prot · G509120 · 1981-12-31 00:00:00 — 1 ledamot avstod från attrösta. Talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar. 10 § Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m.m. Föredrogs trafikutskottetsbetänkande /82:26 om riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m.m. (prop. 1981/82:81) (förnyad behandUng). 69 (): Med hänvisning till tidigare debatt ber jagatt få yrka bifall till reservationerna 6, 8 och 12 och i övrigt tillutskottets hemställan. 70 (): Jag yrkar bifall till reservationerna nr 2och 14 och i övrigt till utskottets hemställan. 71 (): Jag ber att få yrka bifall tillreservafionerna 1,3,5 och 7 samt i övrigt till utskottets hemställan. 72 (vpk); Med hänvisning tillden debatt som fördes vill jag i anslutning till motion 1981/82:279yrka bifall till det särskilda yrkande som är delat på ledamöternas bänkar.Detta yrkande har följande lydelse: att med anledning av regeringens förslag ochmotion 1981/ 82:279 samt motion 1980/81:750 som sin mening ger regeringen tillkänna att åldersgränsen för att få köra moped bör höjas till och att med anledning av regeringens förslag ochmotion 1981/ 82:279 som sin mening ger regeringen till känna att högstatillåtna hastighet bör fastställas till högst . och att högrehastighet endast bör få medges i undantagsfall." 73 (); Med hänvisning till den debatt som fördes den31 mars om trafikutskottets betänkande nr 19 vill jag yrka bifall tillreservationerna 4, 5, 7, 9 och 13 samt i övrigt till utskottets hemställan. Riktlinjer för det framlida trafiksäkerhetsarbetet m. m. 74WIGGO KOMSTEDT (m); Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 4, 5, 7,10 och 11 och i övrigt till utskottets hemställan. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan återfanns i trafikutskottetsbetänkande 19. Mom. 1 (målsättningen för ökad trafiksäkerhet) Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 16 förmotion 279 av m. fl. i motsvarande del. 1 ledamot avstod från attrösta. Mom. 3 (mopedregistrering) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 2 avRolf Clarkson och med 59 röster mot 54 för reservation 1 avBertil m. fl. 167 ledamöter avstod från att rösta. I huvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 172röster mot 62 för reservation 2 av och . 48ledamöter avstod från att rösta. Mom. 4 (mopedkort) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 3 avBertil m. fl. med 58 röster mot 44 för reservation 4 av . ISO ledamöter avstod från att rösta. I huvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 193röster mot 73 för reservation 3 av m. fl. 15 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 5 (höjd behörighetsålder för förande av moped) Utskottets hemställan bifölls med 263 röster mot 18 fördet av under överläggningen framställda yrkandet. 1 ledamotavstod från att rösta. Riktlinjer för det framtida trafiksäkerhetsarbetet m. m. Mom. 6(obligatorisk utbildningsstart i trafikskola) Utskottets hemställan bifölls med 202 röster mot 79 förreservation 5 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 7 (skärpta krav på privata körkortsutbildare) Utskottets hemställan bifölls med 142 röster mot 138 förreservation 6 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 8 (särskilt förarprov för tung motorcykel) Utskottets hemställan bifölls med 175 röster mot 105 förreservation 7 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 10(körkort i tung trafik) Utskottets hemställan bifölls med 141 röster mot 139 förreservation 8 av m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 12 a (övriga körkortsfrågor) Utskottets hemställan bifölls med 255 röster mot 26 förreservation 9 av och . 1 ledamot avstod från attrösta. Mom. 14 a (bilbälten) Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 13 förreservation 10 av . 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 14 b (vid avslag på reservation 10) Utskottets hemställan bifölls med 269 röster mot 12 förreservation 11 av . 