prot · G509103 · 1981-12-31 00:00:00 — undersökning visar att det bara finnspengar att bygga ut 7 500 platser i stället för, som det var tänkt, 16 500nya platser. Tittar man på de 21 kommunerna i , finner man attdet är daghemsköer i samtliga kommuner. Vid en undersökning som ilänet har gjort framkommer att kommunerna nu reviderar sina utbyggnadsplaneroch takten skruvas ner. Det inger oro. Regeringens nedrustning avdaghemsbyggandet är beklaglig. Vi har råd att bygga och driva daghem. Låt oss inte fastnai dagens arbetslöshetsproblem. kan vi i stället haen brist på arbetskraft. Kvinnornas rätt till arbete och barnens rätt till engod omsorg får inte variera efter konjunkturläget. Det enda rimliga är istället att bygga ut barnomsorgen just i det här skedet då vi har outnyttjaderesurser på byggsidan och snart riskerar ett överskott på utbildad personal.Det är inte mycket stöd för en sådan politik man har att hämta i dagensinterpellationssvar. Talet om livskvalitet från socialministerns sida är baraett sätt att med allmänt tal dölja regeringens oförmåga att tillgodosemänniskors verkliga behov. AnL 43INGA (vpk); Jag skall också tacka för svaret påinterpellationen, även om jag tycker att det var tunt trots att det var mångaord i det. Vpk har varnat för att olika löften om attbygga bort daghemsbristen inte kommer att hållas. Jag har stått i denna talarstol och tjatatpå olika socialministrar om detta. Vid alla tillfällen har de olika ministrarnasagt att detta inte är något problem - ingenting att oroa sig för. Det kommeratt gå bra med barnomsorgsutbyggnaden - litet förseningar och litettidsförskjutningar Man kan sammanfatta debatterna på följande sätt;Olika regeringar har nonchalerat barnens behov av barnomsorg. Det gör tyvärrKarin Söder också i sitt svar. Olika regeringar har på olika sätt kamouflerat sitt svekoch sitt sabotage mot barnomsorgen. Ibudgetpropositionens bil, 8 sägs det bl, a,: "Barnomsorgens fortsatta utbyggnad intar en centralplats när det gäller samhällets åtgärder för social service ochomvårdnad," I svaret kamouflerar regeringens svekmot barnomsorgen genom att tala om att det samhälleliga stödet har ökat med sioch så många procent. Men det är bevisat att inte ens har räckt ellerkommer att räcka! har i en rapport, sombetecknande nog heter Planering på glid, visat att femårsplanens löfte om de100 000 daghemsplatserna och de 50 000 fritidshemsplatserna missar på 30-40 %och att den långsiktiga totala behovstäckningen ligger mycket långt borta frånverkligheten. Bara hälften av de planerade daghemsplatserna kommer att byggasunder , Det visar en utredning från , Utredningen har gjortsi samarbete med kommunerna . Det finns många skäl till att samhällets barnomsorg måstebyggas ut. Det främsta skälet är: för barnens skull, därför att de behöver detstöd som en bra barnomsorg kan ge. haltar barnomsorgen, både kvantitativtoch kvalitativt. Man räknar med att 1985 behöver 400 000 barn plats på daghem,och lika många platser behövs för skolbarnen. Det finns 135 000daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplatser. Till detta kommer ca 100 000familjedaghemsplatser. Detta betyder att 400 000 barn köar till barnomsorgen -öppet eller dolt. Regeringen har saboterat kvaliteten inom barnomsorgen. Påmånga håll -för att inte säga de flesta - behöver barnomsorgen rustas uppkvalitativt med mer personal och mindre barngrupper. Regeringen har saboteratkvalitetsförbättringarna inom barnomsorgen genom att minska statsbidragen ochgenom att helt slopa normerna för barnomsorgen. Inte ens miniminormer kunderegeringen hjälpa till med, trots att man utlovat det ända sedan 1976.Regeringen har utlämnat hela barnomsorgen, både kvantitativt och kvalitativt.Så förhåller sig regeringen till en av vår tids mest brännande sociala frågor! Ett annat skäl att bygga bort daghemsbristen ärjämställdheten. Barnomsorg behövs för kvinnornas skull - för deras möjlighetatt förvärvsarbeta och bli ekonomiskt oberoende. Det är orimligt attbarnomsorgens utbyggnad, kvinnornas förvärvsintensitet