prot · G50998 · 1981-12-31 00:00:00 — Såvitt jag kunnat utläsa av massmedia de senasle dagarnaär försäljningen nu till alla delar sanktionerad, och det kan därför kanskeverka litet sent att sä här i efterhand ta upp en diskussion omkring den häraffären. Dä vill jag till industriminister säga att motivet till att jagställde min fråga var att bereda industriministern ett tillfälle att införriksdagen ange alla de motiv som låg lill grund för regeringensställningstagande. Delta gör industriministern genom atl hänvisa tillinnehållet i den skrivelse från de nya ägarna som tydligen blev helt avgörande,när regeringen gav sitt samtycke till försäljningen avWasabröd. Jag skall villigt erkänna - och hälla med om -atf de försäkringar som ges i skrivelsen vid första anblicken kan verka ganskaoptimistiska för det förelag som belyder sä mycket för och i synnerhetför och de ca 1 200 anställda. är 1 000 helärsarbetareanställda på kollektivsidan och 270 på tjänstemannasidan. Till delta kommeråtskilliga som är verksamma ute i landet, bl. a. på försäljningssidan. Det talas i svaret om all de nya ägarna med sinförsäljningsorganisation kommer all stödja exporten frän i de länderi vilka ännu inle är etablerat - detta för att bättre kunna utnyttja Wasasproduktionsanläggningar och, om så är nödvändigt, också bygga ul dessa. Sandozutesluter heller inte möjligheten atl det skall kunna komma atffinnas motiv för byggande av nya produkfionsanläggningar i Filipslad. I svaretfinns en mening som kanske ändå är den som man i , och i isynnerhet, fäster den allra största vikten vid, nämligen: "Avsikten ärinte att reducera den nuvarande verksamheten i ." Då frågar jag, och de frågorna är def rätt många iVärmland som ställer: Hur pass förpliktande är sädana här uttalanden?Finns det över huvud taget någon som helst garanti för att de nya ägarna skallha intresse av att företaget lever kvar i ? Företaget i gär f. n. bra - def är effekfivt ochlönsamt, som sade här i talarstolen - men hur kommer det attbli om lönsamheten plötsligt försvagas? Kan man då förvänta sig att de nyaägarna lar ell ansvar för enheten i , som ändå omfattar en mycketliten bit av koncernens totala verksamhet? Som jag ser def kommer möjligheterna att påverka förFilipstad, länsorganen i och även myndigheter på central nivå atf bli mycketbegränsade i en situation då alla de här löftena i skrivelsen och industriministernssvar är hållbara. Vi skall veta att de drygt 1 200 i ändåblir en mycket liten grupp i en koncern med 35 000 anställda. Wasabröd i har växt ur familjeföretagskostymen.Det kan väl ingen bestrida. Def kom dä tydligen ett bra bud från dem som harblivit ägare till Wasabröd. Jag vill här knyta an fill def Bo Södersfen anfördeoch frågade; Ansträngde sig regeringen verkligen vid det fillfället för attWasabröd i skuUe kunna behållas i svenska händer? Jag ställer frågandärför att det kan finnas vidare aspekter pä en sådan här affär. Den kanfungera som en plog, som plöjer fåran för fler ullandsövertaganden av svenskaförelag. Lät oss anta atl ett eller flera andra företag fär bra bud på sinenhet någonstans i landet. Då kan man bara hänvisa till denna affär och säga;Eftersom Wasabröd fick försäljas till uflandet bör vi behandlas pä samma sätt.- fick eft bra bud. Andra företag kan också fä bra bud och säga: Det finnsen spekulant även på värt företag. Det bör väl infe föreligga nägra hinder föratt även vårt företag leds och styrs från andra delar av ? Jag tror att det är risken för en sådan utveckling somoroar många i , inkl. länschefen, och del är delta som vi litet lillmans har en inneboende ängslan för. Om den aviserade försäljningen av företaget 18HANS (): Jag skall börja med att be atf på ThagePetersons vägnar få tacka industriministern för svaret på frågan. Jag föreställer mig att Om den aviserade försäljningen av företaget industriministernkan överse med all del kan bli en upprepning när tre olika frågor behandlas påen gäng. Wasabröd är etl av de mest svenska förelag man kan