prot · G50980 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:80 1 § Justerades protokollet för den 5innevarande månad. 2 § Svar på interpellation1981/82:116 om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa har frågat mig om jag planerarvidta åtgärder som syftar till att lösa de problem som uppkommer för den grupputsatta invandrarkvinnor som tvingas avbryta ett sammanboendeförhållande ellerbegära skilsmässa. Jag har här i besvarat eninterpellafion av om vissa rättigheter vid s. k.anknytningsinvandring. Jag lämnade då en redogörelse för anknytningsinvandringenoch orsakerna lill att det har införts en praxis innebärande krav på två årssammanboende innan utlänningen accepteras som invandrare. Jag underströk ocksåatt tvåårsgränsen endast var en norm och att avsteg kunde göras från dennanorm, om det förelåg särskilda omständigheter. Jag framhöll bl. a. att desvårigheter frånskilda kvinnor kunde möta i hemlandet på grund av där rådandekvinnosyn kunde vara en omständighet som föranledde undantag frän tvåärsregeln. har i interpellationen redogjort för dels deproblem en invandrarkvinna kan möta när hon kommer hit som s. k.anknytningsfall och fär uppehållstillstånd som görs beroende av attförhållandet varar en viss fid, dels de svårigheter hon kan få vid ettåtervändande fill hemlandet. Jag har stor förståelse för dessa kvinnors problem. Deproblem tar upp beaktas också vid bedömningen av de enskildaärendena och kan, när de åberopas, leda till avsteg från tvåärsregeln. Jag är beredd att genomföra en ytterligare uppmjukning avpraxis i dessa fall. Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa Anf.2 (): Jag ber alt få lacka statsrådet för svaret på mininterpellation. Jag vel inte hur positivt jag skall tolka svaratl hon är "beredd att genomföra en ytterligare uppmjukning av praxis idessa fall", men det lär de berörda kvinnorna mycket snart fä uppleva ipraktiken. Vi fär hoppas atl del blir lill deras fördel. Jag tror mig veta att har stor förståelseför de problem vissa invandrarkvinnor råkar ut för i samband med skilsmässa ochett eventuellt följande ulvisningshot. Vi har båda i olika sammanhang, ävenuianför , haft anledning att värna om invandrarkvinnorna i derasspeciellt utsatta situation. Vid det här laget har vi fält en utmärkt bild av vad detvill säga att vara invandrarkvinna och bryta upp från ell äktenskap, även omdet har varil ett inferno. Många av våra ulländska kvinnor kommer från länderdär familjemönstret och traditionerna skiljer sig väsentligt från våra. Manskiljer sig helt enkelt inte. Mannen har samma roll i familjen som i vårt gamlasamhälle. Han är familjens överhuvud med rätt atl, om så skulle behövas enligthans mening, också ulföra husaga. Här i upptäcker emellertid invandrarkvinnan altkvinnan har en annan ställning, atl hon inte behöver finna sig i vad som helst.Svenska kvinnor protesterar mot atl de blir misshandlade. Varför skulle inleinvandrarkvinnor få göra det? Vi har också på olika sätt börjat la oss anmisshandlade kvinnor. Självfallet inger detta hopp för en hunsad och förtrycktinvandrarkvinna. Här kommer naturligtvis tvåärsregeln in i bilden. All bliutvisad från kan för en frånskild invandrarkvinna betyda att hon hopparur askan i elden. Exemplen är många. Del är populärt, herr talman, för en del svenska män attresa till fjärran länder för att skaffa sig kvinnor. blir det giftermål.Mill ena exempel handlar om en svensk som i det soliga landet träffade eninhemsk flicka, som han gifte sig med och tog med hit lill . Hon gladdesnalurliglvis ät alt få en framtid i vårt fantastiska land. Men det blev någothelt annat. Maken tröttnade pä sin utländska hustru, och hon blev utvisad.Tillbaka i sitt hemland hamnade den unga kvinnan i slummen, övergiven av såvälfamilj som vänner: Vem vill vela av en dålig flicka? Det återstod baraprostitution för henne. Det finns t. o. m. en berättelse om en utvisad kvinna,som skulle ha blivit stenad efter hemkomsten. Så behandlar man nämligenförtappade