och jämställdhetenmellan könen skall vara konjunkturberoende på det sätt som det är . Föralla ensamstående kvinnor är barnomsorgen ett måste. Men i denna regeringsdyrtid behövs ofta två familjeinkomster för att klara ekonomin. Också för allasom inte är ensamstående behövs alltså daghemsplatserna. Det ärsamhällsekonomiskt lönsamt att bygga ut barnomsorgen. Om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen Om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen rentekonomiskt vansinne att inte bygga ut den - det har många utredningar genomåren bevisat. Det senaste beviset kommer från . Ju högre enkvinnas förvärvsintensitet är, desto mer ökar den samhälleliga vinsten. Vidheltidsarbete uppgår denna vinst till ca . om man fördelarvinsten på de barnet får barnomsorg. Men även vid deltidsarbete är detlönsamt att bygga ut barnomsorgen - även med småbarnsplatser, som ju är dyrareän andra platser. I boken heter det att en fortsattutbyggnad av den institutionsbundna barnomsorgen anses vara samhällsekonomisktsynnerligen motiverad. gillar jag egentligen inte detta lönsamhetsresonemang,men i dessa s. k. besparingstider kan det vara av intresse att ta fram ävendessa argument. Kronor och ören är tydligen det enda som biter på regeringen. Det finns, menar jag, helt andra värden i livet som maninte kan mäta i pengar. Och tänker jag bl. a. på barnomsorgen. Det gåregentligen inte att mäta betydelsen av en bra barnomsorg i pengar. Värdet avbarnomsorgen ligger inte i ekonomiska mätmetoder. Jag sade i början av mitt anförande att svarär mångordigt men utan innehåll. Hon tar fram gammal skåpmat som attbarnomsorgen är en prioriterad del av familjepolitiken och talar fortfarande omfull behovstäckning. Tror man fortfarande att man skall kunna uppnå det imitten av , när det faktiskt fattas 400 000 platser? Det fårväl redovisa senare i debatten. I svaret på interpellationen hänger man sig bara åt vackraord utan någon förpliktelse. Jag skulle vilja rekommendera att tadel av verklighetens siffror. Gör man det har man litet svårt att acceptera detsvar regeringen har lämnat. Man skall ha fram "nya modeller" som skall varaanpassade efter dagens situation. Det betyder att man skall fortsätta attsträva efter "flexibilitet" och "bättre utnyttjande avbefintliga resurser", som är regeringens honnörsord i dagensbarnomsorgsdebatt. Det är för barnomsorgen farliga uttryck. Det heter vidare att barnomsorgen får finna sig i"rationaliseringsåtgärder". "Mångsidigt använda förskolor ochfritidshem" talar om. Bakom dessa ord, som i och för sig låterförnuffiga, döljer sig kvalitetsförsämringar för barnen, för personalen ochför föräldrarna. Svaret ger inget hopp om någon bättre utbyggd barnomsorg,vare sig man tänker på den kvantitativa eller på den kvalitativa sidan.Regeringen kommer med undanflykter och skyller på kommunerna. Gång på gångsäger man att staten minsann gjort sitt. Så är det naturligtvis inte. Tvärtom har både regering ochriksdag svikit kommunerna i den här frågan. Ett hinder för en snabb utbyggnad av barnomsorgen ärkostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Det finns ett klart sambandmellan omfattningen av den kommunala daghemsverksamheten och kommunernasekonomiska situation. Vpk menar att staten skall ta det ekonomiska ansvaret förbarnomsorgen. Målet skall vara att alla barn skall garanteras rätt till en brabarnomsorg. Därför menar vpk att statsbidraget skall vara till för att stimulera till att höjabåde kvantiteten och kvaliteten. Därför måste det knytas fillpersonalkostnaderna, som ju är den tunga posten i kommunernas driftkostnaderför barnomsorgen. Den uppgår till av driftkostnaden. "Överläggningar",talar om. Det har vi också hört i debatterna . Men detblir bara pappersdrakar, så länge de ekonomiska resurserna för den härverksamheten inte finns ute i kommunerna. Ominte kommunernas ekonomiska förutsättningar förbättras kan vi rita hur mångaplaner som helst och tala hur vackert som helst om utbyggd barnomsorg -ingenting kommer ändå att hända. Egentligenfinns