prot · G50994 · 1981-12-31 00:00:00 — Jagställde en del frågor som jag inte fick något svar på. I övrigt tycker jag attHilding inlägg var bra. Vad han sade talar egentligen för vårmotion. Efter vad jag förstår vill man gå mjukt fram också från konstitutionsutskottet.Man vill alltså inte genomföra jämställdhet inom ,utan man tycker att det är fullt möjligt med en viss diskriminering även underen övergångsperiod. Jag anser att det är beklagHgt, och jag vill gärna frågaHilding : Delar vpk:s uppfattning att det ärdiskriminering exempelvis när kvinnor i ett stift inte kan vigas till präst avsin egen biskop? Det kommer att bli så också i och med utskottets skrivning. Jagvill upprepa min fråga när det gäller de praktiska anordningarna: Skall detbehövas speciella sådana inom kyrkan? Går det inle att arbeta inom på samma sätt som man gör på den övriga arbetsmarknaden? Jag ställdeytterligare en fråga, och den handlade om kyrkorummet och lagstiftningen i detavseendet. Inte heller på den frågan fick jag något svar. Varför har manavstyrkt vår motion? Är våra farhågor överdrivna, eller vilket är skälet? 42 () replik: Pä den sista frågan har själv givit svaret: defarhågorna betraktar vi som överdrivna. Närdet gäller det förhållandet att jag polemiserade mot dem som har ansett detvara fel att vi blandar oss i denna fråga vill jag säga att detta kanske inteär så konstigt efter den allmänna debatt som har förts, där vi nästan dagligenhar mött uppfattningen att vi inte har med detta att göra. Den som har suttitoch jobbat med denna fråga kanske tycker att han bör säga ifrån hurdet är på detta område. Dessutomfäste jag mig vid att den förste talaren i debatten här i kammaren, HansWachtmeisler, utvecklade den uppfattningen att vi som politiker hade pressat påkyrkan en för denna främmande uppfattning. Jag försökte i mitt anförande visaatt så inte är fallet, utan att kyrkans egen uppfattning på denna punkt tvärtomsammanfaller med statens jämställdhetssträvanden. Mänoch kvinnor som präster i , m. m. Anf.43 TREDJE VICE TALMANNEN: Jagvill påminna om att hans replik gällde . Anf.44 () replik: Ja, del är riktigt, men frågade mig varför jag hadetagit upp detta, och då måste jag svara på det. Jag tror inte att man bör hållaså strikt på debattordningen att den som replikerar inte kan få svara, om densom repliken gäller råkar blanda in någon annan talare. Det är tydligen någotsom man inte får göra i denna kammare, enhgt herr talmannens tolkning. Den ärinte min. Men, herr talman, jag skall överge detta ämne . Fårjag då svara - och håller jag mig strikt till henne - pähennes fråga om hur det skulle bli i . Jag skall utan vidare erkännaatt vi där gjort ett avsteg från väjningspliktstanken. Vi vill tillåta BertilGärtner - låt oss tala i klarspråk - att väja, men vi vill upprätthållaprincipen att en kvinna i skall kunna få prästvigas där. Förmin egen del skulle jag helst se att det kunde ske i . Dettaär, enkelt uttryckt, den situation som har uppstått. 45 MARIE-ANNJOHANSSON (vpk) replik; Inte heller jag skall väl fortsätta denna polemik, även om jag i sakdelar uppfattning att vi har rätt att framföra uppfattningarom och besluta i denna fråga. Närdet gäller frågan om väjning säger att man accepterat ettavsteg beträffande . Men såvitt jag förstår accepterar man atten väjningsrätt skall finnas kvar också för präster och biskopar i övrigt,precis som föreslås i propositionen. Det finns inget klart avståndstagande utanbara, såvitt jag kan utläsa, en vädjan till prästerna om Män och kvinnor som präster i , m. m. att deskall samarbeta. Det är i och för sig bra att man vädjar, men jag tycker attdet klart skall sägas ifrån att vi inte skall ha sådana övergångsbestämmelser,utan att man fortsättningsvis skall kunna fungera jämställt inom . På den punkten kanske jag kan få ett svar. Vidare menar att vi har överdrivnafarhågor när det gäller upplåtande av kyrka. Ja, låt oss hoppas atl farhågornaär överdrivna. Vi lär få se om så är fallet, eftersom