikesministern försökte förringa vikten av som enkärnvapenfri zon. Nedrustning m. m. 72 () replik: Jag vill bara i korthet konstatera atfutrikesminister i regeringsdeklarationen hade ett långtavsnitt där han talade om de ideella folkrörelsernas engagemang ifredsrörelsen. Han betoriade på regeringens vägnar det värdefulla i att dennafolkrörelse hade uppstått och fått en sådan slagkraft i sitt agerande och i sinagitation. Jag tycker att skulle applådera ett sådant uttalande,som gavs på regeringens vägnar. 73 (): Jag begärde ordet för replik. Men enligtriksdagens arbetsordning kan man inte begära replik på replik, och jag avstårnu med tanke på tidsbristen från vidare anföranden. 74 (vpk): Jag satte upp mig på talarlistan i sambandmed atf ställde en fråga, som jag då inte fick tillfälle attbesvara. har jag besvarat den frågan. 75 (): svar på min fråga huruvidadet hade kommit något svar på brev till det sovjetiskakommunistpartiet var att svaret hade kommit med den sovjetiska ubåten. Får jag då rekommendera ett nytt brev, där man upplyser omatt det finns enklare och mer fredliga sätt att kommunicera över fredens hav. 76 (vpk): Det är vi ocksåmedvetna om. Det är därför som vi ägnar oss åt skriftväxling och inte någotannat. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 och 2 Utskottefs hemställan bifölls. Mom.3 (en svensk femparfikommission) Utskottetshemställan bifölls med 289 röster mot 15 för motion 1252 av m. fl. Mom.4 (kärnkraftsteknologin och BC-stridsmedel) Utskottetshemställan bifölls med 288 röster mot 15 för mofionerna 726 och 727 av LarsWerner m. fl. i motsvarande delar. Mom.5 (olika nedrustningsåtgärder) Utskottetshemställan bifölls med 287 röster mot 16 för utskottets hemställan med denändring däri som föranleddes av bifall till motion 726 av m. fl. i981/82:27-Särskilt-inhumanavapen (prop. 4981/824206) 1981/82:24 allmänna budget för m. m. (prop.1981/82:208) 1981/82:25 Uppskov med behandlingen av vissa ärenden Kammaren biföll vadutskottet i dessa betänkanden hemställt. 7 § Vissa datafrågor Föredrogs betänkande1981/82:33 om vissa datafrågor (prop. 1981/82:189 och 1981/82:100). Anf.77 (): har mottagit ett antal propositioner som varitmycket illa underbyggda. Den proposition om ändringar i datalagen som vi nubehandlar måste räknas in bland dem som inte borde ha lagts på bord.Propositionen andas stor osäkerhet, och konsekvenserna a\' de föreslagnaåtgärderna är svåra att överblicka. Somförstai land i världen antog 1973 en datalagstiftning. Syftet med lagenvar att skydda medborgarna mot intrång i den personliga integriteten. Dengrundläggande principen i lagen är att inget personregister med hjälp av ADBfår inrättas eller föras utan datainspektionens tillstånd, med undantag förregister som inrättas genom beslut av riksdag eller regering. Redandå datalagen antogs var beslutsfattarna medvetna om att det inom en näraframtid var nödvändigt att se över lagsfiftningen. Den socialdemokratiskaregeringen tillsatte därför 1976 datalagstiftningskommittén, DALK, meduppgift att göra en översyn av datalagen. DALK konstaterade i ett delbetänkande1978 att datalagen fungerat ganska bra, och man föreslog därför endast smärreändringar i lagen. I stort sett infördes i lagstiftningen den praxis somdatainspektionen utvecklat under sina fem första verksamhetsår. Enligt DALK:s uppfattning skulle de föreslagna ändringarnai datalagen ge ett ändamålsenhgt integritetsskydd fram till dess att lagenkunde ersättas med en generell personregisterlag. Denna uppfattning deladesockså av regering och riksdag, som i allt väsenthgt godtog förslagen från DALK.Ändringarna i datalagen trädde i kraft . gavs DALKtilläggsdirektiv att närmare pröva utformningen av en generell personregisterlag.Detta arbete bedrivs nu inom DALK, och kommittén beräknas läggafram ett förslag till lag på detta område. Mot bakgrund av detta är det anmärkningsvärt attregeringen nu lägger fram förslag till grundläggande förändringar i datalagenutan att några egentliga sakskäl härför föreligger. Regeringenstransportkompani i ställer dock som väntat villigt uppbakom propositionen. Tyvärr talar också det mesta för ätt den borgerligamajoriteten i med minsta möjliga röstmarginal tänker trumfa igenompropositionens förslag. Enigheten mellan de politiska partierna i harhittills varit stor om att