prot · G50971 · 1981-12-31 00:00:00 — Men så ärdet inte, och då kommer det naturligtvis att dröja något längre, innan de häreffekterna kommer, innan vi får ett fullt kapacitetsutnyttjande i vår svenska industri och innaninvesteringsplanerna kommer i gång på allvar. Men det är ändå värt att bara notera vad man har skrivitom . Jag råkar här ha med mig ett nummer av frånden . Om man bara ser på det första bladet, får man en känsla avatt det håller på att hända viktiga ting i den svenska industrin. En rubriklyder: "LM nära order på 2 miljarder för ." Två andrarubriker är: "Volvos bokslut. Nyemission på ." "Sverigerymdnation ." Här utvecklar man vad som håller på att hända inomdenna viktiga industrisektor, där ju har goda möjligheter att justförbli en frontnation industriellt sett. Detta är bara några exempel på att det håller på att händasaker och ting ute i svensk industri, i den riktning som vi har syftat tiU medseptemberpaketet. Det kommer att ge jobb, och trygga jobb. Det ärförst när vi får i gång den industriella tillväxten som den svenska välfärdenåterigen är tryggad. Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. 56 (): Låt mig börja med att säga att de borgerligaregeringarna har vidtagit en rad åtgärder för att förbättra det svenskanäringslivets konkurrenskraft och därmed hela landets ekonomiska situation.Jag vill säga det i anslutning till den debatt som har förts här. Jagskall bara ta ett par exempel: slopandet av den allmänna arbetsgivaravgiftenoch devalveringen. Det var åtgärder som fick stor betydelse för att ökasysselsättningen och minska problemen för svenskt näringsliv. Detta gällersjälvfallet inte minst de mindre och medelstora företagen, därarbetsgivaravgifter och löneskatter slår alldeles särskilt hårt. Men jag måste också konstatera att förståelsen för viktenav att upprätthålla svensk konkurrenskraft har försvagats . Enligt den överenskommelse som träffats mellan de bådaregeringspartierna och socialdemokraterna skulle den i och för sig nödvändigamarginalskattereformen fullt ut finansieras antingen genom en proms ellergenom höjda arbetsgivaravgifter. Visserligen förefaller nu tankarna på en promsvara ute ur bilden, vilket jag tycker är glädjande, men däremot kvarstår riskenför en finansiering genom höjda löneskatter, som kommer att röra sig kringkanske . Eftersom vi vet att varje procents höjning av löneskatternakostar det svenska näringslivet ca , förstår vi att detfinns risk för utslagning av många smärre företag. De svenska företag som ärunderleverantörer till storindustrin och exportindustrin kommer att få alltsvårare att bibehålla sin position som underleverantörer. Det höga svenskakostnadsläget bidrar som bekant till att många storföretag måste anlitautländska underleverantörer. Situationen för underleverantörerna skulleytterligare försämras genom höjda löneskatter, och många svenska småföretagskulle hotas till livet. Energiskatterna är ett annat exempel på hur svensktnäringsliv får sin konkurrensförmåga försämrad av stadiga åtgärder. Sålundaföreslår den s. k. Grafströmska utredningen att det införs en ny lag omenergihushållning. Man vill minska vårt oljeberoende genom ytterligare höjningav energibeskattningen. Vi tycker från företagarhåll att det är barockt. Redannu är energikostnaderna så stora för svenskt näringsliv att företagen av rensjälvbevarelseinstinkt försöker minska förbrukningen av olja, som blirallt dyrare. Man styr inte bort från oljan genom nya skatter, utan manstyr vårt land mot minskad konkurrenskraft och ökande arbetslöshet. Frånnäringslivets synpunkt kan det emellertid hälsas med tillfredsställelse attenergiskattekommittén föreslår en moms på energi. Ett sådant system skullegivetvis vara bra, eftersom momsen får lyftas av när produkten säljs. Mentyvärr föreslår kommittén också en ny energiskatt ovanpå momsen, en s. k.styrskatt för att styra konsumtionen från vissa energiformer till andra.Personligen tror jag inte riktigt på en sådan styrning. Detär rätt underligt att