prot · G509134 · 1981-12-31 00:00:00 — Huruvida detta är ett steg framåt eller tillbaka kan mandäremot diskutera. har i likhet med ärkebiskopen deklareratatt kyrkan får större frihet, och då hänvisar man till de interna frågor somkyrkomötet har att handlägga självt. vet vi nogsamt att de frågorna aldrig har varitkontroversiella, vare sig i eller i regeringen. Jag kan inte erinramig att man från det hållet under historisk fid har lagt sig i vilka psalmer vihar i psalmboken eller vad som gäller handböckerna i övrigt, gudstjänstordningenetc. Däremot måste konstateras att man i och med att kyrkomötet inte deltar ilagsfiftningen här har förlorat en möjlighet att påverka utvecklingen. Rättnaturligt kan många av oss uppleva den aktuella reformen som en starkarebindning till staten. Nåväl, jag står bakom denna kompromiss och hoppas att dethär skall kalmera kyrkan till att börja syssla med det som kyrkan är till för -inte strid utan frid. På ett par punkter skulle man önska sig lösningar. En avde vikfigaste frågorna som kyrkomötet har att hantera är lärofrågan. Det ärinte bara en relikt från ett gammalt ståndssamhälle att biskoparna varsjälvskrivna , utan det var för att slå vakt om den renaevangeliska läran. kan man tycka att det är betänkligt att gemene man ikyrkomötet skall votera om den obefläckade avlelsen eller treenigheten. När nubiskoparna har kommit utanför kyrkomötet så till vida att de inte kan rösta,skulle man kunna tänka sig att här var en läroinstans, att biskoparna skulle haansvaret för den rena evangeliska läran och att de skulle tolka vad kyrkanslära är i en viss fråga. Det skulle ge kyrkan mycket större trygghet. Det måvara en biskops uppgift att rannsaka skrifterna och sig själv därvidlag. Den andra frågan som jag hoppas skall få sin lösning iframtiden gäller sättet att utse ärkebiskopen, som ju kommer att varaordförande i kyrkans centrala styrelse. Rimligtvis bör ärkebiskopen utses av enstörre valmenighet än den som finns i , och plusdomkapiden och fakulteterna. Det bör inbegripas i den målsättning somkommunministern har uttalat - han vill ge kyrkan en mera demokratiskuppbyggnad. Till slut, fru talman, vill jag bara betyga att också jagär tacksam för att vi har kommit till en sådan här consensus. Formerna för den kyrkliga lagstiftningen m. m. 41 () replik: Trots slutord vill jag göra enkommentar fill hans anförande. När det gäller biskoparna och läran har jag en gångföreslagit att det skulle finnas en särskild läronämnd. Men andra har varitbetänksamma i fråga om en sådan ordning. Även jag får böja mig förkompromisser. I den aktuella kompromissen ingick att någon läronämnd inteskulle finnas. Men biskoparnas möjlighet att påverka i lärofrågor är ändåstor. De kommer att vara skyldiga att närvara vid kyrkomötet. De har enoinskränkt yttranderätt. Jag skulle vilja se det kyrkomöte .som vidtogförändringar i läran på centrala punkter, mot biskoparna! Om var och en av biskoparna står upp och håller ett långtanförande och gör tillrättalägganden, bör de väl ändå kunna påverka övriga. Mendet är också inskrivet i bestämmelserna att man kan få enminoritetsbordläggning på det sättet att en minoritet kan tvinga fram attlärofrågan kan avgöras först efter ett val till kyrkomötet. Det finns alltsåinskrivet garanfier mot förhastade beslut när det gäller den luthersk-evangeliskaläran. Vad sedan gäller frågan om hur ärkebiskop skall väljas, såär det en fråga som ännu inte har diskuterats. För min del skall jag gärnaanteckna de synpunkter som förde fram. 42 () repHk: Jag uppskattar att har dettaförtroende för biskoparna och deras talekonst. Vi får väl hoppas att detstämmer, men några garanfier har vi ju inte för att de lyckas vinna 251ledarnöter för sin mening. Det kan kanske låta förfärligtkonservativt, men jag menar nog att biskoparna har det ansvaret för kyrkanslära, att de i dessa stycken skulle vara kyrkans röst och att detta skulle varautan appell. Det skulle ge vår kyrka den stadga som behövs. mycket väl att som det nu är finns det en hel mängd småpåvar, som var ochen driver sin mening. Det får vara någon ordning i kyrkan också. 