prot · G509113 · 1981-12-31 00:00:00 — Det utskottsbetänkande som vi nu skallbehandla är föranlett av en proposition med förslag till en lag som har tillsyfte att förhindra att äldre svenska kulturföremål som är av stor betydelseför det nationella kulturarvet förs ut ur landet. En majoritet ikulturutskottet bestående av socialdemokrater och moderater hotar nu att läggahinder i vägen för ett positivt beslut med det syfte som lagen har gjort tillsitt. Det finns ett stort behov av att få nya bestämmelser pådetta område. De nu gällande föreskrifterna är , och ända sedanmitten av har mofionärer i yrkat på åtgärder i denriktning som man nu skulle kunna vidta, om majoritet finns i kammaren förpropositionens lagförslag. Redan1975 väcktes det från såväl folkpartihåll som centerhåll motioner i dennariktning. Och 1976 kom också med en partimotion, som gick mycketlångt. I den föreslog man nämligen ett generellt exportförbud utan någonvärdegräns, och från detta generella exportförbud för kulturföremål skulleundantag kunna medges efter ansökan. ,som liksom socialdemokraterna yrkar avslag på propositionen, varnar i sin nuaktuella motion för administrativt krångel, och mot bakgrund av partiets egetställningstagande tidigare, i den partimotion som jag refererade, är detmycket modigt gjort. aktuella moderatmotionen, med förste vice talmannen somförsta namn, är man tydligt på glid bort ifrån bevarandemålet för svenskkulturpolitik, sådant som det har uttryckts i det enhälliga riksdagsbeslutetfrån , nämligen att bevarandeinsatserna skall gälla hela samhälletshistoria. Moderatmotionen av 1982 lägger nämligen fram förslag om att höjavärdegränsen betydUgt över propositionens förslag, som är på 1 000 kr.Moderaterna leker nu med tanken att värdegränsen skall ligga på minst 10 000kr. Därmed har man definitivt slagit vakt om högreståndskul-turen och deexklusiva tingen, som museerna möjligen skulle kunna lägga sig till med om denav föreslagna förköpsrätten bleve verklighet. Men - somjag tidigare sade och som jag ytterligare vill stryka under - därmed är man påväg bort från det bevarandemål som gäller hela samhällets historia. Och imoderatmotionen av 1982 är man inte heller rädd för administrativt krångel,eftersom man på allvar talar om att upprätta ett register över de nationeUtvärdefulla kulturföremålen, för vilka förbud skulle gälla. Man kan väl tänkasig vilket fantastiskt arbete det skulle behövas, såvida man verkligen inteavser bara ett mycket litet antal föremål som då naturligtvis bleve av denexklusiva sorten. Nuhar moderater och socialdemokrater i kulturutskottet gått samman i en allianssom jag, med tanke på det klena sakliga innehållet i utskottsbetänkandet, intetvekar att beteckna som ohelig, eftersom det som förenar partierna är att mangemensamt vräker propositionsförslaget över ända med motiveringen attlagförslaget inte gäller också de utländska kulturföremålen. Fråganom att också inkludera utländska kulturföremål i en lagstiftning av detta slagär mycket komplicerad, inte minst med tanke på behovet av en nordisk samordningav lagstiftningen på området. Ett önskemål om detta har ju tydligt kommit tilluttryck i . Man kan troligen inte ha samma värdegräns som i frågaom de svenska föremålen, och man kan säkerligen inte ha samma kategorier avföremål i de båda fallen. Närdet gäller att också ta med de utländska föremålen behöver man verkligenöverväga de administrativa problemen i sammanhanget. Här behövs ytterligareöverväganden, och regeringen ämnar ge ett uppdrag tUl ochstatens historiska museer att utreda frågan om skydd för de utländska föremålsom finns på svensk botten. Enbart av denna anledning förenar sig nu moderateroch socialdemokrater i en majoritetsskrivning, som avvisar propositionenslagförslag. 