prot · G509138 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:138 Utökningav antalet suppleanter i utrikesutskottet 1 §Anmälan om kompletteringsval till utskott Moderatasamlingspartiets partigrupp har som suppleant i näringsutskottet under TageAdolfssons ledighet anmält hans ersättare . suppleanti näringsutskottet () 2 §Justerades protokollet för . 3§ Utökning av antalet suppleanter i utrikesutskottet Enligtfill kammaren inkommet protokollsutdrag har valberedningen föreslagit attantalet suppleanter i utrikesutskottet, som f. n, är 16, skall utökas till 17, Jag hemställer att antaletsuppleanter i utrikesutskottet bestäms till 17, Kammarenbiföll denna hemställan. 4§ Meddelande om fyllnadsval Jagfår meddela att fyllnadsval fill utrikesutskottet kommer att ske vidmorgondagens sammanträde. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 5 §Föredrogs och hänvisades Proposition 1981/82:218fill finansutskottet 6 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1981/82:2528-2532till skatteutskottet /82:2533-2537 fill konsfitufionsutskottet 7 § Föredrogs men bordlades åter Socialutskottetsbetänkanden /82:41 och 42 betänkanden /82:31 och 32Näringsutskottets betänkanden /82:25 och 35 8 § Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande /82:20 om internationellt utvecklingssamarbete m. m. (prop.1981/82:100). I fråga om detta betänkande hålls gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 5 (): De grundläggande principerna för utvecklingssamarbetemed har legat fast . Redan i proposition 1962:100 sades omutvecklingsproblemets natur: "Problemet kan inte lösas enbart genom bistånd frånde rika länderna. Väsentligen är det en uppgift för själva.Biståndet måste inordnas i deras egna ansträngningar. De enskildagivarländernas insatser måste noga planeras och samordnas för att ge störstamöjliga effekt," Man kan säga att dessa principer bekräftades senast iproposition 1977/78:135, Propositionen, som var signerad av , hadesin utgångspunkt i den biståndspolitiska utredningens betänkande. Det var på deflesta punkterna en bra proposition, som förstärkte grunden för vårtsolidaritetsarbete. I vår motion nr 394 har vi tagit med ett citat från dennaproposition, och jag tillåter mig att också här citera propositionen: "Ekonomiska och sociala framsteg för ett u-landsbefolkning åstadkoms inte genom utifrån styrda punktinsatser inom vissasektorer, utan genom en sammanhållen utvecklingspolitik som ett u-landsregering och folk beslutar sig för att föra. De resurser som ställs tillförfogande genom bistånd måste utnyttjas inom ramen för en sådan polifik föratt verkligt effektivt kunna bidra till en förbättring av befolkningenslevnadsvillkor. Biståndetskall ge ett u-land resurser som underlättar och kanske ibland är en förutsättningför angeläget utvecklingsarbete. Landprogrammeringen är en metod att planerabiståndet så, att det på bästa sätt kan tjäna sitt syfte. Denna metod kräverömsesidigt förtroende och stor lyhördhet från biståndsgivarens sida." Detta synsätt bör, enligt vår mening, även ifortsättningen prägla utvecklingssamarbete. Sedan den citeradepropositionen skrevs har utvecklingen i detta hänseende varit negativ.Regeringen har skurit ned andelen länderfördelat bistånd från dllmindre än av det bilaterala anslaget. Utskottet har besvarat vår motion med bl. a. följande:"Landprogrammeringen är den biståndsmetod som för sittvidkommande funnit ge möjligheter för ett bistånd som i hög grad är anpassatfill önskemål uttryckta av ett enskilt mottagarlands regering i dialog med desvenska biståndsmyndigheterna." Jag tycker det är ett viktigtkonstaterande, liksom följande uttalande av utskottet: "Enligt utskottetsmening skall landprogrammerings-principen fortsätta att gälla. Den är engrundval för vårt bilaterala biståndssamarbete." Det verkar vara nödvändigt för att som svar påvåra motioner återigen - för det var inte första gången vi hänvisade tillriktlinjerna -upprepa för regeringen vilka riktlinjer som