43HILDING () repUk: och jag brukar finna varandraåtminstone fill en del i sådana här debatter. Därför kan jag även denna gångbörja med att instämma i det sista som anförde i sin repUk,nämligen att det 3 protokoll 1981/82:134-137 Formerna för den kyrkliga lagstiftningen m. m. bör varanågon ordning i kyrkan. Det får vi väl hoppas att det också skall förbli. Det avgörande är inte om biskoparna har rösträtt eller ej.De kan ju även bh nedröstade. Blir det verkligt stora strider, blir det nog pådet sättet att biskop står mot biskop - att de har olika tolkningar och olikauppfattningar. Så blir det då lekmännen som avgör frågan, och det är välriktigt i en demokratisk församling. Biskoparna skall väl inte ha densärställningen, att de ensamma bestämmer läran, utan de bör kunna argumenteraför sina uppfattningar. Och så får kyrkomötesdelegaterna avgöra frågan, sedande lyssnat på deras synpunkter. Låt mig konstatera - liksom tidigare talare idenna debatt - att det är mycket glädjande att de reformer som nuskall ta ställning till förefaller kunna beslutas i bred politisk enighet. Låtmig tillägga att det har varit med stor glädje jag kunnat konstatera deuppriktiga ansträngningar som har gjorts från alla håll för att kunna nå framtill de förslag som behandlas. har det pågått ett omfattandeutredningsarbete om relationerna mellan staten och . Detlångvariga utredningsarbetet har inneburit att angelägna reformer på detkyrkliga området inte har kunnat genomföras. Genom den proposifion som lagtsfram öppnas möjligheter att komma ur det tidigare låsta läget och ge kyrkanbättre förutsättningar att kunna bedriva sitt viktiga arbete i dagens samhälle. Grundlagsförslaget, som är föremål för beslut, skallses i samband med övriga reformer. Hela det arbete som föregått de framlagdaförslagen har utgått från att det nuvarande inbördes förhållandet mellan statoch kyrka inte förändras, men att det inom den ram som föreslås går attgenomföra nya och förbättrade verksamhetsformer. De förslag som regeringen nu lagt fram ändrar interelationerna. Det framgår av förslagen att kyrkomötet också framgent kommer attmedverka i lagstiftningen rörande frågor om medlemskap i . Den föreslagna ordningen innebär också att skallgöra sina ställningstaganden efter att ha hört kyrkomötet. Det reformerade kyrkomötet kommer att få betydandebefogenheter på det inomkyrkliga området. Det faktum att kyrkomötet i framtidenskall besluta om lära och böcker, om sakrament, gudstjänster och övrigahandlingar, om kollekter, om evangelisation, mission, utlandsarbete och diakoniinnebär att kyrkan själv kan leda utvecklingen av kyrkligt arbete ochförsamlingsliv. Genom inrättande av en kyrklig centralstyrelse får kyrkanockså ett sammanhållet och representativt organ, som kan leda och utvecklaverksamheten. De nu föreslagna grundlagsändringarna är, tillsammans meddet förslag till reformerat kyrkomöte som också förelagts och som nuär under behandling i kyrkomötet, ett sammanhållet system för att ge en modern organisation, som kan leda och utvecklaverksamheten. Det kommer att vara till gagn för det kyrkliga arbetet ivårt land att vi får en modern och vital organisation, som är demokratisktuppbyggd. Genom det beslut som nu står i begrepp att fattaläggs en god grund för en positiv framtidsutveckling. Det är angeläget att allaberörda förmår ta till vara den breda uppslutning som finns kring den tänktareformen. Anslag till invandring m. m. Överläggningen var härmed avslutad. 1 och 2 Utskottets hemställanbifölls. Utskottets hemställan bifölls med 279 röster mot 17 förmotion 2453 av m. fl. 11 § Anslag till invandring m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 1981/82:22om anslag fill invandring m, m, (prop, 1981/82:100). 