prot · G50992 · 1981-12-31 00:00:00 — Vpk har rest en rad krav pä åtgärder i della syfte. Elt program för 100 000 nya samhällsnytliga arbeten börutarbetas och genomföras . Dessa arbeten kan bl. a. skapasinom den offentliga sekiorn, genom utbyggd samhällsservice, bostadsbyggande,utbyggnad av barnomsorgen och saisningar på kollektivtrafik och energiutveckling. Ett statligt induslriprogram med målsättningen 100 000 nyaindustrijobb bör påbörjas. Det saknas inle områden därbehov av saisningar föreligger. För atl bekämpa den omfattande arbetslösheten blandungdomen föreslår vi en allmän ungdomsgaranti, som innebär åläggande förarbetsgivarna pä de större arbetsplatserna atl inrätta ett särskillungdomsarbete på varje 50-tal anställda. Denna verksamhet bör finansieras genomen särskild arbetsgivaravgift och kontrolleras av de lokala fackligaorganisationerna. Vi ställer in frågan om fonder i ett offensivtsysselsäliningsprogram och anser atl samhällsfonder, finansierade genomproduklionsbeskattning och skatt på bolagens vinster, skulle bli ett verksamtinstrument. Förberedelser för överförande av de slora privataaffärsbankerna, försäkringskoncernerna, investmentbolagen, finansstiflelsernaoch de största privata induslri- och handelsbolagen i samhällelig ägo bliralltmer aktuella och motiverade. För att vi skall kunna lösa frågorna omsysselsättning och utveckling måsle ingripanden ske i ägande- ochmaktstrukturen. Vi har också begärt en tidsplan för generell nedtrappningav arbetstiden med bibehållen löneslandard, så altsextimmarsdagen genomförs . Det avgörande motivet för en arbetstidsförkortningär socialt, men den skulle också ha en viss sysselsättningshöjande effekt. Det är etl verkligt slöseri att låta människor som kan ochvill arbeta gå sysslolösa. Beräkningar som gjorts om att arbetslösheten kostarstatskassan omkring en miljard i form av arbetslöshetsersättning,skattebortfall, uteblivna arbetsgivaravgifter samt beredskapsjobb bör ställasmot regeringens håglösa och passiva politik när det gäller alt bekämpaarbetslösheten. öm 150 000 människor hade arbete i stället för att gåarbetslösa skulle också betydande värden skapas. Det är ju inte alls så, attfolk går arbetslösa därför att allt som behöver göras är gjort. Tvärtom finnsmånga eftersatta behov i samhället. Detta behöver nog också socialdemokraternalänka på. I polemiken mot vpk-molionen uttrycker nämligen de socialdemokratiskareservanierna någon sorts förvåning över att vi vill ha en planering för atlöka industrisysselsättningen med 100 000 personer. "Redan en oförändradindustrisysselsäilning kräver emellertid lill följd av den Irendmässigaproduktionsökningen en klar ökning av såväl inhemsk som utländskefterfrågan", skriver reservanterna. Vi har naturligtvis inte förnekatexportens roll, men vi avvisar regeringens uppfattning att endast genom ökad export kansysselsättningen öka. De industrisatsningar vi förespråkar kommer alt ökaexporten, men de kommer i högre grad än nuvarande produktion atl inrikta sig pålandels egna behov och kommer därför alt minska exportens andel avproduktionen. De borgerliga i finansutskottet klagar över att vpk visarföga förståelse för grundläggande balansproblem. Man hävdar- givetvis ulan atlkunna styrka påståendet - alt de "genomgripande socialiseringsåtgärder somförordas i motionen skulle ofelbart leda lill en kraftig försvagning av densvenska ekonomin med ökad arbetslöshet och minskad välfärd som följd". , herr talman, är struntprat som saknar all täckning.Tvärtom skulle de olika förslagen i vpk-molionen förstärka landets ekonomi,motverka arbetslösheten och öka välfärden. Desocialdemokratiska reservanterna säger sig också avvisa "de av bidra tillatt lösa ekonomiska problem." Detta skriver företrädare för ettparti som vid högtidliga tillfällen brukar framställa sig som socialistiskt!Socialdemokraterna erkänner atl vpk:s kritik mot regeringens svängremspolitikär riklig, men de påstår att kritiken inle är underbyggd med någol hållbartekonomiskl-politiskl