prot · G50946 · 1981-12-31 00:00:00 — I den andra föreslår vi en konkret lagändring inaturvårdslagen, som ger länsstyrelserna en skyldighet atl innan man avsätternaturreservat noggrant pröva om inte samma naturvårdssyften kan tillgodosesgenom alt området avsätts som naturvårdsområde. Det finns många exempel i vårt land där torrläggning ellerdränering för uppodling eller skogsodling har påverkat stora arealer värdefullvåtmark. Genom dikningsförelag i våtmarker har stora arealer påverkals. Menutvecklingen har ändock gått mot en ökad förståelse för våtmarkernas betydelsei olika avseenden-för vattenbalansen i naturen, som villmiljö, ur fauna- ochflorasynpunkt. Genom det ökade intresset för användning av torv som energikällahar även vissa våtmarker fått ett större ekonomiskt värde. Men vår kunskap omvåtmarkernas värde i olika avseenden är fortfarande bristfällig. Denlandsomfattande våtmarksinvenlering som f. n. pågår i regioch som tillkom på socialdemokratiskt initiativ via en partimotion här iriksdagen syftar till alt ge oss bättre kunskaper och ett bättrebeslutsunderlag om våtmarkerna i vårt land. I avvaktan på att inventeringar ärslutgiltigt genomförda - dessa beräknas vara klara i slutet på nästaår - måste det enligt vår mening ligga på ansvar alt effektivaskyddsbestämmelser för våtmarkerna kommer till stånd möjligt, så att demyndigheter som i det här sammanhanget har atl bevaka samhällets intressengentemot privata markägare och eventuellt andra exploateringsintressenter harstöd i gällande lag att ingripa till skydd för värdefulla vålmarksmiljöer. Vi kan inte dela den borgerliga utskottsmajoritetensuppfattning att det är tillräckligt med den samrådsskyldighel om t. ex.markavvattningsföretagen i skogsbruket, som har sin grund i naturvårdslagen,eller den anmälningsplikt som från har införts inalurvårdsförordningen beträffande vätmarksdikning för virkesproduktion. Vi kan inle heller acceptera motiveringen från denborgerliga utskotts-gruppen för avslag på vårt förslag- alt man vill avvaktaikraftträdandet av ny vattenlag. Om man ytterligare fördröjer effektiva skyddsbestämmelserför våtmarkerna, så finns del stora risker, menar vi, för att oersättliganaturvärden spolieras. Därför vill vi alt nu beslutar att hosregeringen anhålla om att ett förslag möjligt framläggs omlillståndsplikt för markav- vattningsföretag, i huvudsak enligt de grunder som vi harangett i vår motion. Jag yrkar alltså bifall till vår reservation nr 1. I den andra reservationen återkommer vi med vårt krav omatt man genom en ändring i naturvårdslagen försöker få till stånd ett störreutnyttjande av skyddsformen naturvårdsområde. Del finns flera skäl till atl denhär skyddsformen borde komma till mera användning än vad som varitfallet. Ett viktigt skäl-och del tycker vi att den borgerliga majorilelen bordevara lyhörd för - är ett effektivare utnyttjande av de anslag som går tillnaturskydd. Del torde råda enighet om alt de anslag som kommer alt ståtill förfogande för ersättning i samband med inrättande av naturreservat alltidkommer att vara begränsade. Vårt förslag har sin bakgrund i naturvårdslagensersättningsbestämmelser när det gäller naturvårdsområde och naturreservat.Ersättning för det intrång som föreskrifterna enligt naturvårdslagen innebärför markägare - och motsvarande - utgår nu praktiskt tagel bara vidnalurreservatsförordnande. För naturvårdsområde får inte så omfattandeföreskrifter meddelas atl ersältningssiluation uppstår. Vi menar således atl inrättande av naturreservat inteskall tillgripas när syftet med skyddet kan tillgodoses genom nalurvårdsområde.Vi föreslår därför atl det görs ett fillägg till 7 § i naturvårdslagen på såsätt att inte får avsälla ett område till naturreservat om syftetmed åtgärden i allt väsentligt kan tillgodoses genom att området i ställetförklaras som naturvårdsområde. Vi anser atl behöver ett sådanthär lagstadgat stöd för alt i ökad utsträckning välja nalurvårdsområde som enlämplig skyddsform. Och vi finner inte den borgerliga utskoltsmajoritetensmotiv för atl avstyrka vår motion vara särskilt bärande, när man säger att vårtförslag skulle skapa oklarhet för om när man skall använda naturreservalsförordnandel. Jag yrkar alltså bifall till vår reservation nr 4. 