45LAHJA EXNER (s): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 22behandlas flera socialdemokrafiska motionsyrkanden. Dessa har vunnit stöd iutskottet. Detta noterar vi naturligtvis med tillfredsställelse och hoppas attde berörda frågorna med dagens beslut förs ett steg i rätt riktning. Den stora gruppen invandrare och deras barn utgör enbetydelsefull tillgång för det svenska samhället. De har utfört sinaarbetsuppgifter och bidragit till våra industriella framgångar under årenslopp, deras arbete har försett oss med exportprodukter som har gett ossmöjlighet att köpa varor och produkter som vi inte har själva. Invandrarefinner vi också ofta i service-och vårdyrken. Jag är övertygad om att en stordel av våra kommunikafioner, matställen, vården av sjuka och gamla och mycketannat skulle ha svårt att fungera utan våra invandrare och deras ättlingar. Men flera arbetsvilliga händer är inte det enda sominvandrarna har gett oss. Jag vill ställa frågan: Vad har invandrarna betyttför vitaliseringen av vår kultur, våra matvanor, vår idrott, vårt föreningslivoch vår politiska debatt? Handen på hjärtat! De har säkert gett oss mycket meraän vad vi anar. Vi har genom invandrarna möjligheter att här hemma finnakunskap och förståelse i frågor som är av stor betydelse i det internationellaarbetet. Vi i lever fortfarande i relativt välstånd, sombottnar mer i tur än skickhghet. Vi har ju bl. a. blivit förskonade från krigoch större naturkatastrofer. Vi har möjlighet och skyldighet att taemot människor som tvingats lämna sina hemländer på grund av krig, polidskeller annan Anslag till invandring m. m. Vi har lätt att ge en slant till människorsom har drabbats av naturkatastrofer o. d. Det är i grund och botten sammasorts solidaritet som behövs när några hundra eller några tusen behöver en ny -och som de hoppas fillfällig- hemort. Våra attityder och vårt praktiskahandlande när det gäller de skyddssökande är helt avgörande för hur dessamänniskor med bibehållen mänsklig värdighet kan finna sin plats som samhällsmedborgarei vårt land och kanske återvända oskadda till sina hemländer. De spontaninvandrande som söker skydd och asyl i vårt landtvingas alldeles för ofta genomgå en smärtsam upplevelse med årslång ovisshet,sysslolöshet och risk för psykiska skador. hartill uppgift att lägga fram förslag till åtgärder som syftar till ensmidigare och snabbare handläggning av asyl- och tillståndsärenden. Det faktumatt invandrarpolitiska kommittén inte kunde finna den i tilläggsdirektivenföreslagna besvärsnämnden som en framkomlig väg, får inte tolkas som oviljaeller uppgivenhet från socialdemokraterna i kommittén. Handläggningsinstansenför besvärsfrågorna utgör endast en del av ett frågekomplex, och en helhetslösningtar naturligtvis att arbeta fram, men behöver intenödvändigtvis innebära någon större fidsförskjutning. I avvaktan på kommitténs kommande förslag har vi ocksåansett att åtgärder måste vidtas, så att flaskhalsarna försvinner påarbetsmarknadsdepartementet och på invandrarverket. Därför har visocialdemokrater föreslagit ett ökat antal handläggartjänster påinvandrarverkets tillståndsbyrå. Vi noterar att regeringen därefter harfillgodosett vårt krav och invandrarverkets yrkande på denna punkt. Det är våruppfattning att inga ansträngningar får sparas när det gäller att bringa nedväntetiderna i fillståndsärenden. Det är en investering i humanitet somdessutom ger samhällsekonomiskt positiva effekter. Förkortning av väntetidernaär en grundförutsättning för lika behandling av asylärenden, när väntetideninte blir den avgörande faktorn. Ett annat yrkande i vår motion gäller karfiäggning ochmeritvärdering av kunskaper i invandrarspråk hos myndigheter och institutioner.Behovet av tvåspråkig personal har funnits . har antalettvåspråkiga ökat i landet. Det är viktigt att samhällets insatser påutbildningsområdet effekfiviseras och samordnas med behoven. Men målet måsteockså vara att de språkhga resurserna kanaliseras eftekfivt, så att tillgångoch efterfrågan sammanfaller och invandrarnas behov av trygg språkligkommunikation tillgodoses. Detta arbete är förvisso mödosamt, men dessbetydelse har klarnat för allt större grupper av människor. Grundläggande förhur vi lyckas i detta arbete är naturligtvis att utvecklingen sker underinflytande av samthga berörda parter. Låt mig med dessa ord yrka bifall tillutskottets hemställan. 