alternativ. påslående kan bero pä attsocialdemokraterna i finansutskottet inte studerat de alternativ vi tecknat ellerockså vara uttryck för den rädsla för "socialiseringsätgärder" somsocialdemokraterna tydligen delar med de borgerliga. Det är betecknande alt dagens finansdebati förs motbakgrund av en stark opinion mot regeringens planer på försämringar isjukförsäkringen. "Tassarna bort frän sjukförsäkringen. Karensdagarnaslår hårdast mol vanliga arbetarfamiljer och skärper problemen i dagenskrisdrabbade . Visa ett uns av socialt ansvar. Ta i stället pengarna därde finns, ta från de rika." Så skrev socialarbetare i tillriksdagspartierna . De vet vad de talar om. De ser följderna av denpolitik som attackerar olika sociala förmåner. Arbetarna ute pä arbetsplatserna reagerar starkt motförslaget till försämringar i sjukförsäkringen. Del är begripligt. Länge fickde föra en härd kamp för att få bort karensdagarna vid sjukdom. ärregeringen ute efter atl återinföra denna orättvisa. Hela arbetarrörelsen måstesätta in all sin kraft pä all stoppa regeringens framfart. Politisk strejk är enväg som bör utnyttjas. Varje enskild attack mot sociala förmåner måsle ses i ettsammanhang. Försämringar i sjukförsäkringen följs av försämringar iarbetslöshetsförsäkringen, och så kommer det att fortsätta undan för undan.Vad de arbetande i hård kamp erövrat kommer alt raseras, om denna politik fårfortsätta. Regeringen har heller inte bedrivit nägon politik somsyftat till alt begränsa inflalionen. Tvärtom har den luckrat uppprisregleringar, minskat livsmedelssubventionerna och genom sin samladeekonomiska politik, t. ex. på skatte-, avgifts-, bostads- samt hyres- ochräntepolitikens områden, skärpt inflationen. Vissa är kan över hälften avinflationstakten härledas som följd av besluli enlighel med regeringens ekonomisk-politiska linje. Vpk kräver bl. a. allmäntprisstopp och övergång till lågräntepolitik. Den avstämning av långtidsutredning som nyssgjorts visar att regeringspolitiken misslyckats på alla väsentliga områden.Resultatet är t. o. m. sämre än utredningens s. k. kataslrofalternaliv. Men"kursen måste hållas fast" utropar hurtigt de borgerliga ifinansutskottet. majoritet ställer okritiskt upp på regeringspolitikenmen markerar också samhörigheten med . "Vad utskottet häranfört ligger i linje med den syn som kommer lill uttryck såväl i finansplanensom i partimolion 2018 från moderata samlingspartiet", kan vi läsa iutskotlsbetänkandel. Mol denna polilik står den polilik som vänsterpartietkommunisterna utvecklat i motion 1567 och i en rad andra motioner till åretsriksmöte. Vår politik går ut på atl bekämpa arbetslösheten, försvarafolkflertalets levnadsstandard och värna om de sociala rättigheterna. Jag ber, herr talman, atl få yrka avslag påålerremissyrkandel saml bifall till motionerna 1567 och 698. 17 (): Def betänkande som vi skall diskutera i daghar många författare. Vissa delar har vi inom de icke-socialistiska partiernaenats om, och andra delar står socialdemokraterna ensamma bakom. Detförhällandet atl har sagl atl de tänker medverka till att desocialdemokratiska riktlinjerna för budgetpolitiken vinner voteringen i kvällskall jag återkomma till . Regeringens ekonomiska politik har varit framgångsrik. Vikan nu tydligt se resultatet av de åtgärder som har föreslagils av regeringenoch som vi har beslutat om här i . I fråga om inflationen har del nublivit en väsentlig förbättring. 