prot · G509169 · 1981-12-31 00:00:00 — Detåterstår nu ett långt och mödosamt arbete innan svenskt näringsliv återfått enhygglig grundkondition. Måletför svensk näringspolitik måste vara att öka lönsamheten ochvidmakthålla den på en hög nivå. Härför krävs en skattepolitik som håller nereföretagens kostnader. Höjda arbetsgivaravgifter måste undvikas i störstamöjliga utsträckning! Istället måste vi eftersträva sänkningar. Inkomstskatterna - såväl statliga somkommunala - skall utvecklas så, att löntagarnas reallöner kan tryggas utan högalönekrav i avtalsrörelserna. De pengar som näringslivet får i bidrag skall istället utnyttjas till att hålla nere skattetrycket. Då går det statliga stödettill de företag och de branscher som är bäst i stället för - som ofta är falleti dag - till de företag som har den sämsta konkurrenskraften. Arbetetpå att förbättra det allmänna näringsklimatet skall drivas särskilt hårt i deregioner där näringslivet är svagt. Regionalpolitiken skall med generelltverkande medel försöka begränsa konkurrensolikheterna. Dessutom skall denstimulera till en utveckling som bygger på de enskilda regionernas speciellaförutsättningar. Betydandeinsatser har gjorts under snart två decennier inom ramen för regionalpolitikeni syfte att motverka trenden mot en allt snedare befolknings- ochnäringsstruktur. Dessa åtgärder har emellertid knappast förmått häva denregionala obalansen. Det finns dock skäl att anta att obalansen hade varitmycket större utan en del av dessa satsningar. Trotsde många, stora och kostsamma åtgärderna kan resultatet knappast sägas varatillfredsställande. En stor del av de regionalpolitiska stödåtgärderna harinriktats på Norrlandslänen. Ändå har befolkningsutvecklingen i inteförbättrats på något mer påtagligt sätt. Visserligen har vissa orter iNorrlandslänen varit expansiva och ökat sin befolkning. Menbefolkningsuttunningen i andra kommuner inom landsdelen har i gengäld varit såmycket mera markerad. Denrelativt ringa effekten av utnyttjade regionalpolitiska stimulansmedelmotiverar en förändrad syn på hur regional balans bäst kan uppnås. Moderata samlingspartiethar redovisat detta principiella synsätt i två partimotioner- dels i den som väcktes under den allmänna motionstiden , dels i denpartimotion som väcktes med anledning av den nu aktuella propositionen. Desynpunkter och förslag som vi i anslutning till våra principiella resonemanghar redovisat kan kort sammanfattas i följande punkter. Regionalpolitiken måste renodlas för att skapa likaförutsättningar över hela landet. Därför föredras generella stimulansåtgärderframför selektiv styrning. Vi förordar således en tyngdpunktsförskjutning mot mergenerellt verkande åtgärder. Ett första steg bör bestå av differentieradearbetsgivaravgifter i större omfattning än regeringen tänkt sig, borttagandeav elenergiskatten i stödområde A, samt ett reformerat transportstödssystem,varvid de selektiva inslagen rensas bort. Det är med andra ord, herr talman,-angeläget att fullföljaden principiella inriktning av det regionalpolitiska stödet som borttagandet avlöneskatten och sänkningen av arbetsgivaravgiften inneburit. Våra förslag tillåtgärder vill vi finansiera genom motsvarande besparingar på anslagen tillselektiva åtgärder. byggs dessa generellt verkande åtgärder utytterligare, varvid de selektiva medlen begränsas i motsvarande mån. Stödet skall koncentreras till de regioner som har de svårastelångsiktiga problemen. . 