prot · G509137 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:137 Förhandlingarnaleddes av tredje vice talmannen. 1§ Anmälan om kompletteringsval till utskott Anf.1 TREDJE VICE TALMANNEN: Moderatasamlingspartiets partigrupp har som suppleant i socialutskottet under MårtenWerners ledighet anmält hans ersättare . Centerparfietspartigrupp har som suppleant i socialförsäkrings- och utbildningsutskottenunder ledighet anmält hans ersättare . Tredjevice talmannen förklarade valda fill suppleanti socialförsäkringsutskottet () suppleanti socialutskottet () suppleant iutbildningsutskottet () . 2 § Svar på fråga1981/82:340 om katastrofbistånd till Sydyemen har frågat mig om regeringen är beredd att gekatastrofbistånd fill Demokrafiska med anledning avinträffade översvämningskatastrofer. Sydyemendrabbades av de värsta översvämningarna ilandets historia, med omfattande materiella skador och Om katastrofbistånd till Sydyemen uppskattningsvis50 000 människor hemlösa som följd. Dessa är i behov av mat, tillfälligabostäder, mediciner, filtar och andra förnödenheter. FN:s katastrofhjälpskontor(UNDRO) har vädjat om skyndsamma hjälpinsatser, och Världslivsmedelsprogrammet(WFP) har åtagit sig att bistå med livsmedel. Från svensk sida har vi utlovat vetemjöl för ändamålet. Svenska röda korset har genom Sydyemens motsvarighet, Rödahalvmånen, bidragit med tält till ett värde av . Regeringenkommer att ta ställning till en ansökan om bidrag från Rädda barnenför en hjälpinsats i Sydyemen. 3 (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret på min fråga. Jag vill bara göra en liten komplettering när det gälleromfattningen av de skador som den aktuella översvämningskatastrofen åsamkatSydyemen. Enligt de uppgifter jag har inhämtat har ungefär 500 människor och 50000 kreatur dödats samt 25 000 hus förstörts. Bara i ett litet område av landethar exempelvis dricksvattnet i 200 brunnar blivit otjänligt. Vattnet kan inteanvändas som dricksvatten, eftersom brunnarna har slammat igen. Hela kostnaden för katastrofen i landet uppskattas till4,. Sydyemen är ju ett oerhört fattigt land. Det vet bådeutrikesministern och jag. Således rör det sig här om ofattbara summor förlandet. De insatser som hitintills har gjort har jag ingenting emot,utan jag tycker att de är.bra. Vidare förutsätter jag att Rädda barnens ansökan, somskall behandlas av regeringen , också blir posifivt bemött. De åtgärdersom hitintills vidtagits bör man notera. Ändå kan vi naturligtvis vara överensom att detta är en droppe i havet, jämfört med de enorma utgifter som landetstår inför. Jag tror att man kan förebygga naturkatastrofer. Också år 1975inträffade en översvämningskatastrof, men inte av den här fruktansvärdaomfattningen. Man kan, såvitt jag förstår, förebygga katastrofer av detta slaggenom att uppföra vissa dammbyggnader. Men det är förknippat med oerhört storakostnader. Jag vill därför fråga utrikesministern om det är tänkbart att låtaSverige bistå Sydyemen med exempelvis uppförande av dammbyggnader, och vidareom man från svensk sida kan tänka sig att internationellt ta upp en sådanfråga, t. ex. i FN. Det är väl det lämpligaste organet genom vilket ett antal länderkan ställa upp. Det måste ju ligga i vårt intresse att så långt det är möjligtminimera riskerna för sådana här översvämningskatastrofer. Det kan man, såvittjagbegriper, faktiskt göra på ett ganska effektivt sätt med dessadammbyggnader. Landet vill också uppföra dammbyggnader, men det är så fattigtatt det inte har resurser för att göra det. Jag skulle vara tacksam, om utrikesministern ville svarapå dessa frågor. I sådana här sammanhang brukar taställning fill ansökningarfrån i regel internationella eller svenska hjälporganisationer. I den mån detgörs sådana framställningar som gäller annat än livsmedelshjälp, är det klartatt även de kommer att prövas. Det är sedan en resursfråga hur mycket vi kanställa upp med. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1981/82:355 om rätten till barnomsorgsplatsvid föräldrars arbetslöshet Om rätten till barnomsorgsplats vid föräldrarsarbetslöshet har frågat mig om regeringenkommer att ta något inifiafiv för att uppnå att föräldrar som drabbas avarbetslöshet får behålla sina daghems- och fritidshemsplatser. Jag delar uppfattning att en påtvingadarbetslöshet medför stora påfrestningar för den som drabbas. Att förlora denplats man lyckats få inom barnomsorgen kan förvärra situationen och medfördärutöver svårigheter att kunna tacka ja fill erbjudande om nytt arbete. Ävenför barnets del kan det vara olyckhgt med avbrott i den kontinuerligaverksamhet som bedrivs inom barnomsorgen. Jag har fidigare aviserat att jaghar för avsikt att ta upp nya diskussioner med ombarnomsorgens utbyggnad. Jag kommer i det sammanhanget även att ta upp fråganom kommunernas regler när det gäller rätten till barnomsorgsplats vidföräldrars arbetslöshet. 6INGA (vpk): Jag skall be att få tacka för svaret. Pågrund av en knäskada blir jag stående i bänken. Om man inte kan åberopa särskilda behov, är tyvärr grundenför att man över huvud taget skall komma i fråga för en barnomsorgsplats attföräldern eller föräldrarna arbetar eller studerar. Vänsterpartietkommunisterna har aldrig accepterat detta synsätt. Vi menar att barnomsorgenskall vara till för barnens egen skull, därför att de behöver en bra kollektivbarnomsorg. Vi har aldrig accepterat att barnomsorgen skall styras avkonjunkturer, av skiftande situåfioner på arbetsmarknaden. Så är det fakfiskt . Eftersom grunden för erhållande av en barnomsorgsplats ärföräldrarnas arbete eller studier, mister familjen daghems- ellerfriddshemsplatsen om föräldrarna blir arbetslösa. Desseffekter är många och svåra, och drabbar arbetslösheten också barnen, på såsätt att de utestängs från sin vanliga miljö, sin arbetsmiljö, nämhgendaghemmet. Situadonen för familjen, för barnen och deras mammor - det är jukvinnorna som allra först drabbas av arbetslösheten - försvåras ytterligaretill följd av att de också mister platsen på daghemmet eller friddshemmet. I de flesta kommuner regleras frågan om barnomsorgsplatsudfrån detta synsätt, eftersom bestämmelserna är formulerade som de är. Omrätten till barnomsorgsplats vid föräldrars arbetslöshet ellerkanske något längre dd, sedan sägs platsen upp. har detta förstås intevarit särskilt vanligt, men med en ökande arbetslöshet kommer det att blivanligt, om inte föräldrarna kan åberopa särskilda skäl för att få ha kvar sinplats. Isvaret som jag har fått av kan jag spåra att regeringen också inserdet farliga i detta. Även om svar är en markering att kommunernabör vara försiktiga i denna fråga, hade det varit önskvärt med ett klarareuttalande på denna punkt. Jag menar med andra ord att arbetslöshet inte bör fåutgöra grund för uppsägning av plats inom barnomsorgen. Jagvill ställa en direkt fråga till , eftersom jag här spårar i varjefall en viljeyttring: Är det regeringens uppfattning att arbetslöshet inteskall få vara grund för uppsägning av plats inom barnomsorgen? Jag tycker inte att skall säga att man bara kan spåra en förståelsei svaret. Det uttrycks fakdskt ganska klart i svaret vad jag har föruppfattning i den här frågan. Jag vill återigen understryka att det är viktigtmed vistelsetrygghet för barnen. Men det är inte heller ett så enkelt problem,från flera utgångspunkter. Jag har sagt att vi därför skall ta upp frågan medKommunförbundet och verkligen diskutera den seriöst för att se till barnensbästa. Men det kanske inte finns någon helt enkel lösning på problemet, och detär inte säkert att det skall lösas på ett och samma sätt överallt. Men jag haralltså en bestämd vilja att försöka ta itu med problemet för barnens skull. Därutövervill jag säga att man i betänkandet Förvärvsarbete och föräldraskap, som harlagts fram av jämställdhetskommittén, också tar upp denna fråga och föreslår enlagstiftning i den riktning som efterlyser. Förslaget kommer att gåut på remiss och kommer efter remissomgången att behandlas. Men det förstasteget är alltså att diskutera frågan med , för att vi skall kunnafå så enhetliga regler som möjligt för frågans prövning i kommunerna. 