prot · G50941 · 1981-12-31 00:00:00 — Bara de grupper som jag här har nämnt torde behöva mångamöjligheter alt välja alternativa boendeformer. Åtminstone de hinder föralternativa boendeformer som finns i hyreslagstiftningen borde bli undanröjda.För sedan finns det säkert problem av annan art som hänger samman medkollekfivt boende, inte minst problem avseende förvaltning avgemensam-hetsutrymmen samt organisatoriska, administrativa och personella problem. Därför tycker jag att utskottsmajoriteten visar en onödigtveksamhet. Regeringen kan få ett rakt besked nu om att anser allhyreslagsfiflningen behöver ändras så att den kan stimulera möjligheterna tillkollektivt boende - precis som det sägs i den socialdemokratiska reservationen. Jag yrkarbifall till reservationen. 56 (vpk): Vi har kommunisternassida i olika sammanhang tagit upp frågan om att underlätta ochstimulera en utveckling av flerfamiljshusen som en kollektiv boendeform. Vi hardå bl. a. påtalat nuvarande förhållanden i fråga om hyresgästernas dåligabesittningsskydd samt bristen på inflytande över gemensamma lokaler och andragemensamma delar av bostadsmiljön. Erfarenheterna från de kollektivhus som harfunnits och alltjämt finns visar alt det behövs ändringar i hyreslagstiftningeni syfte att stärka hyresgästkolleklivets ställning. Då vi har tagit upp denna fråga har det hänvisatstill bl. a. att hyresrättsutredningen behandlar olika lagstiflningsproblem påbostadsområdet. Och har vi från utredningen fått ett betänkande,där bl. a. de problem som tas upp i utskottsbetänkandet behandlas och därhyresrätts-utredningen framlägger vissa förslag. Problemet med hyresgästernas svaga rättsställning då delgäller lokaler och andra gemensamma delar av bostadsmiljön finns emellertidockså i vanliga flerfamiljshus med gemensamma lokaler och andragemensamma anordningar. Del kan gälla lekplatser, förmåner som tvättstuga,hobbyrum, olika förvaringsulrymmen på vindar och i källare. I många fall harfastighetsägaren ensidigt undantagit en del av dessa förmåner eller avsevärtförsämrat dem - inskränkt utrymmen och annat - ulan all hyresgästerna med stödav gällande lagstiftning har kunnat förhindra det. Då sådana missförhållanden troligen kommer att finnaskvar, även om hyresrältsutredningens förslag skulle bifallas, borde riksdagenenligt vår mening hemställa till regeringen att lägga fram förslag till sådanaändringar i lagstiftningen som erfordras för att hyresgästernasbesittningsskydd och inflytande över gemensamma lokaler och boendemiljönförstärks. Det är orsaken fill att jag- trots de positiva skrivningar och trotsde tolkningar som lagutskottet har gjort av hyresrältsutredningens förslag -vidhåller vpk-motionens yrkande om aft skall hemställa hos regeringenatt den skall lägga fram förslag till ändringar i del här avseendet. sägs del i ett av de förslag som hyresrätlsutredningenlägger fram att man skall kunna ta upp sådana här problem till förhandling ochalt fasfighetsägaren inte utan vidare skall ha rätt alt upphäva förmåner av delslag jag har talat om. Del sägs också i sammanhanget att hyresvärden skallunder vissa betingelser bli skyldig all påkalla förhandlingar om han villupphäva eller förändra rätten till gemensamma utrymmen som hör till enbostadslägenhet, dvs. primär förhandlingsskyldighet skall gälla även beträffandesådana frågor enligt hyresrältsutredningens belänkande och förslag. En viss - för att inte säga betydande - osäkerhet kvarstårändå om hyresrältsutredningens förslag. Del framgår egentligen av vad som ocksåsägs i utskottsbelänkandet, när man talar om att den här frågan har samband medden utredning om vidgad kooperativ förvaltning av hyreshus som begärts avriksdagen. anser att det kan vara rimligt attfrågan om rätten fill gemensamma utrymmen tas upp i hela sin vidd inom ramenför den av begärda utredningen. Del hade väl hyresrättsföreningeninte anfört, om man hade ansett att de förslag som man nu lägger fram skullevara heltäckande eller till fyllest. Tvärtom säger hyresrätlsutredningen nu här frågan måste tas upp i hela sin vidd i den utredning som rik.sdagenbegärde men som ännu inte har tillsatts av regeringen. 