9Riksdagens protokoll 1981/82:112-113 Lagförslagom utförsel av vissa äldre kulturföremål Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål I det här läget finns det anledning att fråga moderaternavilken ståndpunkt de intar . Frågan är om de ställer sig bakomparfimotionen eller bakom den moderatmotion som har behandlatsav kulturutskottet. Om det senare är fallet, konstaterar jag på nytt att jagfinner det oförenligt med de bevarandemål som vi har i svensk kulturpolitik.Moderaterna vill i första hand slå vakt om de exklusiva högreståndsföremålen,som naturligtvis också behöver skyddas. Men det är inte nog, om man vill varatrogen den kulturpoUtiska målsättningen. har gett ett visst besked genom sin motion.Men var står socialdemokraterna - förutom att man vill avvisa den nu aktuellapropositionen? har det aldrig kommit någotmofionsyrkande från socialdemokratiskt håll, och i kulturutskottets betänkandesägs det ingenting om den socialdemokratiska sakståndpunkten. Där nämnsingenting - bara detta att man också vill ta med de utländska föremålen. I reservationen från center- ochfolkpartister betonas angelägenheten av att man nu får en lagstiftning. Motbakgrund av det är det naturligt för mig att yrka bifall till den reservationsom finns i kulturutskottets betänkande nr 20. AnL 137ELISABETH (): I kulturutskottets betänkande 1981/82:20behandlas förslag till lag om utförsel av vissa äldre kulturföremål jämtemotioner. , som här påpekade, gäller enkungörelse enligt vilken det krävs tillstånd för att få utföra träföremåltillverkade . Denna kungörelse är således begränsad till enbartträföremål och är inte till fyllest . Utskottet anser det därför angeläget att medverka till attsådana äldre, svenska kulturföremål, som är av betydelse för vårt gemensamma,nationella kulturarv, i stor utsträckning kan förbli inom landets gränser. Viär därför beredda att lagstiftningsvägen införa ett sådant skydd. Men - och detär väsentligt- vi vill inte biträda ett förslag till lag som redan från börjananses behöva kompletteras, då det från framför allt specialisthåll betraktassom otillräckligt och ofullständigt. Har vi väntat , bör vi ocksåkunna vänta tills de ofullständigheter som existerar har rättats till. Från många håll har den föreslagna lagen också ansettsmedföra administrativt krångel och ett stort merarbete förtillståndsmyndigheterna, enkannerligen våra museer. Lika viktigt är det attförutsättningar skapas för att i största möjliga mån minska dekontrolluppgifter som här skulle åvila polisen. Deras resurser måste sättas inpå ännu viktigare områden. Vi är ju alla ense om nödvändigheten av attförhindra införsel av narkotika och polisens viktiga roll i det sammanhanget. En annan åsikt som utskottet lagt vikt vid är huruvidalagen skall omfatta även i utlandet framställda föremål av betydelse. Inteheller på det området föreligger enighet här . Var skall värdegränsen gå?Både högre och lägre gränser har diskuterats. Ytterligare överväganden behövssåledes även i dén Skall man övervägaen möjlighet och/eller lämplighet av statlig förköpsrätt? Också den frågan varBertil inne på. På alla dessa frågor har utskottet inte någraentydiga svar. Utskottetsställningstagande innebär ett bifallsyrkande till motion 352 av IngegerdTroedsson m. fl. Utskottsmajoriteten - som här kallades för en ohelig allians -bestående av moderater och socialdemokrater, hemställer därför attpropositionen måtte avslås i sin nuvarande form och att regeringen framläggerett nytt förslag när bl. a. de synpunkter som jag här har framfört blivitföremål för ytteriigare utredning och överväganden. Vi hotar således inte medatt lägga hinder i vägen, , utan vi vill få fram ett förslag sombättre motsvarar de krav som man har rätt att ställa på svensk lagstiftning. Jag yrkar således bifall till utskottets hemställan och därmed avslagpå propositionen 1981/82:20. Lagförslagom utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL 138 Förste vicetalmannen (): Att slå vakt om och vårda vårt kulturarv är en mycket viktig uppgift.Det måste naturligtvis gälla arvet från både skilda tider och skilda miljöer.Skärpta lagar för att söka förhindra att kulturföremål förs ut ur landet är isig ingen garanti för att kulturarvet bevaras. Många