prot · G509119 · 1981-12-31 00:00:00 — a. till att gällande avtal med Apoteksbolaget går ut och påpekardessutom att antalet apotek har ökat väsentligt till förraåret samt att bestämmelserna i avtalet följs. Det kan nog vara riktigt. Men detär just - som också föregående talare påpekade - bestämmelsernas, avtalets,innehåll som vi mofionärer önskar få omprövade. grundar sitt betänkande i den här delen påuppgifter som man har fått vid besök på Apoteksbolaget. Det vore kanske bra attsamla informafion också från berörda kommuner och landsting. Jag undrar; Harman gjort det? Det är dock 27 apotek som har lagts ner under den aktuellaperioden. Det finns, herr talman, ett par frågeställningar av storbetydelse som jag gärna skulle vilja få belysta. Kan andra läkarrecept än de som skrivits ut av vårdcentralensläkare expedieras, och vilken möjlighet har man att vid ett apotek på envårdcentral Attjag ställer dessa frågor beror på det konkreta fall i mitt eget hemlän som jaghänvisade till, nämligen i . Den planerade nedskärningen därfrån åtta personer till en person skulle ske just i samband med att man tänkerförlägga till vårdcentralen. Jag är väl medveten om att socialutskottet inte kan känna till varjeenskilt fall. Men jag är oroad, om Apoteksbolagets avtal ger möjlighet till såkraftiga försämringar som det här skulle bU fråga om. En god apoteksservice ärmycket vikfig, även på landsbygden. Det må sedan gälla läkemedel för människoreller husdjur. Jag yrkarbifall till min motion. 160 INGA (vpk): Under nära två decennier har det framförts krav på större kontroll avläkemedelsindustrin, sanering av läkemedelsreklamen samt ökade resurser förstatlig information och registrering av olika läkemedelseffekter och biverkningar.Kraven har kommit från olika håll. Men tunga argument för ett ökat samhälleligtinflytande och ett förstatligande har framförts inte minst av medicinare ochforskare inom medicin och farmakologi samt av läkare verksamma inom sjukvården. Vpkhar - och det är inte obekant här i kammaren - i olikamotioner tagit upp frågan om läkemedelsindustrins förstatligande. Under desenaste tio åren har också ganska mycket hänt såsom en följd av den debatt somförts, dels därför att nya lagar och föreskrifter tillkommit, dels också därföratt läkemedelsindustrin har utsatts för ett hårt tryck, somtvingat fram förändringar bl. a. när det gällt marknadsföring av nya och äldreläkemedel. Läkemedelsreklamenär mer saklig . Områdena där ett visst läkemedel rekommenderastill användning är snävare, och en del indikationsområden har helt försvunnit.Det mutsystem som läkemedelsindustrin - liksom delar av läkarkåren - länge harlevt högt på har "förfinats" och är inte lika komprometterandeför någon av parterna. Denstatliga kontrollen av och informationen om olika läkemedel har förbättratsnågot, men industrins propaganda dominerar fortfarande. Dessutom harläkemedelsrepresentanternas ensidiga reklam på sjukhusen minskat i omfattning.Lokala läkemedelskommittéer har bildats på de större sjukhusen. Kliniskafarmakologer finns på regionsjukhusen, och den statligaläkemedelsinformationsnämnden har påbörjat sitt arbete. Läkemedelsindustrinär internationell, och den är också invävd i annan kemisk-teknisk industri.Koncernens ena gren kan tillverka växtgifter för besprutning i krig ochfredstid, gifter som ofta ger svåra, obotliga skador även på människor.Koncernens andra gren kan fillverka läkemedel, som kanske skalllindra de av växtgiftet framkallade symtomen eller lindra den ångest somuppstår när människor utsätts för hot, fara eller andra svåra påfrestningar. När ett läkemedelsföretaginte längre kan sälja ett farUgt eller verknings- löstläkemedel i ett land med hård kontroll, kan man fortsätta försäljningen i någotfattigt land i tredje världen, där reglerna saknas eller är mindre restriktivaeUer där makten är korrupt och mutor lönsamma. Ettläkemedelsföretag fortsätter att sälja ett preparat så länge detär tillåtet och lönsamt. Vi