prot · G509100 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:100 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 11 § Utrikesdebatt(forts.) 61 (): Militärkuppen i har fördömts med skärpa, medan debatten omTurkiet kommit i skymundan. Detta är att beklaga, eftersom så många, främstturkarna själva, hoppas att just skall agera med kraft mot den alltbrutalare militärjuntan i . Jag måste säga att jag blev djuptbesviken på utrikesministern, när jag hörde med vilken njugghet han berördeTurkiet. Det har gått militären grep makten, och kan vi belägga att det handlar om en militärdiktatur, som alltmer visarsitt släktskap med liknande regimer i . Militären motiverade sittmaktövertagande med att det behövdes lag och ordning i och sade attdemokrati skulle återupprättas. Utvecklingenhar blivit en helt annan, och de givna löftena har svikits. Varje ny rapportfrån visar att greppet hårdnar. Tusentals människor trängs i överfylldafängelser. och stundligen begås brott mot män.skliga rättigheter. m. juntan själv medger att tortyr förekommer och att människor pinastill döds i förhörslokaler och fängelser. I går medgavs officiellt, som svar påen anklagelse från , att 70 människor dräpts på dettasätt, att 15 personer torterats till döds. Trotssmutskastningskampanjer mot Amnesty tvingas regimen alltså till reträtt. Det ärju bl. a. Amnesty som klart givit belägg för att tortyr är regel och inteundantag. Även delegationer från Fria fackföreningsinternationalen ochEuropafacket har visat på en så omfattande tortyr att den ej skulle kunnaförekomma utan myndigheternas samförstånd. I rapporter har ocksåslagits fast att brotten mot mänskliga rättigheter är omfattande. Allopposition försöker militärjuntan tysta. Vi vet redan att det pågår enomfattande rättegång mot de fackliga ledarna inom DISK. Deras brott är att debedrivit helt normal facklig verksamhet. Därför skall 52 av ledarna dömas tilldöden, och deras brott beskrivs i en anklagelseakt som omfattar 800 sidor. Dethela har blivit en rättegång mot föreningsrätten, inte mot kriminellahandlingar, som juntan försöker göra gällande. sedan arresterades ytterligare 44 personer iIstanbul. Många av de arresterade anklagas för att ha deltagit i den turkiskafredskommittén. Bland de arresterade finns också ordföranden i Istanbulsadvokatsamfund, . Hans brott består i att han försvaratdomstolarnas oberoende och protesterat mot orättvisa rättegångar. Han har ocksågjort uttalanden till den delegation från som i början av åretbesökte . Detta har föranlett politiska kommitté att på detbestämdaste protestera mot arresteringen av ordföranden i . Vi har också bevittnat hur militärjuntan främst sökt tystapolitiker i och från vänsterpartierna. Förre premiärministern fick krypa i fängelse sedan han yttrat sig offentligt om situationen isitt eget land och för att han startat en fidskrift. Att många turkar reagerademot fängslandet av visar det faktum att han fick flera tusen brev omdagen i fängelset. Efter frigivningen fick en inbjudanfrån det amerikanska i , North CaroUna.Men får inget pass den här gången heller - samma sak har ju hänttidigare vid inbjudningar till Socialistinternationalen. motiveradesavslaget på passansökan med att skulle undersökas,liksom ett stort antal av dess ledande personer. Partiet anklagas för vad detär, nämligen ett socialdemokratiskt parti. Ytterligare en rättegång har alltsåsatts i verket mot demokratin. Under det gångna veckoslutet anordnade arbetarrörelsen eninternationell hearing här i om mänskliga rättigheter. Där lämnade enung turkiska ett skakande vittnesmål om vilket inferno hon upplevt med tortyroch förnedring. Hon kunde också vittna om hur många av hennes kamrater hadepinats på samma sätt. har uppmanat medlemsländernasregeringar att använda sig av artikel 24 i den europeiska konventionen om demänskliga rättigheterna, enligt vilken fördragsslutande part kan hänskjutavarje påstående om kränkning av konventionsbestämmelserna till den europeiskakommissionen för de mänskliga rättigheterna. Vid en frågestund i denna kammareför precis en månad sedan berättade utrikesministern om en arbetsgruppbestående av personer från de skandinaviska länderna, och ,vars uppgift skulle vara att överväga vilka handlingsmöjligheter som kanvidtas - däribland skulle ett förande av frågor inför kommissionen för