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 15 d (annan bilutrustning) Vid votering genom rösträkning avgavs 140 röster för utskottetshemställan och 140 röster för reservation 12 av m. fl. 1ledamot avstod från att rösta. Då ärendet tidigare varit återförvisat till utskottetskulle mom. 15 d nu avgöras genom lottning. Sedan talmannen lagt ned en ja-sedel och en nej-sedel irösturnan drog () nej-sedeln. Kammaren hade alltså fattat besluti enlighet med nej-propositionen och bifallit reservation 12 av BertilZachrisson m,fl. Mom. 19 a (hastighetsbegränsningar) Utskottets hemställan bifölls med 264 röster mot 16 fördet av under överläggningen framställda yrkandet. 1 ledamotavstod från att rösta. Mom. 20(rehabilitering av rattfyllerister) Utskottets hemställan bifölls med 253 röster mot 27 förreservation 13 av och . 2 ledamöter avstod från attrösta. Mom. 25 (förbudet att gå mot rött ljus) Utskottets hemställan bifölls med 166 röster mot 113 förreservation 14 av m. fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Anslag till det obligatoriska skolväsendet m. m. 11 § Anslag till det obligatoriska skolväsendet m. m. Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande /82:17 om anslag till det obligatoriska skolväsendet m. m.(prop. 1981/82:100). I fråga om detta betänkande hållsgemensam överläggning för samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningenfår yrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 76LARS (); När i december förra åretbehandlade studie- och yrkesorienteringen i grundskola och gymnasiumunderströks - såväl i propositionen som i utskottsbetänkandet samt från fleratalare i kammaren -den stora roll som denna fråga har för våra ungdomar. En välfungerande syo är helt avgörande för att övergången till gymnasium ellerarbetsliv kan ske så smidigt som möjligt. Skolans uppföljningsansvar för alla ungdomar under 18 årställer stora krav på syo-funktionärerna. Detta gäller också behovet av ökadekontakter med arbetslivet, som är en nödvändig förutsättning för att skolanskall kunna fullgöra sin uppgift att utbilda ungdomarna för arbetslivet. Inteminst det nya beslutet om genomförande av prao innebär att skolanssyo-funktionärer måste vidga sina kontakter med arbetslivet. För att klara de uppgifter som staten i detta sammanhangålägger kommunerna måste ökade resurser anvisas, annars blir de vackra ordenoch de stora löftena bara ord utan innehåll. Ungdomarna kommer i kläm ochdrabbas negativt såvida inte kommunerna tillför verksamheten egna medel. Det är synnerligen angeläget att ungdomarna får enordentlig vägledning om arbetsmarknaden och dess behov och utveckling. Dethandlar om ökade insatser när det gäller att informera om verkligheten iarbetslivet och om de utbildningar som finns. Och det är synnerligen angelägetatt bryta de traditionella yrkesvalen, som vi så har diskuterat iden här kammaren. Det är speciellt flickorna som av tradition väljer yrken därman Nr 120 mer och mer har märkt en minskadefterfrågan på arbetskraft. T, , , Det är alltså angeläget att ökaförståelsen och informationen och att vidga Torsdagenden o & 6 15 nnril1982 vägledningen till de grupper somdet nu gäller. Det är angeläget att ungdomarnas intresse för de yrkesinriktade gymnasieutbildningarna ökar. I ,.,, . , Vi är medvetna om att det är inom dessa områden som de stora ... ... .1 förutsättningarna kommer att finnas för att få en fast förankring i väsendet m. m. Alla elever i måste garanteras vägledninginför valet av fortsatta studier eller arbete. Dessutom finns det grupper avungdomar som har behov av särskilda insatser. Det har framhållits tidigare atträtten att erhålla vägledning skall gälla alla. Det framhölls i en propositionsom behandlades . Man pekade också på att det var angeläget att ge degrupper som har det extra svårt när det gäller att få en fast förankring, somav någon anledning har ett handikapp-det kan vara fråga om fysiska, psykiskaeller sociala handikapp - speciell vägledning, speciell hjälp. Det gäller ocksåvåra invandrare som kommit till en miljö