prot · G509131 · 1981-12-31 00:00:00 — I en TT-intervju säger arbetsmarknadsministern att män ilika hög grad som kvinnor bör ta deltidsarbete. Min fråga är: Hur skall det gåtill? Hur skall man kunna påtvinga män deltidsarbete ? För det är välganska utsiktslöst att med dagens arbetsmarknad få män som arbetar heltid atthalvera sin arbetstid och sin lön. Om man tror att detta är möjligt, så kännerman inte till de ekonomiska betingelser som råder för flertalet av dem somarbetar inom LO-kollektivet och för de lägre tjänstemännen. Resultatet av den linje som arbetsmarknadsministernföreträder måste leda till en ökad press på de kvinnor som finns påarbetsmarknaden att ta deltidsarbete, och därmed ökar ojämlikheten. Detta måsteockså ses mot bakgrund av proposition 154 om arbetstidsfrågorna ochövertidsbestämmelserna. Det förslaget kan ju knappast bidra till ökad rättvisamellan män och kvinnor, snarare tvärtom. Det enda vettiga vore naturligtvis attgå mot en sextimmarsdag. är den frågan skjuten , sägerarbetsmarknadsministern. Det är en ekonomisk fråga. Här sitter nu arbetsmarknadsministern på två stolar, ochjag skulle vilja ställa ett par frågor till honom. Möjligheten tillsexfimmarsdag avskrivs, och både i föregående proposition och i den som nusnart skall behandlas sägs att man skall uppmärksamma frågorna urjämlikhetssynpunkt - alltså jämlikhet mellan män och kvinnor - men att det avekonomiska skäl inte nu går att förkorta arbetstiden för alla. Arbetsmarknadsministern går emellertid ut och säger att nuskall vi öka deltiden. Är det inte så, herr arbetsmarknadsminister, att det ärkvinnorna som får ta stryk i dagens ekonomiska situation? Är det inte det somblir resultatet av jämlikhetssträvandena - att läget snarare blir tvärtemot vaddet borde bli? Om förkortad arbetstid, m. rh. Får jag först betona att frågan om engenerell arbetstidsförkortning är en fråga som parterna skall bedöma i enavtalsrörelse, där det skall avgöras hur ett visst utrymme i ekonomin skallutnyttjas. Då står ett generellt påslag på lönerna, eller löneökningar över huvudtaget, mot frågan om arbetstidsförkortning. Som vet så har ekonomin de senaste åreninte tillåfit ens en positiv utveckling av reallönen. Därför har bådearbetstagar- och arbetsgivarsidan gjort bedömningen att någon generellarbetstidsförkortning knappast kan vara aktuell som vi nuöverblickar. Jag och hela regeringen gör samma bedömning i olika sammanhang.Det är knappast något anmärkningsvärt i en situation där det ekonomiskautrymmet är knappt och redan intecknat. Däremot har jag sagt att arbetstidsfrågorna i första handbör bedömas utifrån individens önskemål och möjligheter. Jag har inte någraprincipiella invändningar mot deltidsarbete, om det sker enligt arbetstagarenseget önskemål. Vi vet att de allra flesta som deltidsarbetar gör detdärför att de vill göra det. Sedan kan vi alltid diskutera varför de vill det -om det är skattepolifik eller något annat som leder fram till ett sådantönskemål. Men vi konstaterar att så är fallet. Jag har inte velat påtvinga någon, varken man ellerkvinna, deltidsarbete. Däremot har jag sagt att när det ligger i arbetstagarenseget intresse och är möjligt på arbetsplatsen, så bör man eftersträva atttillmötesgå den enskildes önskemål. Om förkortad arbetstid, m. m. 21 (vpk): Arbetsmarknadsministern upprepar naturligtvisden gamla klyschan att det är arbetsmarknadens parter som allena bestämmer när manskall införa en sextimmarsdag. Så är det ju icke, utan det gäller att regering,riksdag och de politiska partierna skapar de förutsättningar och gör degrundliga bedömningar som kan behövas för att förkorta arbetstiden. Men deförutsättningar som finns gör att människor drivs in i deltid. hararbetsmarknadsministern politiskt sanktionerat att fler skall arbeta deltid ochsagt att man därmed får in flera på arbetsmarknaden. Det måste vara en politiskviljeyttring av arbetsmarknadsministern, och den befrämjar inte rättvisanmellan män och kvinnor - snarare tvärtom. Att säga att