regeringen, som säger sig ha förståelse förkonkurrenskraftens betydelse för sysselsättningen, vill öka sådana skatter sommedför att konkurrenskraften urholkas. Att socialdemokraterna vill göra det vetvi sedan gammalt. De har t. o. m. haft mage att föreslå en särskild skatt pånäringslivet för att bygga upp kollektiva löntagarfonder, som på ganska korttid kommer att överta beslutanderätten i företagen. Socialdemokraterna villalltså att näringslivet självt genom försämrad konkurrensförmåga skall betalaför något som närmast erinrar om konfiskation. Detallmänna kan emellertid även utan indirekta skatter försämra svenskkonkurrenskraft. I finansplanen antyds möjligheterna av en revalvering av densvenska kronan. En sådan åtgärd skulle måhända ha vissa fördelar - vi skulleminska importen av inflafionstendenser utifrån, vi skulle kunna köpa olja och andralivsnödvändiga produkter utifrån till ett lägre pris än nu och vi skulle sänkavåra kostnader för räntor och amorteringar på utlandslånen. Så långt är alltgott och väl. Men problemet är att vi samfidigt skulle försämra våramöjligheter att exportera, medan importen skulle ytterligare stimuleras. Enrevalvering kan vara en positiv sak, om den förenas med en samtidig sänkning avföretagens kostnader, dvs. en sänkning av löneskatterna. Då skulle, herrtalman, svensk konkurrenskraft kunna bibehållas eller, om sänkningen blirtillräcklig, t. o. rn. Med vårt nuvarande statsfinansiella lägemåste emellertid sänkningen av löneskatterna kompenseras genom höjning av andraskatter. Man kan ha många uppfattningar om detta. För min del tycker jag att momseni så fall ligger närmast till hands. För konsumenterna spelar det ingen störreroll om de betalar så och så många miljarder i skatt via av arbetsgivaravgifterhöjda priser - höjer man löneskatterna, höjs ju också priserna - eller om degör det via av moms höjda priser. Men för svensk konkurrensförmåga och därmedsysselsättning betyder det åtskilligt. Momsen har den fördelen att den ärkonkurrensneu- trål,och det är just konkurrensneutralitet som vi måste ha, om vi skall kunna hävdaoss och skapa nya jobb. Detsvenska kostnadsläget måste sänkas i relation till omvärlden. I har sombekant bilarbetarna gått med på sänkta löner för att öka bilindustrinskonkurrenskraft gentemot importen - detta bara för att undvika en ökandearbetslöshet. Något sådant behöver det inte vara tal om i . Det räckermed att staten minskar sin del av företagens lönekostnader, dvs. Vi kan aldrig komma ur vår besvärliga ekonomiska situation, ominte vår konkurrenskraft stärks. Vi måste kunna producera sådana varor somförst och främst har god kvalitet men som också kan konkurrera med liknandevaror på världsmarknaden. Det är ett naket faktum. Jagvet att det sägs att de indirekta skatterna skall avräknas vid kommandeavtalsförhandHngar. Jag tror, tyvärr, inte ett dugg på dessa löften.Erfarenheterna från de s. k. Hagauppgörelserna är allt annat än goda. Samtidigtmed de stora höjningarna av löneskatterna fick vi den stora löneexplosionen imitten . Vem kan f. ö. med säkerhet avgöra hur stor dennaavräkning skall vara? Skall det vara ett statligt organ som skall göraberäkningarna på grundval av vissa bedömningar? I så fall riskerar vi en StatHgstyrning av avtalsmarknaden, och det vill ingen ha, varken löntagare,arbetsgivare eller vi politiker. Det är ett system som fungerar endast i ettauktoritärt styrt samhälle. Och vem kan f. ö. avge bindande löften förframtiden? De som styr den fackliga rörelsen och lederavtalsförhand-Hngarna kan bli ersatta av människor med mindreansvarskänsla. Denfackliga rörelsen kan dessutom inte säkert styra medlemmarna. Man kan riskeravilda strejker eller maskningsaktioner av den typ som störtproduktionen vid några av våra största dagstidningar. Inom den grafiskabranschen råder fredsplikt, men ingen fackledning kan hindra maskningsaktioner.Vid dessa företag kom man inte överens om hur stor löneglidningen skulle vara,och resultatet blev just s. k. maskningsaktioner, som