det inte någon som helst laglig skyldighet för kommunerna att bygga daghemsplatser- det talas det inte så ofta om. Om kommunerna inte tycker sig ha råd till deteller är emot det av andra skäl - det finns ju också andra än rent ekonomiskaskäl emot en daghemsutbyggnad; jag tänker på en del av de attityder som börjar "poppaupp" här och där i debatten - kan de låta bli att bygga en enda daghems-eller frifidshems-plats. Jagtycker att som den ytterst ansvariga för barnomsorgen här i riketskjuter frågan ifrån sig, precis som hon har gjort tidigare i debatter och propositioner.Det bådar inte gott för barnen. Jag tycker att det är ett uruselt sätt atthantera en mycket allvarlig fråga. Imin interpellation frågade jag: "Vilka åtgärder avser regeringen vidta föratt förhindra ytterligare försämringar vad gäller utbyggnaden av barnomsorgen? "Den frågan kvarstår faktiskt obesvarad. Jag skulle vilja be attsvara på den. Omfortsatt utbyggnad av barnomsorgen AnL 44 SocialministernKARIN SÖDER; Först vill jag gärna instämma i vad sade om behovetav barnomsorg och den betydelse som barnomsorgen har för kvinnornas möjligheteratt gå ut i arbetslivet. Jag vill också gärna instämma i den beskrivning somGertrud gjorde av hur möjligheterna till barnomsorg såg ut tidigareoch vilka kvinnor som då hade den möjligheten. Det är väldigt viktigt attalltid ha detta med, när vi diskuterar barnomsorg. Jag har alltså utifrån denutgångspunkten ingen annan mening om behovet av barnomsorg. Jagvill också gärna instämma i vad sade om att det är en del avmänniskors livskvalitet att barn får en trygg uppväxttid, att föräldrar fårkänna trygghet och får möjlighet att vara tillsammans med sina barn, att manhar en valmöjlighet och att barnomsorgens kvalitet där självfallet spelar roll. Kommunernasekonomi spelar självfallet en stor roll när det gäller möjligheterna att byggaut barnomsorgen. Därför är det intressant att se vad som har hänt medkommunernas ekonomi vi har haft ickesocialistiska regeringar. Närdet gäller statsbidragets utveckling generellt sett står staten 1980 för 27 %av kommunernas externa utgifter mot år Om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen 1976 och19 % . Tittar vi på statsbidragsutvecklingen i övrigt, t. ex. förskatteutjämningsbidraget, så finner vi att det är 10,1 miljarder menatt det 1976 var . Det är ju ett avsevärt tillskott tillkommunernas ekonomi. Kommunernas möjligheter att prioritera barnomsorgen vidsidan av vad barnomsorgsbidraget har skapat har naturligtvis därmed ökatavsevärt. Vi måste ändå se fakta i ögonen. Jag skall inte ta upp vad som skulleha hänt, om vi hade haft kvar den allmänna arbetsgivaravgiften och en höjdmoms, som socialdemokraterna har föreslagit. Jag vill också peka på den nuvarande regeringens ochtidigare regeringars ambitioner att uppfylla de mål som har satts upp.Visserligen hade vi inte på den socialdemokratiska regeringens tid någothundratusenplatsersprogram, men - - under densocialdemokratiska regeringens tid var det faktiskt så att det byggdes ut 48100 platser i daghem och 46 900 platser i familjedaghem. efter regeringsskiftet har det tillkommit 67 200 platser idaghem och 49 000 platser i familjedaghem. Om vi lägger samman siffrorna förkommunala familjedaghem och daghem, kommer vi alltså över det mål på 100 000daghemsplatser som har satts upp. Men jag är självfallet inte nöjd med densituation vi har . Vi måste gå vidare och fortsätta att bygga utbarnomsorgen. Och jag utgår ifrån att man i kommunerna skall göra denprioriteringen - det har kommit fram vid överläggningar att man avser göra det- att man låter omsorgen om barnen komma i förgrunden i det här arbetet. Jag blev något förvånad, när sade atthon vill ändra systemet när det gäller barnomsorgen och gå tillbaka till detgamla. Hon sade att det nya systemet är, om jag uppfattade rätt, orättfärdigt -eller något åt det hållet, jag kommer inte exakt ihåg ordalydelsen. Mot den bakgrunden skulle jag vilja fråga GertrudSigurdsen vad hon säger till exempelvis , som under de