8 INGA (vpk): Som i så många andra sammanhang räcker det inte med välvilliga ord,utan det behövs klara ställningstaganden från regeringen. Jag är inte riktigtnöjd, även om jag spårar en välvilja. Utei kommunerna pågår dessa diskussioner. Det kommer dispensansökningar m. m.udfrån det förhållandet att föräldrar har blivit arbetslösa. Med den pohtik somregeringen har fört när det gäller barnomsorgen har man en tendens attbetrakta barnen som om de vore tennsoldater, som man kan hantera som man vill.Man kan flytta grupper, blanda olika åldersgrupper, byta avdelningar m. m.,för att få - som det heter - flexibilitet och för att utnyttja befintligaresurser bättre. Dettahar vi från vpk kridserat. Det går inte att hantera barn på det här viset. I ensituation där föräldrar blir arbetslösa är det därför viktigt att tryggheten för barnenfinns kvar, att de får stanna i de barngrupper där de hör hemma. En lösning pådetta problem kan bli att barnen temporärt får byta barngrupp och sedan kommatillbaka, men det är inte någon bra kvalitet i en sådan hantering av barn.Därför behövs det kontinuitet. Jaghade varit glad om än mer hade kunnat betona att regeringen villverka på ett riktigt sätt för att arbetslöshet inte får vara grund föruppsägning. När säger att vi från regeringens sida skulle betrakta barnsom tennsoldater som man kan flytta utan vidare har hon inte alls klart för sigvilka regeringens intentioner är och har inte heller studerat underlaget förvåra förslag. Det är tvärtom så att den flexibilitet som anserskulle vara negativ är ägnad att stärka barnens situadon, att forma grupper somtillgodoser barnens behov av trygghet i barnomsorgen och som ger det bästautbytet för barnen och föräldrarna när det gäller att få en trygg uppväxttid.Det är regeringens intentioner, och det är de kvalitetskrav som vi frånregeringens sida ställer på barnomsorgen. Anf.10 INGA (vpk): Den bild jag målade upp visar fakdskt vad som händer ute i kommunerna.Man försöker hitta modeller och variationer för att vara flexibel, och det ärtill skada för barnen. Man vill utnyttja befintliga resurser bättre, och detinnebär större barngrupper inom institutionerna med oförändrad personaltäthet.Det är redan dåligt ställt med personal, så här behövs i stället en utbyggnad.Detta med arbetslösheten blir då ytterligare ett schackdrag för barnen. Man börvara väldigt försikdg, och man bör vara mån om att trygga barnens miljö på ettoch samma ställe, i den otrygga och röriga värld som vi lever i. Överläggningenvar härmed avslutad. Omdriften vid Dalaverken i 4 § Svar på frågorna1981/82:338 och 339 om driften vid Dalaverken i har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för atträdda produktion och sysselsättning vid Dalaverken i . Lars-OveHagberg har frågat mig om regeringen är beredd att ingripa och förmå AtlasCopco att dra fillbaka planerna om en nedläggning av smedjan i Dalaverken iSmedjebacken och av bolaget utkräva att antalet arbetstillfällen i kommunenförblir av minst samma omfattning som f. n. Jag behandlar frågorna iett sammanhang. Enligt vad jag har erfaritpågår MBL-förhandlingar om nedläggning av Om driften vid Dalaverken i smidesverksamhetenvid Dalaverken, som tillhör . Eftersom förhandlingarna inte äravslutade, är jag inte beredd att närmare kommentera situationen. Jag villdock nämna att företagsledningen har informerat mig om att personal somfriställs vid en eventuell nedläggning av smi'desverksamheten kommer atterbjudas arbete vid ASEA i det närbelägna . Även andra AtlasCopco-enheter i avses komma att erbjuda arbetstillfällen. 12 (): Jag ber att få tacka industriministern för svaret på minfråga, som naturligtvis bottnar i att vi i Västerbergslagen - ja, i helaKopparbergs län - är rädda om varje sysselsättningstillfälle vi har. När man skulle etablera den härsmedjan med fillhörande verkstadsavdelning ansågs som en lämpligort. tog kontakter i ärendet 1969. Kommunen startade omedelbartförberedelserna, köpte mark och började att planera. Man sålde ca 44 000 m marktill och gav option på ytterligare 53 000 m i anslutning till sammaområde. 