har många exempel på katastrofalaeffekter av det. Läkemedelsindustrinsdrivkraft är profit och lönsamhet, inte samhällsengagemang och idealitet.Läkemedelsindustrin marknadsför och säljer det som går att sälja med vinst,oavsett om det man säljer är bra eller dåligt, vikfigt eller oviktigt, hälsosamteller skadligt. Dåstaten omkring 1970 övertog en del läkemedelsföretag fanns förhoppningar om enradikal omorientering inom hela läkemedelsindustrin. Då förväntade man sig enannan forskningsinriktning, marknadsföring och ökad priskonkurrens. Att detinte blev så beror på att man inom KABI och ACO inte varit ute efter ökadkonkurrens utan i stället medverkat till en inom svensk läkemedelsindustri unikuppdelning av marknaden. De olika svenska företagen konkurrerar inte längre medvarandra utan har i stället specialiserat sig inom olika områden. Man har t.o. m. bytt preparat för att minska den möjlighet till konkurrens som fanns frånbörjan. Denuvarande statliga läkemedelsföretagens misslyckande eller bristande intresseatt förändra läkemedelsbranschen visar bara på den privata industrins grundligtetablerade positioner, som detta misslyckande stöder kraven påförstatiigande av hela läkemedelsindustrin liksom av de företag som saluförpreparat tillverkade utomlands. Läkemedelsindustrinsprofitjakt skapar en onödig och ofta skadlig läkemedelskonsumtion, där bristeroch biverkningar döljs och andra, mer adekvata behandlingsformer åsidosätts.Men profitjakten får också andra allvarliga konsekvenser: forskningsresursernainriktas ofta på tillverkning av redan "upptäckta" medel. Men för attkringgå patentbestämmelserna måste ett nytt synonympreparat för att fåmarknadsföras vara tillverkat på ett annat sätt. I stället för att ägna allforskning åt grundforskning satsas onödiga miljoner - och ni vet att dethandlar om verkligt många miljoner - på dubbelforskning. Försäljningssiffrornaför olika läkemedel är inte offentliga. Detta sägs bero på att företagen ärrädda för att en eventuell nedgång i försäljningen skall vara en dålig reklam.Det vill man skydda sig mot. Detta hindrar förstås en öppen debatt omförskrivning och konsumtion av läkemedel. Införframtiden kan vi befara en fortsatt ökning av läkemedelskonsumtionen, därpsykofarmaka och antibiotika dominerar. Läkemedelsindustrin är inte konjunkturkänslig,utan den tjänar snarare på att tiderna försämras och människor får det svåraremed stress, arbetslöshet, oro, ångest och isolering. Mot dessa följdverkningarkan man alltid erbjuda något lönsamt litet piller. Läkemedel får ersätta annanbehandling eller förebyggande åtgärder, och läkemedelsindustrins vinstintressepåverkar således också sjukvårds- och samhällsplanering genom att berättigatmissnöje över dåliga förhållanden i samhället kan dämpas med mediciner. Densanering som har skett inom läkemedelsindustrinunder har inte skett spontant genom ett ökat ansvarstagandefrån industrins sida eller för att marknadsförarna avstått från försäljning avett dåligt preparat. Nej, saneringen har drivits fram av en allt starkareopinion bland allmänhet, sjukvårdspersonal och statliga kontrollmyndigheter.För att ytterligare förbättra situationen, öka läkemedlens säkerhet, förhindraonödig medicinering, förebygga skador på grund av biverkningar och samfidigtspara stora summor pengar till samhället fordras fortsatta kraftåtgärder. Vpkhar tidigare i flera sammanhang fört fram liknande krifik. Från vår sida anservi dessutom att det är otillständigt att enskilda företag skall kunna göra vinsterpå tillverkning och försäljning av läkemedel, som vi visat attägandeförhållandena påverkar sjukvården och pafienternas situation på ettmycket negativt sätt. I många fall kan en alltför stor tillit tillfarmakologisk behandling göra mer skada än nytta. Vianser att ett förstatligande av den svenska läkemedelsindustrin och deutländska läkemedelsföretagens svenska distributionsföretag skulle undanröjaflera av de missförhållanden jag har talat om, genom att vinsten inte längreskulle vara huvudsyftet med verksamheten. Marknadsföringen skulle kunnakontrolleras ytterligare med krav på bättre dokumentation. Man skulle kunna fåbort onödiga dubbelpreparat, få objektiva läkemedelsrekommendationer och enbättre kontroll över huvud taget av hela verksamheten. Jag yrkarbifall till motion 1139. 