individen själv skallavgöra om han eller hon vill arbeta deltid eller inte är ju att dra sig undanansvaret, herr arbetsmarknadsminister! I TT-intervjun sades det klart och tydligt attarbetsmarknadsministerns vilja är att flera skall arbeta deltid. Och det blirkvinnorna som får ta den deltiden. Jag bara konstaterar attarbetsmarknadsministern, som är folkpartist, nu helt har sprungit ifrån tankenpå sextimmarsdag. Jag skall gärna förse med enutskrift av den TT-intervju som vi talar om. frågor byggeruppenbarligen på en serie missförstånd. Det är inte så att jag har sagt att jag tycker att man -vare sig män eller kvinnor- skall arbeta deltid. Jag har tyckt att närindividerna, arbetstagarna - män eller kvinnor - önskar jobba deltid så skallden frågan prövas positivt på varje arbetsplats, för att se om man kantillmötesgå dessa individuella önskemål. Det är något helt annat än attpåtvinga någon vare sig heltid eller deltid! Påtvinga är tydligen däremot vad villgöra. Han vill nämligen påtvinga parterna på arbetsmarknaden enarbetstidsförkortning som kommer att kosta av det ekonomiska utrymmet.Jag menar att om och när det utrymmet står till förfogande skall i första handparterna bedöma om de vill disponera det för arbetstidsförkortning eller förökade reallöner. Men även om vi kan hålla dennavackra tanke levande så ligger det - det måste ändå i sanningens namn sägas,- inte inom möjligheternas gräns att med bevarad reallönförkorta arbetstiden vi nu kan planera för och överblicka.Så mycket ärlighet tycker jag att också borde kosta på sig! Anf.23 (vpk): Jag konstaterar att med borgerlig politik ärdet omöjligt att genomföra sextimmarsdagen. Den prioriteringen finns inte där. Jag förutsätter att arbetsmarknadsministern har godkäntutskriften av TT-intervjun. Där står det klart och tydligt att man skall tadelfid. Det är ett poUtiskt utspel och en politisk viljeyttring - det är välinte för ro skull som arbetsmarknadsministern uttalar sig för pressen och låter göra TT-intervjuer! Arbetsmarknadsministernsäger alltså i intervjun att han ser positivt på delfiden men inte att han serpositivt på några andra åtgärder, som skulle kunna öka jämställdheten. Vad manskulle kunna göra är att skapa möjligheter för att trappa ned arbetsdagen tillmålet sex timmars arbetsdag. Men några sådana möjligheter nämns inte iintervjun med arbetsmarknadsministern. Omvisst skolbygge i kommun Överläggningen var härmedavslutad. 7§ Svar på fråga 1981/82:343 om visst skolbygge i kommun har frågat mig dels om jag har något att erinra mot etti demokratisk ordning fattat beslut i ett skolbyggnadsärende i Gällivarekommun, dels vad jag har avsett när jag i ett brev har uppmanat en person som hungerstrejkari protest mot beslutet till ett fortsatt politiskt arbete. Bakgrundentill frågan är att skolstyrelsen i kommun har beslutet att lägga nedden befintliga skolan i i samband med att en ny låg-ochmeUanstadieskola skall byggas i Puoltikasvaara. En enskild person i Skauloinledde en hungerstrejk som protest mot beslutet. Medanledning av ett brev till mig från personen i fråga har jag i ett svarsbrevkonstaterat att beslut om nedläggning av skolor på grundskolenivå är enkommunal angelägenhet och att jag som skolminister inte kan ändra det beslutsom kommunen fattat i den aktuella frågan. I svaret informerar jag vidare omden proposition om flexibel skolplanering som f. n. behandlas av ochsom avser att ge möjlighet för kommuner att inrätta eUer bibehåUa små skolor.Jag konstaterar dock att detta förslag måste följas upp lokalt av dem som villbehålla små skolor. Mot den bakgrunden uppmanar jag i svaret brevskrivaren atti fortsättningen arbeta politiskt i kommunen för att uppnå sitt mål, attbehålla skolan i . Sammanfattningsvishar jag således i brevsvaret konstaterat dels att det är en kommunalangelägenhet att besluta om nedläggning även skola och att jag som skolministerinte kan ändra kommunens beslut, dels att rätta vägen att påverka frågan omnedläggning av skolan i är genom