och ett kulturmönster som inte ärlikvärdiga med vad man är van vid. För dessa kan det behövas en förstärkning,exempelvis genom tvåspråkiga syo-funktionärer. Det är angeläget att framhålladetta. I debatten betonades ju vikten av att speciellainsatser görs för de ungdomar som befinner sig i en särskild farozon. Det är alltså ett stort ansvar som åvilar samhället - detgäller att hjälpa och vägleda ungdomarna, så att de känner att de har enbetydelse i samhället. Ungdomarna måste få uppleva att den utbildning de satsarpå ger dem en chans till arbete, när de är färdiga med utbildningen. Deungdomar som av olika skäl ej vill fortsätta sin utbildning efter grundskolanmåste känna att samhället, som har ett uppföljningsansvar, kan hjälpa dem genomen kombination av arbete och praktik samt stimulera dem fill en utbildning somsäkrar deras ställning på arbetsmarknaden. Jag har här betonat - och vi hartidigare diskuterat den saken - att det är angeläget och viktigt att resurserverkligen avsätts på det här området. Vi yrkar därför att 20 miljoner utöverregeringens förslag förs till förstärkningsresurs, att användasför syon och skolans uppföljning när det gäller 16-17-åringarna. Vi konstaterar alltså att vi i samband med diskussionen idecember månad - alla framhöll då hur angeläget det var att syon fick resurser-inte fick någon deklaration från den borgerliga majoriteten om huruvida man varberedd att leva upp till de ambitioner som framgick av propositionen. visardet sig att man icke avsätter ökade resurser. I stället blir det en minskningav resurserna till syon. Det kommer att innebära svårigheter för ungdomarna. Vi anser vidare att vårt tidigare förslag om att SÖ skallutarbeta modeller för vägledningsinsatserna är synnerligen angeläget när detgäller att hjälpa kommunerna vid fördelningen av de resurser som finns. Detgäller att använda dessa på ett för ungdomarna riktigt sätt. I tidigare debatter har framhållits att vi här söker styrakommunerna när det gäller användningen av resurserna. Jag vill understryka attmodellerna syftar till att underlätta för kommunerna att använda syo-resursernapå ett för allaangeläget sätt. Det är alltså icke fråga om att från centralt håll styrakommunernas insatser-det är fråga om att hjälpa kommunerna. Det är inte frågaom en centralisering, som så ofta framhållits - det är fråga om att stödja ochhjälpa kommunerna. Alla skall alltså enligt vår uppfattning ha möjlighet tillsyo-vägledning. Särskilda insatser skall göras för dem som behöver hjälp, och detkräver ökade resurser. Om vi skall kunna leva upp till detta, måste staten tasitt ansvar. Ansvaret får icke övervältras på kommunerna. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation 2 som är fogad vid utbildningsutskottets betänkande nr 17, Anslag till det obUgatoriska skolväsendet m. m. 77HANS NYHAGE (m): betänkande nr 17behandlar anslagen till det obligatoriska skolväsendet. Till betydande delarstår vi moderater bakom de ställningstaganden utskottet här har gjort, men inågra avseenden har vi anfört avvikande uppfattningar i form av reservationer.Min avsikt är att något beröra dessa reservationer, till vilka jag nu yrkarbifall. Det borde inte vara obekant för någon i vårt land hurnödvändigt det är att vi alla visar största återhållsamhet när det gäller nyakostnadskrävande samhälleliga åtaganden samt att söka åstadkomma besparingar,där så kan ske utan allvariiga men för verksamheternas innehåll och kvalitet.Det gäller på skolans område lika väl som på alla andra områden, I vårt land satsar vi mer per capita påutbildningsväsendet än man gör i något annat industriland. Resurserna förgrundskolan har i reala termer nästan fördubblats sedan den infördes 1962.Sammantaget satsar staten och kommunerna ca på grundskolan.Vi har den största lärartätheten i världen i det obligatoriska skolväsendet. Igenomsnitt har vi en heltidsanställd lärare för 14 elever. Det finns all anledning att ha dessa uppgifter klara försig, när vi diskuterar besparingar på skolans områden