1 sammanhanget skulle jag gärna vilja understryka att enförutsättning för att rätten till de ohka gemensamhetsanordningar som finnsinte inskränks -både när det gäller hus med kollekfivboende och då det gällervanliga hyreshus - är ju att hyresgästernas inflytande och besittningsräti övergemensamhelsanordningarna stärks och att det görs på ett sådant sätt att delinte behöver bli föremål för någon diskussion utan klart läggs fast ihyreslagstiftningen. Det är uppenbart att det annars blir väldigt svårt aftklara problemen förhandlingsvägen. Det behövs i vart fall förändring avhyreslagen för alt ge hyresgästerna bättre rättigheter och skydd mot olika slagav inskränkningar, som jag har givit exempel på. Viss översyn av hyreslagstiftningen Viss översyn av hyreslagstifttiingen Slutligen, herr talman, vill jaguppmärksamma att del trots allt är fråga om förslag från hyresrätlsutredningen.Vi vet inte huruvida dessa förslag verkligen kommer att bli föremål för någonproposition och leda till förändringar i hyreslagstiftningen. Här talar manhela tiden med utgångspunkt i alt hyresrältsutredningens förslag genomförs.Jag vill i det här sammanhanget uttrycka en viss tveksamhet i fråga om det, ochdet är - som jag inledningsvis sade - orsaken till att jag nu yrkar bifall tillvpk-motionen 1980/81:895. Vidare yrkar jag bifall till reservationen, somhandlar om kollektivt boende. 57MARGOT (); I detta belänkande från lagutskottetbehandlas två motioner, 1980/81:895 och 1980/81:902. I de båda mofionerna tasupp frågor om besittningsskydd för gemensamhetslokaler och om ändring avhyreslagstiftningen för att göra den mer anpassad till olika former avkollektivt boende. behandlade vid 1977/ettliknande motionsyrkande som i motion 895. Då ansåg ulskottet att det varlämpligt alt hyresrätlsutredningen prövade dessa frågor. Hyresrättsuiredningenhar avlämnat sitt slutbetänkande. I belänkandet föreslås ett tillägg till hyreslagen avinnebörd, att rätten till sådana gemensamma utrymmen som hör till lägenhet intefår upphävas eller ändras i annan ordning än den som gäller för ändring avhyresvillkor. För att bestämmelsen skall bli tillämplig får det ansestillräckligt alt rätten till utrymmena kan inlolkas i hyresavtalet. Hyresrättsuiredningen föreslår också att villkorslvist somavser dessa gemensamma utrymmen skall kunna avgöras genom enskälighetsprövning. Gällande rätt ger i dagslägel hyresvärden företräde. Dennaföreträdesrätt bör enligt utredningen försvinna. I hyresförhandlingslagenföreslås dessutom en ändring av innebörd, att primär förhandlingsskyldighetskall gälla beträffande dessa frågor. Genomförs utredningens förslag, kommer yrkandet i motion1980/81:895 att bli tillgodosett i allt väsenfligt. Till skulle jag vilja säga att i avvaktan påremissbehandlingen av betänkandet och regeringens överväganden anser vi iutskottet att motion 895 bör avslås. Del är ju den normala gången alt maninväntar både remissbehandling och övervägande från regeringen när en utredningär framlagd, I motion 1980/81:902 vill motionärerna ha ändringar ihyreslagstiftningen m, m, som gör den mer anpassad till olika former avkollektivt boende. Vissa av de förslag som läggs fram av hyresrättsuiredningenkan dock väntas medföra ett ökat boendeinflytande för hyresgäster i allmänhet,och detta gäller naturligtvis också de kollektivt boende, I betänkandet diskuterar utredningen också om i hyreslagenbör tas in bestämmelser som ger hyresgästerna rätt att gemensamt förvalla vissautrymmen, såsom restauranger och klubbutrymmen. Denna fråga har enligt hyresrättsutredningen bl, a,samband med den utredning om vidgad kooperativ förvaltning av hyreshus somriksdagen begärde på förslag i lagsutskollets betänkande 1980/81:8,anser del rimligt att frågan om rätten till gemensammautrymmen tas upp i hela sin vidd inom ramen för en sådan utredning. Mellan den socialdemokratiska resevationen