1970-talets näringspolitik har lett till särskiltpåtagliga problem i landsdelar som redan tidigare hade ett svagt utvecklatnäringsliv. Det är naturligt att det blivit så. Ett riktat stöd kanahseras ihuvudsak till befintlig verksamhet. Framtidens näringar - i vart fall de somännu inte finns - kan aldrig konkurrera med dagens om det statliga stödet,särskilt inte när befintlig sysselsättning är hotad. De selektiva styrmedlen och subventionerna har med årenblivit så omfattande och svåröverskådliga att statens industriverk har ansettdet nödvändigt att utge en särskild stödkatalog. I ett annat sammanhang har manberäknat att de totala statliga stödformernas antal kan uppgå till ca 300. Låt mig därför slå fast: Enförutsättning för en positiv utveckling i hela landet är en ekonomisk politiksom kan skapa tillväxt. Insatserna måste inriktas på att stärka näringslivetskonkurrenskraft så att vi kan återta förlorade marknadsandelar. Detövergripande målet är att skapa balans i den svenska ekonomin inte minst närdet gäller utrikeshandeln. Vi måste få till stånd den export som krävs för attvi skall kunna betala den import som vi vill ha! Mot den här bakgrunden är det välgörande att konstateraatt utskottet slår fast i sitt betänkande att en förutsättning för enframgångsrik regionalpolitik aren övergripande ekonomisk politik som innebäratt den svenska industrins konkurrenskraft vidmakthålles och förstärks. I betänkandet kommer man in på svårigheten att bestämma enram för den framtida regionalpolitiken, och de förhållanden som man pekar pågör att utskottet anser det önskvärt att regeringen nu bör tillkalla enparlamentariskt sammansatt utredning somkan utarbeta ett underlag för ett mera långsiktigt besliit om deregionalpolitiska insatsernas inriktning och omfattning. Vimoderater hälsar därför med tillfredsställelse att vi , genom utskottetsuttalande om ett tillkännagivande för regeringen, får gehör för vår önskan omen förskjutning mot ett större inslag av generellt verkande medel. De generelltverkande medlen, som utskottet understryker på samma sätt som vi framhållit ivår partimotion, har den fördelen att de bättre än de selektiva insatserna stämmeröverens med marknadsekonomins sätt att fungera. De ger en prispåverkan som lättkan uppfattas av näringslivet, och därmed underlättas besluten om verksamhetensomfattning och inriktning. En fördel är dessutom att de generella medlen ärlätta att administrera och att de leder till en mindre snedvridning avkonkurrensen än selektiva åtgärder. Idet sammanhanget bör även transportstödets roll, som vi moderater i vårpartimotion också har pekat på, prövas, liksom frågan om att användabeskattningen i regionalpolitiskt syfte. Och därtill, tillägger utskottet, terdet sig naturligt att utredningen som underlag för sina förslag gör den analysav de regionalpolitiska problemens omfattning och medlens effekter som moderatasamlingspartiet efterlyser i sin partimotion nr 2289. Det är mycket glädjandeatt utskottet har tillmötesgått dessa viktiga krav som vi ställt i vårpartimotion, och jag uttrycker då den förhoppningen att detta utredningsarbeteleder fram till den avvecklingsplan för den selektiva medelsarsenalen som viefterlyst i vår motion. Jagvill till industriministern säga, trots att han nu har lämnat kammaren, att detinte bara är ett blått omslag på betänkandet - det finns också ett innehåll somi hög grad rimmar med det som vi har krävt i vår partimotion. rätt - vi har fått igenom väsentliga krav. Jag tycker skallgöra jämförelser mellan betänkandet och sin egen proposition, och kanske rentav räkna antalet tillkännagivanden. Om vi därutöver har instämt i propositioneni långa stycken, beror det på att minoritetsregeringen har anpassat sinaförslag till de krav som vi har ställt i debatterna. Det skallnaturligtvis vara på det sättet om man skall ha en chans att få igenom enproposition i en sådan parlamentarisk situation som den vi nu befinner oss i. Emellertidfinns det, som framgår av de moderata reservationerna i betänkandet, en radandra krav som vi inte har fått tillgodosedda. Jag skall i detta anförände taupp två viktiga områden, nämhgen omfattningen av de generellt verkande åtgärdersom vi redan nu kan begagna oss av såsom ett första steg i denförändringsprocess som vi vill åstadkomma, liksom avgränsningen av stödområdet.De frågor som i övrigt tas upp i de moderata reservationerna kommer minakolleger i utskottet, och , att närmare utveckla ochkommentera i sina anföranden. Detär naturligtvis värdefullt att industriministern