1981 var vi nere i en inflationstakt på bara9,. Många tecken tyder på att vi kan komma ännu lägre innevarande är. Orsakerna till den minskade inflationen är framför allttvå; en stram ekonomisk polilik och sänkningen av momsen. En annan orsak är dellåga arbeiskostnadspåslagel i avtalsrörelsen. Handelsbalansen förbättrades kraftigt , även omvi , som en följd av devalveringen, fick någol sämre siffror änberäknat. Ytterligare förbättringar när det gäller det totalautbytet med vår omvärld är myckel angelägna. Del är därför med slor optimism vikan studera effekterna av devalveringen . Mellan tredje och fjärdekvartalet ökade exporten medca2,i volym. Om vi ligger kvar på dennanivå , ger det en exporltillväxt på . Med tanke på dentröghet som finns när det gäller genomslaget av en devalvering kan vi förväntaoss än starkare effekter . Ytterligare skäl för en positiv bedömningav exporlulsiklerna ligger i följande faktorer. För det första förutses lönekostnaderna per produceradenhet öka långsammare i än i våra viktigaste konkurrentländer. För det andra väntas företagens vinstsituationer kunnamedföra möjligheter till relativprissänkningar. För det tredje tvingas företagen till ökadeexporlansträngningar som en följd av hemmamarknadens utveckling. För det fjärde pekar erfarenheterna frän 1977 på attmöjligheterna atl återvinna marknadsandelar är stora. Behovet av upplåning från utlandet har också minskat. Ibörjan av tydde prognoserna för utlandsupplåning på ettbehov i storleksordningen 22-25 miljarder. Den verkliga siffran blev 8-9 miljarder. Regeringens förslag till budgelreglering, som ochfolkpartiet har reserverat sig för i utskottet, innebär alt budgetunderskottetrealt sett inte längre ökar. Underskottet beräknas nominellt öka med 4,4 miljarder,men detta belopp uppgår inte till den inflationsorsakade delen av underskottet.Del är mol denna bakgrund som vi bör diskutera . Vi börjar se ljuset i denmörka tunneln. Regeringens ekonomiska politik för landet mot en bättreutveckling. Vi kan se resultatet, och arbetet måste fortsätta. Vi måslemålmedvetet arbeta och spara oss ur våra ekonomiska besvärhgheter. Vi kan integenom att skjuta problemen framför oss eller enbart genom alt hoppas påinternationella högkonjunkturer förbättra vår situation. Det är genom alt satsa på den konkurrensutsalta sektornsom vi kan uppnå balans gentemot omvärlden. Både genom ökad export och genomminskad import förbättras de externa balanserna. Det är särskilt viktigt att inse importens betydelse förbytesbalansen. Importinnehällel i våra exportvaror är myckel stort. Om vi larvår bilexport, så finner vi att av exportvärdet är insatser som vi hartvingats importera. I genomsnitt uppgår imporlinnehållet till avexportvärdet. Det betyder att om vår export ökar med . så minskarbytesbalansunderskotiel endast med . Minskar vi däremot importen med 1kr. sä förbättras också bytesbalansen med . Det är därför angeläget att visatsar stora resurser på atl förslärka vär inhemska energiproduktion, attsvenska underleverantörer ges möjlighet att konkurrera ut importen och atl vikonsumenter i större utsträckning köper svenskt. är inte någon isolerad ö, som kan föra en politikhelt oberoende av andra staters och som inte påverkas av ekonomiska beslut iandra länder. Nej, tvärtom. Vårt stora utlandsberoende gör oss mycket sårbaraför de internationella konjunkturerna. Den högränlepolitik som man har valt attföra i US.A förhindrar mycket önskvärda diskontosänkningar i hela Västeuropaoch inte minsl i . Det höga ränteläget motverkar produklivainvesteringar i industrin. Det är i många fall mer lönsamt att ägna sig ätfinansiella operationer än att bygga ut produktionsapparaten. måste pådel internationella planet verka för atl den amerikanska regeringen upplyses omkonsekvenserna för västvärlden av dess högräntepolitik och verka för atlåtgärder vidtas. Del är angelägel att de västeuropeiska staternas regeringarförenas i dessa strävanden. Densvenska situationen kan inle heller ses isolerad från situationen i våra grannländeri och ute i . Den ekonomiska utvecklingen har i mängaländer präglats av slora problem. Arbetslösheten har ökal kraftigt. Miljontalsmänniskor tvingas gä sysslolösa. Del är problem av en omfattning som vi kan hasvårt all rikligt förslå här i . Del går inte att med bibehållentrovärdighet argumentera som om inte dessa förhållanden skulle ha något sambandmed vår situation. Men pä en punkt har vi i jämfört med vår omvärlden radikalt annorlunda situation. Del gäller arbetslösheten. Om vi studerar ettsocialistiskt styrt land som , vilket har framkommit