politiskt arbete i kommunen. Avslutningsvisvill jag nämna att jag också har haft direkt kontakt med personen i fråga ochatt han numera har avbrutit sin hungerstrejk. Om visst skolbygge i kommun 25KARL-ERIK HÄLL (s); Jag ber att få tacka för svaret, som jagmenar inte är något svar på min fråga. Sedan jag ställde frågan har statsrådet gjort ett besök iGällivare kommun. Jag förstår att det skall anses som ett officielltstatsrådsbesök, eftersom länsskolnämnden fick en inbjudan att träffa statsrådetvid besöket. Men varken samtalen med länsskolnämnden eller samtalen medskolstyrelsen handlade, såvitt jag förstår, om de skolor som jag har frågat om.Desto mer tal om dessa skolor blev det under den efterföljande presskonferensen- med pressen och lokalradion. Där tyckte statsrådet tillordentligt, och där kom egentligen svaret på min fråga beträffandeuppfattningen om det demokratiskt fattade beslutet. Där sade statsrådet attbåda de gamla skolorna skulle renoveras. Det skulle barnen må bra av, och detskulle inte bli dyrare att driva två skolor än att bygga en ny. Om en skolaskulle byggas, skulle den naturligtvis inte byggas i den by där skolstyrelsenhade beslutat göra det utan i den andra, därför att där fanns det fler elever.Där har statsrådet rätt. Det finns totalt 71 elever i de här tvåskolorna. I skolan i finns det 36 elever mot 35 i skolan i den andrabyn. Det är, vill jag upplysa kammarens ledamöter om, mellan skolorna. Skall man verkligen tolka statsrådets uttalanden så att detskall vara två skolor i detta område? Är statsrådet i så fall villig att ställaekonomiska resurser fill kommunens förfogande som täcker de merkostnader sominvesteringen enligt statsrådets modell innebär och de ökade driftkostnader somdet skulle bli fråga om? Och kan det vara försvarbart att ställa upp med denökade lärarresurs som det också måste bli fråga om? Vi reagerade väldigt starkt mot statsrådets tyckande. Viupplever det som litet magstarkt att man först är med om att i regeringenbesluta dra in kommunala skattepengar, i .Gällivare kommuns fall 6 milj. kr.,för att därefter åka till och tycka i de frågor som uteslutande ärkommunens ekonomiska frågor, vilket också framgår av statsrådets svar. modell skulle bli allmängiltig när det gäller skolor i mitt länskulle ingen vara gladare än jag. Men då behövs det mer än att tycka - dåbehövs det.mycket pengar. Det är många skolor som är nedläggningshotadeoch där färdvägen till alternativ skola inte är en fråga om kilometrar utan ommil och . Jag är tacksam om statsrådet vill besvara de följdfrågorsom jag har ställt med anledning av statsrådets besök i . Det är mångadär hemma som med spänning väntar på statsrådets svar. Den proposition som nämns i svaret handlar såvitt jagminns uteslutande om små högstadieskolor. Vilken anledning finns det att nämnadem i svaret på min fråga, som uteslutande handlar om låg- ochmellanstadieskolor? Jag vill upprepa vad jag sade i mitt svar,att kommunens beslut är formellt riktigt. Det har säkert tagits efter allakonstens regler. Och det var inte mot innehållet i det beslutet som jaguttalade mig kritiskt som svar påfrågor som jag fick vid mitt besök i kommun. F. ö. uttalade jag sammauppfattning som en betydande minoritet hade i kommun och i Gällivareskolstyrelse. nämner att jag i svaret hänvisar tillpropositionen om flexibel skolplanering. har vi just isamband med den propositionen sysslat med frågor om att satsa på mindre skolor.Vi har sett i hur många fall det faktiskt i onödan har lagts ner skolor, då mani stället hade kunnat bibehålla dem. Det har varit ett uttryck för en hårtcentraliserad politik. Resultatet har blivit centralskolor, och i många fallonödigt långa skolvägar. Skolskjutssystemet har kanske i onödan använts då mani stället kunde ha bibehållit små skolor. Den proposition som jag nämnde innebär en viktigomprövning av den skolplanering som tillämpas i många kommuner. Man kan sägaatt det är ett bevis på en omprövning på en viktig punkt, nämligen av denskolpolitik som