föremål, gamla redskap,handlingar osv. har under århundradenas lopp gått till spillo -arbetats om,smälts ned eller kanske eldats upp därför att de blivit omoderna eller inaktuella. Enaktiv kulturpolitik främjas inte heller av att gränserna stängs. I alla tiderhar det förekommit ett utbyte av idéer och föremål över gränserna, som främjatinte bara förståelsen för andra länders kultur utan också för den egnakulturen. Detta, herr talman, står inte i motsatsförhållande till önskemåletatt föremål från olika tider och skilda miljöer skall finnas riktrepresenterade på våra museer samt att föremål som är av stor betydelse för detnationella kulturarvet så långt möjligt skall bevaras i . Det är ocksåönskvärt att gamla saker kommer till användning i våra hem, uppskattade ochvårdade för sin egen skull och inte i första hand som investeringsföremål. Samtidigtfinns det också, vågar jag tro, en alltmer utbredd uppfattning att vi så långtmöjligt skall undvika krångel och onödig byråkrati i lagstiftningen. Detär, herr talman, viktiga frågor som vi nu behandlar, och jag kommer därför attvara ganska utföriig. Låtmig först säga att den proposition med förslag till lag om utförsel av vissaäldre kulturföremål som vi nu behandlar är ett steg i rätt riktning, ijämförelse med betydUgt mer långtgående förslag. Trots detta harpropositionen betydande brister. Dethar redan nämnts att propositionens förslag utvidgar skyldigheten att ansöka omtillstånd tiU en lång rad nya föremålsgrupper, men att föremål som framställtsi annat land också skulle undantas från tiUståndsplikten. Det sku'le innebäraen betydande lättnad för den seriösa handeln med konst, antikviteter och andrakulturföremål. En mycket stor del av utförseln består Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål nämUgen iatt kulturföremål återförs till sina ursprungsländer i utbyte mot hemtagning avsvenska föremål. Men som redan har sagts här har föredragande statsrådetanfört, att han senare kommer att föreslå att och dehistoriska museerna får i uppdrag att utreda behovet av skydd mot utförsel avutländska föremål och att även frågan om fornfynd skulle ingå iutredningsuppdraget. Detta betyder att det är ett i långa stycken icke färdigtlagförslag som har att ta ställning till och somriksantikvarieämbetet och statens historiska museer skulle få i uppgift attsprida information om till allmänhet och myndigheter. Knappt hadeinformationsinsatserna slutförts förrän lagen kanske på nytt skulle ändragestalt. Ett sådant tillvägagångssätt skulle verka förvillande på allmänhetenoch sannolikt minska dess tilltro till de myndigheter som har att svara förverksamheten. I vår motion 352 har vi yrkat att lagförslaget redan avdenna anledning bör avslås och att ett nytt förslag i stället bör arbetas fram.Utskottet har också ställt sig bakom dessa synpunkter och anfört, att denutredning som regeringen avser att genomföra bör föreligga innan tarställning till en lag om utförselförbud. Jag tycker dock att det redan nu ärangeläget att framhålla, att skall föremål som framställts i annat landomfattas av tillståndsplikt vid utförseln, bör det ske med så storrestriktivitet som möjligt, så att man minimerar krånglet och inte försvårarhemtagning av svenska kulturföremål från utlandet i utbyte mot utländskakuhurföremål. Jag nämnde tidigare att försök att förhindra attkulturföremål lämnar landet i sig inte är någon garanti för att kulturarvetbevaras. Mycket har förstörts också under senare årtionden, bl, a, genom denavlutningsvåg som har spritt sig som en epidemi över landet, genom hårdhänta s.k, renoveringar, genom olämplig förvaring osv. Också på museerna förvaras i dagmånga föremål så - på grund av bristande resurser - att förstöring inte kanundvikas. Jag kan, för att nämna ett exempel, peka på att större empirmöblerunder en lång följd av år var mycket svärsälda. Ofta kunde de säljas bara tiUbelopp som t, o, m, understeg transportkostnaderna. På museerna var sådanaföremål vanligtvis redan väl representerade. Många sådana