idebatten, finner vi att man där har en arbelslöshel som är nästan såslor som i . Budgetunderskottet har dessutom nästan fördubblats, ochinflationen är uppe i en årslakl pä . Arbetslösheten stiger alltjämt.Prisstegringarna kan medföra atl konkurrensläget försämras och alt sysselsättningengär ner ytterligare. Vi måste självfallet vara försikliga med atl draparalleller med andra länder, men del här är den utveckling som vi kan befaraom socialdemokraternas expansiva polilik skulle komma atl genomföras. Andra socialistiskt eller socialdemokratiskt styrda ländervisar upp en liknande situation. Det gäller med en arbetslöshet pä8,, och , som t. o. m. har en kommunistiskarbetsmarknadsminister, med 6,. Socialdemokraterna har sedan de lämnade kanslihusetkritiserat oss för de höga budgetunderskotten. Detta görs ocksä i är. I den delav betänkandet som rör budgetregleringen och som socialdemokraterna har skrivitredovisas i en tabell budgetunderskottets utveckling frän 1975/76 och framåt.Men man glömmer som vanligt all redovisa hur del såg ut åren . Detkan jag bistå med i stället. Situationen är nämligen följande. Del är som vi fick den första icke-socialistiskaregeringen var inte första året med underskott. Nej, inte sedan budgetåret1962/63 hade vi haft någol överskott i statsbudgeten - dvs. 13 budgetår påråken med underskott. /75 - året före det är som man valt attredovisa i tabellen - var underskottet t. o. m. större än under värt förstaregeringsår, nämligen över 10,5 miljarder. Detta var silualionen innankoslnadschocken och oljeprisökningarna hade slagit igenom. Jag tycker att detär viktigt alt påminna om de här förhållandena, därför att de så lätt glömsbort av dem som kritiserar hårdast . Vad som är konsekvent i den socialdemokratiska politikenär att det inte heller presenteras några åtgärder för att få bukt medobalansen i statsfinanserna. När vi tidigare haft att behandla konkreta fallsom gällt förstärkningar av budgeten, har man inte ställt upp. Om vi gärlillbaka och ser på dessa fall, finner vi följande. I proposition 118 till föregående föreslog vi attbudgeten skulle förstärkas med 5 miljarder. Socialdemokraterna accepteradeendasl förslag som omfattade 1,5 miljarder. Man avvisade helt 1,6 miljarder,och man ville skjuta upp ställningstagandet belräffande förslag som omfattadeca 2,2 miljarder. Även detbesparingsförslag som lämnades i den s. k. oktoberplanen under hösienavvisades lill stora delar av socialdemokraterna. Av förslaget på drygl 6miljarder accepterades endasl 2,9. Man avstyrkte besparingar uppgående lill 2,8miljarder kronor, och man lämnade öppet för besparingar på 1,6 miljarder. Utöverdenna vägran atl spara kommer så alla krav på nya åtaganden. I årets ekonomisk-politiska motion försöktesocialdemokraterna atl med elt illusionsnummer uppnå etl lägre budgetunderskottän det som uppkommer genom regeringens förslag. Man hade i sina beräkningartagit med en engängseffekt på , som skulle uppnås genomförändringar av kredittiderna för importmoms. förslag var intesocialdemokraternas. Det fanns anmält i budgetpropositionen, dock inte försettmed beräkningar. försök till förförelse av svenska folkel harnaturligtvis inle accepterats av finansutskottet. I utskottets betänkandeframstår det socialdemokratiska förslaget i all sin nakenhet. Trotsmomshöjning, arbetsgivaravgiflshöjning, höjda skatter och avgifter i övrigt, såökar budgetundeiskottet för /83 med 1,8 miljarder ochlångsiktigt med 4,5 miljarder. Delta är alltså del praktiska handlandet efter allt tal ombudgetunderskottets skrämmande storlek. Förslaget innebär ökadskattebelastning, men trots det ökat budgetunderskott. Den ökade skattebelastningen skulle f. ö. få oacceptablafördelningspolitiska effekle:r. Den höjda momsen skulle innebära en merkostnadpä . för en tvåbarnsfamilj. Höjningen av barnbidraget skullevisserligen ta bort en del av den effekten, men det skulle ändå återstå 900kr., som redan svårt ansatta barnfamiljer skulle tvingas att avstå från för altbättre ställda grupper