1975 - alltså - utnyttjade optionen ochförvärvade marken. Industrilokaliseringen medförde att kommunen fickföranstalta om vägbyggnader och andra arbeten för industriområdet. Kommunen har räknat ut att markförvärv samt byggande avvägar och vatten- och avloppsanläggningar, med avdrag för den köpeskilling somAtlas erlagt, har kostat kommunen ca . Den kommunala bostadsstiftelsen byggde bostäder, avpassadetill företagets utlovade expansion. Kostnaden för dessa uppgick fill 27,4milj. Även staten har satsat pengar för att klara den härlokaliseringen. Det har utgått stöd i form av lokaliseringslån. Enligt ettbeslut fick man ett lån på 9,5 miljoner, och genom entilläggsansökan fick man ytterligare , alltsåsammanlagt . Lånen hade löptid. Vidare harutbildningsbidrag utgått med sammanlagt drygt 1,5 milj. kr. Det är alltså fråga om stora satsningar, som både kommunoch stat har gjort. I företaget finns dessutom ett tekniskt kunnande, ochrisken är nu att detta kommer att gå förlorat. Om inte arbetskraften kanberedas arbete och bo kvar i kommunen, har rhan att förvänta ett skattebortfallpå ca 6 milj. kr., och det motsvarar en höjning av utdebiteringen med ungefär1:10. I en sådan här situation känner naturligtvis de enskildamänniskorna en mycket stor oro. Det gör också de kommunala myndigheterna,liksom länsmyndigheterna. Jag noterar att industriministern säger i svaret att haninte är beredd att kommentera detta ytterligare, eftersom förhandlingarna inteär avslutade. Industriministern antyder också vad som har sagts fidigare,nämligen att en annan företagare i skulle vara beredd att taöver arbetskraften. Men min fråga lyder: Är industriministern beredd att verkaför att den här nedläggningen inte kommer till stånd? Anf.13 (vpk): Jag tackar för svaret. avser ju att lägga ned smedjan vid Dalaverkeni . Jag tycker att det är fräckt och utmanande. Ordet skandal ärett lindrigt uttryck med tanke på att nu redovisar en vinst på 584milj. kr, och har delat ut 124 milj, kr. Det är inte förstagången som industrikungen lämnar en hårt drabbad region och kommunåt sitt öde. har redan 366 personer arbetslösa. Vid sågkanske 40 arbetstillfällen försvinner, 80 personer får sluta vid Stålbergsgru-van,och järnverket - allt fillhör samma kommun - kommer att få problem medsysselsättningen i och med sammanslagningen med , Detta dråpslag är utdelat med stor cynism. Regioners ochmännniskors framtid är inte värda någonting, när det Wallenbergdominerade AtlasCopco skall maximera vinsterna, 39 personer avskedades vid Dalaverken, står140 i tur vid smedjan. Den återstående verksamheten har, säger de fackhgaorganisationerna, små möjligheter att överleva. Det handlar alltså om 230jobbs vara eller inte vara på denna plats. Smedjan är inte lönsam enligt Copco-ledningen ochskall alltså läggas ned. Inte ens fackets förslag, innebärandepersonalminskningar, har funnit nåd inför bolagsledningen. Svensk smidesindustri riskerar att utraderas. Det svenskabehovet på detta område är , varav görs i ,Därmed är importen . Med en ytterligare nedläggning av smedjor riskerar viatt detta kunnande försvinner. Därför krävs någon form av planering ochsamordning. Wallenbergföretagen borde i första hand kunna samordna sinabeställningar och sin upphandling med svenska smedjor. Då skulle vi kanskekunna behålla smedjan vid Dalaverken i . Industriministern vill inte kommentera situationen,eftersom förhandlingar pågår, men jag tycker att industriministern borde svarapå den oerhört vikfiga frågan: Skall vi behålla smideskunnandet i vårt land? Ärman i så fall från regeringens sida beredd att agera för att en samordningskall komma till stånd, så att vi inte förlorar allt smideskunnande? Med tankepå industriministerns hänvisning till att MBL-förhandlingar pågår vill jagfråga: Är det först när nedläggningen är ett faktum som regeringen kommer in ibilden? Beträffande möjligheterna för arbetarna vid Dalaverken attfå jobb på ASEA har jag inhämtat information från ASEA. Där har division L,högspänningsapparater, stora problem och kan alltså inte ta emot fler arbetare.Divison Z, transformatorer, har också problem. Med allra största sannolikhetblir det anställningsstopp vid ASEA i . Det betyder att detta är ettstort lurendrejeri och skoj med människor, när det inte finns några jobb. Manlurar alltså arbetarna vid och Dalaverken. Vilket socialt ansvarkommer regeringen att ta när situafionen ser ut som den gör? Om driften vid Dalaverken i 9 protokoll 1981/82:134-137 Om driften vid Dalaverken i Får jag till svar på sistafråga säga att regeringen har ett övergripande ansvar för näringspolitiken ocharbetsmarknadspolitiken. Men inom de ramar och åtgärder som finns.beslutadehar företagen liksom de lokala och regionala myndigheterna att agera. Det ärdärför med en viss undran som jag fortlöpande tar ställning till frågor om vadregeringen har för avsikt att göra när det och det företaget vidtarproduktionsomläggningar. Regeringen är inte förmyndare för enskilda företag.Företagen har att tillämpa de spelregler som gäller, och det är därför som jaghar hänvisat fill att MBL-förhandlingar pågår. Jag känner till att det har förekommit utredningar, ivilka företrädare för personalen deltagit, om olika åtgärder för driften vidDalaverken. Någon har sagt att man vänt på varje sten minst två gånger och intehittat något uppslag till åtgärder för överlevnad - beklagligtvis. Man hargjort en grundlig utredning genom löntagarkonsulternas medverkan. Man har dessvärre inte kunnat föreslå några bärkraftiga åtgärder. Ett par anställda harövervägt att ta över verksamheten, och har förklarat sig berett attskänka bort anläggningen, men man har tyvärr inte fått de nödvändiga krediternafrån bankerna. Man har undersökt möjligheterna med joint venture medandra stora smedjor, men det har inte kunnat genomföras. Det har alltså vidtagits en rad åtgärder av företaget ochpersonalen. Jag vill till säga att från regeringens sida är viberedda fill insatser när de lokala och regionala myndigheterna har analyseratsituationen och när det finns projekt som man vill satsa på och som behöverstatsmakternas medverkan för att realiseras. Anf.15 (): Det var juändå en utfästelse. Här får man alltså notera att företaget har tagit statensoch kommunens tjänster i anspråk. Man har skapat stora förväntningar i bygdensedan 1970-talets början. Men från fackets sida var det många anmärkningar ibörjan. Det var uttjänta maskiner, och projekteringen och planeringen vardålig. Det tog innan maskinerna hade trimmats in och personalen nått epacceptabel utbildning. Då var kapaciteten mycket högre än behovet. Man bearbetadelegomark-naden hårt, och man fick dåliga priser. Trots det ökades antaletanställda mot fackets varning. 1980 fortsatte man att öka antalet anställda,och vid. det årets slut var man uppe i 253 personer. Så kommer vi över till 1981, och varslade man omfyradagarsvecka. Därmed börjar trasslet. är marknaden utsatt för dumping. En stor smedja skallalltså läggas ned enligt ägarens önskan. deltog jag fillsammans medrepresentanter för facket och kommunerna i en uppvaktning för direktionen förAtlas . Fackets idéer om framtiden mönstrades ut. Det fanns ingenförståelse för att fortsätta driften vidsmedjan. Ett viktigt manufaktureringsavsnitt minskas alltså drasfiskt. Så hardet fidigare gått med gjuteribranschen. Våra produktionsresurser blirallvarligt begränsade. Det är beklämmande, herr statsråd, och jag efterlyseråtgärder i en sådan situation. Detär besvärande när gruvorna läggs ned, men då är det fråga om svårigheter attsälja malm. är ett seriöst verkstadsföretag med goda vinster, somLars-Ove har påpekat. Man fakturerar för 7,5 miljarder, manfondemitterar, och man ökar sin utdelning. Det är i en sådan situation som manhar anledning att vädja till statsrådet att ingripa för att rädda ettproduktionsavsnitt och sysselsättningen. 