kvinnor i hennes land. I andra fall handlar det om män eller familjer som i sinahemländer hämtar flickor för atl arrangera giftermål. Flickorna har läst om hurbra del är i och åker gärna hit. Men livet blir ingen dans pä rosor.Jag har träffat pä fall, där flickan verkligen har blivil slav och fält slå ulined både spott och spe i den nya miljön. Man kan fråga: Har vi i något ansvarför alla dessa kvinnor? Ja, i allra högsta grad, skulle jag vilja säga - utanatl jag för den skull ifrågasätter den reglerade invandringen. Vi kan inteförst tillåta all kvinnorna flyttar hit och sedan bara kasta ut dem. invandrarlandmed hyggligt rykte, och det förpliktigar oss lill insatser. Pä olika håll harman också vaknat upp och insett att vi måste göra speciella insatser just förinvandrarkvinnorna. Vi kan inte bara behandla dem som bihang lill män iinvandringssiluationen. Här i har vi lack och lov en organisation blandinvandrarkvinnorna. Det är RIFFI, förinvandrarkvinnor, där man är mycket aktiv och har ägnat stor uppmärksamhet ätde speciella problem som invandrarkvinnorna råkar ut för. Det är också de somhar stor kunskap om de speciella fall som vi diskuterar . Jag skulle vilja slälla elt par kompletterande frågor tillstatsrådet . Vad vi saknar är ju en samlad bild av hur mänga kvinnordel handlar om. Tänker statsrådet se lill all skaffa sig en samlad bild av denhär problematiken? Väldigt många kvinnor lever ju i en akut situafion. Vadskall vi göra medan den här insamlingen av materialet sker och innan statsrådetfar ut bestämmelserna om att ändra pä praxis i dessa fall? Vad kommer att händamed de kvinnor som är utvisningshotade? Vi vet atl en del av dem hällersig gömda. Får de stanna lill dess vi har en bättre överblick över läget? Ochpå vilket sätt skall vi kunna lösa det akuta problemet och ställa upp förkvinnor i en mycket svär och bekymmersam situation? Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa 3 Statsrådet ; j började med att säga alt honinte riktigt visste hur positivt hon skulle tolka mitt svar, och jag villdärför något förtydliga deua. Den praxisändring som jag antydde innebär all jag ifortsättningen kommer att la ännu större hänsyn till de omständigheter somAnita tar upp i sin interpellation, om dessa omständigheter åberopas idet aktuella fallet. Tyvärr sker detta . Det kan bero på olikasaker, t. ex. rädsla från den sökandes sida, men det är nödvändigt för mig imitt fortsatta arbete med ärendet alt jag får en klar bild av förhållandena,och del gäller då inle minst förhållandena i äktenskapet i . Jag menaratt misshandel i ett äktenskap inte skall få lov all förekomma, men om delförekommer skall man inle av rädsla för risken att bli utvisad ur landei behövaförsöka hålla ihop etl äktenskap. Den fortsatta handläggningen av enskilda ärenden fårnaturligtvis utvisa vilken praxis som kommer att fastläggas. Praxis kan inteslås fast genom ett generellt uttalande, utan först sedan man tagit hänsyn tillde fakta som finns i varje enskilt fall. och jag har lidigare samarbetat när delgäller frågor om invandrarkvinnornas problem, och jag tror alt vi har sammagrundinställning. För mig är detta en mycket viklig och slor fråga, och jagvill i detta sammanhang gärna ge förinvandrarkvinnor en eloge för det arbete som man där lägger ned för att hjälpadessa kvinnor och för att dra fram deras situation i ljuset, vilket ju är enförutsättning för att man skall kunna vidta några åtgärder. Självfallet måsteemellertid den reglerade Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa invandringenkvarstå, och och jag har även där gemensamma utgångspunkter. ställde två frågor mig. Den ena gällde omvi har någon bild av det här problemets omfattning och, om vi inte har det, vadvi kan göra för atl skaffa oss en sädan. Jag vill svara alt vi inte har någonklar bild av detta. Det är svårt att få det, eftersom problemet finns på såmånga olika nivåer. Naturligtvis skulle man kunna göra en stalislik överärenden som innehåller