skulle undgå alt bära sin del av de ekonomiska bördorna. För alt återgå lill sysselsättningsfrågan vill jag nämnaatt man i en nyligen presenterad SIFO-undersökning kom fram till att ettoförtjänt stort förtroende fanns för socialdemokraternas förmåga alt klara sysselsättningen.Jag har lidigare pekat på resultatet av socialdemokratisk sysselsättningspolitiki andra europeiska stater. Men vi har konkreta exempel på vådorna avsocialdemokratisk sysselsättningspolitik också här hemma. Om vi ser påsiffrorna , då arbetslösheten var , och jämför dem med siffrornai våra grannländer, finner vi att del redan dä, trots all vi hade ensocialdemokratisk regering, var högre arbelslöshel här än i omvärlden. Finlandhade t. ex. , och endasl arbetslöshet. Socialdemokraterna slår för en sysselsättningspolitik somi bäsla fall korisikligi skulle minska arbetslösheten, men som på längre siktskulle försämra möjligheterna atl uppnå full sysselsättning. De mycket slorasaisningar, , som regeringen gjorl på arbeismarknadspoliliskaåtgärder och som åstadkommil den jämförelsevis godartade situation som råderanser socialdemokraterna vara otillräckliga. Vad skulle då ha blivil följden, om vi haft socialdemokratiskpolilik? Jo, en långl slörre utslagning från den reguljära arbetsmarknaden.Socialdemokraternas politik skulle ha lagl slora bördor av både ekonomisk ochadminist- rativnatur på näringslivet. Den skulle ha inneburil våldsamma indusiripoliliskachanstagningar i likhet med 80. Den skulle ha inneburil konserveringav föråldrade näringsstrukturer. Pä senare tid framförs argumentet, alt löntagarfondernaskall rädda sysselsättningen. Men på vilket sätt? Är det genom atl lägga enförlamande hand över den nuvarande näringslivsslrukturen som sysselsättningenskall räddas, sä blir fonderna - förutom all de får många andra negativaeffekter -rena Döbelnsmedicinen för vår industri. Det är endasl i ett fritt,dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv som nägon sysselsättning kantryggas. Sysselsättning i olönsam verksamhei, som varven, blir inte tryggareför alt den underslöds med kapital från löniagarfonder. Inle heller budgetförslag är särskilttilltalande. Man är visserligen ambitiös när det gäller nedpressningen avunderskottet, men man är överambitiös i sin besparingsiver och man går tillverket med en kamrers niiiskhel. Man sparar för sparandels egen skull. Mensparandel kan inte frikopplas från de totala ekonomiska sammanhangen. I detkonjunkturläge som vi nu befinner oss i är det infe möjligt att spara mer ändet som regeringen föreslagit. Även om budgetunderskottet till allra störstadelen är strukturellt, dvs. förblir ganska opåverkat av de olikakonjunkturlägena, sä måste de största neddragningarna ske när vi befinner oss ien uppåtgående konjunkturfas. Det är den inriktning som mitfenregeringen valtoch som leder fill aff en del av besparingarna får effekt försl under senaredelen av budgelårel. Men moderala samlingspartiet brukar inle vara så benägetall la vare sig slaisfinansiella eller konjunkturella hänsyn i sin ekonomiskapolitik, särskill inle när man befinner sig i opposition. Vi minns väl alla hurdel var och , när vi behandlade skattepolitiken. Fråncenterns sida förutsäg vi ett förbättrat konjunkturläge, varför vi motsatte ossalllför stora stimulanser av ekonomin. Men hade inga dubier. Man"fläskade pä". Skallesänkningarna behövde inle finansieras. Mansansade sig dock, när man kom in i regeringen igen. Parallellen lill dennuvarande situationen när del gäller marginalskatlereformen är uppenbar. Iregeringsställning accepterade man fofalfinansiering. Ioppositionsställning i är anser man alt reformen i stort sett finansierar sigsjälv. Den besparingsiver som visar upp i sin motionär alltså bara skenbar. Den utformning av marginalskatlesänkningarna sommoderaterna förordar och som man endast delvis vill finansiera skulleytterligare urholka statsfinanserna. Är delta ansvarsfullt? De besparingar som moderata samlingspartiet vall all gåfram med är ren och