prot · G50987 · 1981-12-31 00:00:00 — Ireservation 5 tar vi upp begreppet saklig grund. Vi menar att den tillämpningsom begreppet saklig grund har fält ute på arbetsmarknaden i mänga stycken kanifrågasättas. Vi måste se till att vi vid tillämpningen får en mer nyanseradavvägning mellan arbetsgivarintressena resp. arbetstagarintressena än den somkom till stånd genom proposition, som ligger till grund för dennuvarande anställningsskyddslagen. Detta kan vi nå genom att omgående inledaett översynsarbete. Tillämpningen av begreppet saklig grund mäste vararationellt grundad, bäde frän de anställdas och från företagens utgångspunkt.Saklig grund mäste också kunna accepteras som saklig grund, inte bara avarbetstagarna, utan ocksä av arbetsgivarna. Ireservation 6 behandlas turordningsreglerna. Vi har beträffandedriftsinskränkningar en lagstiftning om turordningsregler, vilken inte fungerarsärskilt bra. Turordningsreglerna - strikt tillämpade enligt lagen -innebär attdet i de flesta fall är svårt, och ibland näst intill omöjligt, att efter enrationalisering eller krympning av ett företag skapa en bemanningssituationsom gör det möjligt för företaget att klara de lönsamhetskrav som är grundenför varje kommersiell verksamhet och som också är grunden för de anställda, somkan få arbete i det rekonstruerade företaget. Exemplen pä att lagen intefungerar bra är många. Ettav de mest uppmärksammade exemplen är utan tvivel affären med det . Den debatt som Aftonbladsaffären väckte i massmedia är pä mängasätt ett utmärkt exempel pä att lagen inte fungerar som den skall. Den är ettutmärkt exempel, därför att den fick sä stor uppmärksamhet. Det visar att allaföretag, oavsett ägare, mäste se till att den viktiga resurs som utbildning,specialistkunskap, yrkeskunskap och erfarenhet utgör för ett företag kanbevaras, om företaget skall ha nägon framtid. Detta viktiga krav klarar maninte, om man strikt tillämpar anställningsskyddslagens regler om turordning.Mot detta kan hävdas att det inom lagens ram finns etl kollektivavtalsbundetförhandhngsutrymme. Men detta har ju existerat under hela den tid som lagen hartillämpats. Hade det varit en förbättrande omständighet, hade inte kraven päförändringar inom detta område varit så starka som de är . fick stor uppmärksamhet i massmedia. Detta har utan tvivelvarit till stor fördel för möjligheterna att föra en mera nyanserad diskussionkring turordningsreglerna och problemen som de skapar. Men mer beklagligt är attdet finns hundratals andra fall, som vi inte har tagit del av i massmedia -åtminstone inte i den form som skriverierna kring Aftonbladsaffären hade. Detfinns många exempel pä företag, som hade kunnat undvika de omfattande problemsom turordningsreglerna orsakade. Det finns företag, som hade kunnat varai verksamhet och inte hade behövt läggas ned, om det varit möjligt att snabbareoch mer följsamt klara de inskränkningar som var nödvändiga. Det är för dessa"anonyma företag" som drabbas av problemen och de människor somjobbar i andra företag som kan komma att drabbas absolut nödvändigt att haturordningsregler som är tillämpningsbara bäde när det gär bra för näringslivetoch för detta land men ocksä när det inte går så bra. Det gagnar landet, deanställda och företagen. I den allmänna debatten kring frågor som har med arbetsmarknad,arbetsmarknadens parter och relationer till dessa att göra talas detofta om vikten av att de beslut som fattar, som berör arbetsmarknadensparter, är väl förankrade hos båda parter. Man hävdar ofta att beslut som inteär väl förankrade hos båda parterna har svårt att fungera när de skalltillämpas i praktiken. Anställningsskyddslagen har varit omdebatterad från denförsta dagen efter riksdagsbeslutet och när den Man kan frägasig varför. Jag tror att en viktig förklaring är, att anställningsskyddslageninte var tillräckligt väl förankrad hos båda parter, när den kom. Den var välförankrad på arbetstagarsidan, men inte på arbetsgivarsidan. Dettavisar utan tvivel vilken viktig roll vi politiker och