demänskliga rättigheterna kunna behandlas. Jag tycker, eftersom utrikesministern är närvarande ikammaren, att det skulle vara intressant om han inför oss redogjorde för vadsom har hänt under den här månaden. De allvarliga händelser som har utspelatsig gör att det hastar med handling. spelade en aktiv roll mot juntan iGrekland. Det tycker jag förpliktigar. har ju också på ettutomordentligt sätt varit aktivt iEuroparådets ministerkommitté. Jag hoppas innerligt att det engagemanget skallfortsätta - det måste det göra helt enkelt. har skrivit på konventionenom de mänskliga rättigheterna. När de nu själva också går ut och erkänner attde begår de här brotten, är det tid att vi drar dem inför kommissionen för demänskliga rättigheterna. Anf.62 (): Vi korsfästes genom att utomhus bindas fast i träställningar, där vilämnades nakna och utan mat eller dryck . Såbeskriver, enligt rapport från , fem indianbönder denbehandling som de utsatts för av polis i sitt hemland. Otaligaär berättelserna om tortyr och om olika avskyvärda tortyrmetoder. Antaletländer där tortyr förekommer är talrikt, och tortyr finns även i vår närhet. Såhar t. ex. en spansk kollega i berättatom hur han som dödsdömd av diktaturregimen fick besked om när dödsdomen skulleverkställas. Alla förberedelser vidtogs, han fick bikta sig för en präst, manband för hans ögon och han fördes fram till dödspatrullen. Först i den allrasista sade man till honom att verkställigheten var uppskjutentill en annan dag - en vanlig form för psykisk tortyr har jag förstått. Närvi hör talas om tortyr blir vi illa berörda och uttalar förhoppningsvis vårtfördömande. Men var finns engagemanget som driver oss till handling? Hur kan vitillåta att tortyr, som vi i ord fördömt i åtskilliga internationellakonventioner, resolutioner och protokoll, ändå får förekomma runt om i vårvärid? Enanledning tror jag är att vi människor har en tendens att se även på hemskaövergrepp med partipolitiskt färgade glasögon. Så kan ett parti tycka att detkan vara onödigt att hårt angripa t. ex. ett NATO-land för att tortyrförekommer där. Ta som exempel. Ett annat parti kan ha svårt attengagera sig för att bekämpa den tortyr som utövas av ett folk, varsfrihetskamp man stött. Jag tänker på vietnamesernas övergrepp i Kampuchea.Det kan vara svårt att fördöma dem man känner sympatier för. Jagtror inte att någon av oss i denna kammare kan berömma sig av en fläckfri sköldi detta sammanhang. Vi har alla skäl till självrannsakan. PartipoUtiska hänsynborde aldrig få påverka oss när det gäller att ingripa till stöd för torterademänniskor, var de än finns, och vilken ras, religion eller politisk uppfattningde än har. Endast med förenade krafter kan vi uppnå ett fullgott resultat. Detgäller att också söka komma till rätta med roten fill det onda. Det är ingen tillfällighetatt tortyr förekommer mest i diktaturstater- det gäller både högerdiktatureroch kommunistiska diktaturer. I länder där människor inte får yttra sig fritteller röra sig i frihet blir myndigheterna tvungna att hävda sin auktoritet medvåld. Våldet föder motstånd, och förtryckarnas svar på motståndet blir så gottsom alltid ett upptrappat våld. Våldsregimers yttersta medel mot misshagligamedborgare är tortyr. Det gäller i öst, väst, norr och söder.Tortyr är barn av förtrycket. Jag anser därför att vi med de medel som står ettland som till buds måste stödja människors kamp för frihet motförtryck. Det är det effektivaste medlet att komma till rätta medtortyr. Men vi måste också vara verksamma för att bispringa demänniskor som är offer för tortyr och annan omänskUg behandling. Vi haren skyldighet att handla - självfallet främst av hänsyn till de människor somtorteras. Men vi politiker måste också genom att vara verksamma mot tortyrstödja de enskilda människor och organisafioner som helhjärtat kämpar för attlindra andra människors lidande. Jag tänker då särskilt på organisationer somAmnesty International och Röda korset. De har skaffat sig respekt ochförtroende genom sitt självständiga och oförtrutna arbete med att söka minskatortyr, försvinnanden och andra övergrepp. Vi politiker kan ge dem ett ovärderligt stöd bl, a, genomatt använda de medel som står oss till buds. Jag tänker t, ex, på det unikaregelsystem som har byggt upp för att bekämpa överträdelser av demänskliga rätfigheterna