det är enbart vårt partisom står bakom vårt förslag. Det lär inte komma att bifallas, även om vi skullebegära votering om det. 46 () replik: Det finns inga övergångsbestämmelser.Behörighetslagen upphör under förutsättning att kyrkomötet följer riksdagen.Fr. o. m. är det då jämställdhetslagen som gäller.Samvetsklausulen faller i och med att behörighetslagen upphävs, eftersom denförra var ett motivuttalande till den . Därmed tycker jag mig ha svaratpå frågor till mig. Vi har i vår motivtext utgått från en väjningsrätt förBertil . Vi har velat öppna en möjlighet att lösa denna svåra fråga. Iövrigt har vi inte skrivit något om väjningsrätten. Den som noggrant läserpropositionen och utskottsbetänkandet finner att detta ord endast förekommer ireferat. Ingenting slås fast på denna punkt. Tvärtom hävdar vi alt det intefinns någon lagstadgad rätt för en präst att vägra fullgöra sinatjänsteuppdrag. I de allra flesta fall tjänstgör prästen dock ensam, och dåuppkommer inte några konfliktsituationer. Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. 47PER (): Det är som lidigarepåpekade ett enigt utskott som i denna debatt redovisar sina överväganden ommäns och kvinnors behörighet till prästämbetet i . Jag vill gärna understryka att jag menar att enigheten ären styrka. Bakom det eniga utskottsbetänkandet döljer sig nämligen enberedvillighet frän partierna att söka finna en väg som kan vinna bredanslutning inte bara i utan också i kyrkan. Strid ochpekpinnepräglade påtryckningar gagnar inte det återställande av lugn inom kyrkansom framstår som så angelägel. Att skall förstå dettaskall man kanske inte begära. Kyrkan har, inte minst ,så centrala uppgifter att fylla för att skänka människor frid, samband ochmeningsfullhet i tillvaron att strid i frågor av den här karaktären inte fårtillåtas blockera och hindra. En lösning pä den segslitna frågan omkvinnors arbetsvillkor som präster och manliga kollegers förhållande till demmåste bygga på både fasthet och hänsyn. För att reglerna skall kunna omsättas ipraktiken krävs en ovillkorliguppslutning bakom kvinnors rätt till prästämbetet.,Men det krävs ocksåvarsamhet gentemot dem som av trosskäl har en annan syn i ämbetsfrågan. Isärskilt hög grad gäller detta i förhållande till präster som under lång tidverkat inom kyrkan. Utgångspunkten för det förslag utskottet nu framlägger ären vittgående respekt för ohka trosuppfattningar. Alla skall ha hemortsrätt isvenska kyrkan. kan inte , med den ordning som gäller förlagstiftning i kyrkofrågor, undandra sig sitt ansvar för att tillse attinnebörden behörighetsreform genomförs också i praktiken. KvinnHgapräster måste tillförsäkras fullgoda möjligheter att utöva sitt ämbete. Förhållandena mellan manliga och kvinnliga präster kommerockså alt vägledas av de uttalanden i motivform som riksdag ochkyrkomöte finner anledning att göra. Vad regeringen och utskottet i propositionoch betänkande har framlagt och anfört om hur behörighetsreformen skall förasvidare blir statsmakternas riklHnjer för framtiden. I propositionen understryksemellertid att det i frågor som dessa måste ankomma på kyrkan själv att lösa desamarbetsproblem som skilda synsätt i ämbetsfrågan på vissa håll ger upphovtill. Pä nytillträdande präster kan av naturhgaskäl andra krav ställas än på äldre. som propositionen framhåller attjämställdhetslagen nu blir tillämplig i alla avseenden för förhållandena inomkyrkan, poängteras det att praktiska anordningar, som ger utrymme för att mantar hänsyn till olika trosuppfattningar, är godtagbara. Att dessa praktiskaanordningar måste stå i överensstämmelse med jämställdhetslagen är självklart.Annars drabbas de kvinnliga prästerna. I fräga om de präster som vigts till sitt ämbete medan dens. k. samvetsklausulen gällt, framhåller departementschefen; "Som jag har framhållit i det föregående måste vissapraktiska anordningar kunna vidtas inom för att underlättautvecklingen mot full arbetsgemenskap mellan alla präster. Detta