tänkasig, och det har sålts till det multinationella företagel , som i sinlur är känt som ett av världens största läkemedelsföretag. Vi frågar oss varfördetta skedde, varför regeringen gav tillstånd fill att ett av våra störstalivsmedelsförelag överläts till ett stort multinationellt förelag. Det har redan betygats att Wasabröd är ell bra,livskraftigt företag. Wasabröd är en för svenska förhållanden ovanligt lönsamkoncern. Soliditet och likviditet är hög. Invesieringarna har varit omfattande,och produktionsutrustningen är högmodern. En stor del av investeringarna harfinansierats med egna, internt genererade medel. Investeringarna har gjorlWasabröd till det tekniskt kanske mest utvecklade företagel i världen inom sinbransch. Vad fanns del dä för allmänna skäl att sälja ett sä braförelag? Några indusiripoliliska överväganden som talat för en försäljning hari varje fall inle redovisats. Försäljningen beror på att företagetägdes av fem syskon. Nägon eller några av dem ville sälja sina andelar iföretaget. De ville använda sina pengar till någonting annat. De övrigasyskonen ville inle eller kunde inte ta över deras andelar i företaget. Jag är tveksam lill etl ullandsägl Wasabröd av flera skäl.Ett viktigt skäl atl behålla Wasabröd i är naturligtvis självförsörjningssynpunklen.Wasabröd är en viklig del av den svenska livsmedelsindustrin. I enkrissituation är del nödvändigt med en svensk livsmedelsindustri. SedanWasabröd sålts är tvä största livsmedelsföretag ägda av schweiziskakapitalintressen. Findus i ägs av , och Wasabröd av . Eft annat skäl lill min tveksamhet mot affären är vad somkan hända med Wasabröd i , där företagels verksamhet är hell avgörandeför sysselsättningen. Wasabröd är f. ö. viktigt för industrisysselsältningen ihela . Genom del här köpet får kontroll över hela dennordiska marknaden. Den marknaden kan man behälla, även om produktionen iSverige skulle dras ned. har Filipsfad varit huvudanläggningen iföretaget och har kunnat leva tryggt så länge ägarna varit nöjda medlönsamheten och utvecklingen i koncernen. kommer infe att ha sammaanledning att utveckla i . har anläggningar pä andra håll,närmare och närmare kärna. kan det bli sä attinvesteringarna dras ned i . Risken är också stor aff forskning och produktutvecklingcentraliseras till eller . Dä utarmas det svenska företagetoch utvecklas till etl produktionsställe. Det finns ingenting i industriministerns svar som kanmildra oron för en sädan utveckling. Det finns inga garantier frän fören vidare utveckling av Wasabröd i och . Det har infe saknats svenska intressenter när det gälltatt ta över företaget. Men syskonen valde all sälja till det multinationellaSandoz - varför vet man inte, ominle industriministern avslöjar det här . Regeringen ochindustriministern, som sedan tycktes vara beredda altlagstifta om kontroll av ulländska företags förvärv i , beslöl -tydligenulan någon mer omfattande diskussion - atl säga ja till affären. Industriministern konstaterar i sitt svar aff förvärvet avWasabröd icke strider mot något väsentligt allmänt intresse. Han har därförsagt ja till förvärvet. Naturligtvis hade industriministern, om han så hadeönskat, kunnat komma till rakl motsatt uppfattning. Om han ansett det viktigtatl av självförsörjningsskäl behållit denna viktiga del av svensk livsmedelsindustri,om han ansett det viktigt all sysselsättningen i denna hårt drabbade landsändatryggades genom svenskt ägande, om han ansett det fördelaktigt aff forskningoch utveckling inom den viktiga livsmedelsbranschen förlades till , hadeförsäljningen stått i konflikt med ett väsentligt allmänt intresse. Han valdemotsatt väg, och det är att beklaga. Industriministern hänvisar lill skrivelse. Jag tarför gott vad däri sägs om avsikterna med förvärvet. Men jag är övertygad om attom utvecklingen skulle ge vid handen att andra lösningar är fördelaktiga förkoncernen, kommer man att företa de förändringar som man då finnerfördelaktiga. Erfarenheterna säger oss att sädana i och för sig