ochlagutskotlsmajoritetens skrivning är det egentligen inte så stor skillnad. Del innebär enbart all vi inom majoriteten anser attregeringen kommer att ta upp saken utan ett nytt tillkännagivande, och detanser inte de socialdemokratiska reservanterna. Annars är andemeningendensamma. Enligt lagutskottets mening är det lämpligt att den avriksdagen 1980 begärda utredningen prövar frågorna om rätten till gemensammalokaler i hela dess vidd. Även andra frågor om kollektivt boende, som här harbelysts av motionärerna, bör kunna tas upp av denna utredning, och lagutskottetförutsätter därför att utredningen kommer att tillsältas och att vadutskottet sagt kommer att beaktas i direktiven. Av de anförda skälen finner utskottet delinte erforderligt med något initiativ från sida, och jag yrkarbifall till utskottets hemställan och avslag på motionerna 1980/81:895 och1980/81:902, Finansiering av den obligatoriska trafikförsäkringen meddrivmedelsskatterna Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (hyresgästernas besittningsskydd) Utskoftets hemställan bifölls med 296 röster mot 17 förmotion 1980/81 ;895 av och , Mom. 2 (kollektivt boende) Utskottets hemställan bifölls med 157 röster mot 156 förreservationen av m, fl. 15 § Finansiering av den obligatoriska trafikförsäkringenmed drivmedelsskatterna Föredrogs lagutskottets betänkande 1981/82:12 omfinansiering av den obligatoriska trafikförsäkringen med drivmedelsskalterna. 58STURE (); Den fråga vi har tagit upp i mofion 685 hargetts en grundlig behandling av lagutskottet - och det tackar vi för. Trots attden leder fram till ett avstyrkande av vårt yrkande, finns del en del positivtalt ta fasta på i betänkandet. Del framgår av texten att försäkringsbolagen inte harnågra allvarliga invändningar mot alt man i samband med en skallereform sloparsystemet med avställning av fordon. Enligt utskottet framhållerTrafikförsäkringsföreningen att "en del av premieberäkningen och systemetmed trafikförsäk- Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda ringsavgifteri dag visserligen bygger på myndigheternas medverkan men attavställningsinslitutet inte är någon absolut förutsättning för försäkringsbranschenshantering av motorfordonsförsäkringen. Slopas systemet finns del sannoliktvissa möjligheter att ändå bibehålla ett kontrollsystem." Jag vill till protokollet också läsa in vad länsstyrelseni län i början av detta år skrev i sitt yttrande överväglrafikskalteutredningens betänkande (Ds B 1980:13): "Genom alt lägga både fordonsskatt och kilomelerskatlsamt trafikförsäkring 'vid pumpen' skulle många och krångliga rutiner kunnarationaliseras bort från bilregistren, centrala bilregistret,kronofogdemyndigheterna, tullen, kilometerskallenämnden, posten och polisen ochstaten få in alla sina skatter och avgifter på ett mindre kostsamt sätt.Härigenom skulle också bilparken kunna komma att saneras och marknadenstyras in mot mindre och mera energisnåla fordon." Slutligen vill jag citera vad Molormännens riksförbundskrev i ett brev till lagutskott : "- M - som beretts tillfälleavge yttrande över motion 1980/81:685 av m. fl. om finansieringav den obligatoriska trafikförsäkringen med drivmedelskatlen får efter föredragninginför förbundsstyrelsen anföra följande: M har tidigare i remissyttrande över "DsB 180:13översyn av vägtrafikbe-skatlningen, del 2' anfört 'Motormännens Riksförbundinstämmer i utredningens förslag om alt trafikförsäkringssystemet ses över såatt ytterligare förenklingar kan göras. Översynen bör enligt förbundets meninginriktas på att även försäkringsavgiften kan bakas in i bränslepriset'. Förbundet anser därför alt motionärernas förslag tilltilläggsdirektiv innebär en logisk och angelägen påbyggnad avväglrafikskalteutredningens uppdrag." Detta brev är någonting helt annat än vad som tillskrivsMotormännens riksförbund på s. 9 i betänkandet. Jag har inget yrkande. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda Föredrogs socialutskotlets betänkande 1981/82:11 omupphävande av visst underställningsförfarande m. m. beträffande omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda (prop. 1981/82:6). 