riksdag har närvi skall hantera den här typen av frågor, om vi över huvud taget skall hanteradem. Om vi ger oss in på dessa områden måste vi klara en balansakt som ärmycket svår. Vi måste se till att vi i våra beslut klarar av att balansera deolika intressen som finns representerade på arbetsmarknaden, och vi måste setill att vi klarar av att göra det inte som företrädare för arbetsmarknadensparter i den här kammaren, utan som företrädare för svenska folket. Det skulledå vara en fördel om vi alla - jag skall vara snäll och säga vi -emellanåtlyfter oss själva i håret och försöker att höja oss något över den debatt ochde diskussioner som försiggår emellan arbetsmarknadens parter. riksdagfär inte bli ett forum för företrädare för arbetstagar-ocharbetsgivarintressen. riksdag skall vara ett forum för företrädareför svenska folket. Vi får inte fatta beslut enbart i den ena partens intresse,oavsett vilken part det är. Om vi gör det, fru talman, får vi problem. Vi fårproblem inte bara i det här huset, utan i första hand ute i samhället, ute iarbetslivet. Det visar debatten kring lagen om anställningsskydd. Den var intetillräckligt väl förankrad. Enligtvår uppfattning, fru talman, finns det ett rationellt sätt att se till attförändringar på arbetsmarknaden blir förankrade och accepterade av bäggeparter, och det är att lata dessa parter förhandla fram förändringarna i entakt och på ett sätt som ger en syntes av parternas olika intressen och avverklighetens krav. Jag vill med det sagda yrka bifall till de moderata reservationerna 3,4, 5 och 6. 103 (): Anställningsskyddet är ett mycket viktigt inslag i den svenskaarbetsrätten. Beslut om den lag som garanterar anställningsskyddet har fattatsav den här med en ganska bred enighet. Självfalletär anställningsskyddet och anställningstryggheten någonting som vi mäste slåvakt om också . De förslag till förändringar som vi har att taställning till innebär inte att detta grundläggande anställningsskydd på någotsätt träds för när. Det kvarstår i samma omfattning som . Däremotär det helt klart att man måste lära av erfarenheten också när det gäller denhär typen av frågor. Vi måste se pä det praktiska utfallet, och vi måste varaberedda att anpassa lagstiftningen efter de problem som finns. Vi kankonstalera att anslällningsskyddslagen, sådan som den nu ser ut, har skapatvissa svårigheter för nytillträdande pä arbetsmarknaden. Det är i och för sigingenting konstigt, för anställningsskyddslagen har ju varit till för attgarantera sysselsättningen för dem som redan finns på arbetsmarknaden, för demsom redan har jobb. Då är det naturligtvis lätt hänt att de som står uianför drabbas avsvårigheter. Därför är det bra att vi nu gör modifikationer ianställningsskyddslagen, sä alt vi kan lösa de problemen eller åtminstone göradem mindre. Deviktiga förändringarna är - vilket har nämnts under dagens lopp -att man öppnar dels en generell möjlighet till provanställning, dels enmöjlighet till tillfällig anställning vid arbetstoppar. Egentligen tycker jag,fru talman, alt den ganska våldsamma debatt som har uppstått kring del härförslaget är en storm i ett vattenglas. Alla var ju en gäng eniga om att manskulle ta med en rätt till provanställning i lagen. Även de fackligaorganisationerna ställde upp på detta. F. n. finns avtal som skaparmöjligheter till provanställningar på av arbetsmarknaden. Det rörsig alltså om en egentligen allmänt godtagen princip. Jag har bland de mångasocialdemokratiska debattörer som jag lyssnat på inte hört att någon rikligtlyckats förklara varför den allmänt godtagna principen om rätt tillprovanställning liksom till tillfällig anställning vid arbetstoppar plötsligtblir helt förkastlig, ett hot mot anställningstryggheten, något som kommer attdrabba medlemmar i osv., om den införs i lagen. Verklighetenär ju den att de förändringar som föresläs inte hotar eller försämraranställningstryggheten för någon enda människa som har ett jobb. Däremotmöjliggör de för en del människor som står utanför