frågor av den här arten och som kommit till mig, men deproblem som finns redovisade i ärenden som inte kommit någonstans kan vi juinte kartlägga. Inom invandrarverket har man f. n. ett arbete på gång somgäller invandrarkvinnorna, och jag tror att man där snuddar vid det härproblemet. Jag skall ta kontakt med dem som arbetar med detta föratt höra om de har möjligheter atl på någol säll ytterligare belysa den härfrågan -deras utredning är ännu inte klar. frågade ocksä vad vi skall göra innan denpraxisändring som jag förklarat mig villig alt vidta kommer att träda ifunktion. I och för sig träder praxisändringen i funktion . Så snartjag får ett enskilt fall som jag har att ta ställning till kommer jag atttillämpa den mjukare praxis som jag har utlovat här. Enligt den nya lagen ärdel ju så att de fall som regeringen har avgjort inte på nytt kan tas upp avregeringen, utan i de fallen skall polisen i samband med verkställigheten tahänsyn fill de nya omständigheter som kan ha framkommit. Jag bedömer det varaen sädan ny omständighet att jag här har sagt att jag avser att ändra praxis.Efter detta får polisen avgöra vilken ställning man skall ta i de enskildafallen. Jag kan alltså inte generellt uttala mig om hur polisen skall agera. 4 () replik; Självfallet kan man inte med enkla uttalandenreda ut de mycket allvarliga problem som vi talar om här. Men jag tror ändå attdel är mycket viktigt att statsrådet ser till atl hennes nuförändrade inställning till ärendena kommer ut, så att de enskilda handläggarnapä olika områden blir på det klara med att man här verkligen måste lägga nedmöda på att sätta sig in i de olika förhållandena. Tyvärr är det så att detfinns traditionella kvinnosyner också inom den yrkesgrupp som jag självrepresenterar- socialarbetarna. De är som alla andra människor, och det gör attdet kanske slinker igenom saker i handläggningen som inte borde få förekomma.Vi måste göra klart att kvinnorna i det här fallet skall behandlas med storvarsamhet och omsorg. Sä fill den andra problematiken! Jag tror att del ocksä ärväsentligt att vi får en kartläggning av de här problemen. Det förekommer ju påolika häll i landet, att man försöker göra studier av invandrarkvinnornassituation. Det vore lämpligt att invandrarverket såg till atl man på allamöjliga sätt skapar sig en bild av dessa problem, så att vi vet vad vi talar omoch att vi verkligen gör insatser så att vi inte får ett skamfilat rykte pågrund av vår handläggning av ärenden som gäller kvinnor i den här situationen. Anf.5 (): Kvinnor från alla poliliska parfier i har anmältsig lill denna debatt, som har initierat. Man har under denallmänna motionstiden väckt molioner frän olika håll. Del visar atl det finnsen allmän politisk enighet om att något måste göras när det gäller tvåärsregeln. har det förekommit en lång rad avskenäktenskap för att man på den vägen skulle fä uppehållstillstånd i Sverige.Del är naturligtvis inle godtagbart att några bakvägen skaffar sig tillstånd.Därför finns det nu en praxis som innebär att om etl äktenskap ellersamboförhållande upphör inom två är blir kvinnan eller mannen utvisad. Baksidanav denna praxis är emellertid att kvinnor som kommii hit i elt hell annat syfteän att bakvägen ta sig in i har kommit starkt i kläm. Påfrestningarna iäktenskapet har i mänga fall blivit för stora fill följd av deomställningsproblem som det alltid innebär att komma till elt främmande landmed allt vad det innebär av språksvårigheter och ett annat kulturmönster medmedföljande isolering för kvinnorna. Vi har i vårt land en skilsmässolopp efter tre till femårs äktenskap bland de inhemska äktenskapen. Om del finns påfrestningar iinhemska äktenskap finns det all anledning alt tro att del också finns iinvandraräktenskapen under samma tidrymd. För de kvinnor som kommer hit är ofta en återvändo tillhemlandet en återvändo till förnedring och en omöjlighet att försörja sig. Detär långt ifrån i alla länder som det finns samma syn på frånskilda kvinnor