gäller. Man får enkänsla av att regeringen skulle vilja springa ifrån det landprogrammeradebiståndet för att övergå till mera projektbistånd. Tecken på detta finns ju ibudgetpropositionen. Och känslan av oro förstärks, när man tar del av OlaUllstens tal inför iår. är i sin motion 2018 direkt kritiska motlandprogrammeringen och landramar och säger klart: "En växande del avbiståndsanslaget bör i stället användas för speciella insatser inom omi-ådendär har god kompetens, t. ex. miljö och energi." Den s.k.strilkannemodellen, som styrde svenskt bistånd i dess barndom, vill moderaternaalltså'ha fillbaka. Men fullföljer inte dessa tankegångar i någonreservation. Socialdemokraterna anser att riktlinjerna för biståndetbör stå fast. De har ett gott anseende såväl i och i FN som i vårteget land. Men däremot bör vi vara beredda att diskutera en vidgadu-landspolifik. Vi tar upp ett resonemang om detta i vår motion 394 och i ettsärskilt yttrande, och kommer senare att utveckla hur vi ser påen mer medveten u-landspolitik. Förra årets biståndsdebatt kom i stor utsträckning attägnas åt den centermotion som förordade en ny inriktning av biståndspolitiken.Folkparfiet och gick inte med på flummiga resonemang omatt den skulle förelägga förslag fill program förvärldens mest angelägna behov. Centerpartisterna är lite mer lågmälda i år.Visserligen finns det också en motion från , men den har intefått någon större uppmärksamhet, och den röner samma öde som fjolårets motion.Men i det särskilda yttrande om riktlinjerna för det bilateralautvecklingssamarbetet som fogat till detta utskottsbetänkandeframkommer tankegångar om att en "organisatorisk förändring av bistån- Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. det"kan bli aktuell och att vi bör förändra rambiståndet fill "samarbetsavtalkring och resurser bestämda insatser". Det är, som vanligt, svårtatt förstå vad egentligen menar. Och man brukar inte bli klokare av demundiga förklaringar man får. Det kan förstås också bero på den som lyssnar.Jag lovar att jag skall anstränga mig extra noga när jag lyssnar till deeventuella förtydliganden som kommer. Men i litet mer klara ordalag borde mansäga rent ut vad det är för fel på våra nuvarande riktlinjer och hur man villha det i stället. Biståndspolitiken är en del av utrikespolitiken. "Vårt förhållande dll främmande makter är gott", brukar det heta, ochom formerna för och inriktningen av vår utrikespolidk brukar vi vara överens,dvs. samtliga riksdagsparder står bakom den. Nyanser finns naturligtvis. Meningen kräver en ändrad kurs. var det första land som uppnådde målet - av bruttonationalprodukten i bistånd. Det gjorde vi /76. Dethar funnits krav på att nivån skulle höjas. Jag har exempelvisi min ägo en pärm med namnunderskrifter från FPU i som 1975krävde i biståndsanslag 1980. händer så det ganska remarkabla att moderaternakräver en sänkning av biståndsanslaget med 800 milj. kr. Kanske är det så attmoderaterna aldrig har velat ha av BNP, eller BNI, som det numera heter.Kanske är det så att visar vad de egentligen alltid har velat.Kanske är det så att inte tycker att den internationellasolidariteten är en angelägen fråga för . Även om vi frånsocialdemokratiskt håll riktat viss kritik mot regeringens ohka beräkningsknepoch nya definitioner för att hålla fast vid enprocentsmålet, stöder vi heltregeringens förslag om att biståndet skall motsvara drygt 1 %avbruttonafionalinkomsten. Vi bör, trots våra egna ekonomiska problem, ha rådmed detta anslag till länder söm har det ofantligt mycket svårare än vi.Sverige bör, trots allt, ha råd med internafionell solidaritet gentemot defattiga länderna i tredje världen på den nivå som föreslås. Utskottet konstaterar, liksom departementschefen ipropositionen, hur oerhört besvärlig många ekonomi är. Deoljeimporterande har drabbats hårdast. Många av de svårast drabbadeländerna hör till kretsen de minst utvecklade , många ligger i Afrikasöder om . Utskottet konstaterar bl. a. följande: "Den