arbetslivet att få enbättre chans till en anställning.. Framförallt är reformen viktig för de allra minsta företagen. Jag tänker påensamföretagare som får en tillfällig arbetstopp och som dä skulle behövahjälp. kan vederbörande inte anställa en person med mindre än att haneller hon plötsligt förklarar sig beredd att gå in i Svenska arbetsgivareföreningeneller på annat sätt skaffar sig ett kollektivavtal för att fä enavtalsreglering om provanställning. Det är väl - låt mig säga så - bara mänskligtatt en ensamföretagare, som kanske inte räknar med att pä sikt kunna ha nägraanställda utan som vill täcka ett bara tillfälligt behov, drar sig för en sådanomgång för att få någon som hjälper honom eller henne under loppet av någramånader. Ochså blir det ingenting av - nyanställningen kommer aldrig till stånd. Den ungamänniska som hade kunnat fä jobbet erhåller aldrig denchansen, på grund av en egentligen ganska byråkratisk regel. Vem har glädje avdet? Vem fär en större anställningstrygghet därför att en ung människa i dettafall gick miste om litet arbetserfarenhet ? Detkan också vara fråga om en ensamföretagare som kanske vill utvidga sinverksamhet men som är litet osäker i den nya situationen som arbetsgivare ochvill pröva sig fram genom att försöksvis engagera nägon person som han ellerhon känner till. Vem fär sin anställningstrygghet försämrad, om man öppnar enmöjlighet för denna ensamföretagare - det mä vara en lantbrukare, enbilreparatör eller en hantverkare av något slag - att anställa en person påprov, utan att företagaren först har gått in i Svenska arbetsgivareföreningenoch utan att först ha gätt in under ett kollektivavtal? Nej,jag mäste säga att det socialdemokratiska kategoriska avstyrkandet är onödigt.Det ar ett spel för gallerierna. Det är inte i någon människas intresse som mangär fram på detta sätt, och de brösttoner som förekommer i debatten är särskiltorimliga när det gäller att lagfästa en praktiskt taget allmänt accepteradregel pä en liten sektor av arbetsmarknaden i syfte att öppna litet störremöjligheter att anställa människor på prov eller under arbetstoppar. Dettatycks ha blivit en symbolfråga i stil med den eviga debattfrågan om200-kronorsregeln beträffande skadestånd i arbetstvister. Det gäller en regelsom bara har ett symbolvärde men som saknar egentlig praktisk betydelse. Jagtycker att det här är en ovanligt misslyckad fräga att bygga upp något slagsklasskampsdebatt på. Lagförslagetinnebär, som regeringen har lagt fram det och som utskottsmajoriteten medsmärre justeringar har ställt sig bakom det, ett vaktsläende kring dengrundläggande anställningstryggheten, med vissa anpassningar som gör att en delolägenheter med den nuvarande utformningen av lagstiftningen kan undanröjas. Däremotmåste jag tyvärr säga att de moderata reservationerna innehåller tendenser tillallvarliga urholkningar av denna anställningstrygghet, och det tycker jag ärbekymmersamt. Dit hör t. ex. att man går emot den tidsregel som gäller föranställning vid arbetstoppar och som alltså innebär att man får tillfälligtanställa en person . Dennabegränsning vill ta bort. De godtar en sexmånadersre-gel. Men istort sett dagen efter anställandet kan man göra en ny tillfällig anställningför . Genomatt ta bort den tidsmässiga begränsningen öppnar man slussarna för mycketomfattande användning av anställning för tillfälliga arbetstoppar. Därmed ärrisken väldigt stor att denna möjlighet kommer att användas pä ett helt annatsätt och för helt andra syften än vad som avsetts frän början. Tyvärr innebärden moderata reservationen att i praktiken en möjlighet öppnas alt kringgåtrygghetslagarna. Det är naturligtvis någonting som vi för vår del inte kanmedverka till. Därför avvisar vi också förslag. Enannan moderat reservation innebär ytterligare ett allvarligt oroväckandeförslag - nästan ett undanröjande av turordningsreglerna. Man vill alltså attarbetsgivaren, om han finner särskilda skäl, skall kunna förbigåturordningsreglerna. Det finns ingenting i den moderata