synsätt måstebilda utgångspunkten för en diskussion av de speciella övergängsproblemsomanknyter lill dem som har prästvigts medan samvetsklausulen ännu gällt. Det ärför mig uppenbart alt man måste ta särskild hänsyn till dessa präster." "Jag har förut framhållit att det över huvud taget ärnaturligt att så långt som möjligt försöka undvika konfliktsituationer isamband med Hturgisk tjänst. Vad frågan gäller i detta sammanhang är om enpräst, som har vigts till prästämbetet före beslutet i detta ärende, skalltvingas att mol sin samvetsbestämda övertygelse fullgöra liturgisk tjänsttillsammans med en kvinnlig präst. Jag kan inte se något skäl för att tvingafram en sådan tjänstgöring eller något behov av att lagstifta i ämnet. Denpositiva utveckling inom kyrkan som eftersträvas skulle inte främjas. Samtidigtvill jag emellertid också uttala att inte heller de präster som del här gällerbör ställa sig vid sidan av denna utveckling utan se det som angeläget attunderlätta läkningsprocessen inom kyrkan. måste med kraft verkaför att inom en så snar framtid som möjligt nå mälet om en full Män och kvinnor som präster i , m. nt. Män och kvinnor som präster i , m. m. gudstjänstgemenskap.Delta förutsätter emellertid också en vilja till samförstånd och samarbete frånalla meningsriktningar." Det sista är särskilt viktigt. Alla meningsriktningar haren skyldighet all medverka till ett positivt samarbetsklimat. Det är i detta sammanhang välgörande att den s. k.väjningsrätten i propositionen och ulskottsbelänkandet fått en sådan utformningatt onödiga konflikter kan undvikas. Utskottet framhåller: "Med godsamarbetsvilja från alla meningsriklningar bör konfliktsituationer kunnaundvikas även vid liturgisk tjänst utan att nägon diskriminering behöver förekomma." Den lösning av behörighetsfrågan sompropositionen och utskotlsullåtandet anger bör vara ägnad att inleda en processsom gagnar och dess arbete. En sådan strävan har varildrivkraften bakom moderata samlingspartiets medverkan i de diskussioner som nugär mot sitt slut. är det kyrkans ansvar att föra arbetet vidare. : Det ligger i dessa frågors natur att del kanvara svårt att nå total enighet trots ett enigt utskott. Olika uppfattningarmåste vi respektera, i spörsmål som ytterst gäller religiös tro ochövertygelse. 48MARIE-ANN (vpk) replik: Per menade att jag inte begriper attdet kan behövas lugn i kyrkan. Det får väl stå för hans räkning. Hur som helsttror jag att om vårt förslag, som är betydligt klarare, genomförs - vi menaratt det skall råda jämställdhet mellan kvinnor och män i kyrkan - kanske delskulle bli mera lugn än om utskottets förslag vinner, med de ganska luddigaformuleringar som där finns. Efter att ha lyssnat på tvä företrädare frånkonstitutionsutskottet har jag fått två olika nyanstolkningar av det./HildingJohansson sade att det inte var någon väjningsrätt kvar mer än för en biskop.Per talade däremot om hur väjningsrätten var utformad och citerade dåutskottets betänkande. Han menade att den är så utformad att det kan bli lugn ikyrkan och att även kvinnoprästmotståndarna kan fortsätta att verka. Jag tror inte att sådana otydligheter är ägnade att skapalugn. I det fallet tror jag det hade varit bättre, om man klart sagt ifrån attefter det att lagen avskaffats skall det råda jämställdhet mellan kvinnor ochmän i - något som f. ö. de allra flesta människor som inte deltari det inre spelet tycker är den riktiga uppfattningen, och det är också uppfattning. 49 PER () replik: Låt mig till säga; Vårsträvan har varil att samla en så bred majoritet som möjligt bakom de nuföreslagna åtgärderna. Vi har nämligen trott oss veta att detta är den endamöjligheten genom vilken vi kan få också kyrkan att ansluta sig till ett aktivtarbete i denna riktning. företräder denenkla, raka och till synes logiska Nr 94 vägen. Det är bara det att den vägen kommer att permanenta samvetsklau- Torsdaeen den sulen ylteriigare . 