46 (vpk): I mitt anförande kommer jag att behandlavpk-motionerna 1981/82:684, 650 och 1070. Delar av mofion 684 har behandlatstidigare. Där beskrev vi utförligt den svåra situation som invandrarungdomarnabefinner sig i. Till den tidigare argumentafionen kan följande läggas. I en artikel i om invandrarbarnensmedicinska och sociala problem efter ankomsten fill sägs: "Det finns anledning att inom barnhälsovården ochsocialvården uppmärksamma invandrarbarnens medicinska och sociala situationunder deras vistelse i , I den översiktsplan för kommunala insatser förinvandrarungdom i som har utarbetats inom konstaterar man följande: Det finns i i dagstora och växande grupper av invandrarungdomar av ohka nationaliteter.Oroväckande många av dem - man vet inte hur många - lever på ett eller annatsätt i utkanten av samhället eller i farozonen att hamna i social misär. Densociala verksamheten inom socialförvaltningen saknar direktinvand-rarinriktning. Tvåspråkig personal förekommer i undantagsfall och ärslumpmässigt placerad. Det är svårt att skilja ut invandrarungdomar i ohkaverksamheter på grund av avsaknad av eller bristfällig stafisfik. De finskaungdomarna förefaller lättast att urskilja och gruppen utslagna bland demtenderar att öka. Det finns anledning att fundera över hur det kommer att se uti kommunen och vilka invandrargrupper som då kommer att befinna sigi samma svåra situation som de finska ungdomarna befinner sig i . a. med tanke på de svårigheter som invandrarungdomarna har när det gälleratt ta del av samhällets utbildningsutbud samt därmed sammanhängandesvårigheter att få ett meningsfullt arbete. De kulturkollisioner som mångainvandrarungdomar drabbas av gör inte deras situation lättare och rasistiskasättningar i vårt samhälle växer." Vårt parti har i en följd av år genom konkretakrav och modoner uppmärksammat invandrarungdomarnas situafion. Senast förraåret har avslagit vår motion om invandrarungdomen, med motiveringenatt regeringen övervägde att vidta åtgärder. Av innehållet i årets budgetpropositionatt döma har övervägandet inte lett till några som helst konkreta förslag somförbättrar invandrarungdomarnas ställning. Vårt parti anser att det krävs ett sammansattåtgärdsprogram för att stötta de arbetslösa invandrarungdomar som är ellerhåller på att bh utslagna. Till en del kan detta bestå av åtgärder ochförstärkningar på arbetsmarknadsutbildningens område, på arbetsförmedlingar,på skolans, utbildningens och fritidens områden. Men detta är inte nog. Detfordras framför allt ett intensivt arbete för att över huvud taget få kontaktmed dessa ungdomar. Vpk föreslår att resurser skall ställas till kommunernasförfogande för ett socialt stödprojekt för invandrarungdom. Detta börorganiseras så att invandrare anställs för att arbeta inom sin egen nafions-och språkgrupp. Vi tror att detta är en förutsättning för att man skall kunnakomma förbi barriärer av främlingskap och språksvårigheter. Det kan dessutomvara en utgångspunkt för att skapa förutsättningar att bygga upp en nationell Anslag till invandring m. m. Anslag till invandring m. m. idenfitet hos invandrarungdomarna. Arbetet måstesjälvfallet bygga på uppsökande verksamhet, men bör ges en fast bas i form avlokalutrymmen i invandrartäta bostadsområden. Stor frihet måste lämnas när detgäller verksamhetens konkreta utformning för att verksamheten skall kunnaanpassas fill skilda förhållanden. De invandrare som skall arbeta medverksamheten måste ges en grundlig utbildning för att finna sig väl till rättabland svenska institutioner, inom sociala och andra vårdområden, inomutbildningssystemet och arbetsmarknadsväsendet. Detta är nödvändigt för attinvandrarungdomarna skall få det konkreta stöd de behöver i olika situationer. Invandrarorganisationerna har en avgörande betydelse i denverksamheten. Det