somi . I många fall tvingas de invandrade kvinnorna att begäraskilsmässa pä grund av mannens alkoholmissbruk eller misshandel. Dä är detonödigt omänskligt atl inle bevilja uppehållstillstånd för dem som villfortsätta alt stanna här. skall vi komma ihåg att tvåärsregeln inleär någon garanti mot ett skenäktenskap. Denna regel gör det bara svårare attingå sådana. I en motion till årets riksdag har jag lillsammans medandra folkpartikvinnor motionerat om alt bestämmelserna för uppehållstillståndför frånskilda kvinnor skall ses över. Det är angelägel, och det brådskar. Vihar i vår motion yrkat att invandrarpolitiska kommittén skall behandla den härfrågan. Det är i och för sig inte nödvändigt, utan den kan naturligtvisbehandlas pä annat sätt. Det viktigaste är att det går snabbt. Statsrådets svarindikerar att det här kommer att hända någonting snabbt. Del blir med andra ordfritt fram för nya prövningar av de utvisningshotade fallen, där man vel altdel finns nya skäl. Vi kunde i massmedia läsa om etl offer fördenna orimliga praxis. Det gällde den turkiska , 22 är. som övergivitsav mannen och misshandlats av svärföräldrarna. Hennes arbetsgivare slog larm endag när hon kom sönderslagen till sin arbetsplats. riskerar hon all bliutvisad. Men om någon skulle utvisas i det här fallet, så är det ändå inleHavanna. Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa Misshandel och alkoholism fär inte vara grund förutvisning. Jag skulle vilja rikta en fråga till invandrarminislern; Anserinvandrarminislern att praxis har varit restriktivare än vad statsrådet angav isitt svar ? 6 (); Statsrådet svar inger förtroende.Jag är övertygad om atl övertramp av det slag som refererade intekommer alt ske i fortsättningen. För min del har jag begärt att frän invandrarverket få enredovisning för hur reglerna om s. k. uppskjuten invandrarstatus tillämpas, hurmånga fall saml vilka nationaliteter och kön - för även män utvisas på dessagrunder -det rör sig om. Frågan står på invandrarverkets dagordning. Jag räknarmed atl vi får svar och en debatt om det redan vid nästa sammanträde medstyrelsen. Redan nu kan jag säga atl bara etl fåtal ärenden har anmälts. I deflesta fall rör det sig om polskor- inle turkiskor, som man skulle kunna tro avdebatten att döma. Det är inget försvar atl hävda att det rör sig om ettfåtal fall, möjligen är det en tröst. Redan elt enda fall av det slag som RIFFIrefererat är etl fall för mycket. Som påpekade har motioner väckts av representanter för alla partier. Jag ärövertygad om alt praxis kommer att ändras i delta avseende. Det finnsnalurliglvis ingen anledning atl upphäva lagen, den har inle tillkommit av enslump, men en uppmjukning kommer också jag atl hälsa med slor fillfredsställelse. 7 INGA (vpk); Det har redan framkommit här i debatten attde nuvarande reglerna när det gäller behandlingen av personer som invandrat hitpå grund av anknytning som sedan har upphört fär fullsländigl orimliga ochoacceptabla konsekvenser. Särskilt är det kvinnorna som råkar illa ut. F. n.finns del ett dussintal kvinnor bara i som hotas av utvisning ochförpassning, därför att de brutit sig ul ur hell ohållbara äktenskap. Kvinnornahar också det gemensamt att de i egenskap av frånskilda kvinnor förpassade lillsina hemländer löper uppenbar risk all hamna i en svår misär. Kanske återståringen annan möjlighet för dem än att prostituera sig för atl klaraförsörjningen för sig själva och för sina barn. Samtliga poliliska partier i har anslutit sigtill tanken att del skall vara en reglerad invandring. Det innebär naturligtvisockså att vi anser atl det måste finnas möjligheter för oss att undvika enalltför omfattande invandring genom skenäktenskap. Men finns det ingetsom tyder på atl omfattningen när del gäller skenäktenskap har varil särskillstor, och framför alll har den inte varit så stor atl den pä något sätt hotatalt sätta invandringspolitiken ur spel. Även om vi anser att vi måste dra upp gränser för atthindra invandring genom