drabbade tidningarna hårti form av ekonomiskt bortfall och minskat förtroende hos både läsare ochannonsörer. Hur blir det om fackets medlemmar inte respekterar en av deras egnaförhandlare accepterad uppgörelse om avräkning? Löftena om avräkning är som enuppblåst papperspåse - den innehåHer ingenting annat än luft, men kan i värstafall orsaka en smäll. Jag vill i detta anförande avslutningsvis säga att det största hotetmot svenskt näringsliv emellertid kommer från LO:s och SAP:s förslag omfondsocialism, des. Statsrådet har nyssutförligt kommenterat vad löntagarfonder kommer att innebära. Jag delar hansuppfattning. De ekonomiska konsekvenserna av ett sådant system kommer att bliförödande för den svenska ekonomin. Redan hotet gör att den s. k.företagarandan håller på att förtvina. Många företagare kommer förmodligen,tråkigt nog, att lämna vårt land. Många jobb skulle försvinna. För småföretagenkommer fonderna att betyda att de blir beroende av fackets vilja. Det finnstyvärr redan nu tecken som tyder på att vissa personer inom den fackliga rörelsen har gripits av maktberusning. Vi har ett typiskt fall i utanför , där enbensinstationsägare, som inte har någon anställd, förklarats i blockad avfacket därför att han inte velat skriva på något avtal. Detta ärende behandladesf. ö. här i kammaren i en interpellationsdebatt mellanstatsrådet och mig. I i mellersta är enföretagare blockerad därför att han inte skrivit på något avtal. Ingen av hans160 anställda tillhör facket, men de har alla förmåner som fackligt anslutnahar. De anställda motsätter sig att företagsledaren skriver på avtal. I båda dehär fallen är det fråga om ett rent maktmissbruk. Man vill binda människornatill facket antingen de är företagare utan anställda eller företagare medanställda som inte vill tillhöra facket. Vi tycker att alla människor i vårtland har rätt att bilda eller tillhöra föreningar utan repressalier. Men detfinns tyvärr inga lagar som ger medborgarna uttrycklig rätt att stå utanförföreningar och organisationer om de så önskar. Båda de här frågorna har, som nämnts, redan varit uppe iriksdagen, och de kommer också att föranleda en del debatter senare, eftersomdet finns motioner i anslutning fill det jag här har relaterat. Men dettaär exempel på vad som kan hända om fondsocialismen skulle bli verklighet. VisstskuHe också småföretagare drabbas i ett fondsocialitiskt . Ifondsocialismens kommer också facket att bestämma vilka som skall fåleverera till de fondägda företagen. Jag har i mitt anförande berört några som vitycker för svenskt näringsliv högst väsentliga frågor. En positiv lösningav dessa skulle helt säkert gynnsamt påverka den svenska ekonomin, det är jagövertygad om. Den ekonomin bör vara förankrad i marknadshushållningensprinciper. 57TORSTEN (); Allt är inte som det borde vara, har vi fåttveta i dagens debatt. I svepande ordalag har man från oppositionens sida, bådefrån höger och vänster - mest från vänstersidan - talat om att det står dåligttill i vårt . Vi har fått veta av att det råder en grovvanskötsel av svensk ekonomi. Han sade också att det var borgerlig vanvård avvår ekonomi. Han använde en hel del sådana uttryck. Jag vill säga att det lär nog bli svårt för oppositionenatt inbilla svenska folket att det har det så dåligt att man av den orsakenmåste byta regering. I själva verket är det inte där krisen ligger, utansvenska folket har det bra. Den var den livligaste somnågonsin förekommit, vilket vittnar om vilka penningresurser som finns.Utlandsresandet blomstrar, vin- och spritcentralen hade den högsta försäljningsom någonsin förekommit . Över huvud taget har svenskafolket goda tillgångar. Enligt en undersökning som publicerats anser enmajoritet av folket att vårt land befinner sig i en kris, men samtidigtförklarar av de tillfrågadeatt de är tillfredsställda med sina levnadsvillkor. Det är alltså inte avpersonliga skäl som folk klagar. Menlikafullt är det sant att vårt land på vissa områden befinner sig i kris.Arbetslösheten