föremål har därförhuggits upp till ved eller ställts upp i oeldade bodar och uthus, där de oftaförstörts. Andra har i stället sålts till länder som satte större värdepå de här föremålen än vi själva gjorde. Men denna utförsel har ju inte inneburit att föremålenförlorats för , Tvärtom har de kanske just genom den härutförseln bevarats för att senare kunna återföras till när intressetoch känslan för de här föremålen ökar. På motsvarande sätt har oändligt mångaengelska kulturföremål, tyska skåp och andra föremål kommit till föratt senare återbördas till sina hemländer. Normalt är det också så, herr talman, att gamla möbler,silver- och tennföremål, folkdräkter, manuskript osv, har sitt största värdejust i de länder och de bygder där de en gång har hört hemma, där de en gånghar använts och brukats. Skulle utförsel av dessa vardagsvaror ändå förekomma i storomfattaningmåste orsaken vara bristande intresse, bristande kunnande, bristande engagemanghos oss själva i fråga om vårt eget kulturarv. För förekom utan tvivel en betydandeutförsel av svenska kulturföremål. Det var väl också det som var bakgrundentill att fick utredningsuppdraget, och kanske till att moderaternaskrev partimotioner där man ville ha vidgat förbud, I värderade vi dåinte våra egna gamla föremål lika högt som andra länder gjorde. Men sedan desshar inte minst insatser från museerna och även från konst- och antikhandelnförändrat detta förhållande, värderas de allra flesta svenska kulturföremållika högt eller högre i än i utlandet. Inte minst har intreSset förallmogemöbler med ursprunglig målning, folklig utsmyckning, gamla dräkter,gamla hushållsredskap osv, stigit på ett påtagligt sätt genom en lång radutställningar, skrifter och kurser. Detta visar hur vikfigt det är att museernainte avhänds resurser för aktiv kulturell utåtriktad verksamhet på grund av ettomfattande ansökningsförfarande. Enligt den praxis som har tillämpats har den heltdominerande andelen utförselansökningar beviljats. Siffran har nämnts. Urjust folkupplysningens och bevarandesyftets synpunkt vore det därför angelägetatt tillståndstvånget vid en eventuell vidgning av detta till nya föremålsgrupperså långt möjligt begränsas till att endast omfatta föremål av stor betydelseför den nationella kulturen. Det är också det som är målet i propositionen,fastän man enligt vår uppfattning har använt väl byråkratiska medel för attförsöka nå det målet. Hur skulle f, ö, kontrollen ske av att utförseltillståndverkligen begärs? I propositionen anförs att undersökningar av de varor som haranmälts till utförsel endast förekommer i ringa utsträckning och att det intesynes realistiskt att räkna med en utökad övervakning av utförseln avkulturföremål, Inga nya resurser ställs heller till förfogande för den härkontrollen. är de tillkommande föremålskategorier som skulle fallaunder utförselförbudet vanligtvis mindre skrymmande än träföremålen och därförbetydligt mycket svårare för tullen att kontrollera. Normalt är tullen framförallt inriktad på att kontrollera importen, inte minst för att komma åtnarkotika. Ett utförselförbud skulle däremot, för att bli effektivt, kräva enväsentligt ökad kontroll på exportsidan. Argumentationen i propositionen tyder på att man ipraktiken inte tillmäter kontrollaspekten någon egentlig betydelse. Men somkammarrätten framhöll i sitt yttrande är "en sådan syn på kontrollfråganolycklig i ett vidare samhällspolitiskt perspektiv. Om samhället skapar enreglering av sådan art och omfattning som här är aktuell, bör man också vetaatt sådana resurser finns att tillgå eller inrättas, att kontrollen avefterlevnaden kan hållas på en rimlig nivå, I annat fall" fortsätterkammarrätten, "kommer de lojala samhällsmedlemmarna att drabbas av denackdelar som är förenade med regleringen. Däremot är fältet fritt för envarsom är beredd att kringgå förbudet," Också BRÅ har framhållit att förslaget skulle leda tiU eninte obetydUg nykriminalisering, som skulle ta rättsväsendets resurser ianspråk. Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål kommerrisken för att utförseln inte minskar i omfattning men däremot går den seriösahandeln förbi. Det skulle allvarligt försämra möjligheterna för museer ochallmänhet att följa utvecklingen. Museerna skulle inte längre komma attkontaktas i samma utsträckning som , när sällsynta föremål blir fill salu,och allmänheten skulle bli av med en viktig väg fill förvärv av gamlakulturföremål. Skall en ansökningsskyldighet för möbler och andraträföremål behållas och utvidgas till en rad nya föremålsgrupper, måste denkunna kontrolleras i rimlig omfattning. För att vinna gehör hos allmänheten ochinte "upplevas som ett utslag av överdriven krångelmentalitet", somkammarrätten anförde i sitt yttrande, måste den också inriktas på att så långtmöjligt endast omfatta sådana föremål som verkligen kan antas vara av storbetydelse för kulturarvet," i första hand underrepresenterade kategorierav föremål, unika föremål och föremål som är typiska för en försvinnandeföremålskategori" -för att citera vad som sägs i propositionen. Ett sättatt bättre inrikta lagen på denna grupp av föremål vore att sätta värdegränsenbetydligt högre än föreslagna . Som jämförelse kan nämnas att Storbritannieni detta syfte har ett generellt utförseltillstånd för föremål vilkas värdeunderstiger , alltså . Jag har erfarit attriksantikvarien och chefen för vid en hiring hoskulturutskottet nämnde belopp på ända upp till tre ä fyra basbelopp, dvs,belopp på ända , som en tänkbar värdesgräns. En annan möjlighet vore att införa ett system liknande dettyska, där konstverk och kulturföremål, inkl, föremål som är hänförliga tillbiblioteks-och arkiwäsen, vilkas bortförande ur landet skulle innebära enväsentlig förlust för kulturbeståndet, införs i ett register över nationelltvärdefulla kulturföremål. En sådan registrering innebär förbud attexportera föremålet utan tiUstånd, Det är också viktigt, herr talman, att lagstiftningen, omman skall slå vakt om det nationella kulturarvet, inte utformas så att denmotverkar hemtagning av unika svenska kulturföremål från utlandet. Om den gördet är regleringen till mer skada än nytta. Ett sätt som därför borde övervägasoch som också kammarrätten har fört fram är någon form av lösenskyldighet fördet allmänna, om utförsel vägras och ägaren önskar att föremålet skall lösasin. Ett annat alternativ som vi har fört fram i vår motion ären förköpsrätt för staten, dvs, rätt för staten att träda in i köparens ställevid försäljning till utiandet av omistliga föremål. Motsvarande systemtillämpas i , och erfarenheterna därifrån uppges från alla håll varamycket goda. Utskottet har också här instämt" i vår motion och framhållitatt möjligheten och lämpligheten av att införa någon form av statligförköpsrätt bör övervägas. Slutiigen vill jag, herr talman, än en gång uttryckaförhoppningen att det nya förslag som skall arbetas fram, om kammaren bifallerutskottets hemställan, så långt möjligt inriktas på att endast omfatta sådanaföremål som verkligen kan antas vara av stor betydelse för det nationellakulturarvet och att museerna på så sättfår mer tid över för att ordna utställningar, kurser, rådgivning och annanutåtriktad verksamhet, som verkligen ökar kunskaperna om och intresset försåväl torpens och bondstugornas bohag som andra delar av vårt kulturarv. Meddet, herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan. AnL139 () replik; Man behöver inte läsa eller lyssna mellan raderna i den moderatapartimotionen eller i förste vice talmannens anförande för attsammanfattningsvis kunna konstatera att det finns väldigt många om och men,innan man kan tänka sig en moderat anslutning till en lag som verkUgen görallvar av det bevarandemål som ligger i den svenska kulturpolitik som jagtrodde att vi var ense om i denna församling. Ordenär visserligen desamma, och upprepade dem isitt anförande, nämligen att det gäller svenska kulturföremål som är, för attanvända lagförslagets ord, "av stor betydelse för det nafionellakulturarvet". Det