gamlareglerna fick vara med om att åtta barn avgjorde huruvida man skulle få 8miljoner mer i bidrag eller inte. Ett annat besvärsärende som vi haft att handläggagällde VeUinge, där en handfull barn i denna lilla kommun avgjorde huruvida manskulle få 1 miljon mer i statsbidrag eller inte. Här talas mest om försämringarsom en del kommuner får, kommuner som har dragit nytta av den stora satsningenpå detta område, men det talas mycket litet om dem som förlorat på det gamlasystemet och som får en fördel. De av mig nämnda siffrorna är alltså hämtade urverkligheten. Så snett kan det gamla bidragssystemet slå. Jag tycker vidare attdet är rätt och rimligt att den barnomsorgsavgift som alla är med om att betalaockså kommer alla barn fill del. Därför är det viktigt att ävendeltidsförskolan och de öppna förskolorna får statsbidrag. Jag kan försäkra attjag håller nära kontakt med verkligheten, och det visar sig att man där mantillämpar formerna med mångsidighet, öppenhet och flexjbilitet också får godkvalitet. Om man gör det i samförstånd med kommuninvånarna, med föräldrarna ochmed personalen, ger möjligheten fill flexibilitet och mångsidig användning rikligtutrymme för god och förhöjd kvalitet. Vi får inte stirra oss blinda på någon speciell lösningoch använda den som mall överallt i vårt land. Behoven och strukturen i deolika samhällena är mycket varierande. Även om vi ligger efter när det gällerdaghemsutbyggnaden - jag erkänner och beklagar det förhållandet - finnsambitionen kvar, och vi kommer att arbeta vidare på att förverkliga målet fullbehovstäckning och god kvalitet i barnomsorgen. Jag återkommerkanhända fill dessa frågor i nästa replik - min taletid är snart ute. Det är nuinte fråga om en eftergift i ett krisläge, utan vi har kvar ambitionerna, ochvi kommer att arbeta vidare för en god livskvalitet både inom och utombarnomsorgen. Om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen AnL 45GERTRUD () replik: Socialministern instämmer i min beskrivningav hur behovet av och synen på daghem har utvecklats. Sedan gör hon ett stortnummer av hur mycket högre andelen av bidragen till exempelvisbarnstugeverksamheten nu är i den statliga budgeten. Ja, det skulle varaegendomligt om vi skulle stå kvar på samma belopp nu som 1976, med tanke på denkostnadsutveckling som förekommit, bl. a. på grund av inflationen, medan manfullföljt beslutet . Men vilka är det som har drivit på utvecklingen, så att vii dag har en annan och mer positiv syn på barnomsorgen? Ja, jag har aldrig undermitt arbete inom framför allt fackföreningsrörelsen,där vi drev barnomsorgsfrågorna, mött några borgerliga representanter som harstått på vår sida, i varje fall inte några centerpartister eller moderater. Detskall i hederlighetens namn sägas att man från lämnat visst stödnär vi har drivit dessa frågor. Så till statsbidragen. Ja, jag sade att man här iriksdagen har drivit igenom ett mot daghemmen orättfärdigt system. Det är intebara min uppfattning, , utan den omfattas av hela densocialdemokratiska riksdagsgruppen. Vi har frän den sagt att vi är beredda attriva upp systemet, som innebär att kommunerna förlorar 300 milj. kr. , som är en kommun som ambitiöst harbyggt ut daghemmen, förlorar ju 135 milj. kr. Jag skall tillåta mig att citeravad skriver i den rapport som jag talade om förut. "Det försämrade ekonomiska läget och en ändrad syn påden offentliga sektorns utbyggnad samt den ökade tonvikten på de pedagogiskamotiven har bl. a. resulterat i ett riksdagsbeslut om en förändring avstatsbidragen. Statsbidragen till dag- och fritidshem - dvs. heltidsomsorgen -minskas, vilket leder till försämrade möjligheter för män och kvinnoratt förvärvsarbeta. Starka skäl - bl. a. respektive familjs ekonomiska - talarför att det blir kvinnorna som får stanna hemma och ta hand om barnen eftersomde i de flesta familjer har den lägsta lönen." Så det här, , är ingenting som GertrudSigurdsen påstår från den här talarstolen. Det socialdemokratiska partiettycker att statsbidraget Om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen har enfelaktig konstruktion, och tydligen har socialdemokraterna ocksåKommunförbundet på sin sida. AnL 46 INGA (vpk) replik: sade att det har byggts ut ochvisst har det byggts ut, men absolut inte så att det räcker. Sedan sade KarinSöder att vi måste gå vidare. Hur då gå vidare? Det redovisas ju att barahälften av planerna kommer att förverkligas. Jag skulle vilja frågaKarin Söder: Hur skall kommunerna gå vidare, vilka ekonomiska möjligheter harde att gå vidare för att förverkliga planerna för åtminstone 1982? Regeringen har gjort sig skyldig till ett ekonomiskt svekmot kommunerna. Drar man in 300 milj. kr., är det klart att detta får effekterute i kommunerna. Vad som händer och kommer att hända är att det bliröverinskrivningar, större barngrupper, låg personaltäthet, vikariestopp,kortare öppettider, fördröjning av utbyggnaden och höjning av taxorna. Detta ärexempel på s. k. besparingar dels genom en minskning av statsbidragen, delstill följd av ett redan tidigare alldeles för lågt ekonomiskt stöd tillkommunerna. beslut avtecknar sig ju med otäck tydlighet utei kommunerna; man skall ha större barngrupper på samma yta och med oförändradpersonaltäthet. Dessutom skall man blanda olika grupper barn, i olika åldrar,från dagis, fritis och deltidsförskola. Det här är att vara flexibel och attutnyttja befintliga resurser bättre. Jag var på ett sammanträde i min kommun. Vid detsammanträdet redovisade man att man skulle öka barnantalet , varvidpersonaltätheten skulle öka , detta i ett läge då man redan är illa utenär det gäller gruppstorlek och personaltäthet. Det här blir billigt och bra,sade man runt sammanträdesbordet, och när jag frågade vad det kommer att kosta,om barnen och personalen mår dåligt, fick jag förstås inget svar, för vadsvarar man på sådant? Den här felaktiga sparivern finns förstås inte bara iHuddinge. Överallt drabbas barn och personal av regeringens dåliga ekonomiskapolitik, och oförstående kommunalpolitiker tycker att det här blir både billigtoch bra. På moderat håll uttalade man, och jag säger detta upplysningsvis, var glad över sparförslaget, och på socialdemokratiskt håll sade man måste pröva nya former. Jag tycker att det är allvarligt när sådanatongångar hörs från socialdemokratiskt håll. Det här sparförslaget, som emanerar från regeringen,kommer att bli dyrt. Det är fråga om sådant som man inte kan mäta i pengar. Mankommer att få betala över andra konton. och borde ta sittansvar för barnen och barnomsorgen och inse att det faktiskt måste få kostapengar. I nästareplik kan vi kanske ta debatten om lönsamhet. Jag vill inte förneka att socialdemokraternaoch framför allt de socialdemokratiska kvinnorna i hög grad har varitpådrivande när det gäller barnomsorgsutbyggnaden. Jag kan också försäkra attmitt kvinnoför- bund har agerat mycketstarkt i denna fråga - jag tror nog att också kan påminna sigdetta. Jag skulle också kunna anföra flera exempel på hur centerpartister, ochframför allt kvinnor, ute i kommunerna drivit på i denna fråga - jag har självvarit med om att göra det i min kommun - och det finns andra exempel. Jag anseratt vi bör försöka vara ärliga och fördela gracerna något. Närdet gäller talet om att kommuner förlorar på det nya statsbidragssystemet ärdet en litet märklig debatt som förs i detta sammanhang. Det talas nämligen omatt det är lönsamt att bygga daghemsplatser, eftersom människorna då kommer uti arbete och betalar skatt med allt vad det innebär. Denna utbyggnad anses därförinte innebära någon stor samhällskostnad. Jag tycker faktiskt att det liggermycket i detta resonemang. Jag hör till dem som värjer sig mot varje försök attpåstå att barnomsorgen endast är en tärande del, Stockholmskommun, som var framme mycket tidigt i fråga om barnomsorgen, har ju fått enmycket stor ande) av det som alla landets löntagare och egenföretagare påsenare tid betalt i barnomsorgsavgift fillbaka i form av statsbidrag. Detta hargjort det möjligt att bygga ut barnomsorgen och gjort det möjligt för allt flermänniskor