är visserligen, som har påvisats tidigare i debatten, lägre än iflertalet andra länder, men den är dock oroväckande hög. Vår storautlandsupplåning och ekonomiska balans i relation till andra länder ärytterligare kristecken. Därutöver är det stora budgetunderskottet en källa tillständig oro. Det blir en smärtsam procedur för svenska folket att anpassa sigtill de resurser vi har. Ett faktum är ju att vi har levtöver våra tillgångar, och är det hög tid att vi anpassar våra anspråk tillvåra inkomster. Ingenregering, av vad slag den vara må, kan undgå att ta itu med krisproblemen.Skulle en socialdemokratisk regering mot förmodan komma till makten eftervalet, är det stor risk för att läget skulle bli ännu sämre. Socialistiskaregeringar har en stor benägenhet att utveckla byråkratiska system, där massorav människor arbetar med administration i stället för att delta direkt iproduktionen. Och pappersfloran är redan nu så rikhaltig att den behöverdecimeras åtskilligt, och den skall absolut inte öka. Därutöver gäller det atthushålla med de resurser vi har och att försöka förbättra situationen genom enökad produktion. Anna-GretaLeijon talade om arbetslösheten, och vi är helt överens om att det är ett stortoch svårt problem att klara av den. Vad är det, , som harskapat det svenska välståndet som innebär att vi är ett av de länder som högsta levnadsstandarden i världen? Det är naturligtvis en skickligarbetarstam, men det är också duktiga tekniker och företagare, som har gjortett förnämligt arbete. I hård konkurrens på världsmarknaden har de sedan tackvare skicklig försäljning åstadkommit den stora export som vi har. Men nuförklarar socialdemokraterna att de människor som har utfört dettautomordentliga arbete inte längre duger. De säger; Ni har inte skött ert jobb,så nu skall företagen och ledningen av dem tas över av andra. Enav de värsta fienderna till ett expanderande och livskraftigt näringsliv ärjust denna anda, fruktan för att det skall bli löntagarfonder av den typ somsocialdemokraterna ämnar genomföra. Den sortens löntagarfonder kommer att sänkahela svenska folkets levnadsstandard. Sådana fonder kommer att ta bortinitiativlusten och intresset för att skapa livskraftiga företag. Visserligenär det bara företag med över 50 anställda som skall drabbas, men jag tror attalla andra också kommer att känna sig hotade. För om det finns en socialistiskmajoritet i svensk riksdag är det lätt att sänka siffran hur lågt som helst. Qmman verkligen vill få bort arbetslösheten, skall man försöka skapa ett sådantklimat att svenska företag verkligen producerar så mycket som möjligt ochdärmed ger arbetstillfällen. Men om socialdemokrater och kommunister driverfrågan om löntagarfonder, kommer det att orsaka en allmän olust inom företagenmed åtföljande låg investeringsvilja och obenägenhet att starta nya företag,vilket kommer att leda till sänkt levnadsstandard.Socialdemokraterna försöker nu lugna småföretagarna med försäk- ringaratt löntagarfonder bara gäller företag med över 50 anställda. Men, som jagsade, det är lätt att ändra den gränsen. Imitt eget län finns det många småföretagare. Inom t. ex. finnsdet över 260 företagare. Skulle de drabbas av löntagarfonder tror jag inte attintresset blir så stort att starta nya företag. Och på småföretagen nere ivästra delen av råder faktiskt den bästa tänkbara anda mellanföretagare och anställda. Tror verkligen socialdemokraterna att dessainitiativrika, arbetssamma och på alla sätt duktiga människor kommer att startanya företag, om vi inför ett system som gör att de kan räkna ut att företageninom en inte alltför avlägsen framtid inte längre kommer att vara i deras ägo,att det är de som skall leda dem? Det vore intressant att få vetahur socialdemokraterna tror att denna mycket betydelsefulla grupp i vårt land,som består av småföretagare, kommer att reagera. Införårets valrörelse borde inte socialdemokraterna bara tala om utredningar,gränsdragningar, löntagarfonder och sådant, utan de borde tala om