50MARIE-ANN (vpk) replik; Det är alldeles riktigt all jag är för enenkel, rak och logisk linje. Vad jag inte förstår är hur den skulle kunnapermanenta samvetsklausulen. Den innebär tvärtom att det inte blir någraövergångsbestämmelser eller speciella väjningsrätter. Det är ändå en ganskaliten minoritet som är kvinnoprästmotståndare. Jag tror därför att detvore fullt möjligt också för att följa denna enkla, raka och logiskalinje. Män och kvinnor som präster i , m. m. 51 PER () replik; Som jag tidigareframhöll kanske man inte skall begära att skall förstå hurlugn kan skapas inom kyrkan. vice ordförandeHilding har med god insikt redovisat grunddragen i propositionen. Jagkan därför nöja mig med att göra några noteringar. Jag vill understryka att det är glädjande att vi nu harkunnat uppnå en bred anslutning till de principer som läggs fast ipropositionen. Det är självklart att en så här svår fråga ger upphov tilldebatt mellan olika meningsriktningar. Det har också framkommit att mankan se på ämbetsfrågan från delvis skilda utgångspunkter. Det behöver enhgt minmening inte vara något negativt. Det är viktigt och tillfredsställande att ettenhälligt konstitutionsutskott tillstyrkt propositionen, trots våra i viss månskilda utgångspunkter. Jag är övertygad om att detta förhållande också är enriktig återspegling av hur man ser på frågan inom kyrkan och bland medborgarnai allmänhet. Propositionen grundar sig på ett enhälHgt betänkande, ochkonstitutionsutskottets förslag är också enhälligt. Diskussionen om kvinnornastillträde till prästämbetet har som alla vet pågått länge - den sträcker sig 50år tillbaka i tiden. Ända sedan vi fick behörighetslagen 1958 har emellertidfrågan om kvinnhga präster varit föremål för mycket debatt. Ock detta trots attdet har varit klart att kvinnor och män har lika behörighet tillprästerliga tjänster. När behörighetslagen antogs var man väl medveten om attdet under en övergångstid skulle kunna uppstå vissa svårigheter. Man hoppadesemellertid att dessa skulle kunna överbryggas. Bakgrunden till att regeringennu lägger fram en proposition i ämnet är att utvecklingen inte helt har blivitden man hoppades. I propositionen föreslås nu att behörighetslagen upphävs.Härigenom försvinner samvetsklausulen, och jämställdheten mellan män ochkvinnor som präster i ökar. Allmänna regler om jämställdhetmellan män och kvinnor, sädana de uttrycks i regeringsformen och jämställdhets- Mänoch kvinnor som präster i , m. m. lagen, kommer att gällafullt ut också i verksamhet. Utgångspunktenför förslaget är dels ställning, dels kyrkans uppfattning iämbetsfrågan. Enligl är kvinnor och män jämställda i fråga omatt inneha prästämbetet. Men även de som har en annan bibelsyn bör ha kvar sinhemortsrätt i . Detta har uttalat också vid tidigaretillfällen. Ipropositionen slås fast att var och en som inträder som präst i svenska kyrkanmåste vara beredd att fullgöra alla med prästämbetet förenade uppgifter isamarbete fullt ut med sina kolleger. Beträffande dem som är prästvigdaär jag övertygad om att det med god samarbetsvilja skall gå att undvikakonfliktsituationer. Den förordade lösningen innebär att det ankommer påsvenska kyrkan att inom ramen för de allmänna reglerna komma till rätta medsamarbetsproblemen. Ett stort ansvar läggs nu på kyrkan. Det är viktigt attkyrkan själv med kraft verkar för atl finna lösningar på dessa frågor. Detär min förhoppning att kyrkan nu skall få mer tid att ägna sig åt sin egentligaverksamhet och inte föröda kraft på inre oenighet. Det har därför varitsärskilt angeläget att ge regeringsförslaget en sådan utformning att det kan,som jag har sagt tidigare i olika sammanhang, underlätta en läkningsprocessinom kyrkan som inblandningen från statsmakternas sida görs så litensom möjligt. Med god vilja bör det vara möjligt att inom kyrkan finna lösningarpå de konkreta problemen. Anf.53 TREDJE VICE TALMANNEN; Jag får meddela att anslagom kvällsplenum nu har uppsatts. 