dominerade och in . När jag då upptäcker att skolplaneringen för byarna är en oavbruten fortsättning på en skolplanering som det harfunnits all anledning att ändra på, är det svårt för mig som skolminister attinte tillkännage min uppfattning - i synnerhet som jag blev tillfrågad underpresskonferensen och i synnerhet som det råder så djupgående olikauppfattningar i kommun. Om visst skolbygge i kommun 27KARL-ERIK HÄLL (s): Jag konstaterar att statsrådet nu fortsätteratt tala om den här propositionen. Men låt mig nu äntligen få ett svar! Är detinte ett svar på den av mig ställda frågan, när statsrådet uppe i Gällivarekommun tycker att båda skolorna skall bibehållas och uttalar som sinuppfattning att det inte kostar mera, trots att skolstyrelsen, länsskolnämndenoch alla ansvariga myndigheter som handlägger detta har en annan uppfattning? Men statsrådet föredrar att lyssna på den politiskaminoritet som mycket högljutt har agerat i denna fråga. Jag förmenar dem inteatt göra det. Men om ett statsråd åker ut i landet förväntar man sig attstatsrådet uttalar sig i sakfrågan och inte deltar i något slags politiskopinionsbildning. Jag tog det för givet att statsrådsbesöket och uttalandena isamband därmed var avsedda att ge oss besked om att här tycker det ansvarigastatsrådet någonting, och bakom detta tyckande finns det något annat, nämligenen beredskap från regeringens sida att också ställa upp med de resurser sommåste finnas för att detta tyckande skall kunna omsättas i praktisk handling. Jag skall ge statsrådet en möjlighet till att svara på dendirekta frågan. Är det statsrådets mening och är det regeringens uppfattningatt skolplaneringen i det fall som vi nu diskuterar skall följa statsrådetsmodell? I så fall, var är de resurser som måste till? Om statsrådet svarar ja och ställer upp med resurserna,kan jag tala om, skall vi resa en byst över statsrådet . Vi villinte lägga ner några skolor - tro inte det - men vi har fått brottas med enekonomi som fortfarande 11 protokoll 1981/82:127-131 Om visst skolbygge i kommun ärbesvärlig och som inte har blivit bättre sedan vi blev av med 6 milj. kr. Jag har redan svarat . Det ärnaturligtvis kommunen som fattar beslutet. Vad jag har gjort är att tillkännagemin uppfattning i frågan. Det måste jag kunna göra. Att den sammanfaller med enstark politisk minoritets uppfattning hör också till saken. Denna minoritetbestår faktiskt av ganska många partier i kommun, allra främst blanddem de tre icke-socialistiska partierna , och . Den ekonomiska bedömningen kan man naturligtvis ocksådiskutera. Det är faktiskt så att ni från den socialdemokratiska sidan haranslagit medel till denna skola - ganska ansenliga resurser, om jag intemissminner mig. Jag kan fillägga att man av reakfionförstår att det är ömma tår jag har trampat på. Man brukar ju höja rösten närargumenteringen är svag. I den här frågan höjer man verkligen rösten, utan attargumenten blir bättre för det. Jag tycker för min del att kommunalmän som har fattatbeslut skall finna sig i att bli emotsagda. Jag kan medge att beslut som harfattats och är halvvägs på väg att genomföras naturligtvis är svåra attompröva. Men beslut som i motsats till detta är färska och felaktiga ur vissaperspektiv måste i all rimlighets namn gå att ändra - och de måste framför alltkunna diskuteras. 29KARL-ERIK (): Till att börja med vill jag säga att jag avdet här upprepade svaret drar den slutsatsen att det icke var statsrådetsmening att det skulle bli på detta sätt. Allra minst var det statsrådets meningatt det skulle tillskjutas några medel för detta, och det var följaktligen etttyckande utan egentligt värde. Jag hade annars tänkt att återinbjuda statsrådettill kommunen, för vi skulle, utan att höja rösten men med sakskäl, kunna sättaoss ner tillsammans med ansvarigt folk i kommunen och det för skolan ansvarigastatsrådet för att diskutera frågan samt ge det underlag som statsrådetsannerligen hade behövt. Hade statsrådet tagit sig tid att åka ut och titta påde