och hur resurserna bästskall användas. Det finns också anledning att minnas det mot bakgrund av denofta onyanserade och felaktiga socialdemokratiska kritiken om borgerlignedrustning på skolans och utbildningens område. Det är naturligtvis oerhört väsentligt att vi verkar föratt resurserna kommer till bästa användning och att de utnyttjas så effektivtsom möjligt. Inte minst viktigt är att de personella resurserna har en rimligoch ändamålsenlig omfattning. Som jag påpekade har vi den störstalärartätheten i världen. Det är väsentligt att klass- och gruppsammansättningensker på ett sådant sätt att personal, lokaler och materiel utnyttjas så, attundervisningen kommer eleverna till godo på bästa sätt. Skolans egen bedömningbör här vara vägledande. För att få en ordentlig belysning av hur resursernaanvänds och för att kunna motverka resursslöseri anser vi moderater att en översynbör göras. Denna bör omfatta såväl de statliga som de kommunala medlen. Förskolor och kommuner bör en sådan översyn vara angelägen, eftersom de ärbetjänta av att få en vägledning i här ifrågavarande avseenden. Nr 120 Tyvärr har inte utskottsmajoritetenfunnit skäl föreligga att biträda vårt , , förslag. Det är med beklagande jagkonstaterar att insikten om nödvändig- Torsdagenden a .r & b 1 S '\ 1Q8? heten av en omsorgsfull ochnoggrann prövning av hur samhällets resurser användsännu inte vuxit sig tillräckligt stark på alla håll. , ;, . , Till frågan om en effektiv ochändamålsenlig resursanvändning hör i högsta ... . , , , grad också tillämpningen av debestämmelser och användningen av de obligatoriskaskol- & f- & & , resurser som gäller för den samladeskoldagen. Avsikten med den samlade skoldagenhar alldeles tveklöst från början varit att all skolans verksamhet, såväl delektionsbundna som de fria aktiviteterna, skall präglas av skolans mål och haett pedagogiskt syfte. Detta gäller alltfort i oförminskad omfattning. På mångahåll har man också detta alldeles klart för sig. Det finns åtskilliga exempelsom vittnar om en uppläggning av arbetet som ger skoldagen ett innehåll helt iöverensstämmelse med de av uttalade intentionerna. Det borde intebehöva sägas att det är en självklarhet att det skall förhålla sig på detviset. Men tyvärr vittnar erfarenheterna från verksamheten med de fria aktiviteternaockså om att man långt ifrån överallt insett innerbörden av de ställda kravenoch att man tillämpar denna del av skolans arbete på ett felaktigt sätt.Missuppfattningarna om syftet med den samlade skoldagen är dess värreomfattande. Innehållet i de fria aktiviteterna präglas alltför ofta avverksamheter som faller utanför den pedagogiska ramen. Aktiviteter medhobbyinriktning och av underhållskaraktär förekommer i betydande omfattning.Vi anser det inte vara rimligt att sådana aktiviteter drivs inom den samladeskoldagens ram. Det måste vara frivilligt för eleverna att delta i sådanasammanhang. Det är nu beslutet togs omSlA-reformen. Alltjämt förekommer, som jag redan sagt, klara missuppfattningarom innebörden av fria aktiviteter. Detta medför ett resursslöseri, som allsinte gagnar skolans intressen. Det är således nödvändigt att bestämmelsernaförändras, så att det klart framgår vilka aktiviteter som kan anses höra tillskolans primära uppgifter. Därvid bör också nogsamt uppmärksammasSIA-utredningens förslag att tiden för fria aktiviteter bör utnyttjas för stödtill svagpresterande elever eller till elever som kommit efter iundervisningen. föreslog att fria aktiviteter inom densamlade skoldagen skulle finansieras inom förstärkningsresursen. Erfarenheternaav det särskilda statsbidraget visar att detta medverkat tillmissuppfattningen om syftena med den samlade skoldagen. Någon samordning avolika kommunala reseruser som skulle bidra till lägre kostnader - vilketutredningen förutsatte - har ej heller kommit till stånd i någon störreomfattning. Vi anser därför tiden vara mogen för en omprövning av det särskildastatsbidraget. Enligt vår mening bör det avskaffas, vilket skulle medföra