90BÖRJE (); Jag skall främst uppehålla mig vid de bådareservationerna som folkpartirepresentanierna avgivit till detta belänkande ochsom gäller nationalparksfrägorna. Låt mig först sälta in dessa bådareservationer i ett sammanhang, bl. a. genom all säga några ord om några andraavsnitt i det här innehållsrika betänkandet från jordbruksutskottet. Miljöfrågorna har tvingat sig fram till en position somett av de viktigaste politiska ämnesområdena. Då har uppmärksamheten på godagrunder ofta koncentrerats till kemisamhällels konsekvenser för människorslivsmiljö. starka intresse för just de frågor som hänger samman medmiljöskadliga kemiska ämnen av olika slag är helt naturligt. Här finns någraav de svåraste, men viktigaste, delarna av miljöpolitiken. De lär ossockså hur till synes ganska oskyldiga företeelser kan avslöjas som svåramiljöfaror. Vi hade t. ex. en debatt här i kammaren om den allvarliga spridning av tungmetaller som sker genommyckel små batterier som innehåller kvicksilver och kadmium. Dessa kemiska faror tränger sig ofta av egen kraft in påden politiska dagordningen. Kemisamhällets faror berör människor i derasvardag. Många människor upplever i dagens samhälle stark oro och olust införrisken att drabbas av okända miljöfaror. I denna situation måste vår politik påflera områden innebära en kursförskjutning, så all varje människa kan fåuppleva en miljölrygghet, en trygghet som upplevs lika stark som den socialatryggheten. Men låt oss komma ihåg alt dessa lika viktiga som påträngandefrågor intimt hänger samman med andra miljöfrågor, som genom alt vara mindredramatiska ofta hamnar utanför den politiska dagordningen. Människan ar beroende av att handla så alt naturen inteskadas. Alla mänskliga samhällen måste fungera uthålligt i samspel mednaturmiljön. Vi måste lära oss att ta ansvar för den natur vi fått attförvalta. Vi måste lämna den ifrån oss så fruktbar och oförstörd atl ävenkommande generationer kan leva ett tryggt och meningsfullt liv. Jag syftar här på det som kan kallas den gammaldagsnaturvården, eller den gröna naturvården, de nalurvårdsfrågor som var aktuellaoch som engagerade människor redan innan vi blev medvetna om kemisamhälletsfaror. Inom denna kanske något mer traditionella naturvård hittarvi många angelägna problem som riskerar all bli bortglömda. Det kan gällasäregna men hotade naiurlyper i avlägsna delar av landet, där de flesta av ossaldrig kommer all sätta en fot. Det kan gälla skyddet av djurarter ochväxtarter som de flesta av oss aldrig kommer all lära oss namnet på, än mindrefå möta i verkligheten. har i del här betänkandet behandlat enrad motioner som på olika sätt berör dessa naturvårdsproblem. Glädjande nogvill ett helt enigt utskott ta ett steg framåt i en fråga av stor betydelse förnaturvården, nämligen lerrängkörningslagen. Upphovet till delta är tvåmotioner, varav den ena väckts av från . Snöskotern är ett värdefullt yrkesredskap för mångamänniskor, inom renskötseln, skogsbruket, i räddningstjänst och på mänga andraområden. Skotern kan också vara av stort värde i samband med friluftslivet, omden används på ett omdömesgillt sätt och om körningen i känsliga naturområdenregleras så att skador inte uppkommer. En tidigare lerrängkörningslag trädde i kraft för fem årsedan. har en explosionsartad ökning av antalet skotrar skett. Del är nu en mycket vanlig bedömning alt svåra problem pånytt uppstått, inte minst när det gäller störningar av känsligt djurliv ifjällvärlden. Utskottet anser - fullt enhälligt - alt det är dags alt se överlerrängkörningslagen och undersöka behovet av ytterligare begränsningar isnöskotertrafiken till skydd för såväl allmänna som enskilda intressen. Det börunderstrykas alt problemen så gott som aldrig tycks gälla den