54 WIVI-ANNECEDERQVIST (s); Behörighetslagen, dvs. lagen om kvinnas behörighet till prästerligtjänst, antogs av och allmänna kyrkomötet och trädde i kraftden . Till lagen finns en motivtext som betraktas som ensamvetsklausul. Ettenigt konstitutionsutskott föreslår nu atl skall bifalla proposition1981/82:93 om upphävande av behörighetslagen från 1958.1 och med ett upphävandeav lagen försvinner också den s. k. samvetsklausulen. Någon ny lag utansamvetsklausul behövs inte, eftersom de lagar som gäller inom samhällslivetsandra områden även bör gälla inom verksamhetsområde. Dennya regeringsformen utgår från det självklara förhållandet atl män och kvinnorhar lika rättigheter. Grundlagen gäller naturligtvis också . Vihar även jämställdhetslagstiftningen, som syftar till jämställdhet mellan mänoch kvinnor i arbetslivet. Vikan inte komma ifrån att har offentHg-rättslig karaktär och attprästtjänsterna är statligt reglerade. De offentliga organen skall uppehållajämställdhet mellan kvinnor och män. De allmänna principer om jämställdhetmellan kvinnor och män som gäller i samhället gäller naturligtvis ocksä . Enligt kvinnoprästutredningen finns kvinnligapräster i samlliga stift. Även om det inte förekommit prästvigningarav kvinnor i , har kvinnor ändå haft möjlighet att söka och fåprästeriiga tjänster i stiftet. Det fanns vid utgången av 1980 endast tvåkvinnliga präster i och tre kvinnliga präster i . övriga stiften var antalet betydligt högre, t. ex. med merän 100 kvinnliga präster. Det totala antalet anställda präster i samtliga stiftvid utgången av var 2 616 manliga präster och 371 kvinnliga präster.Kvinnorna utgör alltså något av de i tjänst verksamma prästerna. Dessa kvinnor kommer efter inte attbehöva utsättas för nägon form av diskriminering, om beslutar enligtutskottels hemställan. Utskottet är enigt, och jag vill säga, herr talman, attdet har funnits en ambition hos utskottets ledamöter till samstämmighet i dennaså viktiga fråga. Det bör efter stå klart atl det inlefinns någon formell rätt för manlig präst att undvika samarbete med kvinnligpräst. De kvinnliga prästerna har vigts till sitt ämbete i svenska kyrkanslagstadgade ordning, och deras legitimitet kan därför inte ifrågasättas. Vadsom krävs är god samarbetsvilja, och utskottet förutsätter att det finns i vårkyrka. När det gäller problemet med redovisadejag tidigare att prästvigning av kvinnor inte förekommit där. Dettakan också enligl utskottet lösas efter . Om inte biskopen iGöteborg vill prästviga kvinna, skall ärkebiskopen antingen själv göra dettaeller förordna annan biskop att inträda i hans eller hennes ställe att utföraprästvigningen. Prästvigningen skall ske inom stiftet. På så sätt kan man lösa även detta problem med godsamarbetsvilja inom . Vad som anförs i propositionen och i utskottets betänkandefår här uppfattas som vägledande. Det är min förhoppning att kyrkomötet härvidlag delarutskottets mening. Med detta,herr talman, vill jag yrka bifall till utskottels hemställan. Män och kvinnor som präster i , m. m. 55GUNNAR (): I föreHggande betänkande fränkonstitutionsutskottet behandlas bl. a. upphävande av den s. k. samvetsklausulen.Sedan jag efter bästa förmåga ingående har tagit del av såväl proposition somutskottsbetänkande finner jag uttalanden i dessa som gör mig betänksam. Låt mig först klart deklarera atl jag står hell bakom 1958års lag om kvinnans behörighet till prästerlig tjänst. Pä den punkten har jagingen avvikande mening från den som kommer fram i proposition eller utskott.Jag har dock alltid slagit vakt om samvetsklausulen. Ämbetsfrågan är för mängapräster och lekmän en trosfråga, en trosfråga av högsta dignitet, och ensamvetsfråga för den enskilde. Vi kan inte lagstifta om vad människor skall troeller inte tro. Vad vi däremot kan göra är att skriva lagar och motivtexter somundertrycker trosfrihet och åsiktsfrihet för vissa enskilda medborgare Män och kvinnor som präster i' , m. m. ochgrupper av medborgare. Det är bl. a. på denna punkt som jag är betänksam. Som jag sagt stöder jag tanken att kvinnaninnehar