svåra situationen för många afrikanska länderhar oftast sin utgångspunkt i en plågsam, utdragen och delvis ännu inteavslutad frigörelseprocess. Därfill har politik bidragit till attskada en rad grannländers ekonomiska och sociala utveckling." Som en konsekvens av detta resonemang har vi frånsocialdemokratisk sida föreslagit ökningar till och Mogambique, och pågrund av den borgerliga splittringen har vi fått majoritet för våra förslag. Mogambiques utvecklingsansträngningar hämmas av landetsgeografiska närhet fill och ekonomiska beroende av . Vi har upplevthur visat sin aggressivitet genom direktaattacker mot Mogambique. Om kan man säga att det landet i ännu högre grad ärutsatt för sydafrikansk militär aggression. Ett regelrätt krig pågår i södraAfrika mot den sydafrikanska militären, något som upprepade gånger fördömts iFN. Det finns all anledning för att öka stödet till dessa båda länder. På grund av den moderata prutningspolitiken är deborgerliga splittrade på flera punkter i årets betänkande. Jag skall beröra ettland, nämligen . Regeringspartierna gör i sin reservation en mycket klarbeskrivning av besvärliga ekonomiska situation. Slutsatsen av deresonemangen, liksom de skrivningar som finns i propositionen, borde ha letttill en fillstyrkan av det socialdemokrafiska förslaget. hävdar isin reservation att är det enda land utanför som ger Vietnambistånd. Det är fel. a. bistånd från , . Det har gått närmare kriget i togslut. Dess effekter på människor, samhälle och ekologi kommer att taytterligare år att övervinna. Därför behöver för lång tid framåtinternationellt ekonomiskt stöd, kommer senare att ta upp situationen iLatinamerika, men låt mig bara med tillfredsställelse konstatera att vårtförslag att 100 milj, kr, - i stället för 50 - skall gå fill humanitärt stödfill har fått stöd av regeringspartierna i utskottet. Jag tackarför det! När det gäller Sri Länka råder det total enighet iutskottet om att samma belopp som föregående år skall utgå i avvaktan påregeringens särskilda proposifion om Kotmale, Därmed nog sagt för . Jagskall inte bli lika fåordig om biståndet till Sri Länka nästa gång vi fåranledning att diskutera detta. Med det anförda ber jag att få yrka bifallfill de socialdemokratiska reservationerna 1, 2, 3, 6, 24, 26, 27 och 28 samt iövrigt till utskottets hemställan. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 6 (): Först ett par ord om dagens aktualiteter. Medoro, sorg och vemod följer vi händelseutvecklingen utanför Argenfina. Än engång besannas det att ett krig lätt kan påbörjas men att det är svårt attavsluta, särskilt om som här viktiga principer - innefattade i säkerhetsrådetsresolufion i ärendet - står på spel liksom nationell prestige. Vår förhoppningär nu att FN liksom kan bh den ledstång med hjälp av vilken parternakan börja nedtrappningen genom överenskommelser om eld upphör och borttagandeav de militära styrkorna från området. Jag skall nu övergå till biståndet. Utskottsbetänkandet vittnar om en viss pluralitet. Vissa sidor har skrivits av en grupp iutskottet, andra sidor av andra grupper. Detta är ett av skälen till att varkenutrikesutskottets vice ordförande eller dess ordförande kan framträda somtalesman för utskottet utan representerar sina olika partigrupper i dennadebatt. FruSigurdsen påpekade med all rätt att vårt bistånd började , att vi Internationellt utvecklingssamarbete m. m. år 1962behandlade proposition nr 100 och att vi 1978 fick proposifion nr 135 om detinternationella utvecklingssamarbetet, ett resultat av arbete inomden biståndspolitiska utredningen. Målet för insatser inom dettasamarbete sades vara att bidra till resurstillväxt, ekonomisk och socialutveckhng och ekonomisk och politisk självständighet samt en demokratiskutveckling i mottagarländerna. Det grundläggande motivet för bistånd var detmorahska. Det var vårt lands liksom andra industriländers självklara plikt atthjälpa fatfiga och nödlidande folk. En effekfiv hjälp är i första hand en