här skolorna, exempelvis Skauloskolan, så skulle det säkerligen ha ståttklart för statsrådet att någon renovering av den skolan till någorlunda rimligapriser är helt utesluten. Jag är alldeles klar över att den bild vi då hadegivit statsrådet skulle ha varit värdefull för statsrådets fortsatta tyckande. Jag har slutgiltigt den uppfattningen att vi inte skallbry oss om vad statsrådet tyckte, därför att det bara var fråga om ettpersonligt tyckande som kunde ha kommit från vem som helst. Hade jag haft denuppfattningen från början skulle jag inte ha besvärat kammaren med den härfrågan. Jag har faktiskt inte räknat med att den politiska majoriteten i Gällivarekommun skulle rätta sig efter vad jag har sagt. Det var heller inte min avsikt,utan vad jag gav uttryck för var min uppfattning om den konkreta frågan. Världenstyrs ju faktiskt inte av en sådan oinskränkt vishet att de beslut som fattasinte kan ifrågasättas. kommun är i det fallet inget undantag. Omvisst skolbygge i kommun Anf.31 (): Jo då, fru statsråd, vi skulle så gärna lyssna till och också låta ossvägledas av statsrådets tyckande, för vi tycker mycket lika i denna fråga. Viskulle väldigt gärna vilja bygga flera skolor, som jag nämnde, men inte i dethär området, för det är enligt vårt förmenande ett mycket gynnat område. Avståndetmellan de låg- och mellanstadieskolor som statsrådet nu föreslår skallrenoveras är . Jag sade i mitt anförande att vi har exempel där avståndetär lika många eller fler mil. Men om statsrådet inte vill satsa några medel ochlägga någonting så att säga i botten, då är naturligtvis den slutsats jag fårlov att dra följande: Här kostar man på sig att vara alla goda gåvors givare påkommunens bekostnad. Jag förväntade mig ett annat uppträdande av statsrådet. Det är väldigt intressant att lyssna på , för han gerfaktiskt uttryck för den vanliga socialdemokratiska inställningen, att man villarbeta enligt modellen med centrala direktiv för hur man skall göra lokalt. Jagtycker att skall ta del av det vi har skrivit i propositionen omflexibel skolplanering. Motiveringen till satsningen på mindre .skolenheter,som vi har talat om där när det gäller t. ex. högstadiet, håller också för låg-och mellanstadiet. Men där finns det stora möjligheter att arbeta efterolika modeller. Jag skulle vilja ta upp en punkt som pekade på alls när det gäller kostnader. Det är väl ändå så, om inte jagtar fel på den punkten, att detta med skolskjuts kommer man att få diskutera,om man centraliserar skolan till Puoltikasvaara, Barnen i Skaulo åker jufaktiskt inte skolskjuts. Men skall de gå i Puoltikasvaara får de åkaskolskjuts, och det kommer att medföra ganska stora kostnader. 33 (); Med anledning av det senaste vill jag säga att barnen i Skaulo visståker skolskjuts. Det hade också blivit klart om statsrådet talat medskolstyrelsen eller besökt platsen, Alla barn som inte går i låg- ellermellanstadiet åker skolskjuts till det lilla högstadiet i Nilivaara,som vi har lagt ned stor möda på att behålla. Så jag måste säga att enpåspädning med de skolskjutsar för per dag som det här är fråga omdrunknar i den skolskjutsbudget som vi har på grund av länets struktur. Sedan skulle jag vilja säga att jaginte efteriyst några centrala direktiv. Jag har ingenfing emot centraladirektiv, om de är kloka och helst följs upp genom centrala medel, Men här ärdet inte fråga om några centrala direktiv -här är det bara ett onyanserattyckande av ett statsråd utan några medföljande resurser. Det är det jag i dagreagerar emot, Det var intressant att fill att högstadieeleverna åker skolskjuts. För det är väl ändå såatt eleverna på låg-och mellanstadiet i Skaulo inte åker skolskjuts. 35 (): Jag vill trots allt gärna åter inbjudastatsrådet till kommun, så skall vi ge en ordentlig, ingående bild avhur skolväsendet och skolskjutsarna fungerar och hur det i övrigt ser ut i englesbygdskommun. Jag tror att det vore värdefullt för statsrådet. Det är kanskelitet sent påtänkt, men välkommen ändå! Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svarpå fråga 1981/82:349 om skolämnet arbetslivsorientering har frågat mig om hur jagrent principiellt ser på betydelsen av ämnet arbetsUvsorientering som enförberedelse för kommande yrkesverksamhet för den som gått ut socialservicelinje (Ss-linjen) i gymnasieskolan. Arbetslivsorientering är ett ämne på de tvåårigayrkesinriktade linjerna. Ämnet utgör ett led i elevernasarbetslivsförberedelse. Det skall ge en bred arbetslivs- och samhällsorienteringsom en allmän bakgrund för framtida yrkesverksamhet. I ämnet ingår bl. a.orientering om förhållanden på arbetsmarknaden och i arbetslivet.Undervisningen i ämnet samhällskunskap har samma mål och innehåll. Vidare är en rad arbetslivs- och yrkesorienterande momentinbyggda i själva undervisningen på . Den tvååriga har /80 funnitssom försöksverksamhet. Linjen är avsedd för dem som vill arbeta med människor,som av fysiska, psykiska eller andra skäl har svårt att klara sig på egen handi det dagliga livet. har bifallit regeringens förslag iårets budgetproposition om att Ss-linjen skall bli reguljär fr. o. m. läsåret1982/83. Förslaget om en regularisering byggde på de positiva erfarenheterna avlinjen i den utvärdering SÖ gjort. Det fanns dock vissa förändringar som SÖville göra beträffande ämnen och timtal för ämnen. a. har SÖ föreslagit attämnet arbetsUvsorientering utgår och att moment från ämnet tas in i ämnena samhällskunskapoch social servicekunskap, ett av linjens karaktärsämnen. En sådan ändring stämmer överens med vadgymnasieutredningen utifrån sina analyser lagt fram som ett generellt förslag isitt betänkande (SOU 1981:96) En reformerad gymnasieskola. Utredningen harnämligen föreslagit dels obligatorisk samhällskunskap i de kortayrkesinriktade studieprogrammen, dels att de moment i arbetslivsorienteringsom gäller studie- och yrkesorientering, arbetsplatsförhållanden,praktikförberedelser m. m. förs till de yrkesinriktade karaktärsämnena. SÖ och gymnasieutredningen har alltså var för sigföreslagit samma ordning. Jag ser detta som ett uttryck för en strävan attbättre än integrera de olika delarna av ämnet arbetslivsorientering ibefintliga, etablerade ämnen. Jag räknar med att SÖ kommer att ge stöd fördetta i de kommentarer som skall ges till tim- och kursplanerna för Ss-linjen. Min principiella inställning är sammanfattningsvis att demoment jag här talat om är vikfiga för elevernas praktik- ochyrkesförberedelse. Jag hoppas att dessa moment skall komma mer till sin rätt pådet sätt som föreslagits. 37ING-MARIE (); Jag vill först tacka för svaret. Vid den diskussion som fördes i anledning av denföregående frågan sade statsrådet att världen inte styrs med sådan vishet att beslutsom fattas inte kan ifrågasättas. Jag vill hänvisa till detta och vädja attstatsrådet beaktar det i samband med den här frågan. Den sociala servicelinjen är en bra utbildning, och den ärrelativt okänd. Både elever och avnämare är ofta okunniga om vilkaarbetsuppgifter denna utbildning förbereder för. Det är ett område som befinnersig i mycket snabb utveckling. Allt detta talar för att eleverna måste få engod förberedelse för att kunna tillvarata sina intressen på arbetsmarknaden. När det gäller hänvisningen till gymnasieutredningen, somännu inte är remissbehandlad, vill jag framhålla att man där har lagt fram ettförslag om förändring av arbetslivsorienteringen. Men det är ett genomtänktförslag, som är en helhet, varför jag finner att det vore olyckligt om man idet här sammanhanget föregrep gymnasieutredningen och remissyttrandena genomatt bryta ut en enda yrkesinriktad linje och göra en annan uppläggning av ämnetarbetslivsorientering just när det gäller den sociala servicelinjen. Slutligen vill jag säga att behandlingen av det härärendet har varit litet annorlunda än vad som är vanligt. SÖ har sålunda inteutarbetat tim- och kursplaneförslag tillsammans med arbetstagarorganisationen,utan endast tillsammans med den tänkta arbetsgivarparten, nämligenKomniunförbun-det.