59ANNA-GRETA SKANTZ (s); Till socialutskottets belänkande har jagfogat ett särskil yttrande, och jag vill gärna motivera varför jag har gjortdetta. Handläggningen av detta är enligt min meninganmärkningsvärd. Statsrådet och regeringen har haft sådanbrådska med all lägga fram denna proposition all man inte har avvaktatremissvaren på omsorgskommitténs belänkande. Detta är märkligt. I vissa fall tar regeringen myckel på sig. Enutredning lämnar sitt betänkande, det sänds på remiss, svaren kommer in - menregeringen gör ingenting. Tyvärr har omsorgskommillén drabbats såväl avregeringens brådska som av dess motsats. föreslog omsorgskommillén inrättandet aven flerhandi-kappsberedning med uppgift all bistå statens organ, landslingenoch kommunerna i deras uppgifter att tillgodose flerhandikappades och andrasvårt handikappades behov. Utredningens betänkande kom , men ännu idecember 1981 har inget förslag kommit från regeringen. Utredningens förslag berör minst 15 000 flerhandikappade,varav 500 dövblinda, för att nu nämna en grupp. Så fill dagens ärende, som regeringen har handlagt medväldig brådska. meddelade regeringen direktiven föromsorgskommillén. Enligt dessa skulle kommittén göra en samlad bedömning avhela området för omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda. Kommitténsbetänkande Omsorger om vissa handikappade lämnades och omfattar650 sidor. I en kort skrivelse - några maskinskrivna sidor - upptogstat-kommungruppen ulan utredning i ärendet de ändringar i omsorgslagen somregeringen har fört vidare till i den nu aktuella propositionen. Regeringen beslöt om denna proposition ,dvs. efter det alt omsorgskommitténs belänkande hade lämnats tillregeringskansliet. Betänkandet är f. n. på remiss hos 82 remissinstanser.Remisstiden går ut . Stat-kommun-gruppens skrivelse har varit påremiss hos fyra remissinstanser, nämligen , , ungdomar och vuxna, . Kommittén konstaterade i sitt remissvar att gruppens förslagöverensstämde med kommitténs eget och tillstyrkte det. Kommittén yttrade sig iverkligheten över sitt eget betänkande. De tre verkliga remissinstanserna, dvs.de båda ämbetsverken och FUB, uttalade bestämda invändningar mot altstat-kommun-gruppens skrivelse skulle bedömas för sig, isolerad från detsamlade sammanhanget enligt omsorgskommilléns uppdrag. Dessa remissinstanser avstyrkte således tanken på separatbedömning av frågan om minskal statligt inflytande över omsorgerna om psykisktutvecklingsstörda enligt stal-kommun-gruppens och regeringens förslag. Genom regeringens handläggning av detta ärende - emot enenig remissopinion - har 79 remissinstanser undandragits möjligheten alt yttrasig över dessa förslag liksom över den tolalsyn på omsorgerna som presenteratsi Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda Denna handläggning anser jag myckel anmärkningsvärd. Jag vill uttrycka den förhoppningen, attregeringen inte rycker ut och isolerat behandlar fler frågor frånomsorgskommilléns belänkande. Enligt direktiven skulle utredningengöra en samlad bedömning av hela området för omsorgerna om psykisktutvecklingsstörda. Utredningen har fullgjort sitt uppdrag. Vi är många som nuförväntar oss att regeringen mycket snart - efter remisstidens utgång- kommermed ett samlat förslag när det gäller omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda. 1 detta anförande instämde , , , , och (alla s). 