frågaom medmänsklighet och rättvisa. Men det är också ett bidrag till fredligutveckling. Framgångar kan noteras i det internafionella arbetet. Imånga stater har medellivslängden ökat och läskunnigheten likaså. Åtskilligau-länder bildar nu en egen grupp med stor industripotenfial. Andra ärkvar i djup fattigdom, och för de verkligt fatfiga länderna finns ingetalternativ fill traditionellt gåvobistånd, som framhålls i årets proposition.. Men den stora besvikelsen har varit att det uppställdamålet enligt FN:s beslut för om att alla industriländersbistånd skulle uppgå till av BNI bara nått halvvägs, dvs. 0,37 %.Enstaka positiva drag som att från de 17 DAC-länderna ofta har lämnats ettbistånd i snabbare takt än den egna BNI-tillväxten kan icke undanskymma dettafaktum. Biståndet från är därtill ytterst ringa och lämnas därtill,där det förekommer i annat än för militära ändamål, i icke konvertibel valuta.Ett stort frågetecken gäller icke minst framtidabiståndspolitik. svarar för en fjärdedel avDAC-ländernas totala bistånd och en tredjedel av DAC-ländernas BNI. Enbetydande minskning av detta får katastrofala följder. har föga att förebrå sig i fråga om biståndetsstorlek. Tvärtom - de svenska beloppen har ökat år . andel är,som framgår av en tabell återgiven i reservation nr 4, störst räknat efter BNPprocentuellt sett. Mellan de stora parderna i har under hela ,såvitt jag kan minnas, rått full enighet om de totala anslagsbeloppen, ironiserade från denna talarstoloch ifrågasatte om någonsin har velat ha ett svenskt bistånd avdenna storleksordning. Frågan verkar rätt obegriplig för den som har följtvoteringarna här i kammaren , och det har säkertgjort. Det har icke förekommit att , såvitt jag kanminnas, gått emot det totala anslaget. föreligger emellertid icke denna enighet, då moderatasamlingspartiets representanter i reservation yrkar på 800 miljoner lägreanslag än vad som förordas i propositionen. Vad innebär detta? Har icke längre sammaintresse som övriga parder för u-hjälp? Vill inte längre slå vaktom de fattiga, sjuka och svaga i världssamhället? En och annan sådan reflexion har faktiskt förekommitutanför denna talarstol, i pressen och i den enklare agitationen, t. o. m. frånsådana som borde vetabättre - t. o, m. från personer som vet bättre. De som för sådant tal böremellertid göra sig omaket att först granska fakta, sätta sig in i vad det ärfråga om och sedan yttra sig. Regeringen föreslår för nästa budgetår alltså en höjningmed 508 milj, kr. Denna höjning vill vi moderater icke vara med om. Närpraktiskt taget alla andra poster i budgeten blir föremål för reducering -ibland en ganska kraftig sådan - bör icke biståndsbudgeten lämnas orörd eller,som regeringen föreslår, höjas med en halv miljard. Detta vore en utmaning motalla som drabbas av övriga sparsamhetsåtgärder. Den verkliga redukdonen iförhållande till nu löpande budgetår är alltså endast 300 milj, kr,, och iförhållande till det tidigare budgetåret är det i alla fall en höjning på 200milj, kr. Och vår stora - några säger alltför stora - men skickligabiståndsadministration kan säkert klara uppgiften att hindra fatdga, sjuka ochsvaga från att drabbas av de föreslagna och i realiteten ganska marginellanedskärningarna. Ja, ty därtill kommer en annan sak. Storareservationer har samlats på biståndsbudgeten. Till detmuldlaterala området tar regeringen - och det är välkommet - nu i anspråk ca 75milj. av dessa reserver; dock kvarstår ett belopp på 95 milj. kr. Om dettaminskas med ytterligare 50 milj. kr., som vi föreslår, kan detta förvisso skeutan "oönskade konsekvenser". Ej heller en frysning av anslaget vidinnevarande års nivå enligt internationella biståndsprogram, vilket innebär enbesparing på 60 milj. kr., torde möta några större svårigheter. Det är sant attSveriges representanter vid konferenser om sådana program, där ökade anslagbegärts, har hört till de första att anmäla sig med betydande belopp underförutsättning av godkännande. intar också