alltför täta förändringar av datalagens regelsystembör undvikas. Alla vet att datafrågor är mycket känshga att lagstifta om. Detär viktigt att på sådana känsliga områden ömt vårda den enighet som kan finnas.Det är därför i högsta grad oansvarigt av regeringen att slå sönder denvärdefulla enighet som funnits och utan några egentliga sakskälföreslå ändringar i datalagen, som bort anstå i avvaktan på att en ny generellpersonregisterlag kunnat antas. Täta ändringar av datalagen är inte bra ochmåste undvikas. I propositionen anges framför allt två skäl för deföreslagna ändringarna i " datalagen: dels att utvecklingen avdatainspektionens verksamhet blivit en annan än vad man räknade med, dels attdet statsfinansiella läget inte medger att inspekfionen tillförs ökaderesurser. De argument som regeringen åberopar som motiv för ändringar idatalagen är emellerfid så svaga att de knappast tål en mer ingåendegranskning. Def faktum att datainspektionens verksamhet blivit mer omfattandeän man räknat med är naturligtvis i sig inte ett hållbart argument förförändringar i datalägen - om man betraktar frågan utifrånintegritetssynpunkter. Utifrån dessa utgångspunkter är givetvistillståndsphkten lika viktig oavsett om det åriiga flödet avintegritetskänsliga register är 500, 2 000 eller ca 3 600, som antalettillståndsärenden var vid datainspektionen 1980. Ett stort problem för datainspektionen, framför allt undersenare år, har varit att man haft för få handläggare. Inspektionen har heltenkelt inte kunnat ägna tillsynsverksamheten den uppmärksamhet som kanske varitönskvärd. Trots upprepade krav har inspektionen inte fått gehör för sinapropåer om ökade resurser. Och säger regeringen rent ut i proposifionen att defstatsfinansiella läget inte medger att inspekfionen tillförs ökade resurseröver budgeten. Att de borgerliga regeringarna alltsedan 1976 vansköttlandet och försaft i ekonomisk kris är förvisso sant och skall infeförnekas. Men det statsfinansiella läget håller inte som argument för att görabetydande ingrepp i datalagen och försämra den personliga integriteten.Riksdagen beslutade så sent som att inspektionenskostnader skall täckas med avgifter. Ett sådant avgiftssystem har utarbetatsoch avses att införas för kommande budgetår. Det statsfinansiella argumentetför atf förändra den nuvarande datalagstiftningen faller därför platt tillmarken. Att värna den personhga integriteten brukar varahonnörsord när borgerliga politiker yttrar sig i datapolitiska frågor. Debattenhär kommer säkert att ge många prov på detta. Men detta tal kommer attklinga falskt när man nu i i all sin maktfullkomlighet tvingar igenomregeringens förslag om ändringar i datalagen med minsta möjhga röstmarginaloch föi-svagar integritetsskyddet. Ingen kan bestrida att propositionens förslag medför attnuvarande regler för tillståndsplikten i datalagen förändras ganska radikalt.För vissa register skall det i fortsättningen räcka med en anmälan om attpersonregister förs. Tillståndsplikten begränsas fill bara särskiltintegritetsfarliga register. Vi kan inte acceptera detta. Vi motsätter ossbestämt propositionens förslag till försämringar av integritetsskyddet somföljer av att man upphäver datalagens grundläggande principer om en generellfillståndsplikt för personregister som förs med ADB. För oss socialdemokrater är integritetsfrågorna inte barahonnörsord vid vissa högtidliga tillfällen, utan vi är också beredda att ipraktisk handling slå vakt om ett tillfredsställande skydd för den personligaintegriteten. Som en konsekvens av detta kommer vi att rösta nej tillregeringens förslag i propositionen som luckrar upp det nuvarandeintegritetsskyddet i datalagen. Det är f. ö. inte bara vi socialdemokrater somkänner oro inför vad som här håller på att hända. Också stora löntagarorganisationerhar i olika sammanhang givit uttryck för precis samma oro. DALK har, som jag tidigare anfört, fått i uppdrag attutarbeta ett förslag till en generell personregisterlag, och inom en ickealltför avlägsen framtid förväntas kommittén kunna presentera ett förslag. Vistår därför fast vid den ståndpunkt som DALK, regering och riksdag intog 1979,aft ändringar i datalagen skulle ske i anslutning till införandet av en nygenerell personregisterlag. Med den ryckighet som präglar lagstiftningen pådataområdet kan man inte