161 (): och har i sina anföranden tagit upp fråganom avtalet mellan staten och Apoteksbolaget. De har talat om vikten av att enöversyn kommer till stånd, vilket de också har krävt i sina motioner. Manskulle vid en sådan översyn kunna ta större hänsyn till sociala, medicinska ochregionalpolitiska skäl vid planerade apoteksnedläggelser än vad nu är fallet,anser de. De principer som Apoteksbolaget här har följt står, som utskottetkonstaterar i sitt betänkande, i god överensstämmelse med avtaletsbestämmelser. Apoteksbolaget har mönstergillt följt avtalet. Utvecklingensedan bolagets tillkomst har varit god. Detta faktum ändras inte vare sig avden debatt som förs om Brösarpsapoteket eller av den som förs om i Dalarö.Det är naturligt att de som har ett apotek på sin ort slår vakt om detta. Varjeindragen servicetjänst är en förlust för bygden. Därom råder inga delademeningar, men Ukväl måste man finna sig i att både apotek, affärer och andraserviceinrättningar ibland helt enkelt måste dras in. Finns det inte underlagför bibehållandet av ett apotek på orten, återstår ingenting annat än enindragning. Mendet betyder inte att man inte får de apoteksvaror man behöver. Det finns andradistribufionssätt, exempelvis via affärer. Jag vill säga fill attdet inte finns någonting som hindrar att man går till ett apotek med ett receptfrån någon annan läkare än den vid vårdcentralen i , i ellervilken ort det nu är fråga om. Varje apotek behandlar receptet. även om det inte har skrivits ut vid vårdcentralen. Till vill jag bara säga att vi verkligenhar läst era motioner. När det gäller de två fall som har berörts i motionernaskall man hålla i minnet att antalet apotek med expedition till allmänheten harökat från 623 till 738 som Apoteksbolaget funnits till. Det äratt märka att denna ökning i stor utsträckning har skett i glesbygden. Avtaletmellan staten och Apoteksbolaget löper ut , Då finns det anledning att taupp frågan om en omprövning av avtalet, om man vill ha en sådan. Att ensidigtfrån statens sida nu säga upp avtalet anser jag inte går, utan man får finnasig i att avtalet gäller , Vad beträffar kan jag fatta mig ganska kort.Utskottet har haft liknande motioner . Utskottet hardärvid skrivit att man bör avvakta läkemedelsinformationsrådets arbete, innanman tar ställning till de frågor som berör, och som går ut på attgöra långtgående inskränkningar i läkemedelsindustrins rätt att informera omolika slag av läkemedel. Mellan läkemedelsindustrin och Landstingsförbundethar också träffats avtal om informationsfrågorna. Enöverenskommelse skall utvärderas . På de grunderna har vi avstyrktden kommunistiska motionen. Också frågan om registrering behandlas i motionen. Dendelen har vi liksom avfört genom att yrka avslag. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 162STINA () repUk; Jag får väl tro när han sägeratt han har läst ifrågavarande motioner. Annars har jag haft mina misstankarnär jag läst utskottets betänkande. Visst talas det om i utskottets betänkande att det harskett en ökning av antalet apotek. Det nämnde jag också i mitt anförande. Menden ökningen är inte till någon glädje för dem som drabbas av nedläggningen avDalarö apotek. var också inne på tanken att när det saknasunderlag måste man lägga ner olika saker. Det är klart att om man börjar lägganer en sak, det kan gälla ett apotek, en affär eller något annat, försvinnerunderlaget för den bygden. Jag menar att underlaget för ett apotek ute i Dalaröskulle bestå i fortsättningen, i all synnerhet då man harungefär 12 000 människor extra i kommun förutom den bofasta befolkningensom uppgår till ungefär 900 personer. Dessutom