jämte två andraeuropeiska länder en tätplats i fråga om detta multibistånd. De svenska löftenahar förvisso glatt många, inte minst dem som haft tillfälle att framföra dem.Men snabbheten i åtagandena rimmar illa med våra resurser av . Det ärdyrbart att städse ha spenderbyxorna på. På det bilaterala området är de reserverade medlen mycketstörre. Siffran svänger från kvartal till kvartal. Men över miljarden torde deni varje fall ligga . Anledningarna är många. Projekten har icke kommittill stånd , oförutsedda nackdelar har uppstått, och ibland har det vidnärmare granskning visat sig att vad man en gång hoppats på varit omöjligt attgenomföra. För vissa länder har reservationerna blivit speciellt stora, oftasom en följd av mottagarlandets bristande administrativa kapacitet. Sådanaländer är t. ex. , , och . Därför föreslår viatt utgående anslag fryses vid nuvarande nivå för ett antal länder, vilkaalltså icke skulle få någon höjning . När reservationerna ärsärskilt stora och svår diskrepans föreligger mellan beviljade anslag ochhittillsvarande möjligheter till utnyttjande, föreslås viss ytterligare reducering.I andra fall äter - såsom , , och -föreslåsingen ändring i förhållande till proposidonen. Totalt utgör dessa föreslagna åtgärder en sammanlagdnedskärning av regeringens begärda anslag med 800 milj. kr. Men i verklighetenär det alltså, med hänsyn till möjligheten att ta i anspråk reserverade medel,icke fråga om Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. någonsänkning alls som kommer. Det skall gärna medges, att reserverademedel icke är avsedda att användas på detta sätt. Som en tillfällig åtgärd böremellertid detta kunna ske och väl försvaras. Naturligtvis skulle vi moderater gärna se att vi ickebehövde gå till väga på detta sätt. Men vårt allmänna ekonomiska läge ärallvarligt. Budgetunderskottet kommer att öka, de privata investeringarnaminskar och beräknas fortsätta att minska och möjligheterna dll balans iutrikesaffärerna reduceras därmed ytterligare. får även ettbetydande bytesbalansunderskott, och vår upplåning i utlandet måste bliomfattande även . En statsman i ett europeiskt land tillfrågades nyligenvarför icke hans land höjde sitt relativt låga bistånd. Jo, svarade han, visstkan vi göra det. Vi kan uppta lån utomlands för att sedan dela ut detta sombistånd. Detta skulle innebära att våra biståndssiffror skulle stiga, och viskulle få mycket pris därför. Men det skulle också innebära att vi lade bördanhärför icke på nuvarande generation utan på våra barn och barnbarn. Det vill viicke vara med om. I samma situadon står nu . Visst skulle vi kunnahöja anslaget på det sätt regeringen föreslår. Visst skulle vi kunna fortsättaatt låta reserverade medel sdga ännu högre. Men detta skulle till väsentligadelar öka de bördor som redan nu vilar på kommande generationer. Så länge välstånd syntes fortsätta att stiga med hjälp avgynnsamma internationella konjunkturer var det lätt att förverkliga enprocentsmåletsom en etapp på vägen, som det sades, mot ett allt större bistånd. Vi är inte längre i den situationen, även om detfortfarande finns personer som vill fördubbla detta enprocentsmål. Om demkan man säga att deras hjärta är gott, men de förmår tydligen inte uppfattadagens - och jag talar om dagens - svenska situation. Majoriteten av svenskafolket - icke blott moderater, utan också stora skaror från övriga partier,t,o,m, i landsstyrelse - anser nog att vi nog med bibehållen hederför detta år kan göra halt på stället. Situationen är icke oförutsedd. årsbiståndsdebatt framhölls det från att ytterligare ambitioner i frågaom biståndsvolymen icke torde vara realisfiska. Självfallet måste en ogynnsambytesbalansutveckling sätta en gräns för våra ambitioner. Det är dystert sagt,men det är ett faktum som det inte går att komma ifrån. Biståndsvolym ochtillväxtvolym hör faktiskt samman. Konsten att vara låntagare ena dagen ochbiståndsgivare den andra får bedrivas med måtta för att icke väcka förundran,ja