reservationen sombegränsar arbetsgivarens rätt att själv bedöma när det finns sådana skäl ellerinte. Om jag läser reservationen rätt är det alltså i praktiken beroende päarbetsgivarens eget godtycke om han eller hon skall tillämpa turordningsregelneller inte. Därmed har vi i praktiken ingen turordningsrätt. Jaghar i och för sig all förståelse för de praktiska problem som man har åberopatfrän moderat håll. Men om man vill bibehålla grundtanken med turordningsreglerkan man inte släppa loss på dét sätt som föreslår, utan då måsteman gä fram förhandlingsvägen, såsom nu gäller. Det finns faktiskt ocksämångfaldiga exempel på att man har kunnat lösa dessa turordningsfrågor genomförhandlingar. Det ligger ju ocksä i fackets intresse att inte ett företag ikris skall stå på näsan. Det är lika mycket, skulle jag vilja tro, i facketsintresse som det är i ägarpartens intresse att lösa dessa problem på ett sådantsätt att företaget kan fortsätta. Dessareservationer är, som jag ser det, de allvarligaste av de moderatareservationerna, för de riktar grundskott mot vitala delar av anställningstryggheten.Men det finns också en del andra underligheter, t. ex. den moderatareservationen när det gäller ikraftträdandet. Man skall alltså undanröja redanbefintliga avtal. Jag tror att detta är någonting som vi måste hantera medväldigt stor försiktighet. Det är viktigt att visar respekt föringångna avtal. De löper ut , och sedan fär man förhandla utifrånden nya situationen. Man har också möjlighet att ta upp förhandlingar ochdiskussioner under löpande avtalsperiod, om parterna är ense om det. Jämförelsenmed medbestämmandelagen tycker jag inte är särskilt vettig. Medbestämmandelageninnebar ju att man införde ett helt nytt system för relationerna mellanarbetsmarknadens parter. Det gjorde naturligtvis att det var praktiskt tagetomöjligt att ha både medbestämmandelagen och de gamla avtal som gälldeföretagsnämnder osv. Därför var det nödvändigt att läta lagen ta över. Men denlagstiftning det här är fråga om innebär inte något nytt system, utan deninnebär en lagfästning av ett system som redan finns på arbetsmarknaden. Då harman ingen anledning att lagstiftningsmässigt undanröja träffade avtal. Närdet gäller förslaget att man nu skulle stifta lag om att ungdomar som genomgårutbildning ute på företagen inte skall räknas som anställda, så tycker jag baraatt det är litet onödigt klåfingrigt. Initiafivet till att undanröja det härproblemet har redan tagits av arbetsmarknadsministern. Det framgår också avpropositionen att man skall ta itu med de frågorna. Man har även aviseratlagstiftning om man inte lyckas lösa problemet på frivillighetens väg. Jagtycker att det är en självklarhet att man först skall försöka lösa det påfrivillig väg. Det är någonting som vi annars brukar vara eniga om iarbetsmarknadsutskottet - man skall inte lagstifta i onödan. Därför tycker jagatt man borde kunna avvakta överläggningarna innan man tillgriper lagstiftning. BoFinnkvist hävdade i sitt anförande att detta förslag var ettallvarligt hot mot de kollektivanställda. Jag tror att jag genom det jag sagttidigare har visat att det inte med sakskäl gär att hävda att någon kommer attfå sin anställningstrygghet försämrad genom denna lagstiftning. BoFinnkvist redovisade sedan situationen i , där det visat sig atttrygghetslagstiftningen inte vållat några problem. Det är bara att notera medtillfredsställelse. Min enda kommentar till det är att naturligtvisinte är världen, det är inte ens . Jag tror alltså inte atterfarenheterna från en tidningsannons i lokalpressen i kan anses varatillräcklig grund för att bedöma konsekvenserna av denna lagstiftning. Detfinns betydligt bredare erfarenhetsmaterial att falla tillbaka på när man skallbedöma hur denna lagstiftning har fungerat, och jag tror att vi skall väga inresten av också i bedömningen av den här frågan. Tillsist, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets hemställan i alla delaroch avslag på samtliga reservationer. Anf.104 () replik: När