tillkommer turister. Där finnsett underlag för bevarande av . nämnde också att Apoteksbolaget har sköttsitt avtal på ett mönstergillt sätt. Det vill jag litet grand ifrågasätta.Enligt 18 § skall bolaget eftersträva ett intimt samarbete med sjukvårdenshuvudmän och med dem som eljest har att ta befattning med läkemedelsfrågor.Dessutom talas det i 5 § om att bolaget vid avvägning av försäljningsställenasutformning och placering skall eftersträva en god service till allmänheten ochsjukvårdens organ. Vi menar att den goda service gentemot sjukvårdens organi som denna nedläggning förutsätter helt enkelt intefinns. Anf.163 () replik: talade om ett bristande underlag, och att man i sådanafall fick finna sig i förändringar. Jag är helt medveten om att man får finnasig i förändringar och att de är helt nödvändiga i vårt samhälle. Men i detaktuella fall som min motion gällde, dvs. i med enpersonalstyrka på åtta personer och bortåt 40 000 expedierade recept ,tror jag inte man med skäl kan säga att det är på grund av brist på underlag somman måste göra en så kraftig nedskärning som den planerade. Attrecept kan expedieras på ett apotek på vårdcentral är jag medveten om, och detär bra. Men i det här fallet har det sagts mig att man skulle skära nedsortimentet från 2 700 olika varor till 1 000 varor. Det bör rimligen betydaatt det blir svårare att få sina recept expedierade . Det kan betyda,och kommer i många fall att betyda, att recepten får gå med låda till ettstörre apotek, så att man får hämta medicinen . Detsamma torde varaförhållandet med veterinärrecept, och inte minst de är ofta brådskande. Därföranser jag att det är betänkligt att man kan förändra ett så pass stort apotekinom ramen för de bestämmelser som finns. Då torde det vara så mycket svårareatt behålla andra, mindre apotek, som det i alla fall är befogat att ha kvar. 164 INGA (vpk)replik: säger att vi har väckt liknande motioner ,och det är riktigt. Vi tycker fortfarande inte att man skall göra sig pengar påfolks ohälsa. Vi tycker att det är otillständigt att man skall få göra reklamför läkemedel på det sätt som man nu gör. Jag beklagar att somrepresentant för socialdemokraterna inte delar denna uppfattning. Det dugerinte att vänta med att ta ställning när det gäller läkemedelsreklamen. Jag ärförvånad över att socialdemokraterna inte biträder vårt krav. Det räcker intemed att vänta på den här utvärderingen. Man måste ta ställning motläkemedelsreklam, och det är hög tid att man gör det. Viköper ju läkemedel i det här landet för . Detfinns oUka siffror på vad reklamen kostar, varierande från 250 milj. kr. till400 milj. kr. Det är mycket mer än vad den samlade läkarutbildningen kostar förvårt land. Det är alltså oerhört stora summor som det rör sig om. Det ärfaktiskt så att ohälsa i vårt land är pengar. Man producerar för vinst, och detgäller att med i stort sett alla medel få ut så mycket som möjligt. Går detinte att sälja farUga produkter här i , ja, då tillåter man sig att göradet utomlands. Jagskulle vilja fråga och är nyfiken på svaret: Var står socialdemokraterna iförstatligandefrågan? Ni har ju på partikongresser fattat beslut om att ocksåni skall arbeta för att läkemedelsindustrin skall förstatligas. från1978 säger den socialdemokratiska partistyrelsen att drivkraften i den privataläkemedelsindustrins verksamhet är det ekonomiska vinstintresset.Socialdemokraterna tar avstånd från en ordning där människors sjukdom görs tiUföremål för ekonomisk exploatering av privata kapitalintressen. Det är ju detvi diskuterar här . Partistyrelsen föreslår att samhället tar övertillverkningen av läkemedel. Detta är ett gammalt krav från socialdemokraterna. Jagskulle alltså vilja få veta var ni står i den här frågan. Jag tror attmånga människor är intresserade av att få veta det. Anf.165 () replik: Jag vill bestämt hävda att Apoteksbolaget har följt bestämmelserna iavtalet. Något annat är det inte tal om. De 12 000 personer soni gästar Dalaröpå sommaren är ändå inte så förfärligt handikappade, för det finns ju apotekinte alltför långt därifrån. Beträffandeapoteket i sade ju själv att det ännu inte är klart hur detblir med det. Till dess får vi väl vänta och se. Tillfru vill jag säga att socialdemokraterna vidhåller vad partikongressensade 1978. Anf.166 () repUk: Jag skulle bara vilja fråga han har varit ute i och sett alla dess öar och skär, därmänniskor är i behov av apotek för att kunna få sin medicin så snabbtsom möjligt. 