har kommit med ett förslag sominnebär att arbetsgivaravgifterna skall sänkas i fyra kommuner, nämligeni , , och kommuner. Men vi anser att förslagetär väl blygsamt. De partier som i sin regeringsförklaringbekänner sig till marknadsekonomin bör ju rimligtvis underlättamarknadsekonomins funktionssätt genom att påskynda omläggningen mot mergenerellt verkande åtgärder i regionalpolitiken. Vi moderater föreslår därför -utöver vad regeringen har förordat - att resterande kommuner i stödområde A fåren sänkning och kommuner i stödområde B med 3procentenheter. Undantag för offentliga organ etc. bör ske på samma sätt som regeringenhar föreslagit. Syftetmed sänkningen av arbetsgivaravgifterna är att den skall leda till en ökadsysselsättning på den öppna arbetsmarknaden genom att konkurrensförutsättningarnaför näringslivet i sysselsättningssvaga områden förbättras. Därigenom ökarstatens och kommunernas skatteinkomster. Statens kostnader för olikaarbetsmarknadspolitiska insatser minskar genom att en övergång frånberedskapsarbeten till den öppna arbetsmarknaden blir möjlig. Vår bedömning äratt åtgärderna inte medför någon merkostnad i förhållande tillnuvarande uppläggning. Dekostnader som våra förslag medför bör dock täckas genom enomfördelning av de regionalpolitiska anslagen i stort. Av denna anledningföreslår vi, vilket framgår av våra följdreservationer i betänkandet, attanslagen till olika selektiva stödformer minskas. Enövergång till generellt verkande stödåtgärder, som de sänkta socialförsäkringsavgifternaliksom vårt förslag om borttagande av elenergiskatten i stödområde A och deförslag till reformerade transportstöd som vi förordat, dämpar behovet avselektiva insatser, varför huvuddelen av denna medelsarsenal kan avvecklas påsikt. Det är vår förhoppning inom moderata samlingspartiet att vi så snart sommöjligt kan gå vidare på den inslagna vägen och återkomma med förslag tillåtgärder som kan sänka kostnadsläget ytterligare för näringslivet - i synnerhetinom stödområdena. Ifråga om principerna för stödområdesindelningen biträder utskottet regeringensförslag att de områden skall prioriteras som har de svårastesysselsättningsproblemen. Förslaget innebär att stödet koncentreras till ettområde som i huvudsak motsvarar stödområdena 46. Regeringen har föreslagittre stödområden - benämnda stödområde A, B resp. C - med det mest förmånligastödet i stödområde A. Det är välgörande att detta förslag har kommit. Detöverensstämmer i stort med vad vi länge efterlyst från moderat håll, nämligenatt man begränsar stödinsatserna till de områden som är bäst betjänta därav.Det är på detta sätt som solidariteten med befolkningen i och påGotland bör komma till uttryck från oss som bor i Syd- och . Omvi ser tillbaka, finner vi att stödområdesindelningen harkommit att utvecklas så att den helt dominerande delen av landet är placerad iett eller annat stödområde. Inplaceringen i stödområde har ofta blivit denkosmetika som tillgripits då inga andra åtgärder har kunnat vidtas. Den tillstödområdesindelningen bundna åtgärdsarsenalen har dessutom tagit alltför litenhänsyn till variationer i näringshvet och lokala förhållanden i övrigt. Mendet nu föreliggande förslaget står i klar kontrast till de ambitionersom kom till uttryck i motioner som väcktes i samband med 1979 Nr 169 Hade samtliga dessa krav då godtagits avriksdagen, hade det Tisdaeen den funnitsstödområden i samtliga län utom två, och , om g :: iqqt manbortser från det specialdestinerade stödet till varvsorterna. Från denna utgångspunkt är det en välgörande nyorienteringsom nu satt Regionalnolitiken sin prägel på regeringsförslaget. Emellertid harvi från moderat sida haft anledning att föreslå vissa smärre justeringar, somsyftar till en ytterligare begränsning av stödområdet i vissa fall samt enförstärkning av stödets innehåll till mera utsatta regioner i andra fall. Viföreslår därför att kommun placeras i stödområde A och att hela Gotlandskommun placeras i stödområde B. Regeringen