skenäktenskap, kan dessa gränser inte vara utformade sä att människorsliv föröds genom svenska myndigheters beslut. Det anser jagsker . Dessutom är del en allmän princip i ell rättssamhälle attlagarna och tillämpningen av dessa skall ha en förankring i folkmedvelandet.Jag tror inte - eller rättare sagl, jag är övertygad om - att många av debeslut som har fattats om förpassning i sådana fall som vi här talar om stridermot det allmänna rättsmedvetandet. Vi har i tidningarna kunnat läsa om en turkisk kvinna somskall förpassas, sedan hon misshandlats i sitt äktenskap. Hon har varit här itre är och har praktiskt taget alla sina släktingar här i landet. Det finnsingenting i det här fallet som lyder på alt det skulle röra sig om ettskenäktenskap. Men ändå bedöms det sä. Jag kan ta ett annat exempel. kom en15-årig flicka hit från Sri Länka. En svensk medelålders man köpte henne avhennes föräldrar i hennes hemland och gifte sig där med henne och tog henne hittill . När hon kom hit visste flickan inle ens att hon var gift med densvenske mannen, utan trodde all hon var adopterad. Först när mannen krävde vadhan ansåg vara sina "äktenskapliga rättigheter" gick det upp förhenne hur situationen var. När han dessutom ville att hon skulle prostituerasig, gav hon sig av frän mannen. Hon lyckades få hjälp och stöd av personer i Sverigeoch lyckades även skaffa sig ett arbete. Detta hindrade emellertid inle att honförpassades. Vad hon förpassades lill är det ännu ingen som vet. Det börtilläggas, att när förpassningen skedde, var flickan fortfarande atl betraktasom minderårig. kommunisterna har vid flera tillfällentagit upp den här problematiken i . Vi har ocksä i anslutning tillbehandlingen av utlänningslagen föreslagit sådana ändringar i lagen som skulleomöjliggöra den misshandel av invandrarkvinnor som sker under täckmantelav praxis. Jag tycker att det är bra att man nu även inom andra partier harbörjat röra i den här frågan. Förhoppningsvis kan detta leda till att vi färden lagändring som kommunisterna har krävt. Ser man på svar pä , kan man märka en förändring av inställning,vilket jag nalurliglvis noterar som någonting positivt. Jag tycker ändå inleatt del går alt vara nöjd med del vaga löftet att man skall se på praxis. Enligtmin mening behövs det en lagstiftning på det här området. Jag ifrågasätteralltså om man kan nöja sig med atl ändra praxis och skulle direkt vilja frågaKarin ; Kan man hoppas på en lagändring som gör att sådana härorimliga följder inte uppstår? Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa 8 (); Alla partier har ju varit representerade idenna deball, vilket visar det allmänna intresset för den här frågan. Beträffande denna grupp av invandrarkvinnor, som AnitaGradins interpellation gäller, vill jag säga atl del ju är självklart atl manupprörs av dessa invandrarkvinnors behandling. Vi vet att många av deinvandrarkvin- Om vissa invandrarkvinnors problem vid skilsmässa nor somkommer lillbaka till sitt eget land blir utstötta. Det visas förakt frånfamiljens och vännernas sida i det gamla hemlandet. De här kvinnorna harjuförbrutil sig mot sitt hemlands lagar och har inte längre någon möjlighet utkomst. Exempel har getts i interpellationen, liksom också underdebatten, varför jag inte skall komma med flera. Vi vet att tvåårsgränsen inteär någon lag. Det är en norm eller praxis som gäller. Här tror jag mig kunnakonstatera atl under den senaste fiden har gått längre änfidigare gällande praxis när det gällt atl ta hänsyn till de humanitära skälen. Jag tror alt det när det gäller de här anknytningsfallenär viktigt att normerna eller praxis har en sådan utformning att det gesutrymme för en generös tolkning. Vår invandrarpolitik präglas ju också av enhumanitär grundsyn. Det måste bli en mildare behandling av de kvinnor somkommer hit och gifter sig eller sammanbor och som far illa i äktenskapet. Jag tror att del är bra atl den här interpellafionen harframställts. Vi har av fått besked om att hon i