167 (): Anledningen till att jag begärt ordet vid denna sena timme är att jag ien debatt här i kammaren med statsrådet tog upp deproblem som är förenade med den planerade nedskärning som sedermera kommer attresultera i en nedläggning av i . Vad jag ville var attinnehållet i avtalet mellan staten och Apoteksbolaget skulle ändras. Det ärenda möjligheten att få till stånd en förbättring. Statsrådet var heltkallsinnig till mina framställningar. När man inte tillhör regeringspartiernahar man som enskild riksdagsledamot inte någon annan möjlighet att försökapåverka regeringen än att föra fram krav på att statliga monopolföretag inteskall kunna utarma vissa bygder i vårt land. Nutar upp frågan om det nedläggningshotade i ochyrkar bifall till sin motion. Men det yrkandet kommer enligt utskottetsskrivning inte att ge någonting mer till och där. Det bUr intebättre service vid ett bifall till motionen. Men det är klart att dettaär ett bra spel för gallerierna ett valår. Minfråga är: Kan man inte påverka regeringspartierna när man tillhör dem? Det ärde som kan ta itu med avtalet mellan staten och Apoteksbolaget för att få tillstånd bättre service. Kan man inte påverka alls, ? överläggningen var härmedavslutad. Mom.2 (översyn av avtalet mellan staten och ) Utskottetshemställan, som ställdes mot motionerna 304 av och ,347 av m. fl. samt 1757 av , biföUs medacklamation. Mom.5 (huvudmannaskapet för läkemedelsinformationen och förbud mot kommersiellläkemedelsreklam) Utskottetshemställan bifölls med 272 röster mot 17 för motion 1139 av m. fl.i motsvarande del. Vissaanslag till museer och kulturminnesvård Mom.7 (omprövning av registrering av läkemedel) Utskottetshemställan bifölls med 273 röster mot 16 för motion 1139 av m. fl.i motsvarande del. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 26§ Vissa anslag till museer och kulturminnesvård Föredrogs kulturutskottets betänkande 1981/82:21 omvissa anslag till arkiv, kulturminnesvård, museer och utställningar (prop.1981/82:100). I fråga om detta betänkande hålls gemensamöverläggning för samtUga punkter. Under den gemensamma överläggningen fåryrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 169 (): I föreliggande betänkande behandlas motion 1981/82:1311 angående enöverflyttning av . från anslaget Riksutställningar tillNaturhistoriska . Museetssamlingar har inrymts i nuvarande lokaler . Utöver de vetenskapligadelarna finns också skådesamUngar, vilka står öppna för allmänheten. Riksmuseetär således ingen avskärmad enklav utan tvärtom en viktig möjlighet för inteminst dagens natur- och miljöintresserade ungdom att lära känna vårt landsfauna och flora. Denna öppna attityd har för museet gamla anor. Naturhistoriskasamlingar har visats för allmänheten . Detär mot den bakgrunden tråkigt att kunna konstatera hur njugga de anslag är somi år, liksom tidigai"e, kommit till del. Redanförra året riktade kulturutskottets uppmärksamhet på att dets. k. huvudförslaget, dvs. en besparing på , slår särskilt hårt mot museer,med deras stora och svårpåverkade andel lokalkostnader. Vissa anslag till museer och kulturminnesvård dettaföreslog i sina anslagsäskanden nedskärningar för vissa museer. Jagreserverade mig mot beslutet med hänvisning till bl. a. kulturutskottetsskrivning i betänkandet 1980/81:26, att besparingskravet på i realiteten ärmycket hårdare för museerna och vissa arkiv än för övriga myndigheter underutbildningshuvudtiteln. Regeringen har valt att gå än hårdare fram men hamnar