har i några fall övergett den princip somriksdagen slog fast , att kommun skall utgöra minsta enhet iregionalpolitiken. Från principiella utgångspunkter kan vi inte utan vidaregodta att statsmakterna skall utfärda riktlinjer och därmed styra verksamheteninom mindre enheter än kommun. Därtill kommer praktiska problem av skilda slag.Till att börja med låser man fast indelningen , varigenom ettflexibelt utnyttjande inom kommunen begränsas. Vidare blir det svårare att administrerade generellt verkande åtgärder som vi vill se förverkligade, om vissa kommunerdelas upp efter församlingsgränser. Den önskvärda flexibiliteten kanåstadkommas, även om en uppdelning formellt inte har skett. Det ankommer redan nu på resp. länsstyrelse att isamverkan med vederbörande kommun prioritera de delar av kommunen som skall fåett något högre stöd inom de maximivärden som gäller inom resp. stödområde.Regeringen har f. ö. i sin proposition avvisat krav på en sådan uppdelning medliknande argument, vilket ger intryck av en inkonsekvent behandling. Vårtprincipiella ställningstagande står alltså i överensstämmelse med riksdagensbeslut . Därför motsätter vi oss en sådan uppdelning. Som framgår av vår partimotion kommer vi att förordaen ytterligare begränsning av stödområdet. Det närmaste målet bör vara ettsystem med två stödområden. Detta kan åstadkommas genom att ytterligarekommuner - i takt med att den regionala balansen kan förbättras - tas urstödområdet, eller alternativt genom en överflyttning från område C till B. Pålängre sikt bör övervägas om stödområdesindelningen kan avvecklas i sinnuvarande, detaljerade form och om stödet i stället kan fördelas till de länsom har de största behoven. Resp. länsorgan kan då få en möjhghet att fördelastödet med hänsyn till lokala förhållanden i varje enskilt fall och med hänsyntill regionens intressen. Att länsstyrelserna kan göra prioriteringar inom sina länhar också framgått av de uppvaktningar som gjorts inför utskottet under utskottsbe handlingen. Vi har tillmötesgått krav på att inplacera kommunerna i stödområde C med hänsyn till de mycket speciella skäl som resp. myndighet har kunnat redovisa inför utskottet. Detta förhållande bekräftar vår uppfattning att det är möjligt att långt mer än vad regeringen har föreslagit decentralisera beslutanderätten på 49 Min kollega kommer i sitt anförande ätt närmareutveckla dessa synpunkter. Socialdemokraterna är den selektiva regionalpolitikens främstatillskyndare. Stark statlig kontroll av den regionala utvecklingen förordas.Socialdemokraterna vill satsa mer på de statliga företagen för att ökasysselsättningen. Erfarenheterna avskräcker inte socialdemokraterna från attkasta goda pengar efter dåliga. Mot generella insatser på det regionalpohtiskaområdet invänder socialdemokraterna att sådant stöd enbart höjer vinstnivånutan att skapa fler sysselsättningstillfällen. Argumentet är tillbakavisat avhistorien. Själva orsaken till den dåliga sysselsättningsutvecklingen såväl iNorrland som i övriga landet är en för låg lönsamhet inom industrin. Bättrelönsamhet har alltid garanterat flera arbetstillfällen. Istället är det överbudens locktoner som gör sig gällande - särskilt i valtider.Ett tydligt exempel härpå är förslaget om det fjärde stödområdet. Ju mer manbreder ut stödområdet, desto mer urholkas värdet av åtgärderna för de mestbehövande regionerna. Skall vi visa något av den omtalade solidariteten med demest utsatta regionerna, skall vi strama åt avgränsningen av stödområdet istället för motsatsen. Socialdemokraterna vill införa regelrättlokaliseringsprövning för nya investeringar. Tillstånd av regeringen skallkrävas . Företag skall dirigeras till de områden som centraltplacerade politiker önskar. En fullmaktslag om etableringskontroll skulleinnebära ett allvarligt ingrepp i vår ekonomi och medföra risker för minskadsysselsättning och minskad investeringslust. I den socialdemokratiskapartimotionen kan vi se exempel på vad ett framtida Fondsverige