prästerlig tjänst. Del är min bestämda åsikt, och denna hävdar jag nulika väl som . Ä andra sidan varken kan jag eller vill jag göragällande att de som hävdar en annan tolkning av i ämbetsfrågan inle skulleha samma ställning och rättigheter inom kyrkan som tillkommer mig med mintolkning. I proposilionen uttalar departementschefen: "Som jaghar uttalat förut anser jag att rättsläget efter samvetsklausulens slopande kanbeskrivas pä det sättet att den som söker anställning som präst i mäste vara beredd att fullgöra de arbetsuppgifter som åligger honomeller henne i anställningen, dvs. i alla tjänstefunktioner samarbeta med andrapräster i kyrkan, oavsett kön. I biskopens lämpUghetsprövning måsteföljaktligen ingå en bedömning av om den blivande prästen är beredd till sådansamverkan som jag har talat om." I fråga om vilka som övergångsvis får åberopa tidigarebestämmelser säger departementschefen angående möjligheter för enskild prästmanatt träda åt sidan i samband med tjänsteutövning: "I likhet medutredningen anser jag atl denna möjlighet bör begränsas till att avse dem somhar prästvigts för tjänst i före behörighetslagens upphävande.Jag är inte beredd att sträcka mig längre och beakta även dem som före dennatidpunkt har påbörjat teologiska studier med sikte på tjänst inom ." Utskottet skriver i sitt betänkande; "Vad som anförsi propositionen och detta betänkande får uppfattas som vägledande." Vad menar utskottet med detta uttalande? Menar utskottetalt t. ex. en biskop skall vägra en prästkandidat, som hävdar en bestämdtrosuppfattning i ämbetsfrågan, prästvigning och tjänstgöring inom ? Eller skall kandidaten avsvära sig sin tro för att kunna bli prästvigd?Det senare är som alla förstår en orimlighet, och det är väl ingen som hartänkt sä heller. Litet längre ner säger utskottet; "Enligt utskottetbör statsmakterna inte ingripa i kyrkans inre liv." Står inte dessa båda uttalanden emot varandra? Först slårman fast att vad som anförs i propositionen skall vara vägledande. Dettainnebär att den som har en trosuppfattning som avviker frän propositionensmotivuttalanden inte kan bli präst i . säger utskottet attstatsmakterna inte skall ingripa i kyrkans inre liv. Men är det inte detta mangör genom atl fastslå att det som anförts i propositionen ochkonstitutionsutskottets betänkande skall vara vägledande? Jag kan inte finna annat än att dessa båda påståenden ärmotsägande. Jag ansluter mig till att statsmakterna inte skall ingripa ikyrkans inre liv. Jag kan inte godta att ett flertal av de uttalanden som görsi proposilionen och betänkandet, och som efter vad jag förslår berör kyrkansinre liv och trosfrågor, skall som utskottet fastslår vara vägledande ochdärmed bindande för verksamheten inom kyrkan. Ellstort antal remissinstanser, bland dem flera domkapitel, säger atl kyrkan haren uppfattning, men accepterar att inom sig ha enskilda personer med enavvikande uppfattning i ämbetsfrågan. Detär också min uppfattning, liksom utskottets, att så god samarbetsvilja finnsoch skall finnas frän skilda meningsriktningar inom all olikauppfattningar i ämbetsfrågan skall kunna tolereras. Men regler för dettasamarbete skall utvecklas inom kyrkan själv och fastställas av kyrkan och inleav statsmakterna. Däremoi är det statsmakternas skyldighet att se till attenskilda medborgare tillförsäkras personliga fri- och rättigheter. Vihar åsiktsfrihet, trosfrihet m.fl. friheter, och jag är tveksam om del inte ärså atl vissa uttalanden i propositionen, sanktionerade av utskottet, står ikonflikt med grundlagens fri- och rättigheter. Jagfinner att de uttalanden som gjorts i proposition och utskott är alllför hårdaoch intoleranta mot de medborgare som har avvikande mening i ämbetsfrågan. Jagvill därför föreslå att i samband med beslut omkonstitutionsutskoltets belänkande gör ett uttalande. Jaghar nämhgen inte funnit det vara meningsfullt aU yrka bifall till en motion somjag har skrivit under då e« enigt utskoU har avstyrkt densamma.