t.o.m. löje. Ett huvudmål för svensk biståndspolitik har varit att denskall bidra till demokratisk utveckling i mottagariänderna. Det var en av deprinciper som talade om och som hon sade var bra. Intetbiståndsmål har så flagrant åsidosatts av olika svenska regeringar som detta. I1978 års riksdagsbeslut gjordes en ganska vid tolkning av vad som menadesdärmed. Men kvar stod enligt ett enhälligt utskott och enligt en enhällig riksdagatt kravet på folkligt deltagande i beslutsprocessen måste gälla hela detpolifiska systemet. Det framhölls: "Kravet är väsentligt även omdeltagandet kan försiggå i andra former än våra. Kritik och avvikande meningarbör kunna framföras utan risk för repressalier och övergrepp." I den proposition, framlagd av , som antogsframhölls också att tillsammans med likasinnade stater - och särskiltde nordiska - bör söka finna en linje som ger oss möjlighet att markera vårståndpunkt, åtminstone i de svåraste fallen av åsidosättandet av de mänskligarättigheterna. Men hur har det gått? Veterligen fillåts icke kritik elleravvikande meningar i många av våra biståndsländer. Hårt och tungt drabbas densom framför sådant. De må vara enskilda, föreningar, tidningar eller radiosta-fioner.Vilken frihet tillåts t. ex. i , , , ochVietnam? Och hur tillämpas reglerna om mänskliga rättigheter? Efiopien skickar t. ex., mot sina utfästelser till svenskagivare, barn i skolåldern fill för utbildning. Vem talar om mänskligarättigheter i eller Mogambique? Händelserna i fråga om indianer,tidningar och opinionsbildningar i är kända. Nicaraguaner var junyligen gäster hos den . Har biståndsmyndigheterna ellerregeringen gjort vad de kunnat för att "markera vår ståndpunkt",eller anses riksdagsuttalandet dött och enbart dött? Få mänskliga rättigheter är så vikfiga som den som sägeratt ett land eller ett folk icke bör utsättas för angreppskrig. De lidanden somföljer av ett sådant krig för de enskilda människorna står i särklass. Men vadhar hänt? tillbaka ett blodigt krig i Eritrea.Trupper från för krig i . har ockuperatKampuchea och , och håller där hundratusentals soldater. Enligt invasionen i , ett brott mot internationell rätt, inte ursäktasutan måste fördömas. Men långtvärre, sade han, är det om stannar kvar iKampuchea. Det är värre än den dumhet nu begått. Dettayttrande fällde han - för . står de vietnamesiska trupperna kvar iKampuchea och ämnar tydligen där förbliva. Har det svenska biståndet i dettafall prövats och påverkats av detta - något som uttryckligenföreskrev ? I stället söker regeringen nu som tidigare täckning bakomprincipen att biståndsarbetet måste vara långsiktigt i en föränderlig värld.Det finns ingen snabb utveckling, heter det. Man måste arbeta med 10, 20 och 50års perspektiv, och då får man lov att acceptera regeringsbyten, polifikbyten,ideologibyten, inbördeskrig, mellanstatliga krig, gränsändringar, konjunkturcykleroch teknikförändringar osv., kort sagt allt detta som vi bevittnat, icke minst detsenaste årtiondet. Vi måste kunna säga nej till allehanda krav på att avbrytabistånd så fort ett mottagarland för en politik som av ett eller annat skälinte passar vår politiska uppfattning. Närutrikesminister så uttalar sig, vilket skedde för sedan. Internationellt utvecklingssatnar-bete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. gör haningen skillnad på vanligt angreppskrig och vanliga politiska förändringar. Mendet borde han enligt beslut göra. I andra väderstreck hardet svenska biståndet under allmän enighet avbrutits vid t. ex. statskupper ochkrig. Så icke i . Vietnambiståndet är ett särskilt kapitel. Det hardominerats av pappersbruket Bai , som en gång kallades det svenskabiståndets jättebaby, men också dess sorgebarn. I en färsk utredning kallas deten katedral över en svensk solidaritet i . Biståndet till Vietnamtillkom av politiska grunder, som SIDA själv påpekar, och dålandet hade bistånd från öststater. Men det var svårt att få kontakt med merkomplicerad västerländsk teknologi.