utesluta att det framtida lagstiftningsarbetet kommeratf kompliceras. Def vore därför klokt av borgerliga majoritetaft avvakta ett förslag till en ny generell personregisterlag, innan manföretar ändringar i datalagen. Då skulle man medverka till att behålla denbreda enigheten om att inte utsätta datalagstiftningen för onödiga och tvärakast. Genom avgiftsfinansieringen hade datainspektionen, i avvaktan på enpersonregisterlag, kunnat ges ökade resurser för att fullgöra sinatillstånds-, tillsyns- och informationsuppgifter påett fillfredsställande sätt. Mennågon större klokskap tycks inte heller finnas i denna fråga hos den borgerligariksdagsmajoriteten. Med en rösts övervikt avser man att driva igenomregeringens proposition i väsenthga delar. Men därmed far man också på sig ettmycket stort ansvar. Slapphet i integrifetsfrågor är allvarliga ting. Denpersonliga integriteten väger lätt när de borgerliga tror sig kunna lösa sinastatsfinansiella problem. Denna förevändning att komma åt det personligainfegrifetsskyddet i datalagen är avslöjande för det borgerliga dubbelspelet idessa viktiga frågor. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna. 78 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk): Vpk yrkar avslag på proposition 1981/82:189, som behandlas i dettabetänkande från . Proposifionens förslag innebär bl. a.att def nuvarande kravet på tillstånd från datainspektionen för att förapersonregister skall begränsas. Skälet för detta är att man skall spara pengaroch ge datainspektionen möjligheter att bättre än nu utföra dentillsynsverksamhet som man också är skyldig att bedriva. Det är alltså ettbesparingsförslag. I stället för att ge datainspektionen de resurser som behövsför att den skall kunna fungera tillfredsställande vill regering och utskottsmajoritetnu minska kontrollen över personregistren, och detta somdatalagstiftningskommittén arbetar på ett förslag till en allmänpersonregisterlagstiftning. Frånvpk tycker vi, hksom en stor minoritet i kommittén, att det är fel att göradessa förändringar just nu under pågående arbete. Vikan inte heller acceptera att man åberopar besparingsskäl. Vi anser aft medtanke på de vinster som görs med datatekniken vore det märkligt om vi inteockså kunde ta de kostnader som är nödvändiga för att skydda den personligaintegriteten. Jag kan f. ö. vad gäller dessa förslag i propositionen instämma ivad redan har anfört och behöver därför inte bli utförligarepå den här punkten. Vpkyrkar alltså avslag på hela propositionen. Det innebär att vi inte kanacceptera att ansluter sig till Europeiska dataskyddskonventionen underde premisser som anges i propositionen. Dessa frågor tas också upp i en motionfrån förra årets allmänna motionstid av , och det är i samband med aftden motionen besvaras som utskottet behandlar denna konvention. De frågor somvi har rest i vår motion förblir obesvarade. Vi anser inte att ett fritt flödeav personregister över gränserna på något sätt gagnar den enskilde individen.Utskottet kan kanske fala om för mig när detta är positivt för den enskildeindividen. Det vore intressant att få detta belyst. Vi kan därför inte helleracceptera de urholkningar som måste göras i 11 § datalagen och som innebär atttillstånd inte längre kommer att behövas för aft föra ut personregisterutomlands till länder som är anslutna till konventionen. Vi anser att ocksåfortsättningsvis tillstånd skall lämnas av datainspektionen. Det innebär i sintur atf vi inte kan acceptera att ansluter sig tillkonventionen. Det finns enligt vår mening inte några skäl för att öppna dörrenför ett fritt flöde av personuppgifter över gränserna. Det är viktigt att hakvar den kontroll som det innebär att fillstånd måste ges av datainspektionen. I detta betänkande behandlas också en vpk-motion från förra åretsallmänna motionstid, nämligen motion 1980/81:194. I den motionen föreslår vi attmöjligheterna att använda det statliga personregistret för att distribueradirektreklam begränsas. måste man anmäla om man inte vill hadirektreklam. Vi tycker att det borde vara tvärtom. Man borde i stället hamöjligheter att anmäla om man vill ha direktreklam. I annat fall skulle inte destathga myndigheterna ha rätt att lämna ut ens adress till företag, som skallanvända den för att sända ut direktreklam. Vårtförslag är på intet sätt