enbesparing av statens kostnader med ca 30 milj. kr. Till betänkandet finns också fogat ett antalmoderata reservationer som berör hemspråksundervisningen. Även dessa reservatio ner präglas till betydande delar av ambitionen att åstadkomma nödvändiga besparingar. Statsbidragets konstruktion för verksamhet, inkl. 64 hemspråksundervisningen, lämnar sombekant en större frihet för kommu- Detta är helt i linje med den politik som bedrivs från moderat håll.Den schablon per hemspråkselev som f. n. utgår i statsbidraghar, tillsammans med basresurserna, av kommunerna använts på ett sådant sätt,att ansett att kommunerna överkompenserats för sinakostnader för hemspråksundervisningen genom att de anordnat hemspråksklasser.Föredragande statsråd talar om en dubbelfinansiering, som skulle strida motintentionen i riksdagsbeslutet om hemspråksundervisning. Huruvida detta ärfallet eller inte lämnar jag nu därhän. I alla händelser har kommunernainrättat sig efter de utgående bidragen och skulle naturligtvis få en svåromställningsprocess, om förslaget i propositionen förverkligades.Utskottsmajoriteten har emellerfid skickat tillbaka förslaget till regeringenför förnyad behandling. Detta får till konsekvens att de beräknadebesparingarna /84 uteblir. Vi anser det vara nödvändigt attåstadkomma besparingar redan för kommande budgetår och har därför anvisat enväg, som dels innebär en rimlig besparing, dels medför att statsbidragssystemetför hemspråksundervisning blir neutralt i organisatoriskt hänseende och lättatt hantera. Vi föreslår således att statsbidraget skall utgå med 1 veckofimmeper elev i stället för nuvarande . Genom vårt förslag ställer man inte skolledare och lärareinför de närmast olösliga gränsdragningsproblem som ett förverkligande av de ibudgetpropositionen föreslagna reglerna skulle innebära. Man undviker ocksåden styrande effekt på kommunernas val av pedagogisk organisation förhemspråksundervisningen som ligger i regeringsförslaget. I besparingssyfte har vi också uttalat att denovillkorliga rätten till hemspråksundervisning bör begränsas för de elever sombehärskar svenska som en genomsnittlig svensk och saknar kunskaper ihemspråket. Enligt vår mening bör det ankomma på skolan att bedöma om dessaelever skall få hemspråksundervisning på motsvarande sätt som skolan bedömervilka elever som skall få stödundervisning i svenska. Vi anser därför attbestämmelserna om rätt till hemspråksundervisning skall ses över meden inriktning i enlighet med vad jag här anfört. Slutligen, herr talman, vill jag understryka vad vi ireservation 6 säger om friheten för kommunerna att organisera hemspråksundervisningenpå det sätt som bäst främjar elevernas studiesituation och utveckling. Hit hörenligt vår mening möjligheten att på olika stadier i bildahemspråksklasser, varvid en självklar förutsättning bör vara att undervisningi och på svenska gradvis införs. Vad så gäller den mycket viktiga frågan att ge elevernamöjlighet att bibehålla sin kulturella identitet, vill jag uttala att detta kanske i många olika former och inte nödvändigtvis i lektionsform. Det torde varaväl så effektivt och rationellt att överlåta denna del av undervisningen tillinvandrarorgani-sationerna själva, varigenom den också kan förläggas till tidutanför skoldagen. Härigenom vinnes tid för att bibringa eleverna nödvändigaämneskunskaper och färdigheter. Anslag till det obligatoriska skolväsendet m. m. Anslag till det obligatoriska skolväsendet m. m. Med det anförda yrkar jag åter bifall till samtliga dereservationer som vi moderater fogat till utskottsbetänkandet. 