det gäller tvåärsregeln. , har jag undrat litet övervar gränsen för missbruk går. har den fastställts inom entidrymd av två är. Det är inte missbruk. Men sex och en halv eller kanske åttamånader, vilket hade varit mer praktiskt, det är missbruk. Det vore intressantatt få en förklaring till det. PärGrankvist tar till väldigt starka ord, jag blir nästan litet fundersam. Vårasynpunkter pä turordningsreglerna grundar sig pä praktiska erfarenheter. Förmig, som har varit ute och jobbat i olika företag , är det ocksä ettabsolut faktum. , att om vär reservation skulle fä majoritet idenna kammare skulle inte de fackliga organisationerna försvinna fränföretagen. Det skulle inte betyda någon allvarlig knäck för deras styrka. Deskulle säkert fortfarande vara kvar som en naturiig och positiv del på densvenska arbetsmarknaden och i företagen och försvara de anställdas och sinaintressen. Talet om att den moderata reservationens förslag skulle innebärafritt fram för den råe, fruktansvärde arbetsgivaren att missbruka regler m. m.är mycket överdrivet. Det är samma företagare. , som vi sä oftahär i kammaren talar om skall hjälpa till och verkligen satsa för att lyftaSverige ur krisen. Dä har vi förtroende för honom. Men får han bara chansentror vi att han kommer att utnyttja de stackars värnlösa människor som jobbarute i våra företag. Så är det inte i verkligheten. Närdet gäller vårt krav att lagstiftningen skall gälla lika över helaavtalsmarknaden tycker vi att det är ett rättvisekrav för de människor och deföretag som kan ha fördel av rätten att provanställa att samma regler gäller istartögonblicket, dä lagen blir antagen. Vill man sedan ändra pä detta ute påolika arbetsplatser och inom olika avtalsområden, och om man kan komma överensom det parterna emellan, får man väl göra det. Anf.105 BO FINNKVIST (s) replik: I mitt anförande redovisade jag någrapraktiska erfarenheter av den nuvarande lagstiftningen på det här området, ochPär anmärkte, såvitt jag kan förstå, på att det var ett för litetundertag. Jag undrar nu om det finns några andra undersökningar att hänvisafill, för i sä fall är jag tacksam att få ta del a v dem. Vi har gj ort enundersökning lokalt, och den fick det här resultatet. Jag tror på grund av det,att om man gör sådana undersökningar även på andra platser, kommer nogresultatet att bli ungefär detsamma. 106 ()replik: Först vill jag informera om att jag heter . Viträffas ju rätt ofta, så det kan vara bra att veta. Närdet gäller tillfällig anställning vid arbetstoppar undrar jag; Var går gränsenför missbruk? Jag kan hålla med om att vi kan diskutera var gränsen 11 protokoH 1981/82:85-87 bör sättas, men jag trorinte att vi skall göra som och inte sätta någon gräns alls. Dä kanman i princip anställa en person pä , och efter en eller tvä dagarsuppehåll kan man anställa honom eller henne pä till, och så kan mani princip hålla pä hur länge som helst till dess att arbetsgivaren finner attnu är det lagom att avskeda vederbörande. Med det moderata förslaget öppnar manslussarna för missbruk genom att inte ha någon faktisk tidsbegränsning. Detär intressant att läsa motion, som är ursprunget till det härförslaget. Motionärerna skall visa något exempel på när det kan hända olyckligasaker om man har en sexmänadersregel , och det enda exempel man kanhitta på är vikariat. Den aktuella situationen uppkommer ofta i samband medvikariat, säger m. fl. Men alla som är bevandrade i arbetsrättenvet ju att när det gäller vikariat har man alltid rätt att anställa päbegränsad tid, nämligen den tid som vikariatet avser. Det exempel som varsjälva grunden för propå i det här fallet är helt enkelt inaktuellt.Det berörs inte avden här lagstiftningen. Därför tycker jag faktiskt att nimoderater, när ni upptäckte det här, kunde ha avstått åtminstone från dennareservation. Vadturordningsregler beträffar uttrycker vi inte något misstroende motarbetsgivaren. Jag tror att arbetsgivaren sköter sitt jobb väldigt väl ocharbetar utifrån de intressen som han eller hon