i medlemsländerna. Där har vi moderater tillsammans medbl, a, övriga nordiska parlamentariker uttalat den uppfattningen,att frågan om kränkning av de mänskliga rättigheterna i bör avregeringar i medlemsländerna hänskjutas till den europeiska kommissionen för demänskliga rättigheterna. Vi moderater anser oss ha anledning att förmoda attden är beredd att handla i enlighet med den parlamentariskaförsamlingens resolution, så mycket mer som vi i massmedia fickhöra om nya övergrepp och död i de turkiska fängelserna. Det jag fick se ochhöra under mitt besök i som medlem av Europarådetsdelegafion stärker också uppfattningen att regeringen nu bör handla. Jag har så gott som enbart talat om tortyr. Det har jaggjort, eftersom det är ett så avskyvärt övergrepp mot mänsklig värdighet. Menjag vill också i den eniga kamp mot tortyr som jag manar till inbegripa kampmot andra överträdelser av de mänskliga rättigheterna, såsom orättfärdigaanhållanden och häktningar, tysta försvinnanden och rättstridigadomstolsförhandlingar, lagar och domar. , herr talman, hoppas jag att det befogadeintresse som vi i vårt land ägnar åt våra egna, närliggande, kanske framförallt ekonomiska bekymmer inte skall förta oss vår förmåga till ökade ansträngningaratt kämpa för mänsklig frihet och värdighet runt om i världen. Att ondskan i världen består och breder utsig är dess värre riktigt. Vi ser det i , i , i , iSydostasien och i , där militärdiktaturen nu är inne på sitt andra år.Stormakterna fortsätter att rusta. Nöden i blir djupare och djupare.Viljan att göra något hos dem som har resurser att göra det blir svagare ochsvagare. Vad kan dåSverige göra åt allt detta? Vilket ansvar har vi som en liten. Debatten har ganska mycket kretsat kring just den frågan. är ett litet land, men vi har ett stort ansvar. Vimåste, precis som och har sagt i sina inlägg ,försvara de värden vi tror på. Vi måste göra det ofta, vi måste göra det medövertygelse och vi måste göra det i alla sammanhang som erbjuds oss; här iriksdagen, i internationella organisationer av olika slag, i den allmännaopinionsbildningen. Jag vill också gärna varmt instämma i det som IngerLindquist sade om behovet av att bedriva en kampanj emot tortyr. Vi kan genom vår regering ta inifiativ fillinternafionella medlingsförsök och ge alternativ till användande av våld. Vikan stödja andra som tar sådana inifiativ, när det är naturligare att andra gördet än att vi gör det själva. Vi kan ge materiellt stöd i form av humanitärhjälp till flyktingar osv. är det naturligt att det är vi som är med blandinitiativtagarna -ensamma eller tillsammans med andra. Så är det t. ex. vidsäkerhetskonferensen i . De överbryggningsförsök beträffandeförhållandet mellan öst och väst som har deltagit i är många. Iblandhar vi varit framgångsrika, ibland har vi inte varit det. Men vi har aldrigvarit passiva. är ett annat forum där vi har skyldighet attta initiativ. Det gör vi också. har det i hög grad varit fallet iTurkietfrågan, Vid det första ministerrådsmötet efter miUtärkuppen i idecember 1980 var jag den ende utrikesminister, vid sidan av den turkiske, somöver huvud taget berörde frågan. Vi har velat att skulle föras upp som en permanentpunkt på ministerkommitténs dagordning. För det fick vi inte det stöd sombehövs för en sådan åtgärd. Då krävde vi att frågan skulle tas upp under Övrigafrågor vid varje möte. Det sker nu också. Vi fördömer från den sida diktaturen iTurkiet med samma kraft som vi fördömer all diktatur. Att avskaffa fri- ochrättigheter är lika förkastligt i vilket land det än sker. Att förbjudapoUtiska partier är lika oförenligt med vår uppfattning om demokrati, oavsettvilket lands regim det är som står för en sådan åtgärd. Att hindra fackligarörelser att verka fritt är principiellt lika oacceptabelt om det sker i Polensom om det sker i , I går skulle enligt pressuppgifter den turkiskamilitärregimen ha erkänt att femton personer torterats till döds sedan regimenkom till makten. Om den uppgiften är riktig, är det bra att erkännandet harkommit. Förmodligen är antalet tilltaget i underkant, Amnesty Internationalsuppgift om många fler förtjänar stark tilltro. Att en regim över huvud taget tvingas erkänna - om det nuär så - att dess polis torterar människor till döds är ovanligt. Men om detskulle vara fallet den här gången, befriar det