16 (vpk): Det måste vara något fel på ramarna och spelreglerna omindustriministern kan ta del av vad som görs men inte tar något ansvar försmidesindustrin i . Vi har andra branscher som har fallit och som icke itid fått den injektion som behövts för att inte ramla ihop, Gjuteribranschen ärett aktuellt exempel. Jagtycker att industriministern och regeringen skulle fundera litet på om inte Wallenbergsalla enheter borde samordna sina uppköp i svenska smedjor. Det vore väl enuppgift för den att se fill att det sker. anser fackföreningen och konsulten varafullt realistiskt att bygga vidare på. Men det anser inte Copcos ledning.Man skall tydligen ha vinstmaximering här. Sedanligger det väl en sak i botten, som inte får glömmas bort, och det är attborrmaskintillverkningen i håller på att flyttas utomlands. Det är välen av orsakerna till att denna smedja skall läggas ned. Vad tänkerindustriministern göra åt en sådan åtgärd, som innebär en utarmning av densvenska industrin? Man kan väl inte bara bocka för och för vadhan gör i det här landet för att ta bort jobb. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1981/82:169 om mellan och 17Kommunikationsministern : Herr talman! Hans Nyhage har frågat migom jag är beredd att medverka till att medel ställs till förfogande för enombyggnad av i en större omfattning och i en snabbare takt än vad som anges i utbyggnadsplan. Riksdagenhar vid flera dllfällen - senast vid behandlingen av väganslag -framhålht förtjänsterna av det decentraliserade beslutsfattande som dllämpas.Det är således inte kommunikationsministerns utan de lokala politikernasuppgift att i kommuner och länsstyrelser verka för att enskilda vägobjektkommer med i planerna för byggande av vägar. F. n. pågår arbete med attrevidera dessa planer. Nya planer skall upprättas , Frågan omombyggnad av väg 41 tas således upp i det sammanhanget, Tidigareläggning av vägbyggen är emellerdd också en vikdgarbetsmark-nadspolitisk åtgärd. En bra infrastruktur är dessutom enförutsättning för ett fungerande näringsliv. Möjligheterna att kunna bygga omväg 41 med sysselsättningsmedel är beroende främst av arbetsmarknadsläget iregionen men även - eftersom vi har en decentraliserad vägplanering - av denprioritering som görs i samband med framtagande av planer för byggande av vägari länet. 18HANS NYHAGE (m): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Tyvärr tvingas jag konstatera att statsrådet inte har speciellt mycketatt bidra med när det gäller att söka komma till rätta med de ytterstbesvärliga förhållanden som gäller för mellan och , Detråder, som jag har påpekat i min interpellation, total samstämmighet från allasom över huvud taget har med vägen att göra om att det är hög tid att den sättsi sådant skick att den motsvarar de krav som man med all rätt måste ställa påen väg av denna karaktär i en allt trafikintensivare fid. Bakom dennasamstämmiga uppfattning står landsting och kommuner, polis och brandkår,näringslivet, fackliga och andra organisationer, åkerier, politiska partier ochallmänheten. är centralväg inom ett område där avlandets befolkning bor, dvs, landets näst största befolkningsområde. Den gårigenom min egen hemkommun. Det är landets mest tekodomine-radekommun. Sju av fio industrianställda är sysselsatta inom teko. Endifferentiering och omstrukturering av industrin måste ske. Vägarnas betydelsenär det gäller att utveckla näringsliv och företagsamhet är mycket stor. Detallvarliga sysselsättningsläge som råder talar för särskild förtur förutbyggnaden av . Kollektivtrafiken måste förbättras, inte minst för attoljeberoendet skall kunna nedbringas. Pendlingen inom regionen är stor. Det ärsåledes samhällsekonomiskt lönsamt att satsa på ökad kollektivtrafik. Dettakräver goda vägförhållanden. Regionalpolitiska skäl talar således för en utbyggnad. har mycket låg standard med tanke påtrafikintensiteten. Den torde vara landets sämsta riksväg.