mera administrativt krångligt eller dyrbarare än detsom gäller , så utskottet, som förra gången denna fråga behandlades ansåg attdetta var för dyrbart och för administrativt krångligt och som upprepardessa argument, är enligt min mening ute i ogjort väder nu som då. Man sägeratf olägenheterna med förslaget inte står i proportion till vinsten frånintegritetssynpunkt. Eftersom det inte finns några olägenheter med förslaget,är det alltså enbart en vinst från integritefssynpunkt som kommer att göras.Därför finns det alla skäl i världen att genomföra denna förändring. Utskottetsäger också i dagens betänkande: "Utskottet vill fillägga att om inte SPARkan användas för direktreklam går ett väsentiigt ändamål med detta registerförlorat. SPAR tillkom nämligen bl. a. för att motverka uppbyggnaden av privatabefolkningsregister med huvudsakligt syfte att tillgodose direktreklamensbehov." Detär en mycket märklig upplysning. Men om nu SPAR blir onödigt, om man avskaffardirektreklamen, kan ju detta register avskaffas och all administrativ hanteringslopas. Därmed kan man spara pengar. Det är ju en besparing sorn betyder myckethtet för den enskilde till skillnad från andra besparingar som görs här iriksdagen. Detta tips vidarebefordrar jag med varm hand tillbesparingsregeringen. För friheten att sända ut dessa osmakliga föimentpersonligt adresserade reklambrev med hjälp av dataregister hör väl 1 nte tillde oumbärliga borgerhga friheter som måste skyddas till varje pris. Man kannästan tro det, om man läser utskottets betänkande och om man ser till hur regeringenagerade för någon vecka sedan, då man tillät att hämta uppgifter urSPAR för att använda i reklamen, trots att både datainspektionen ochjustitiekanslern gått emot detta. Jagvill gärna fråga utskottets talesman hur ni ser på denna sak. Är rätten atfsända ut direktreklam en rättighet som måste skyddas till varje pris? Det voreintressant att få veta detta i då den borgerliga regeringen genomförförsämringar på snart sagt alla områden i syfte att spara pengar. Detta meddirektreklam är enligt min mening något som skall motarbetas så mycket sommöjligt. Det är en osmaklig hantering, vars främsta uppgift är att luramänniskor att köpa saker de inte behöver. Det finns ju också andra sätt attgöra reklam på. Såfill vpk-mofionen 1579, som handlar om samköming av ohka datasystem i syfte attbekämpa den ekonomiska brottsligheten. Jag kan i stort sett instämma i vadutskottet anför i denna fråga. Man säger att frågan om samköming mellan olikaregister bör prövas från fall till fall. Integritetssynpunkter får vägas motkontrollbehov. Denna avvägning bör åvila regering och riksdag och inte avgöraspå myndighetsnivå. Ett generellt förord för samköming mellan olika register börriksdagen inte ställa sig bakom, säger utskottet slutligen och anser därmed attvår motion är besvarad. Jagkan inte hålla med om att motionen är besvarad. Vi har inte alls krävt någotgenerellt uttalande med förord för samköming mellan olika register. Det voreett oklokt beslut. Vad vi säger i motionen är att det är angeläget att snarastse över möjligheterna att utnyttja och samordna olika databaseradeinformationskällor i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Detta då medtanke på kronofogdemyndigheternas bristande möjligheter att utnyttja andradatabaser i sin verksamhet, en brist som skyddar dem som står iskuld fill staten. Vibegär alltså inte ett direkt beslut om samköming utan en översyn avmöjligheterna, vilket är en viss skillnad. Utskottet har inte uttalat sig omdetta krav. Tycker inte utskottet att det ens vore värt att pröva dessamöjligheter? En sådan översyn måste ju innebära att värdet av eventuellsamköming prövades lika väl som att integritetsfrågan belystes. Och precis somutskottet anfört måste förstås ett beslut fattas av om en sådansamköming skall införas. Jagmåste alltså slutligen ställa frågan: Anser utskottet att en sådan översyn somvi föreslår skall genomföras? Är det detta man avsett när man ansett atfmofionen är besvarad? Med det anförda vill jag yrka bifall fill vpk-mofionerna 1980/81:194,1981/82:1579 och 1981/82:2489. Anf.79 (): Datalagen, som antogs 1973, syftar fill att skydda den enskilde motsådant intrång i den personliga integriteten som kan bli följden avregistrering av personuppgifter med hjälp av ADB.