är vikfigt att de personer som skall arbeta åtnjuter ettstort förtroende inom den egna nationsgruppen och att verksamheten bedrivs inära och kontinuerligt samarbete med invandrarorganisationerna. Därför måstelokala invandrarorganisationer ges ett avgörande inflytande överanställningsfrågan. Invandrar- och minoritetsorganisationernautgör en allt viktigare del av folkrörelserna i . Förutom att defungerar som intresseorganisationer för invandrares och minoriteters strävanatt bibehålla och utveckla den egna kulturen och det egna språket i det svenskasamhället, har de en särskilt viktig funktion för kvinnorna, barnen ochungdomen. I föreningarna träffas man, pratar om de problem man har,man hjälps åt och framför allt känner man sig som hemma. Här träffas manfamiljevis och umgås över alla åldersgränser. Många föreningar harteatergrupper, dansgrupper, körer etc, där alla medverkar och får del av sittkulturarv och av den kulturella utvecklingen från hemlandet. Förutom kulturella aktiviteter harinvandrarorganisationerna stor betydelse som informationsförmedlare och som enviktig förbindelselänk mellan invandrarna och det svenska samhället. I detavseendet skiljer sig invand-rarorganisationernas verksamhet mycket starkt frånverksamhet som bedrivs i det tradifionella svenska föreningslivet, medspecialisering på vissa ämnesområden. Invandrarorganisafionerna är intresseorganisationer förhela familjen, men en huvuduppgift för samfiiga är att arbeta med ungdom. Dekan därigenom göra mycket för att förebygga sociala problem. Vårt parti delar invandrarverkets bedömning att deinvandrar- och minoritetspoUtiska mål som fastställde endastkan förverkligas genom att invandrarnas egna organisationer får-bättre möjligheteratt arbeta och genom att svenska organisafioner sfimuleras att mer aktivtengagera sig i invandrarfrågorna. /76 erhåller invandrarorganisationer som ärriksförbund verksamhetsbidrag från invandrarverket. Från dess t. o. m. 1979/80erhöll en ökning av anslaget. Därefter har organisationerna fått sänktareala bidrag. Detta är en utveckling som, om den tillåts fortsätta, riskeraratt rasera den verksamhet som vissa organisationer byggt upp. har invandrarorganisationerna fått kompensafion för av inflationen och därmedi praktiken nedskärningar av redan otillräckliga bidrag. ställer det svenska byråkratiska maskinerietallt större krav den invandrarorganisationerna, som förväntasdelta aktivt i olika arbets- eller referensgrupperoch i olika statliga eller kommunala utredningar och det Anslag till invandring m. m. medobefindiga eller minimala kansliresurser. Här uppenbarar sig en påtaglig riskatt invandrarorganisationerna omvandlas fill enbart administrativa enheter medhuvudsaklig funktion att med svårighet bära sin egen administrationstyngd. Detsom är helt klart är att organisafionerna inte kan motsvara samhälletsförväntningar med det nuvarande statsstödet. I årets budgetproposition föreslår regeringen att anslagetför bidrag fill avgränsade projekt skall minskas med . Vårt partianser att det anslaget i stället bör ökas kraffigt, för att något så närmotsvara det behov som antalet ansökningar vittnar om. Här bör vi erinra om attunder föregående budgetår inkom till ca 334 ansökningar på sammanlagt drygt19 milj. kr. Vårt parti delar och invandrarverketsuppfattning om att tidningen delvis arbetar under andra förutsättningarän när fidningen startades. Den annorlunda sammansättningen av den nuvarandeinvandringen medför att de nykomna invandrarnas behov av grundläggandesamhällsinformation är mycket större än fidigare invandrargruppers.Invandrarna kommer allt oftare från länder och kulturer som mycket starktskiljer sig från det svenska samhället. Detta understryker också behovet av enökning av anslaget till informationsverksamhet för att öka svenskarnaskunskaper om invandring och invandrarna. Inte minst kommunernas och olikamyndigheters informations- och utbildningsarbete på det området behöver ökatstöd. När det gäller mofion 1070 så tog jag kontakti