skulle kunnakomma att innebära. Socialdemokraternahar ingenting lärt av tidigare misstag. Enligt socialdemokraterna skallhögskattepolitiken fortsätta. Den offentliga sektorn skall fortsätta att byggasut. Skattetrycket skall ökas, och den statliga styrningen skall skärpas. Ijanuari föreslog man höjningar av skatter och avgifter i storleksordningen 7-8miljarder kronor. beräknas skatteuppgörelsen medföra en ytterligareskatteskärpning på . Så vill man höja skatten för attbekämpa arbetslösheten. Ovanpå ett redan för högt kostnadsläge läggsytterligare bördor på näringslivet. Förutomallt detta vill socialdemokraterna införa nya avgiftsuttag till ettfondsocialistiskt system. Tillsammans innebär allt detta skattehöjningar på istorleksordningen , vilket i genomsnitt motsvarar . Den offentliga sektorn kommer att expandera kraftigt ochden privata att krympas. Effekterna blir en utslagning av sysselsättningen idet privata näringslivet och en nedgång i den privata konsumtionen.Budgetunderskottet försämras ytterligare. Såväl utgifter som inkomster förs upppå en högre nivå. Införandetav löntagarfonder får också en förödande effekt för kommuner och landsting,vilket främst drabbar kommuner i stödområdet, vilkas ekonomiska situation iutgångsläget med hänsyn till sysselsättningssituationen är svagare änkommuners utanför stödområdet. fondsocialismen att slåhårt mot kommunerna liksom alla övriga arbetsgiva- Nr 169 De fondsocialistiskaambitionerna innebär således ett allvarligt hot mot Tisdaeen den o j-; iqot Enligt beräkningar i 1980års prisläge kommer införandet av löntagarfon- _ der att innebära minskadeskatteintäkter på nära för Reeionalnolitiken landetskommuner och landsting. Om kommunerna valde att kompensera skattebortfalletgenom en skattehöjning skulle detta innebära en genomsnittlig kommunalskattehöjning på för hela riket - uträknat vid en genomsnittlig kommunalskattesats på . Därutöver skall kommuner och landsting själva betala in enavgift, beräknad på den totala lönesumman. Denna avgift har framräknats påsamma underlag, dvs. löneläget 1980, till drygt 350 milj. kr. Detär uppenbart att fondsocialismen med all den byråkrati som man vill snärja införetagsamheten i är ett viktigt led mot vad man kallar "den demokratiskasocialismen". För att det skall bli någon socialism så måste marknadsekonominknäckas. Jag kan förstå att man vill att åtgärder på närings- ochregionalpolitikens område skall hjälpa till. Därför måste de partier som har"ett stärkande av marknadsekonomin" inskrivet i sina partiprogramförhindra en sådan utveckling. Där går den första försvarslinjen för enpolitik som kan skapa förutsättningar för att bedriva en politik som i verkligmening kan föra oss närmare de mål vi har satt upp för regionalpolitiken i vårtland. Tillsist, fru talman, skulle jag vilja vända mig tilJ industriminister . Hanär tyvärr inte återkommen till kammaren, och jag beklagar att jag har fått denplacering i turordningen som framgår av talarhstan. Jag förstår inte att manhar gjort så, trots att vi har så många reservationer fogade till betänkandet.Vi skall emellertid ta upp den frågan i särskild ordning. Det är möjligt attutskottsordföranden kan ge en förklaring till talarlistans utformning. HerrÅsling raljerade i sitt anförande över vår partimotion. Han sade att den vardoktrinär. Jag tror snarare att det är så, att han tagit illa vid sig avkritiken mot vissa inslag i näringspolitiken. Det är ju ändå så, vilket allasom läser betänkandet kan konstatera, att på en rad punkter gör utskottettillkännagivanden med anledning av vår partimotion. Detfinns anledning att framföra kritik mot näringspolitiken. Vi kanske kan taexempel från andra länder, som visar att man kan se på dessa problem på etthelt annat sätt. Jag har framför mig en artikel från . Den varinförd under rubriken omorganisation för atttillmötesgå sociala krav. Jag citerar ur en översättning: "Regeringenborde överlämna de tre största statsägda företagen till privat drift 'så snartsom