allvarliga är emellertid att det konkreta svar jag fickpå min fråga beträffande värdegränsen innebär, att de åtgärder som moderaternaär beredda att godkänna syftar fill att rädda exklusiva ting avhögreståndska-raktär. Jaghar indirekt fått det beskedet att man har lämnat partiståndpunkten ,som gällde ett generellt exportförbud. Jag har också fått det beskedet att manleker med tanken på en förköpsrätt, som egentligen inte har direkt betydelseför det syfte som lagförslaget är ute för att uppnå. Jag skulle gärna, innan en socialdemokratisk talare kommer upp italarstolen, vilja upprepa min fråga: Vad vill man från socialdemokratiskthåll? Vill man där, vilket antyddes i utskottsbehandlingen, leka med envärdegräns som är ungefär densamma som har i sin motion , somnu behandlats i kulturutskottet. Lagförslagom utförsel av vissa äldre kulturföremål AnL140 Förste vice talmannen () replik; Jag tror inte att behöver lyssna mellan några rader. Vårmålsättning är ganska klar; Vi vill ha bästa möjliga effekt när det gäller attslå vakt om vårt kulturarv med minsta möjliga krångel, BertilHanssons argumentation borde i själva verket riktas mot propositionen. Detstår ju mycket klart i propositionen att "tillstånd till utförsel skallges om föremålet inte är av stor betydelse för det nationellakulturarvet". Skillnadenmellan propositionen och vår motion är att vårt förslag skulle ge museernabättre tid att ägna sig åt aktiv utåtriktad verksamhet också i fråga om detenkla bohaget, redskap och annat. Påståendetatt jag bara skulle bry mig om högreståndskultur må upprepa hurmånga gånger som helst, men det är inte riktigt. Däremot vågar jag alltsåframhålla, att om propositionen skulle gå igenom, och den kontroUapparat kommatill som behövs för att de bestämmelserna Lagförslag om utförsel av vissa äldre kulturföremål skallkunna efterlevas, skulle museerna avhändas mycket av de resurser som justskulle kunna komma de enklare delarna av kulturarvet till godo, AnL 141 () replik; Jag finner det omöjligt att som mansätter värdegränsen vid , eller högre kunna hävda att man genom enbestämmelse av den arten skyddar något annat än de exklusiva tingen. Det skulle roa mig mycket att veta hur det administrativaarbete ser ut som gör allvar av moderatmotionens tydligen på allvar framfördaförslag att man skall införa ett register över nationellt värdefullakulturföremål och att ett upptagande i ett sådant register skallinnebära förbud mot att exportera föremålet utan tillstånd. Det förslaget harallvarligt övervägts i , och man har som väl är avvisat det,med tanke på just det administrativa krångel som det skulle medföra och sommoderatmotionen varnar för i andra sammanhang. AnL 142 Förste vice talmannen () replik: Jag får väl än en gång upprepa att BertilHanssons indignation kanske snarare borde riktas mot propositionen än mot betänkandet.Det sägs i propositionen klart att man skall inrikta sig på föremål som kanvara av stor betydelse för kulturarvet, i första hand underrepresenteradekategorier av föremål, unika föremål och föremål som är typiska för enförsvinnande föremålskategori. Våra museer är normalt mycket välförsedda. Som jag förutnämnde kan de tyvärr inte alltid förvara alla de möbler och andra kulturföremålde har på ett sådant sätt att de verkligen bevaras för framtiden. Det ärallvarUgt nog. Vad det gäller att få oss alla att förstå är också attmånga föremål måste bli halvgamla, innan de blir tillräckligt gamla för att haett kulturvärde och att vi just under den tiden skall se till att de inteförstörs, förfars, bränns upp, etc. Vi har försökt att på bästa sätt leva upp till denbevarandeambition som propositionen har och som vi ställer oss bakom. Jag ärstolt över att tilltror mig att kunna arbeta fram ett färdigt förslag till hur ett lagförslagskall se ut. vet vi att man hålht på med den här saken ibåde och . Vi har från vårt håll fört fram många olika alternativ,och några av de alternativen har också understötts av riksantikvarien ochNationalmuseum.