del avsnöskolerlrafiken som hänger samman med alt människor utövar olika yrken. Snöskotern kan vara värd atl ha iminnet när vi övergår till att diskutera de punkter där folkpartietsföreträdare i utskottet reserverat sig, nämligen nationalparksfrågorna. kunde författaren , efter att i Taavavuoma hasett 62 fjällgäss vid ett och samma tillfälle, skriva att "här är fridlystutan fridlysning". Men i och med den moderna tekniken skyddas känsligaområden i våra vildmarker inte alls på samma sätt som förut genom sinsvårtillgänglighel. Kravet på atl vi verkligen skyddar våra värdefullastenaturmiljöer har därför tilltagit i styrka, liksom kravet all vi prioriterarrätt, så alt just del som är mest värdefullt också fär det starkaste skyddet. Nationalparksinslitutet,som återfinns] naturvårdslagens 4och 5 §§, är det starkaste skyddet, som skall förbehållas de ytterst värdefullaobjekten. uppstod en situation då många av våravärdefullaste objekt som behöver skydd saknade nationalparksslatus. Vi har nubörjat rätta till detta. Får jag nämna som exempel Store Mosse, ochHöga kusten i . Som jag skall återkomma till behöver listan pånationalparker kompletteras på ytterligare ett litet antal punkter. Men har åtminstone ett område fått förblinationalpark, trots att där inte finns något alt bevara. De vägar,kraftstationer, dammar, kraftledningar osv. som nu finns att beskåda i StoraSjöfallets nationalpark representerar inga naturvärden, än mindre någraomistliga sådana. Jagvill påstå atl den fortsatta existensen av StoraSjöfallets nationalpark i dess nuvarande form hotar själva grundtanken mednalionalparksinstilutet. Kom ihåg alt skylten är tillför att vi själva skall minnas alt här finns någonting som är omistligt! Denfortsalla exislensen av den nuvarande kan inteundgå all luckra upp respekten inför den fridlysning som nalionalparksinstilulskall innebära. Det som gjorts i kan inte göras ogjort. Men låtoss ta bort nalionalparksskyllarna därifrån, så alt vi inte förleder oss självaall tro att det är så här en nationalpark kan få se ul. Redan mycket mindreingrepp skulle ju kunna vara katastrofala i andra känsliga nationalparker. Delar av som fortfarande haren stortskyddsvärde, främst söder om , kan helt enkelt överföras till denintilliggande Sareks nationalpark. Vissa områden i de nordöstra delarna av dennuvarande parken kan lämpligen slås ihop med den nationalpark i Sjaunjaomrädetsom bör tillkomma . och är två stora vålmarksområden medunika naturvärden. Till de internationella förpliktelser som har tagitpå sig hör alt dessa våtmarker skall skyddas. undertecknadeSverige den internationella våtmarkskonventionen, som mer än 20 länder haranslutit sig till. Till våra förpliktelser hör också att verka för att vissasärskilt värdefulla våtmarksområden får ett fullgott skydd. Varje fördrags-slutandeland skall på en nationell lista ange vilka dessa områden är. Den svenskalistan över internationellt värdefulla våtmarker innehåller 23 objekt,däribland just och . Alla dessa 23 områden behöver intebli nationalparker, men även bland de 23 områdena hör och de särpräglade och mest värdefulla. Det väldiga myrområdet saknar motstycke i Europa.Får detta stora område vara i fred är det av oerhörd vikt för många fågelarter,som är beroende av dessa ostörda häckningslokaler. Men detta känsliga område har blivit alltmerlättillgängligt. Längs hela den södra sidan går sedan åtskilliga år en väg, ochdel räcker med en förhållandevis kort färd på snöskoter för att komma in i dekänsliga delarna av området. För en del fåglar börjar den känsligahäckningsperioden medan snön är kvar, och risken för störningar är stor. Detgäller inte minst havsörnen och kungsörnen, som båda förekommer här. är förmodligen förhållandevis välbekant förkammarens ledamöter. framhöll jordbruksutskottet i ettenhälligt betänkande behovet av snara ålgärder för alt bevara Sjaunjaomrädet. Sedan desshar anmärkningsvärt litet inträffat. Av utskottsmajoritetens text framgår all man nu har kommitdärhän all del