de här fallenär beredd ätt genomföra en ytterligare uppmjukning av praxis. Det tycker jag ärpositivt. Då utgår jag också ifrån att det blir till fördel för den här gruppeninvandrarkvinnor. Jag tror också atl vi inom samtliga partier är medvetna omatt vår invandrarminister har stor förståelse för just dessa frågor. Samtidigtvill jag - som här har framhållits - understryka alt de kvinnor somutsätts för t. ex. våld i hemmet, blir slagna osv., ocksä måste tala om vad somhar hänt. Det är inte lätt för någon, allra minst för , all vetanågot om detta, om det inte står atl läsa någonstans i de papper som hon hartillgäng lill. Först ett par ord till , som jaginte gick i svaromål till förra omgången. Det är viktigt att få ut information över huvud taget, omhela problematiken, men också om vad jag har sagt här . Med utgångspunkt idet iniresse den här debatten har rönt på olika sätt utgår jag från att bådemassmedia och invandrarorganisationer kan hjälpa till med detta. Jag tror attdet behovet kanske kommer atl vara täckt. När det gäller den kartläggning som tidigareefterlyste kanske vi fick besked av , all vad göras skall ärredan gjort. Det är ju tydligen så att invandrarverket har fått etl uppdraggenom styrelsen alt göra en sädan kartläggning. Jag har haft kontakter med dem.och jag vel alt de har hållit på med elt stort beredningsarbete när del gällerinvandrarkvinnors situation i olika avseenden. Då kommer alltså denna del ocksåmed. Jag vill gärna inledningsvis också säga en sak som jaginte nämnde tidigare. Om del finns barn i etl sådant förhållande som spricker,då får kontrahenterna, oavsett om det gäller en man eller en kvinna, så gotlsom alllid stanna. Jag bedömer det som viktigt atl etl barn har kontakt medhäda sina föräldrar. Den ändringen av praxis har således redan skett. Men i defalt som varit aktuellapå sistone i fidningarna har det inle funnits barn. Del sker alltså ingenutvisning över huvud laget, om kontrahenterna har kontakt med barnen - del är iså fall pappan det kan gälla där del kan brista . sade i sitt inlägg atl del här är frågaom en krilik mol praxis avseende tvåärsregeln. Jag vill återknyta lill vad jagsade inledningsvis, att när det gäller kvinnor i den situation som vi talar omhär har tvåärsregeln redan ändrats. Man har en mjukare praxis och tar hänsyntill båda skälen - vad som händer när kvinnan kommer hem och vad som kan varaorsak lill att hon vill bryta upp ur äktenskapet i . Jag har sagl attvi skall tillämpa en ännu mer generös praxis. Men delta gäller alltså dem somhar svårigheter i båda fallen - de som har svårigheter i sitt samboendeförhällandeeiler sitt äktenskap, men kanske stannar kvar i detta för atl slippasvårigheter när de kommer hem. Del är ju inte i alla länder kvinnor rakar utför svårigheter när de kommer hem. Jag vill gärna säga att bägge dessaomständigheter måste finnas med. Sedan var kanske litet för lättsinnig närhon sade att det är fritt fram för nyprövningar av de fall som är avgjorda ochsom väntar på verkställighet. Vad jag sade är att jag tror att polisen är ellerkommer att bli väl medveten om vad jag säger här, och kommer att kunnahandlägga frågorna efter del. frågade om praxis har varit hårdare änvad jag gav uttryck för . Det gjorde hon efter alt haredovisat etl enskilt fall. Jag kan, som ni vet, i motsats till er andra inlegå in på enskilda fall. Men jag kan försäkra att praxis inte har varil hårdare.Ulan alt gå in på enskilda fall vill jag dock understryka vad jag sadeinledningsvis, att det är nödvändigt atl de kvinnor det gäller talar om ocksåsin situation i , i äktenskapet. Det är ju det som är en av grundernaför min bedömning. talade om vad som sker i invandrarverket,vilkel var bra. säger att hon noterar en förändrad inställninghos mig. Det stämmer faktiskt inte. Jag har haft denna inställning,att kvinnorna del här gäller har stora svårigheter. Jag har också försökthandla efter del. Frågan är hur man utformar praxis med tanke pä dessa kvinnorssvårigheler.