dockmellan huvudförslaget och oförändrade anslag. Med mitt förslag har jag sökt nåi varje fall någorlunda bibehållen verksamhetsnivå. Att många års otillräckliga anslag satt sina spår iRiksmuseets basutställningar kan en besökare lätt iaktta. För att ta ettexempel vill jag nämna att den vägledande texten till samlingen av insekterfortfarande har gammalstavning. Uppenbarligen har den inte uppdaterats sedanmuseet byggdes i början av århundradet. skall man inte tro att detta ärenbart en skönhetsfråga - långt därifrån. Insektsfaunan undergår ständiga förändringar. Arterminskar i utbredning, kanske försvinner. Men andra kommer till och sprider sigut över landet. Det är ett samspel med natur, klimat och i hög grad människansomvandling av landskapet. De personer som besöker museet för att lära sig något omvår insektsfauna och kanske få förklaringen till en iakttagelse eller ett fyndblir därför med rätta besvikna. I ett land som vårt, med ett levande naturintressehos befolkningen och en förnämlig naturvetenskaplig tradition, är dettatämligen obegripligt. Det är ingen tillfällighet att jag valt att hämta pengarnafrån riksutställningars anslag. Jag har ingenting emot den verksamhet manbedriver. Men de 16,3 milj. kr. som går till riksutställningar är ju ettpåtagligt uttryck för att vi inte saknar medel att skapa utställningar. Och detär bra. Men borde vi då inte först och främst se till att de samlingar somfinns får en acceptabel presentation? Detta är inte en fråga om centralisering kontradecentralisering - det bör understrykas. Jag tror nämligen att det också ute ilandet finns intressanta samlingar - inte bara - som ej kanhållas aktuella. Det är i stället en fråga om att utnyttja det vi har och intebara tro att förnyelsepotentialen ligger i nya organisatoriska former. Utskottet har avstyrkt min motion. Annat varinte att vänta. När anslag väl är upptagna i budgetpropositionen är det svårtatt vinna gehör för omfördelningar. Jag tänker inte heller besvära kammaren med något yrkande.Men jag hoppas att min motion riktar uppmärksamheten hos dem, som skall arbetafram nästa års budget, på den principiella frågeställningen; Fördelar viverkligen våra medel för utställningsändamål så, att allmänheten får det bästautbytet av den samlade verksamheten? Har vi inte försummat att ta till vara enhel del av de resurser som finns på institutioner, i källare, på vindar ochinte minst hos en stor kader kunniga museimän och -kvinnor? 170GUNHILD (): I kulturutskottets betänkande 1981/82:21behandlas bland flera ärenden också motion 565 angående begränsning av innehavoch nyttjande av metalldetektorer, som jag lämnat under allmänna motionstiden.Eftersom problemet inte har aktualiserats här i får j ag välförklara mig någorlunda nöjd med kulturutskottets behandling av motionen, ävenom jag helst hade sett att man hade bestämt sig för ett fullständigt bifalltill mitt motionsyrkande, nämligen att hos regeringen skulle begäraförslag till lagstiftning innehållande licenstvång för innehav och nyttjande avmetalldetektorer och att detta t. v. skulle gälla enbart Gofland. Varför är då detta en så angelägen fråga? Trots den senatimmen vill jag gärna försöka ge en viss bakgrund fill det problem som just nukänns som det absolut angelägnaste för Gotlandsundersökningar. Den gotländska jorden har visat sig vara mycketinnehållsrik vad gäller fornfynd av olika slag, inte minst då ädelmetaller.Enligt professor är det här fråga om det område som iförhållande till sin ytstorlek är rikast i världen på ädelmetallfynd frånförhistorisk tid. Det har varit känt länge av arkeologer - en yrkeskår som käntansvar för det som hittats i jorden, som handskats varsamt med det som den harfunnit, som forskat och kartlagt och registrerat, som tillfört våra museer ochutställningar skatter av omätbart värde, som dokumenterat vårt lands kultur-och bebyggelseutveckling i skrifter av olika slag. På finns ca 900fyndplatser, kända och till sitt läge publicerade.