78 (vpk): I mitt anförande kommer jag att behandlavpk-motionerna 1981/82:312 och 1981/82:1829. Där föreslår vi såväl kvantitativasom kvalitativa förbättringar av hemspråksundervisningen för invandrarelever.Vårt parti anser att de av oss föreslagna åtgärderna är nödvändiga för attförbättra invandrarbarnens situation i den svenska skolan, som f. n. är mycketsvår. Det framgår av olika vetenskapliga rapporter ochredovisningar att invandrarbarnen riskerar allvarliga störningar i sinspråkutveckling. Halv-språkighet är mycket vanlig bland invandrarbarn ochungdomar. Den får som följd liten förståelse av abstrakta begrepp och storasvårigheter att uttrycka känslor. Halvspråkigheten bidrar till attinvandrarungdomar diskrimineras i utbildningshänseende, får en sämre ställningpå arbetsmarknaden, och drabbas av arbetslöshet i väsentligt störreutsträckning än svenska ungdomar, vilket under en följd av år har visats ikalla siffror. Invandrarbarnen drabbas även av sociala problem ochisolering i större utsträckning än svenska barn och ungdomar. Det är emellertidinte bara de språkliga bristerna som orsakar dessa förhållanden - det är despråkliga bristerna i kombination med det de förorsakar, nämligenidentitetslöshet, psykisk instabilitet och kluven personUghetsutveckling. Det borde vara självklart att ett utvecklat språk är enförutsättning för förståelse av den egna kulturen, den nationella kulturenssärart och den egna kulturens villkor och historia. Det är ett villkor försocial begreppsbildning och tillhörighet. Det borde också vara självklart att kulturen och demoralbegrepp, attityder, värderingar och allmänt accepterade sanningar sominnefattas i begreppet kulturellt arv, utgör den grund som varje människabygger och utvecklar sin personlighet och identitet på. Och det handlar både omindividuell identitet-dvs. känslan av att jag har ett visst värde, att jagduger någonting till, känslan av självrespekt och självförtroende - och omgruppidentitet, dvs. vetskapen om att jag tillhör en grupp människor som har enhistoria bakom sig, att mitt liv har ett sammanhang som är sammanflätat medgruppens framtida liv, intresse och utveckling. Förutsättningen för att invandrarbarnen skall skaffa sigden identiteten är ett utvecklat modersmål. Mot denna bakgrund ställer vårtparti krav om att modermålsundervisningen skall göras obligatorisk och gessamma ställning som övriga obligatoriska ämnen i . Vi anser attundervisningen i möjligaste mån bör bedrivas i enspråkiga klasser påmodersmålet. Erfarenheter som grundats på långvarig och omfattande försöksverksamhettalar enbart för denna undervisningsform. Vi anser vidare att man bör undvikaspråkligt sammansatta klasser med mer än två språk, ty den undervisningsformenverkar hämmande på barnens språkfärdighet. Dessa kravhar ställts tidigare av vårt parti i olika motioner och har avslagits.Vad gäller frågan om obligatorisk modermålsundervisning, motiveradesavslagsyrkandena med påståendet att en sådan konstruktion strider motvalfrihetsmålet i beslut om riktlinjer för invandrarpolitiken från1975. Med det menas att invandrarna får fritt välja om de vill behålla ochutveckla sin nationella identitet, sitt kulturella arv och sin särart. Ochdärför bör modermålsundervisningen vara frivillig. Vårt parti är av den bestämda uppfattningen attförutsättningen för invandrarbarnen och imgdomarna att kritiskt granska,positivt påverka, utveckla, helt eller delvis förkasta eller bibehålla sittkulturella arv, är att man har en egen utvecklad personlighet och ett utvecklatmodersmål. Då skapas verkliga möjligheter för invandrarungdomar att ocksåkritiskt granska, förkasta eller bibehålla - helt eller delvis - den svenskakulturen. Utskottet och regeringen är väl medvetna om detförhållande som finns mellan det kulturella arvet, den nationella identitetenoch modersmålet. Därför kan ingen komma på idén att göramodersmålsundervisningen frivillig för de svenska barnen: den är obligatoriskoch så kommer den att förbli, oberoende av de ekonomiska konjunkturerna och detfinansiella läget. Men samma utskott anser att modersmålsundervisningen förinvandrarbarn bör vara frivillig. Och detta framställs som ett slagsprivilegium i fråga om valfrihet för invandrarna som svenskarna saknar. Mananser tydligen att det kulturella arvet, den nationella idenfiteten, denhistoriska bakgrunden, är mindre väsentliga för invandrarbarnens personlighetoch identitet än för de svenska barnen.