naturligtvis inte regimen fråndet fulla ansvaret, Evren-regeringen har, om denna uppgift är riktig, bekräftatatt våra anklagelser varit riktiga. Om Turkietskall vara kvar i är en viktig del av Turkietfrågan, Jag sade iutrikesdeklarationen - den som var så missnöjd med - att vi intekan acceptera fortsatta medlemskap om landet inte övergår tilldemokrati, har också intagit den ståndpunkten. Där sitterparlamentariker från den svenska , däribland och , Rådets ståndpunkt innebär, såsom jag tolkat den, att mannu inte skall kräva uteslutning. T, v, vill rådets medlemmar användarådet för att ge kraft åt kravet att de politiska fångarna skall friges, attpartierna skall tillåtas, att de fackliga organisationerna åter skall tillåtasatt verka, att fria val skall hållas och demokratin återinföras. Detta är utgångspunkten för de diskussioner som f, n,pågår i den arbetsgrupp som nämnde och där medverkartillsammans med , , och , Gruppen samlar materialom tortyr och andra åtgärder från turkiska myndigheters sida, som kan stå istrid med den konvention om de mänskliga rättigheterna som allaEuroparådsmedlemmar anslutit sig till. Det kan naturligtvis bli aktuellt att anmäla införden europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna, såsom skedde ifallet , Detta är dock en mycket tidsödande procedur. En åtgärd som kan vidtas snabbare - och efterlyste båda snabba åtgärder - är att aktivera ministerkommittén.Även den möjligheten undersöks . Åtgärder med anledning av dessa övervägandenkan bli aktuella mycket snart. Så här sades det i ett anförande som vårambassadör i läste upp på mina vägnar , eftersom jag dess värre var tvungen att inställa mitt besök i med kort varsel: 'i [ "Det sägs iblanc att inte har "en likalång tradition som demokrati som andra medlenrsstater i och att vidärför inte bör ställa alltför höga krav i detta avseende. Jag tror emellertidinte att vi gör någon part någon tjänst genom att tillämpa en annan måttstockför . Det finns inga andra klassensi medlemmar i . Vi tillhöralla samma klubb och har alla accepterat samma regler." I dagensutrikespolitiska debatt sade ; "Vi skall minnas våra turkiska vänners ord; Ställinte lägre krav på den turkiska demokratin än på er egen. får intebetraktas som en i bästa fall andra klassens demokrati." Jag kan inte se annat än att vi har precis samma åsikt,och jag. Och såvitt jag förstår instämmer och i detta. 64ANITA () replik: Liksom utrikesministern tycker jag attSverige som liten nation har ett stort ansvar med tanke på den roll som vi oftaspelar i de internationella sammanhangen. Det ställer krav på oss just när detgäller . Utrikesministern säger att vi fördömer brotten mot de mänskliga rättigheterna i Turkiet.Jag vill säga att när vi i diskuterade frågan och var beredda attge en chans till - dvs. att inte nu utesluta ur ,fast vi kanske egentligen borde ha gjort det -hänvisade vi medlemsländerna fillatt man borde utnyttja artikel 22, vilken innebär att man bör pröva brotten motde mänskliga rättigheterna i kommission för just mänskliga rättigheter. Detsom har hänt måste stämma oss till eftertanke iTurkietfrågan, Det är helt klart att man söker tysta all demokrafiskopposifion, och på den punkten finns det anledning för oss att vara vakna. Vadmilitärjuntan har i sinnet är att åstadkomma ett helt annat samhälle än ettdemokratiskt. Jaginstämmer i vad Bulent har sagt i en intervju, att vi inte skallbetrakta som en andra klassens demokrati eller något liknande. Men detkräver att får spela med samma spelregler som vi andra i ,och det kräver aktion från oss i , Anf.65 () replik: Jag kanske hade tänkt att vi inte skulle gå in så mycket på , men när vi nu ändå har halkat in på den frågan viU jag säga att jag tyckerdet var värdefullt med de upplysningar som utrikesministern gav. Men jag skullevara intresserad av att få litet grepp om vilka tidrymder det handlar om. Europarådetsammanträder faktiskt igen, och inför de mötena blir ju frågan omTurkiet särskilt brännande. Jagskulle alltså vara tacksam om utrikesministern kunde komplettera sinaupplysningar med några tidsangivelser, Jag kan inte ange någon exakt tidtabell. Jag kan bara säga att denarbetsgrupp som jag refererade till, där alltså , , ,och vi själva är med, just nu arbetar, och vissa resultat kan mycketväl bekantgöras . De åtgärder som står till förfogande är, som jagsade, att aktivera ministerkommittén på det ena eller andra sättet. Det kräverunderhandskonsultationer med de övriga medlemsstaterna, och sådana pågår. Enannan åtgärd som måste prövas är den som nämnde, att anmälaTurkiet till den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna. Detär, som jag sade, en process som tar mycket men som å andra sidan kansättas i gång av vilken som helst av medlemsregeringar och alltsåinte kräver någon aktivitet från ministerkommittén. 