välmenandedeklarationer som i skrivelse saknar långsiktigt värde. Regeringen harheller inga medel att se till att avsikterna fullföljs. I den sista delen av industriministerns svar sägerindustriministern att man inte har för avsikt att bygga ul i Celle. Detär ett typiskt uttryck för hur de multinafionella företagen behandlar denna typav frågor. Ingen har ifrågasatt aff man skulle vara beredd att bygga ut iCelle i stället för i . Def intressanta är i stället: , eller ? Satsar man då på att bygga ut iCelle eller väljer man att bygga ut i ? Regeringen har fattat sitt beslut. Jag kan därför endaslkonstatera att beslutet inte stär i överensstämmelse med samhälleliga ochfackliga bedömningar och intressen. har industriministern inleredovisat nägra egentliga skäl till atl godkänna affären. Jag upprepar därförfrågan: Varför tillät regeringen försäljningen? Varför var det så bråttom, närdet fanns svenska intressenter? Varför kunde man infe ha givit dessa tid aff utarbetaalternativ? Kan industriministern ange ett enda skäl till att det är bättre attSveriges största livsmedelsföretag ägs av ufländska kapifalintres-sen? Om den aviserade försäljningen av företaget Delta är en något märklig debatt, eftersom detre frågeställarna förutsätter att regeringen skall tillämpa andra bedömningsgrunderän dem som har beslutal. Jag ber att herrarna noga tänker igenom denargumentering som ni har uppvisat, där ni säger alt affären borde ha varitannorlunda, att man skulle ha haft andra köpare etc. Vad vi har handlat efterär det mandat som lagen ger regeringen när det gäller att ta Om den aviserade försäljningen av företaget ställningtill om elt utländskt företag är kvalificerat att köpa ett svenskt företageller fast egendom i . Frågan gällde om affären stod i strid med ettväsentligt allmänt intresse. Någon affärsmässig prövning kan regeringensjälvfallet inte göra. Regeringens beslut är f. ö. infe pä något sätt enaukforisafion av affären. Den är ett godkännande av att man ändrarbolagsordningen och far bort uflänningsklausulen. Def är ett beslut som rörjust den speciella frågan, och def har självfallet infe med affären som sådanatf göra. Detta är en ganska förvirrad debatt, och vi har dess värre ocksåupplevt den i massmedia . Någon av debattörerna sade alt affären står i strid medfackliga intressen. Del är faktiskt sä att det lokala facket, de berörda päarbetsplatsen, har tillstyrkt affären. Bo Södersfen säger aff man borde ha föranstaltat ombörsinfroduktion, sökt annan köpare etc. Def är bekant att Wasabröd länge harvarit ute efter att hitta en mer varaktig ägarkonstellation. Varför har ingetsvenskt företag uppträtt som köpare? Varför har man inte tagit chansen? Regeringenkan inte arbeta som mäklare och uppmana svenska företag att gå in - det måsteske på sedvanligt sätt. Man kunde tänka sig att intressen som anser altknäckebrödstillverkningen är något unikt svenskt skulle ha uppträtt och säkratell svenskt ägande av dessa fabriker. Jag hade naturligtvis helst sett detta,men det är inte regeringen som skaffar partner i affärer. Del måste ske påmarknadens villkor. säger att det är sent all la upp debatten.Nej, def är def inte alls. I och för sig kan affären mycket väl, om de ingåendeparterna det önskar, göras om. Det har regeringen ingenfing att göra med. Vihar bara tagit ställning lill ansökan om borttagandet av uflänningsklausulen.Finns del svenska intressen som vill gå in och bjuda, har regeringen ingentingmed den saken att göra. Sedan frågar vad del fanns för skäl altsälja företaget och säger: I varje fall föreligger inga industripolifiska skäl.Nej, det är självklart att det infe är eft enskilt industriföretags uppgift attbedriva industripolitik. Man måste ju ändå, , rimligen harespekt för den arbetsfördelning som råder i samhället. Wasabröd är ingetsamhällsägt företag, som bekant. Skall man dra slutsatser av Hans Gustafssonsargumentering, att man borde ha stoppat det hela, att man borde ha agerat såatt affären inte hade kommit till ständ etc., så