skall arbeta utifrån. Menanledningen till att vi har turordningsregler är att vi vill se till, att ävenarbetstagarpartens intressen slår igenom i den här hanteringen. Det är inte attbegära att arbetsgivaren skall ha det som utgångspunkt när han eller honbestämmer turordningen, och därför behöver vi alltså en lagstiftning pä det härområdet. Den lagstiftningen vill i praktiken undanröja, vilket jagtycker är allvarligt. Fårjag sedan säga till Bo Finnkvist att ocksä jag har en smula praktiskerfarenhet, även om den inte är så stor just när det gäller . Jag harnämligen träffat mängder av småföretagare som har kunnat berätta ur sin egenerfarenhet vilka möjligheter de hade haft, om de hade kunnat provanställa elleranställa tillfälligt. Det har de alltså fått avstå frän. Det är också någontingatt falla tillbaka på när man skall bedöma en sådan här fråga. 107 ()replik: Jag ber om överseende för att jag kallade honom -kvist imin tidigare replik. Jag skall hålla mig till -stedt i den här repliken. Atten arbetsgivare skulle hålla på att provanställa i sex plus sex plus sex plussex månader- sä går det ju inte till, . Och så gick de väl inteheller till i den situation då vi inte hade den här lagstiftningen. Detfungerar inte så, i alla fall inte enligt den erfarenhet jag har - och det ärinte bara en erfarenhet som jag har fått av att ha hört andra berätta för mighur det är, utan det är också en erfarenhet som jag har fält genom att själv hajobbat i företag. Sedanviil jag la upp vad säger om att förslaget i den här delen inteär uttryck för misstro mot företagarna i landet. Det är möjligt att PärGranstedt inte upplever synpunkterna som uttryck för misstro, men det som är viktigtoch väsenfligt är hur företagarna själva upplever det hela. Jag tror att de imånga fall upplever det som misstro, och det är en upplevelse frän deras sidasom vi minst av allt behöver i den situation som det här landet befinner sig i.Tvärtom behöver vi en miljö där företagarna känner sig uppskattade,uppmuntrade, viktiga och betydelsefulla för att de skall vara med och dra sittstrå till stacken när det gäller att lösa landets ekonomiska problem. Sedanbara en kort kommentar när det gäller skolelevernas ställning. Def är bra attdet kommer att läggas fram ett förslag i den frågan, men det tartid. Som exempel på den som är missnöjd med förhållandena kan jag nämnafrisören i - jag tror det var där - som, påhejad av SS A-råd och arbetsförmedling,inom ramen för riksdagsbeslutet vad gäller ungdomars möjHgheter till utbildningi företagen, tar in två ungdomar och snabbt blir instämd av facket med ettskadeståndsersättningskrav på . Situafionen är otrevlig för densmåföretagaren, men det som är verkligt negativt är att hela nationensföretagare läser om detta i tidningarna och blir osäkra om vilka förhållandensom egenfligen gäller, också för dem. De blir försiktiga, och därmed påverkasnegativt våra möjligheter att få i gång en varvad utbildning, en utbildning isamarbete mellan skola och företag, som är precis vad vi behöver för att geungdomarna en bättre chans att komma in på' arbetsmarknaden. 108 ()replik: åberopar sin erfarenhet när han säger att det inte gårfill så att man anställer sex plus sex plus . Det är bara det attBengt Wittboms erfarenhet är ganska ointressant i det här sammanhanget. Ettsådant system som ni föreslår i reservationen har vi nämligen aldrig hafttidigare. Så länge anställningsskyddslagen har gällt har man över huvud tagetinte kunnat anställa tillfälligt för arbetstoppar på det sätt som ni föreslår.Det har varit olagligt, och det har väl varit anledningen till att det inteunder har gått till så. fanns det ingenanställningsskyddslag, och då fanns inte heller behov av att kringgå lagen. Manbehöver ju inte kringgå en lag som inte finns! Detär alltså en helt ny möjlighet som vill öppna. I ett läge där detfinns en anställningsskyddslag föreslår ni ett system som gör att man ipraktiken kan kringgå den lagen genom att åberopa arbetstoppar i nästan vilkenomfattning som helst.