möjligt' för att de skall kunna motsvara kraven från 'det snabbt förändradesamhället' och påskynda sitt eget finansiella tillfrisknande. Dettarekommenderas av en rådgivande grupp i en publicerad rapport. Detre stora företagen är , Nippon Telegraph and . och and ." Nr 169 I rapporten dras slutsatsen attdessa statsägda företag redan nu är Tisdagenden oförmögna att arbeta lika effektivtsom privata företag och 8 juni1982 bibehålla sin principiella status som samhällsägda enheter. företagen bibehåller sin status som samhällsägda företag, som inte kan göra Reeionalpolitiken konkurs, kommer de att utgöra en alltför betungande belastning för regeringen, framhålls det irapporten. skall skriva direktiv till olika utredningar.Jag tror att det skulle vara värdefullt att rekvirerade den härrapporten, så att han kan få idéer och impulser utifrån till en förändringav näringspolitiken och en förändring av regionalpolitiken åt det håll som vi efterlyst i vårpartimotion. Jag ber med det anförda att få yrka bifall tillsamtliga moderata reservationersom fogats till utskottets betänkande samt i övrigt till utskottets Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. I anförandet instämde (). 33 () replik: Det anförande som nu har hållithar varit en lovsång till de generella metoderna; dessa skall genomföras istörre omfattning. Jag kan förstå det. Med den bakgrund som utvecklingen hafthär i landet är det på det sättet, som jag förut sade, att näringslivet i daghar en likviditet på . Min fråga till måste då bli: Hur tänkernäringslivet använda dessa pengar? Varför ställer man inte upp när vi har behovav att få industriinvesteringar och annat för att kunna föra en regionalpolitik?Hur tänker ni styra den här utvecklingen? 34 () replik: Jag har i mitt anförande noga understrukit hurviktigt det är att påverka kostnadsläget. Men det är inte enbart åtgärderinternt inom vårt land som näringslivet är beroende av, utan det är också deninternationella utvecklingen och konjunkturen. Oljeprishöjningarna har jubetytt ofantligt mycket för det svenska kostnadsläget. Detta är problem som drabbat inte bara vårt land, utanockså en lång rad andra västländer, och det borde inte varaomedveten om. kan ju gå till och begrunda AnkerJörgensens politik och titta på arbetslöshetssituationen där. Genom attpåpeka detta menar vi att det blir desto mer angeläget att ta ytterligaretag för att sänka det svenska kostnadsläget mot den här bakgrunden.Det är därför som vi har försökt bedriva en skattepolitik som Vi har tyvärr inte fått gehör för detta, men jag skall inte gå in på 52 skattedebatten, eftersom dennakommer senare här i kammaren. vill understryka vikten avatt vi gör så stora ansträngningar som möjligt för att med hjälp avskattepolitiken lägga grunden till ett väsentligt förbättrat konkurrensläge, såatt det blir möjligt för vår exportindustri att återta sina marknadsandelar.Där går en viktig försvarslinje gentemot arbetslösheten. Anf.35 () replik: Det är emellertid så, , att kostnadsläget i internationelltsett inte är högt - i varje fall inte högst. Vi ligger relativt väl till. Jagskall inte gå in och ge några siffor på det, men så är det i varje fall. Kvarstår fortfarande att näringslivet har 100 miljarder - utan att satsadessa pengar i industrin för att hjälpa till att skapa regionalpolitiskaförutsättningar. Jag ställer då frågan - eftersom man håller på och lovprisardessa generella metoder: Vad är det som skall göras? Vad är det ni vill kommamed? Beträffande oljan drabbas alla länder - där är vi inte ensamma. Jagmåste få svar på frågan om vilka generella åtgärder ni tänker vidta för att fåfart på sysselsättning, regionalpolitik och industriinvesteringar. 36 ()replik: borde ha förstått. Ett undanröjande av den underbaranattens skattehöjningar är en mycket väsentlig och viktig åtgärd. kannäringshvet konstatera att den åtgärden kommer, eftersom det finns tre partiersom står bakom. Det är det ena. Detandra är det framtida hotet om löntagarfonder.