leder detta bara lill en endaslutsals - och det är den slutsats man kan dra ocksä av och BoSöderslens inlägg -nämligen atl egentligen borde alla företag som tillmätsbetydelse vara samhällsägda, sä att man hade den konstitutionella kontrollenöver företagen. Faktum är atf dess bättre inte accepterar atlregeringen har absolut kontroll över de företag som rör sig inom de legala ramarsom uppdragit. Det är angeläget atl vi här häller isär dessa begrepp. Sedan enallmän reflexion. Skall vi säga nej allmänt till utländska investeringar här ilandei? Har vi råd all avstå från det kapilal, det kunnande, demarknadskontakter etc. som utländska investeringar ger i ? Det är klartatt i sä fall kan frågan komma i en annan belysning - om man inför en generellregel atl man över huvud tagel inle accepterar utländska förvärv av svenskaföretag. Jagsäger atf del vore mycket olyckligt. Vi behöver ju den här impulsen, det härutbytet, den här arbetsfördelningen i fria ekonomier, om näringslivet skallfungera. Och för resten, om man skulle ha nägon konsekvens i agerandet, skulle detdå inte innebära att man också skulle säga till svenska företag som går ut ochköper utländska företag att det får ni infe göra? Vi skall väl inte ha någotslags dubbelmoral här i landet, så aff vi säger nej till ufländska förvärv avsvenska företag men tillåter våra egna multinationella företag aff, för attstärka sin marknadsposition och därmed också garantera sysselsättningen vidsvenska företag, köpa ufländska företag, vilket ju utgör det viktigastebrohuvudet på en internationell marknad. Vi skulle då t. ex. ha förbjudit Volvoatt köpa , den stora lastbilsfabriken i , om vi skall ha någotslags konsekvens. Det finns inte någon som helst legal gmnd för regeringen aff säga nej ifallet Wasabröd, och då måsfe vi från regeringens sida acceptera de spelreglersom har dragit upp i sin lagstiftning. Herrar ledamöter av dennakammare har ju möjligheter att motionera till kammaren och förändra denlagstiftningen. Men så länge den gäller måste den följas, annars fungerar interegeringens arbete som det skall. Omden aviserade försäljningen av företaget 20 BO ()replik: Industriministern har inte kunnat vederlägga mitt påstående atl ägarnalill Wasabröd fick en mycket förmånlig behandling vid arvsskiftet 1974. Jag vetinte om var medveten om det när han gav klarsignalen tillförsäljningen, eller om han inte tyckte att det spelade någon roll. Jag menaratt detta är en av de faktorer som måste vägas in. Jag är ganska övertygad omatt en socialdemokratisk regering i motsvarande situation också skulle ha gjortdet. Nuär def ju så, trots allt, att def finns ett utlänningsförbehåll i Wasabrödsbolagsordning. Det utlänningsförbehållet är till just för att man skall kunnaingripa i en situation som denna. Omdet vore så enkelt som vill påstå, att man oavsettutlänningsförbehåll skall tillåta varje försäljning till ufländska intressen,då behöver man verkligen infe ha någon sådan här ordning. Vivet att def här är en omdömesfräga. Mot de särskilda, parfikuläraägarintressena står eft samhällsintresse. Vi kräver någonting som egenfligen ärmycket modest. Vi kräver enbart atf regeringen skulle ha tagit sitt ansvar ochsett till atf innan ett företag av den här typen säljs ut skulle åtminstonesvenska ägare eller svenska intressenter ha haft möjlighet att komma med ettordentligt bud. Det är helt enkelt inte fallet. Nibrukar från def borgerliga hållet alltid hävda att det inte är någon brist päriskvilligt kapital bara def finns lönsamma projekt. Ja, Wasabröd är ju 12 protokoll 1981/82:94-98 Om den aviserade försäljningen av företaget utantvivel ett lönsamt företag. Vi har inte frän socialdemokratisk sida hävdat attexempelvis löntagarfonder skulle ha räddat Wasabröd - även om def i och för sigär korrekt - eller att man skulle ha gått i riktning mot ett löntagarstyrtföretag eller liknande. Allt vad vi säger är; Se till att svenska kapitalisterfår en chans till en ordentlig konkurrens med ulländska ägarinlressen. Denståndpunkten tycker jag att def finns skäl att hävda utifrån ett välförståttnationellt egenintresse, därför att inhemska kapitalister kan vi trots alltalltid komma till tals med, men utländska multinationella företag har vifaktiskt ingen möjHghet att påverka. Ju fler livskraftiga svenska förelag vihar, desto bältre kommer också den svenska ekonomin att fungera i det långaloppet. Jag tycker att borde anlägga ett litet mer långsiktigtperspektiv på den här frågan, för den är sådan lill sin natur att den kräverdetta. 