hur de villha det. Skall de socialisera det svenska samhället i den här formen? Det finnsju många sorters socialism, och man kan kanske säga att löntagarfondssystemetockså är en form av socialism. Och om nu socialdemokraterna tror pålöntagarfonder, om dessa är så utomordentligt bra, varför skall man då begränsadem till att gälla bara i företag med över 50 anställda? Om detta är en godform, finns det ju ingen anledning att sätta gränsen där, utan i så fall kanman låta den gälla för företag med mycket färre anställda. Socialdemokraternabrukar ju inte precis dra sig för att införa mera byråkrati, så det borde intehindra dem från att sätta gränsen lägre. Det är ganska modernt att tala om utvärderingar. Jag tyckeratt det har blivit häpnadsväckande litet sagt om utvärderingar av hur detgick och av hur egentligen har det - det passar liksom inte ini debattmönstret när man skall attackera regeringen. tillhör dock detre fyra industriländer som har den lägsta arbetslösheten inom helaOECD-området - men jag är medveten om att arbetslösheten är ett stort bekymmer.Sverige är vidare ett av de fem sex länder i som har den lägstainflationstakten, och är, som jag sade tidigare, ett av de länder somhar den högsta levnadsstandarden. Omvi ser på utrikeshandeln finner vi att underskottet i handelsbalansen var 2,2miljarder kronor , medan det 1980 var nära 11 miljarder. Handelsbalansenhar alltså förbättrats med inte . Det har i dagensdebatt varit förvånansvärt tyst om den förbättringen. Behovetav utlandslån har minskat. Vi lånade 1980. blevsiffran 9,3 miljarder. Närdet gäller arbetslösheten, som bekymrar oss ständigt, hade LO väntat sig attden skulle bli ännu värre. Man spådde att det skulle vara 180 000 arbetslösavid årsslutet, och det blev 125 000, så det blev i alla fall bättre än vad mantrodde. Vidarehar vi haft en inflafion som gått ner . Jag vill slutHgen peka på att bankernas inlåningökade , eUer med , . Motsvarandeökning var 36 miljarder . Dettavar något som visar resultat. Det är alltså en hel del saker som börbeaktas. Mennog med det. Det betydelsefulla är ju vad som skall göras , dvs. detfortsatta politiska agerandet. I det sammanhanget vill jag säga att LO har enutomordentligt bra mening på sina affischer: "svårigheter kanbara lösas genom att vi arbetar oss ur krisen." Det är verkhgen högsttänkvärda ord. Att arbeta oss ur krisen är den enda möjlighet vi har. Kan vigöra det, kan vi konkurrera med andra länder, sälja mera och också konkurrerapå hemmamarknaden med den import som ständigt möter oss. Vikan möblera om med våra resurser hur mycket som helst. Vi kan t. ex. driva uppstora lönehöjningar - det går mycket bra att göra. Menvi får aldrig glömma bort att vi har en relation till andra länder. Är det såatt vi driver upp kostnadsläget för högt inom vårt eget land, återstår bara detsom vi har tillgripit : vi måste devalvera igen. Qm vi inte kansälja på utlandsmarknaden, kommer nämHgen att få det besvärligt,eftersom vi har så stor export. Det här är degrundläggande omständigheterna för vår framtida ekono- Jagvill också säga: Beträffande devalveringen kan man väl konstatera bådeatt regeringens polifik har varit den riktiga och att åtgärder harvarit riktiga. Man möter inte någon kritik för vad som har skett tidigare - dettas inte gärna upp. Man har försökt att anpassa ekonomin för att uppnå bästamöjliga resultat. Attvi sedan har bekymmer på vissa områden vet jag mycket väl. De problemen bordeman gemensamt ta itu med. Men tyvärr - det kan vi alla intyga- finns det underett valår en benägenhet att motsättningarna skärps. Det är egentligen attbeklaga, eftersom det ju vore betydligt bättre, om vi kunde samsas om hur viskall agera. Men det ligger väl kanske i hela systemets natur att man skärpermotsättningarna under ett valår. Menjag viU säga, herr talman, att det inte är riktigt att säga till det svenskafolket att bara det blir en annan regim så skall allting rätta till sig. Vi harvår bruttonationalprodukt, och den kan vi försöka