60EIVOR (vpk): De psykiskt utvecklingsstörda utgör den mesteftersatta gruppen i samhället. Alla förändringar för deras del måste därförsyfta till alt bli förbättringar. Vpk anser inte att förslagen i proposition1981/82:6 leder till det bättre, och vi har därför i vår motion yrkat attriksdagen skall avslå propositionen. Vi beklagar all socialutskottet i sin behandling intefunnit anledning alt mer än vad som skett la hänsyn till den kritik som harriktats mot förslaget. Man säger sig inte finna att förslaget ger fog för defarhågor som kommit till ullryck i den engagerade diskussion som pågått sedanpropositionens innehåll offentliggjordes. Inte heller FUB:s och HCK:suppvaktning hos utskottet väckte uppenbarligen någon insikt om det berättigadei dessa farhågor. ställer sig följaktligen bakomregeringsförslaget, som kort sammanfattat går ut på att socialstyrelsensgodkännande av planerna för omsorgsverksamhelen skall upphöra. Huvudmotiven föråtgärden kan sägas vara tre, nämligen all inga andra av landstingens planereller ritningar behöver godkännas, alt sådana här underställningsförfarandenär ett angrepp på den kommunala självstyrelsen och därmed på demokratin och attett upphävande skulle minska byråkratin. I propositionen jämförs alltså omsorgsverksamhelen medfolktandvård, sjukhusvård och liknande, vilkas planer inte underställssocialstyrelsen för godkännande. Men är det ju så all de utvecklingsstördaär samhällets mest försvarslösa grupp. De kan aldrig försvara sig själva ochbehöver därför en central myndighets stöd. Vi har f. ö. i vår motion gjortjämförelsen med de förslag som lagts fram på barnomsorgens område, där allafina ord om ökad frihet och anpassbarhet efter lokala förhållanden förkommunerna står i direkt kontrast mot den ekonomiska verklighet som kommunernalever i och som i det närmaste har inneburit alt barnomsorgsutbyggnaden harstoppats. Med det nu aktuella förslaget finns en uppenbar risk att ekonomiskarealiteter används som motivering för alt hejda nödvändiga förbättringar för deutvecklingsstörda. Dessa kan och får inte vara beroende av enskilda kommunerseller landstingskommuners välvilja och ekonomiska kapacitet. Det är naturligtvis ingen tillfällighet att en sådan härproposition kommer i en vikande konjunktur. Det finns landsting där manredan börjat diskutera att minska institutionerna ylmässigt ochkvaliletsmässigt med hänvisning till dålig ekonomi och utan hänsyn till omdessa sänkta kvalitetskrav skulle ge de berörda ett kvaliletsmässigtacceptabelt boende och inte bara inhysning. Resonemanget om kommunalt självstyre och demokrati är idet här sammanhanget ytterst mekaniskt. Man ser i varje fall inte tilldemokratins innehåll för den allra svagaste länken i kedjan - deutvecklingsstörda. Men med talet om att stärka den kommunala självstyrelsenvill man väl ge en positiv klang åt någonting som av de berörda uppfattas somen möjlighet - ja, som en risk - alt försämra situationen för en redan förutilla utsatt grupp. Talet om att åtgärden skulle minska byråkratin, slutligen,är verkligen något av alt sila mygg och svälja kameler. Nog måste väl kraven pårättssäkerhet och lika service för alla väga tyngre än eventuell byråkratisktyngd. har ju ändå del som anförs som byråkrati fungerat till deutvecklingsstördas totala gagn och för deras möjligheter att få acceptablalivsmiljöer. Farhågorna för försämringar har förts fram avorganisationer och enskilda som vet vad de talar om. De vet alt tusentalsutvecklingsstörda människor fortfarande lever i institutioner, där de måste delarum med flera andra, där de ofta saknar daglig sysselsättning och där intesärskilt myckel görs för att åstadkomma en meningsfull frilid. De vet också attdenna grupp människor inte förmår föra sin egen talan eller driva framopinioner för sina krav. De är beroende av landslingens och kommunernasinitiativ på alla områden. Och för att få fram initiativen och för allåstadkomma rejäla förbättringar behöver de utvecklingsstörda och derasorganisation, FUB, . De som inom har handlagt omsorgsfrågornahar utgjort viktiga pådrivare - dels för omsorgslagens tillkomst 1967, dels föratt få landslingen all följa denna lags bestämmelser. Detta är viktigt attnotera, eftersom landstingen varit huvudmän för omsorgen i mänga år-omkring 100år lär del vara - och eftersom denna under hela varit en av de mestförsummade vårdformerna. tillsynsskyldighet har ändå garanterat enjämn utbyggnad av omsorgsverksamheten över hela landet i och med att man tagitdel av alla landstingens femårsplaner på det här området. Den regelbundnatillsynen