21GUNNAR () replik: Jag gav i den allmänpolitiska debatten den 5februari uttryck för den allmänna oro som många i kände inför den häraffären. Industriministern säger nu att försäljningen inte står i strid medfackets intressen. Ja, det är väl en sanning med modifikation, därför atffacket har ju på centralt håll reagerat kraftigt mot affären. Inställningenfrån det lokala facket i har varit splittrad. Man har haft delademeningar, och def är möjligt att man fortfarande har det, fast personligen trorjag att inställningen framför allt på kollektivsidan mer och mer har svängtöver så att det kommer till uttryck ett motstånd och en skepsis mot att den häraffären fullföljs. Jag skall med några ord återkomma fill frågan omsysselsättningen. De nya ägarna hävdar att det här köpet inte kommer attinnebära några personella förändringar. Dock skall den rationaliseringsplanfullföljas som beslutades och som innebär all personalen 1982-1983 måsfeminskas med omkring 150 personer, som det angavs i beslutet . Vi skaU nu inte gå omkring, tycker jag, med några dystraprofetior om att fabriken i skall behöva läggas ned, därför atf deflesta människor äter ju bröd. Oron återspeglas bl. a. i en hel rad artiklar ursvensk dagspress, såväl rikstidningar som läns- och lokaltidningar - något somockså nämnde. Jag tror personligen atf denna oro grundar sig på attvi vet så väldigt lifefom vad försäljningen innebär för framfiden, vad somhänder om tvä, fre, fyra eller fem är. var också inne pä defta. Wasabröd är den i särklass största arbetsplatsen iBergslagen, och det får bara infe hända aff den tidigare sä hårt prövadeFilipslads kommun nu utsätts för nya prövningar. Jag skall sluta med att säga att del inte råder någon somhelst tvekan om all vi som bor i helst hade sell att del hade funniisen svensk ägare som hade kunnai ta över Wasabröd och därmed bevara företagetsvenskt. Det hade varil den bästa och lugnaste lösningen. Det är, så somlidigare framhållits i något sammanhang, olyckligt att utländska intressen pädetta säll lar över en viktig del av den svenska livsmedelsindustrin. Det trorjag att mänga av oss är överens om. Det har uttryckts ifrån vårt län ganskaskarpt, vill jag påstå, via vär länschef. 22HANS () replik; Industriministern säger aff del inte finnsnågra industripolitiska skäl att gå emot försäljningen och vidare att del inteär ägarna som skall bedriva vår industripolitik. Nej, men det skallförhoppningsvis industriministern göra, och det kan inte varaindustriministern obelaget att vid sin prövning av vad som här är ettväsenfligt allmänt intresse också göra industripolitiska bedömningar. Om nuindustriministern vill anlägga en så legal bedömning av denna fråga som hangjorde i sitt inlägg, förslår jag inte varför industriministern i sitt svar haråberopat skrivelse. Den är i så fall helt ovidkommande. Industriministernhar ju under sådana förhållanden bara att pröva huruvida försäljningen stridermot väsentliga allmänna intressen. Jag vill hävda att varken lagstiftning ellerförarbetena till den ger någon anledning att utgå frän alt en bedömning i dethär fallet nödvändigtvis skulle frambringa ett ja till försäljning. Def går attmed åberopande av precis samma legala utgångspunkter komma fram till defmotsatta svaret, nämligen nej. Här vilar bedömningen på statsmakterna, och omdessa kan ange några objektivt godtagbara skäl fill att affären strider motväsentliga allmänna intressen, är industriministern oförhindrad att säga nej.Jag anser för