finns ett förslag om naturreservat, som "kommer atlgenomgås närmare av och i samråd". Vad det i klartext är fråga om är egentligen en dragkamp,där det ämbetsverk som är salt atl sköta naturvården synes ha vissa svårigheterall sälla sin prägel på de beslut som kan komma. Men vad man framför allt kan invända mot denhilfillsvarande hanteringen är atl dragkampen gäller fel saker. Detta är inteett lämpligt område för ett naturreservat vilket som helst. Man har nämligenaft göra med ett område med naturvärden som är unika i . Vare sig den nuvarande behandlingen ledertill ett naturreservatsbeslut eller inte, anser vi för vår del atl arbetet skallfortsätta med sikte på att en nationalpark tillkommer i Sjaunjaomrädet. Denlämpliga gränsdragningen för en sådan bör dock utredas närmare. Samma beslut anser vi atl bör fatta när detgäller Taavavuoma. Söder om och skilt från delta genom ett merhöglänt område ligger en våtmark av liknande typ, Pirtimäsvuoma. En utredningom nationalparksskydd för området kan lämpligen innefatta även den sistnämndavåtmarken. De båda områdena ligger norr om i höjd medKaresuando. Taavavuoma är av stort värde för många fågelarter och tycks ha ettäven i dessa sammanhang ovanligt rikt fågelliv. Det är också en myckel säregennaturtyp, som främst kännetecknas av s. k. palsmyrar av stort vetenskapligtintresse. Pälsarna har tillkommit genom Ijälskjutning på dessaområden där evig tjäle finns i jorden. Torven har lyfts upp till en mängdkupolformade kullar, som når en nivå flera meter över den omgivande myren.Resultatet har bl. a. blivit en mängd värdefulla fågellokaler. Men dessa pälsar nybildas förmodligen inte i någon störreomfattning. De tycks till stor del ha tillkommit i slutet av bronsåldern och ibörjan av järnåldern, då klimatet var bistrare än . Del handlaralltså om vetenskapligt värdefulla formationer som är tusentals år gamla, mensom lätt kan förstöras av vädrets makter, om de utsätts för skada genom eldningeller oförsiktig framfart med snöskoter. Det kan nämnas aft en skoteriedfaktiskt dragits tvärs igenom en av de värdefullaste palsmyrarna. Det jag fidigare sagt om all vi skall användanalionalparksinstilutet för del allra mest värdefulla är också motiveringen förden reservation vi har om en nationalpark vid Slenshuvud i . Här är välkända naturvärden än de säregna myrformationerna i ödemarken norr omKiruna. Jag skall därför vara mer kortfattad, och en av motionärerna, ,kommer sedan att tala för motionen på den här punkten. Atl det inte gäll att samla utskottet bakom de härförslagen i nafional-parksfrågorna tycker jag naturligtvis är tråkigt. Man fårväl, som det brukar sägas vid sådana här tillfällen, hoppas alt en fortsaltdebatt kan leda fram till enighet om positiva beslut. Får jag avsluta med ett närmast aforistisklcitat av , som bland många andra engagemang hade ett levandeintresse för fjällrekreationens utveckling i ansvarsfulla former och medrespekt för naturvärden; "Gäller alt göra fjällen till ett ferieland förde många, utan att minska deras värde för de få." Jag yrkar bifall till reservafionerna 2 och 3av och samt i övrigt till utskottets hemställan. 91LARS (): I motion 1980/81:1358 har , SvenEric Åkerfeldt, och jag hemställt om en översyn av formerna försäkerställandet av nalurvårdsobjekl i syfte all möjliggöra avsättningar i enomfattning som svarar mot samhällets långsiktiga intresse. Motionen föreslåsvisserligen bli lämnad ulan vidare åtgärd, men den har ändå fåll en seriösbehandling av ulskottet. Problemet är, komprimerat uttryckt, alt ersättningar vidreservatsbildning normall utbetalas som engångsbelopp. Men reservatsbildningeninnebär ju en insats i naturvårdsarbetel som äger bestånd för överskådligframlid. Del som praktiskt sker är att en naturvårdsinvestering slutbelalasomgående. Den snabba förvandlingen av naturmiljön gör det nödvändigtatl under kort lid göra betydande reservatsavsältningar. Inle minst gäller detatt rädda urskogsarlade områden i vårt land. Skall dessa ålgärder - av