går med flera advokater som i stor utsträckning arbetar som offendigt biträdei utlänningsärenden och diskuterade utskottets utlåtanden med dem. Det framkom då att förhållandena inte på något sättförbättrats . Yrkanden om förskott beaktas endast i undantagsfallav och invandrarverket. Det är med beklagande jagmåste konstatera att felaktiga uppgifter lämnats till utskottet på denna punkt. Jag vill fråga statsrådet : Anser statsrådet attdet är rimligt att de offentliga biträdena skall behöva vänta ellermer på sina arvoden i dessa ärenden? Anser statsrådet att det är rimligt attbiträdena är skyldiga ätt betala in skatt och sociala avgifter till statsverketför arvoden som betalas ut först månader eller år senare? Skattskyldighetenuppstår nämligen kostnadsräkningen skickas. Genom denutomordentligt nonchalanta behandling ochinvandrarverket utsätter de offentliga biträdena för blir risken uppenbar attdetta viktiga rättsområde överges av kvalificerade jurister. Med detta yrkar jag bifall till samtliga vpk-mofioner. Anslagtill invandring m. m. Anf.47 (): Ett av de största invandrarpolitiska problemen är de långahandläggningstiderna i tillståndsärenden. Frågan har både humanitära ochekonomiska aspekter. Beslutenblir sannolikt mycket svårare att fatta när vederbörande har etablerat sig iden nya miljön, barnens skolgång har börjat etc. Det blir allt svårare försådana flykfingfamiljer och andra att acceptera ett negativt beslut. Enförkortad beslutsprocess är i första hand en humanitär fråga. Delånga handläggningstiderna är dyrbara för samhället. Ovisshet och sysslolöshetmedför stora påfrestningar för "vantarna", vilka då är hänvisade tillsocialhjälp och annan omsorg. Enligt det nya system som tillämpas ersätterstaten kommunerna för dylika kostnader . uppgickdessa kostnader för staten fill ca 70 milj. kr. Till detta kommer direktakostnader för samhället på en rad områden. a. mot denna bakgrund fillmötesgått krav i motioner från oss moderateroch från socialdemokraterna i utskottet på en uppräkning av anslaget tillinvandrarverket. Det kan inte komma i fråga att nu minska invandrarverketspersonalresurser, vilket föreslagits i budgetproposifionen. Det blir i så fallen missriktad besparing, eftersom de stora samhällsekonomiska besparingarnakan göras på det sociala området om väntetiderna förkortas. Sedanregeringen, som framgår av vår redovisning i betänkandet, numera ändrat sinbedömning av resursbehovet kan vi konstatera att utskottet enats om att göradessa förändringar i förhållande till budgetpropositionens förslag. Enviktig omständighet som jag tror bidragit till regeringens ändrade inställningär bakslaget på förslaget i tilläggsdirektiven, som påpekade,till invandrarpolitiska kommittén. Kommittén hade fått i uppdrag att prövamöjligheten att flytta flertalet ärenden från till ensärskild besvärsnämnd. Kommitténkom mycket snabbt till. den enhälhga slutsatsen, att en besvärsnämnd inteskulle kunna bli en lösning på problemet med de långa handläggningsfiderna. skulle, med den arbetsbelastning den kan beräknas få, medföra storapraktiska problem. Dessutom, anförde kommittén, leder förslaget till ökadeförvaltningskostnader - vilket strider mot regeringens egna direkfiv. Kommitténhar, vilket redovisas i en skrivelse till regeringen, övervägt enregional lösning, som bl. a. går ut på att få ett ökat samband mellanbeslutsfattare och utredare i invandringsärenden. Kommittén har vidare i ettremissvar över utlänningslagkommitténs slutbetänkande pekat på möjligheten attvidga rätten att fatta avlägsnandebeslut på formell grund beträffande personersom kommit utan uppehållstillstånd och som inte åberopar politiska eller andrasynnerliga skäl. Ensådan åtgärd, menar kommittén i sin skrivelse, skulle kunna bidra till attantalet besvär till regeringen minskar. , finns det skäl att överväga både denna och andraåtgärder som kan minska antalet besvär. I likhet med utskottet skall jag inte vidare gå in på defrågor som invandrarkommittén kommer att arbeta vidare med.