att få arbete vilka då har betalt skatt och kommit att utgörakonsumtionsunderlag i kommunen och på så sätt tillföra den inkomster. Om manvidhåller att barnomsorgsutbyggnaden är en lönsam del, måste man vara bereddatt säga att de kommuner som varit ambitiösa och haft en fördel av detta ocksåbör vara med och dela på bördan så att det blir en jämnare fördelning även förandra kommuner. Jag kan inte se att resonemanget håller om vi inte diskuterarpå detta sätt. Jagvill säga att har gjort helt klart i sitt remissvar att det ärför ett procentbidrag och minskad byråkrati. Det står helt klart att förbundetvill slippa den detaljreglering som har tagits bort. Vadbeträffar kvaliteten i barnomsorgen utgår jag ifrån - vilket uppenbarligeninte gör - att kommunpolitikerna och de anställda ute i kommunernasjälvfallet tar ansvar för att det blir en god kvalitet i barnomsorgen. Det ärockså min erfarenhet. Det är ju viktigt att vi inte står här i riksdagenstalarstol och låtsas som om de politiker som har ansvar för de sociala frågornaoch de kommunala budgetarna inte skulle ta ansvar för barnen. Det är de somlever nära barnen och lever nära deras föräldrar, och de vet bäst vad sombehövs. Vihar ju också erfarenhet av hur positivt det är när man har olika åldrar i enoch samma grupp, så att barnen kan få känna den möjlighet till utveckling somdet innebär att t. ex. ta hand om yngre barn. Jag tänker då på syskongrupperna- för att ta ett exempel. Jag har själv från den tid jag- under en kort period- hade barn i daghem positiva erfarenheter av hur sådana här blandade grupperkan stimulera till utveckling och aktivitet. Jag tror att det vore fel att vihär satte oss till doms över kommunerna när det gäller att skapa en godkvalitet i barnomsorgen. Jag är övertygad om att denna flexibilitet -som jaginte betraktar som ett fult ord utan ser som en möjlighet- bidrar till Omfortsatt utbyggnad av barnomsorgen 10 protokoll 1981/82:101-104 Omfortsatt utbyggnad av barnomsorgen att vi kan både ökabarnomsorgsutbyggnaden, förbättra kvaliteten och anpassa barnomsorgen fillbarnens verkliga behov, AnL48 () replik: Det är en märklig debatt, det här, säger , Ja, den inte mindre märklig. Förstnågra ord om statsbidraget. Vi har inte sagt att det är orättvist med ettprocentbidrag. Den konstruktionen tycker också vi är bra, så den har vi integått emot. Men det går inte att förneka att det bidragssystem som i har drivit igenom missgynnar daghemsutbyggnaden. presenterade sin undersökning sade bl, a, enav departementstjänstemän som svar på frågan, om det här inte ärorättvist, att det beror på hur man ser det. Man kan se det så, att de kommunersom tidigare haft stort behov av daghem har överkompenserats. Ja, men om dehaft stort behov av daghem, så behövs väl det här samhälleliga stödet, ochStockholm är en kommun som haft ett sådant stort behov. Ochså den nya märkligheten i debatten - detta med att alla får vara med om attbetala! Ja, men det är väl så en solidarisk politik fungerar. Vi är med ochbetalar skatter som bl. a. går till att betala ut allmänna barnbidrag, vare sigvi har barn eller inte, och vi betalar när det gäller sjukförsäkringen, varesig vi blir sjuka eller inte. Den har soUdariteten ligger inbyggd i ettsamhälle som det svenska, där vi är med om att solidariskt betala för densvenska välfärden. Alla utnyttjar inte alla former av den. Jagtycker att gör debatten ännu mer märklig, men jag har fortfarandeinte blivit övertygad om att det här statsbidragssystemet inte drabbar justdaghemsutbyggnaden. Det är där som det stora behovet finns och inte när detgäller delfidsförskolorna. AnL 49 INGA (vpk)replik: Om man inte förstår att barnomsorgen är lönsam i sig rentlivskvalitetsmässigt, enligt det sätt som använder det ordet på,dvs. att barnomsorgen är nödvändig för barnens egen skull, då kan man ju tatill det skälet att barnomsorg faktiskt är en lönsam investering - fastän jaginte gillar att mäta livskvalitet i kronor och ören. Men det har kommit fram,senast för bara någon vecka sedan, i undersökning.