värdeför hundratals år framåt - i sin helhet finansieras under några korta,ekonomiskt kärva år, då finns det risk för atl ambitionsnivån sätts lågt. Omman däremot, såsom utvecklas i motionen, kan periodisera markägarersätlningen,så alt den utgår med begränsade belopp , då kan ambitionsnivån inaturvårdsarbetel sättas betydligt högre. Utskottet pekar på vissa praktiska och principiellaproblem. Penningvärdet fluktuerar, och statliga anslag binds . Delär riktigt, men detta gäller i lika hög grad annan statlig medelshantering,exempelvis upptagandet av lån.Sådana invändningar slår sig därför slätt mot de klara fördelarna med Nr 46 en periodiserad ersäftning. Större bärighethar hänvisningen till den arbetsgrupp inom naturvärdsver- kel somutreder de ekonomiska möjligheterna att säkerställa vissa urskogs- _ Den gruppen kommer att pröva hithörande frågor. Jag Yissanaturvårds-tycker därför all utskottet kunde ha kostat pä sig en remiss avmotionen till frågor , så att vi fått en mer ingåendelägesbeskrivning. Men utskottels uttalande överst på s. 12 i belänkandet ärändå godtagbart: 'Enligt utskottets mening bör del iförsta hand ankomma på atl ta initiativ till de förändringari ersättningssystemet som befinns nödvändiga." Närmare en direktbeställning än så kan man knappast komma, och jag utgår från allnaturvårdsverket uppfattar signalen. Låt mig, herr talman, avslutningsvis citera en artikel avnaturvårdsinten-denl . Han ställer den retoriska frågan: "Tycker vi, för all ta ettexempel, all det vore förmätet att begära att säkerställeråtminslonde av sina skogar atl utvecklas på sina egna villkor? De flesta avoss lär väl anse atl ett sådant bevarandemål vore förfärande lågt. Men manskall kanske begära mer av det välmående än av det faltigaSverige?" 92ERIC HÄGELMARK (fp); har redan talat för defolkpartireservationer som finns i del här betänkandet. Den grundsyn han dågjort sig till tolk för när del gäller nationalparksfrågorna vill jaghelhjärtat ansluta mig till. Vi skall använda nalionalparksinsliiulet med eftertanke,så att vi ställer upp nalionalparksskyllarna just vid de allra mest värdefullaoch omistliga fing som finns i det svenska landskapet. I en annan folkpartimoiion, som vi också behandlar, harman dragit upp konsekvenserna av den grundsynen och sagt atl Stora Sjöfalletsnationalpark i dess nuvarande form bör upplösas. Det som inte är värdigt altvara nafionalpark skall alltså strykas från listan över dessa parker. Samtidigtfinns del några få mycket värdefulla områden, där ett förordnande om naturreservatär för svagt, därför att det inte med fillräckligt stor tydlighet talar omvilken klenod vi här har alt vara aklsamma om. Folkpartisterna i utskottet har reserverat sig för bifalltill en motion om nationalpark pä Stenshuvud i , som och jagväckte . Det finns många naturreservat i - ett sjuttiotal. Menäven jämfört med dessa är Stenshuvud något alldeles extra. På en ganska litenyta innehåller Slenshuvud en rad värdefulla naturtyper. Dit hör t. ex. de beståndsom finns av avenbok, orkidéängarna och den orörda åfåran, Rörums norra å. Såväl botaniskt som när del gäller en del inslag idjurlivet, främst insekter, är Stenshuvud långt mer värdefullt än vadnaturreservat i allmänhet brukar vara. Det finns numera ett förslag från iKristianstads län om att Stenshuvudskall bli nationalpark. Det ger oss kanskehopp om att vi kommer att få som vi vill . även om nu röstarned vår motion. Jag menar ändå att när del gäller så här viktigaprioriteringsfrågor inom naturvården skall inte alllid vänta påinitiativ från myndigheterna; kan själv ange både takten ochfärdriktningen. Jag ber alt få yrka bifall till reservation 2 av KerstinSandborg och . 