min del också att den strider mot väsenfliga allmänna intressen.Både ur försörjningssynpunkt, ur sysselsättningssynpunkt, ur teknik-,forsknings- och ufvecklingssynpunkf är det av väsentligt värde för attha kvar äganderätten till Wasabröd och att kunna utnyttja den för de uppgiftersom jag här har nämnt. säger industriministern i sin replik ingenting ombrevet från . Visserligen är det ovidkommande med hänsyn till hans egensiåndpunkt att åberopa det, men industriministern har ändå gjort det, och handelar tydligen den osäkerhet som vi andra känner inför innebörden av delbrevet. Han har inte sagt någonting om vilka bedömningar han gör av delångsiktiga effekterna av utfästelserna i det. Han valde att citera beträffandeen frågeställning som gäller dagens situation men inte framtiden. Också de mera övergripande frågorna om huruvida Sverigeskall släppa in kapital utifrån och huruvida skall sälja företag skallbedömas ufifrån allmänna intressen. Def är ingalunda så, som industriministernhär tycktes antyda, att andra länder utan vidare säger ja till svenskt kapital.Def har förekommit åtskilliga affärer, där andra länder med hänvisning tillregler liknande dem som gäller hos oss har förklarat aff de icke velat medverkatill en förändring av ägandeförhållandena. Samma situation gäller här. Def fannsingen anledning atf i företaget i fråga utnyttja möjligheten att få in vare sigsvenskt kapital eller utländskt kunnande. Om den aviserade försäljningen av företaget Fortsättningen av debatten har inte kunnaförta intrycket att herrar debattörer egentligen är ute för att exploatera enoro som har blåsts upp och som delvis är grundad på missförstånd av hur ettutländskt företags förvärv av svenskt förelag går till. Jag tycker att det ärlilel genant att föra Om den aviserade försäljningen av företaget dennadebatt i kammaren, eftersom det, oavsett vad säger, inte ärnågot tvivel om att det inte finns några reella skäl för att säga att Sandozinhopp på svensk marknad även i det här avseendet - företaget finns ju i landetäven på andra områden - skulle strida mot väsentligt allmänt intresse. Detgäller i varje fall om man vill ha någon form av stringens och konsekvens ibedömningen av vad som är väsentligt allmänt intresse. Skall man, som HansGustafsson antyder här, använda den bedömningsgrunden godtyckligt, utan hänsyntill fakta i sammanhanget, är det klart att allfing kan karakteriseras som"väsentligt allmänt intresse". Men om man ser till frågan omtekniköverföring och andra omständigheter som påverkar ett företags roll i densvenska miljön, måste man ändå säga atl del inte finns något väsentligt allmäntintresse som skulle motivera att man skulle säga nej och diskvalificera Sandozsom köpare av ett svenskt företag. Sedan är def alldeles klart att man kan diskuteraframtiden hur mycket som helst, om brev på något sätt garanterarframtiden etc. Def råder inget tvivel om att brevet är vad det är - det äravsiktsförklaring. Det ger inga garanlier. Men vilka garantier har man för altmarknaden för ett företag - det må vara svenskägt eller utländskt - utvecklaspå etl givet sätt? Kan man ställa upp sådana garantier frän något håll? Skulleett svenskt företag som köper Wasabröd kunna ge vissa bestämda garantier förhur marknaden skall utvecklas i framfiden? Def faller naturligtvis på sin egenorimlighet. Bo Södersfen framhärdar i sitt argument för aff regeringenhär skulle uppträda som kommissionär och så att säga provocera fram att svenskaköpare skulle få erbjudandet först. Som jag sade har det varit allmänt känt attWasabröd har varit ute pä marknaden . Det har dä stått svenskaföretag fritt att köpa företaget. Det måste rimligen också genom de kontaktersom det lokala facket har med det centrala facket ha varit uppenbart för detcentrala facket att någonting skulle kunna hända. Varför uppträdde då intefackföreningsrörelsen eller något annat företag som anser det vara av specielltvärde atl den här typen av företag skall vara svenskt? Varför har de inte gåttin tidigare?