förbättra. Och vi får göra enfördelning på olika ändamål, framför allt förbättra investeringar o. d. Men ivissa avseenden måste vem som helst driva en likartad politik - problemen vistår inför är desamma. Jagskulle slutligen vilja ställa en fråga till socialdemokraterna. De talar om attde till varje pris skall klara pensionerna - de får icke försämras på någotsätt, och man skall också ta med olja, brännvin osv. Manskulle ha velat ha litet mer kommentarer till LQ-förslaget om att pensionernaskall anpassas till reallöneutveckhngen. Jag vill inte direkt ansluta mig tilldet, men onekligen är det ett förslag som bör diskuteras. Förslaget går emellertid inte ihop med densocialdemokratiska politiken -det ger inte samma resultat som man har talat omhär . Det skulle vara intressant att veta hur dessa båda mäktigaorganisationer, socialdemokratin och LO, skall komma överens på den härpunkten. Vi kan inte slippa ifrån realiteterna, ävenom det är ett valår. Då är det nog bäst att försöka samarbeta så mycket sommöjligt för att lösa problemen. Vi har ändå gemensamma intressen på så mångaområden att det borde finnas möjligheter att driva en politik som leder tillatt vårt land kan fortsätta på samma framgångsrika sätt som fidigare och ommöjligt klara sig ännu bättre. 58ANNA-GRETA () replik: redovisade i ett inläggtidigare vilka metoder man ifrån använder sig avför att driva propaganda mot vårt förslag om löntagarfonder. Direktörer påarbetsgivarsidan drar sig inte för att kalla människor som fillhör deLO-anslutna analfabeter som man måste samla ihop alla möjliga argument för attövertyga. Jag vet att inte är analfabet. Därförskulle jag vilja uppmana honom att innan han ger sig in i en debatt och endiskussion om löntagarfonder läsa igenom de beslut som fattats vid densocialdemokratiska partikongressen och inte det propagandamaterial som sprids iSAF-tidningen - uppgifterna där är inte riktiga.Och det som stod och sade - om hot mot småföretagen, gränservid 50 anställda och annat - är fria fantasier som inte baserar sig på någraförslag som socialdemokraterna har tagit vid sin kongress. Sedan: Om vi skall klara det här landet ur krisen är detalldeles riktigt, , att vi måste arbeta oss ur den. Vi måste fåmänniskor i sysselsättning, om vi skall kunna få intäkter nog, så att vi kanbetala de gemensamma utgifterna. När valrörelsen var som hetast gick man frånborgerligt håll ut och sade: Bara vi kommer till makten, då blir detföretagsvänligt klimat i det här landet, då kommer industrin att blomstra.Tyvärr är det inte på det sättet - tyvärr är det så att man i dagförklarar människor odugliga att vara med och ta det här landet ur krisen. Arbetslöshetsläget är inte tillfredsställande ,. Det går inte att som konstatera, att detfanns de som trodde att det skulle bli ännu värre. Men så blev det ju inte,säger man - det är inte så farligt. Jo, vi har en förfärande hög arbetslöshet i det härlandet, och den måste vi ta Oss ur. Det gör vi inte genom några slagord av dentyp som har förekommit nu i debatten. Däremot gör vi det om vi från samhälletssida ser till att ge den svenska industrin injektioner, och förslag om dettahar vi socialdemokrater lagt fram här i . 59 () replik: Jag tror att har tagitalldeles fel. Jag tillhör icke . Jag har ickenågon som helst funktion i . Jag har ingenanledning att tala om vilken propaganda harfört. Jag har talat mera från i synnerhet svenska småföretagares synpunkt, mendet glider mycket lättvindigt över. Jag frågade tidigare: Qm löntagarfonderna är ett såutomordentligt system, varför stannar man vid 50 anställda i så fall? Är detinte lika bra med 25? Det där hotet tror jag att svenska småföretagarebegriper. Man anger siffran 50 till att börja med, men sedan kan det mycket vältänkas att gränsen kommer att sänkas. Vi Htar inte alls på att det stannar vid50. Jag har betygat de stora svårigheter somarbetslösheten skapar. Jag citerade LO beträffande de 180 000 och konstateradeatt det var glädjande att det inte blev fullt så dåligt.