93 HANS (); började med alt tala till förmånför ett par socialdemokratiska motioner som gäller våtmarksskyddet. Jag måstebörja med att säga att jag personligen gläder mig mycket ät alt en debatt omjust den frågan har kommit upp. Jag gör det inte bara av den anledningen atldel är jämnt jag fick min första uppsats publicerad i en naturvårdsfrågasom gällde just skyddet av våtmarkerna. Jag gläder mig åt delta också därförall det här är mitt sista och jag nu vet alt frågan kommer att bevakasäven . gjorde inte någon klar skillnad mellan OveKarlssons motion och den socialdemokratiska partimotionen. Men det behövs juinte heller. De handlar om samma saker. Man har anledning atl , när man settfotografier från vålmarksexploatering och torvmosseexploatering, bli litettveksam till följderna av exploateringen av våra våtmarker. Jag tycker alltsåatt del är bra att den frågan kommit upp. Vad blir det för följder med tanke på vattenförhållandena?Torvmossarna haren trefaldig funktion. De samlar upp allt smältvatten,regnvatten o. d. för atl portionera ut det dels i form av vattenånga,avdunstning, så atl vi får ett behagligt nederbördsklimat, dels i form avgrundvatten som sipprar ul till omgivningen, dels slutligen i form avavloppsvatten till bäckar och åar - dit det släpps ut . Vi har settföljderna inle minst på ostkusten av en för hård utdikning, där ett kraftigtregn medverkar till en plötslig höjning av vattenståndet i vattendragen medöversvämning som följd. Emädalen är ett exempel. ville inte acceptera utskottsmajoritetens synpä saken så till vida alt han tyckte all vi skulle ha lagstifining genast ochinte kunde vänta. Det är väl bara atl konstatera att vi är av olikauppfattning. Vi säger från utskottsmajoritetens sida att frågan är underutredning, och det är framför allt den kommande vattenlagen som vi menar att vibör avvakta. Den skall komma, är det sagt, . Vi tycker atl detär onödigt att nu komma med en ny delaljlag alldeles innan denna fullständigalag kommer. Vi måste samordna det hela litet, så att det inte visar sig. närvattenlagen i sin helhet ligger fiirdig. atl vi måste ändra i den lag som viantagit 1981. Det blir ändringar av ändringar, och det blir litetoöverskådligt. Del är en rent praktisk fråga mer än en våtmarkspolitisk fråga -om jag får använda del uttrycket - som har dikterat utskottetsslåndpunktstagande. Den andrafrågan som log upp gällde naturvårdsområdena. Jag undrar om vi inte håller på att glömma bort vad ettnalurvårdsområde egentligen är. Det begreppet togs in i lagtext första gångennär naturvårdslag antogs. Det var, har jag för mig, bara ett par dagarföre jul som frågan var uppe . Då sade man att naturvårdsområdenhandlar om landskapsvård, inte vård av mera begränsade naturområden. Med naturvårdsområdenavsåg man just att ta vara på själva landskapsbilden i stort. Där måste manhitta något sätt som inte blev så dyrt som ett naturreservat blir, med samrådmellan myndigheter och markägare och skyldighet för markägarna alt tåla visstintrång i sina marker, gångstigar och annat. Ett naturreservat var däremot ettganska litet område där man kunde gå fram mycket hårdare. Jag hörde till dem som beklagade att del tillnaturvårdsområdena inte kopplades en viss ersättning till markägarna, av denorsaken att en sådan ersättning skulle kunna ha en viss psykologisk betydelse.Jag fick tyvärr inte gehör för detta. När det gäller naturreservaten har man velat ha enengångsersättning - det var i som talade för densaken. syn på det hela är att man vill kunna ge enengångsersättning därför att den ersättningen skall hålla markägaren skadeslösför intrånget och reinvesleras i någonting som kan kompensera detta intrång. Del är beklagligt att man inle velat accepteraarrendeprincipen. Den hade gjort det möjligt för oss att till samma belopp somnu utgår skydda betydligt större arealer. Det behöver naturligtvis inte alltidvara det ena eller del andra, men man borde ha möjligheter alt välja. När det gäller naturvårdsområdena avsåg de, som jag nysssade, större arealer, eftersom del behövs sådana för att sätta prägel pålandskapet. Jag tycker nog all vi är på rätt väg. Någonstans iutskotlsbetänkandet kan läsa om hur påtagligt arealen har ökatjust när del gäller naturvårdsområden. Antalet sådana hade den 1juli 1979-den 1 juli 1981 ökat från 9 till 20.