har oftast hjälpt personal och föräldrar att sätta kraft bakom kravpå förbättringar. framhåller socialutskottet att socialstyrelsenstillsynsansvar skall bestå och all även i fortsättningen skallha ett stort ansvar för utvecklingen på området. Men delta kan på intel sättuppväga effekten av att inrättningar och planer för verksamheten måsteunderställas en myndighet för godkännande. Man uttalar sig över huvud taget mycketuppskattande om Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda Omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda socialstyrelsenoch redovisar på s. 3 en uppfattning som åtminstone måste noteras som ett stegi rätt riktning jämfört med propositionen - den dåliga propositionen. Manunderstryker nämligen "betydelsen av att utnyttjarmöjligheterna all utge allmänna råd om omsorgsverksamheten". Bättre äningenting, formulerade en i frågan mycket insatt person sill omdöme. Än bättrehade givelvis varit om utskottet uttalat sig för allmänna föreskrifter ellernormer för omsorgsverksamhelen. Utskottets betänkande andas också en välmotiveraduppskattning av FUB;s arbete. Men tyvärr anser sig organisationen inte ha såstort inflytande som önskvärt vore. I en debattartikel uttrycker förbundetsordförande, , saken så här; "Landslingen nöjer sig oftastmed all diskutera och välvilligt lyssna till oss för att i slutändan beslutasom de själva finner bäst." Kunde inte socialutskottet ha tänkt sig atttillmötesgå FUB så långt att man till propositionens förslag fogat en tvingandebestämmelse om samråd med FUB? Det skulle ha varit alt på ett rejält sätt visaden uppskattning som man nu formulerar så fint i ord. I det särskilda yttrande som fogats till utskottetsbetänkande av påtalas det märkliga i handläggningen av denaktuella frågan, och har ytterligare betonat sinasynpunkter på behandlingen. Detta att man inte har velat inväntaremissbehandlingen av omsorgskommilléns slutbetänkande har säkert bidragit tillatt öka oron för vad ett beslut i propositionens riktning kommer att få förföljder. Jag beklagar att socialutskottet inte mer ingående har behandlat denaspeklen. Och jag beklagar också att inte funnit anledningatt reservera sig på den här punkten. Hennes anförande tyckte jag talade mycketväl för all detta skulle ha varit befogat. Utan alltför stora förhoppningar om att bättreän regeringen och socialutskottet skall motsvara handikapprörelsensförväntningar om gott omdöme vill jag ändå yrka bifall till vpk-motionen1981/82:24. 61GÖRAN (); Regeringens proposifion om upphävande avunderställnings- förfarandet beträffande omsorger om vissa utvecklingsstörda har vållat oro bland föräldrarna till de utvecklingsstörda. Uppvaktningar har gjorts inför socialutskottet, och ledamöter har fåll en rad skrivelser i ärendet. Del är naturligt att det finns en sådan oro. Deutvecklingsstörda kan inte själva protestera mot vad man från föräldrarnas sidaförmodar vara ett hot mot den svagaste gruppen i vårt samhälle. Jag kan tryggt säga; Vore denna deras förmodan sann, däskulle också vi i socialutskottet ställa oss på samma sida som föräldrarna ochde handikappades organisationer. Men vi har en annan uppfattning. Vi ser i vadsom hänt på detta område inte någon fara i allstatens möjlighet att bestämma över inrättningarna försvinner. Landstingenhar redan nu det primära ansvaret. De svarar för kostnaderna och börföljaktligen också själva svara för anläggningarnas planering och utbyggnad. Jag tror alt del i längden är ohållbart alt en tjänstemani skall ha bestämmanderätten och kunna avgöra hur byggnadernaskall se ut och i vilken takt de skall uppföras. Det har säkerligen varitnödvändigt till en början, men har landstingen bra kännedom om behoven, ochnågon statlig överhöghet behövs enligt vår mening inte. En annan sak vore om staten skulle vilja la bortinspeklionsrälten och tillsynen. Mot ett sådant förslag skulle vi som en manresa oss i protest. Jag tror alt en del av det missnöje som framkommit motförslaget beror på all man blandat ihop dessa begrepp.