skär högerpolitik av gammall välkänt märke. Man riklar insitt sparande på dem som har det sämst. Man tar från hyresgästerna, vilket kanmedföra hyreshöjningar på . Man lar från barnfamiljerna vialivsmedelssubvenlionerna. Mjölkprisel skulle behöva höjas med litern.Dessa besparingar skulle, utöver sina direkta verkningar, också fåinflationsdrivande effekter. Om vi nuåtergår lill den aktuella frågan om den ekonomiska politiken och dessbehandling i , finner vi atl del är mycket intressant att studera deuttalanden som har gjorts av vice ordföranden med innebörden atlde moderata riksdagsmännen endast kan stödja moderata förslag. Om man drar ulde yttersta konsekvenserna av detta uttalande och av praktiskahandlande i finansutskottet, kan man konstalera alt detta innebär att desocialdemokratiska förslagen alltid skulle få majoriiei i riksdag.Detta skulle ha gällt under hela den lid som vi har haft icke-socialistiskamajoriteter, och det kommer i sä fall med mycket stor säkerhet att gälla ävenefter årets val. När varje parti röstar endast för sina egna förslag, vinnerdet parti som har flest mandat, oavsett om en majoritet av den beslutsfattandeförsamlingen anser att della partis förslag är hell förkastliga. Detta ärkonsekvensen av den moderata linjen. En röst för moderata samlingspartiet blirsåledes en röst för socialdemokratisk politik. agerande i utskottet är också inkonsekvenl.Om vi titlar litet närmare på några av de uttalanden som har gjorts ibetänkandet, som genom atl lägga ner sina röster kommer att stödja,finner vi en rad underligheler. I utskottets motiveringar för sitt beslut om budgetregleringen,vilka f. ö. skall utgöra vägledning för övriga utskott och ges regeringen tillkänna, redovisar man bl. a. en del mycket intressanta synpunkter på moderatpolilik. Utskottet anser alt regeringen har dålig kontroll över utgiftsutvecklingen.Man anför följande; "De borgerliga regeringarna - detta gäller särskillde båda regeringarna - har inte mäklat med dessauppgifter", dvs. kontrollen över statsutgifterna. Mig velerligt fanns delunder åtminstone två tredjedelar av moderater med iregeringen. Konsekvensen av detta uttalande från uiskottei är alt moderaternanu alltså kritiserar den regering som de själva utgjorde en del av. Inomparentes kan jag säga att också vissa enskilda moderata riksdagsmän verkar ha börjatmed denna form av självkritik. Utskotlsmajoriieien anser vidare att statsinkomsterna harurholkats, och man skriver; "Betydande inkomstbortfall har skett på grund avopåkallade skattelättnader till fö:retagare, skogsägare, bönder,förmögenhetsinnehavare och aktieägare." anser uppenbarligen inte längre atl denskattepolitik som socialdemokraterna har fört under sin regeringstid, och kanförväntas föra om olyckan är framme, är skadlig för vårt näringsliv. Det är juönskemålet att få bort de skadliga inslagen i vårt skattesystem som utgjortmotivet i varje fall för oss i för atl medverka till dessa förändradeskatteregler. Jag har av och till hört moderala företrädare säga atlriksdagens beslut på grundval av i:frågavarande belänkande är betydelselöst. Iså måtto har ni naturligtvis rätt att alla riksdagsbeslut gäller till dess deomprövas och elt annat beslut har fattats. Men nog har ni en något underliglinje i fråga om budgetregleringen när ni anser att det beslul om rikllinjerför utskottens arbete somhar fatlats av ena dagen genom er aktiva medverkan inte skall följasav dessa utskott . Detta är, herr lalman, all dra ett löjets skimmer överriksdagen och dess beslutsformer. Vi mäste se till att de parlamentariskabeslulsprinciper som vi under läng lid har följt i vårt land kan tillämpas äveni fortsättningen. Den kommunala andelen av samhällsekonomin är beiydande.Därför har det stor betydelse för hela samhällsekonomin hur den kommunalaekonomin utvecklas. Utskottets ordförande har yrkat återremisslill finansutskottet vad beträffar den kommunala delen av föreliggandebetänkande, med hänvisning till vad som överenskommits mellan de borgerligaparlierna.