67 (): Jag vill gå till och ta upp tre konfliktområden: ,och.Södra , IVästra kämpar ett litet folk för rätten till sitt land, harockuperat det i strid mot folkrätten. Bakom ligger den fåfänga drömmen omStormarocko, men också begäret att få ta hand om världens största 9 Riksdagensprotokoll 1981/82:99-100 fosfatfyndigheter.De marockanska trupperna håller några städer och några oaser, menbefrielserörelsen behärskar öknen och attackerar ständigt demarockanska trupperna, och man gör också råder in i , Som alltid är det civilbefolkningen som får lida mest. Detsahariska folket tvingades i många tiotusental att fly undan kriget in påalgeriskt område, och där lever nu i öknen kanske 150 000 människor iflyktingläger. Men också befolkningen i plågas av kriget. Fattigt folktvångsrekryteras till armén och skickas ut till ett ovisst öde. Genom krigetraseras bräckliga ekonomi, och som alltid blir det de fattigaste somdrabbas hårdast. Den Sahariska demokratiska arabrepubliken, som Polisariohar utropat, har fått säte och stämma i OAU, den afrikanskaenhetsorganisationen. Det skedde inte utan protester, för är ju ocksåmedlem i OAU, och har ett antal bundsförvanter. Ändå är det påtagligthur mer och mer har isolerats diplomatiskt. AttPolisario nu är med i OAU genom sin arabrepublik ger också eftertryck åt kravetatt det svenska stödet, som enbart går via Rädda barnen, också skulle kunnakanaliseras mera direkt till Polisario, Jag tycker att mycket mer skulle kunna göras för attinformera om situationen i , Här har vi i samtliga politiskapartier ett ansvar. Vi kan göra betydligt mer för att bilda opinion än vad vigör , både hemma i och genom våra internationella kontakter. Jag är helt övertygad om att det sahariska folket aldrigkommer att ge upp kravet på frihet och självbestämmande. Den marockanskaockupationen kan inte bestå i längden. Men som den fortsätter innebärmera förtryck, mera lidande, mera dödande. Låt oss därför kraftigare änhittills arbeta för en fredlig lösning, byggd på det sahariska folketssjälvbestämmande och rätt till sitt eget land, jag vidare till , sä skall det sägas att denkonflikten inte är lika enkel och klar i linjerna. Det finns de som hävdar attdet här är minoritetsfolk som liksom andra minoritetsfolk får finna sig i attleva i en större nationell gemenskap. Det finns andra som menar att även omEritrea kan anses som en nationell enhet, så skulle det skapa enorma problem iAfrika, om man gav sig till att ifrågasätta de afrikanska staternas gränser.Skulle man riva upp en gräns i , så vore fältet fritt för en massastrider om gränser, eftersom de ofta satts godtyckligt av gamla kolonialmakter,säger de som har denna mening. Men så finns det också de som hävdar att Eritreaär ett land med historia, på samma villkor som andra länder - det är ett folkmed rätt till självbestämmande som alla andra folk. Vad man kan säga är väl att under den italienskakolonialismen förde man ihop olika landområden och satte dem under en centraladministration. På det sättet skapade man det moderna med ganska klartdefinierade geografiska gränser och en politisk idenfitet. Man kan draparalleller med vad man kallade Holländska , Brittiska ,Portugisiska , Franska ,Tyska och säga att på samma vis skapades det "Italienska", Efterandra världskriget behandlade FN frågan, och man bildade en federation medEtiopien, Det innebar att skulle ha en betydande autonomi. Viddet tillfället protesterade mot federationen. Sovjetdelegationenyttrade: "Här påtvingas folk ett beslut utan dess samtycke ochföljaktligen i strid mot den grundläggande principen om folkenssjälvbestämmande," Ifebruari startade den etiopiska regimen den kraftigaste militära aktionennågonsin mot befrielserörelserna i , Man skrapade ihop nästan allt manhade i fråga om resurser för att sätta in dem i den här attacken. Det är välhistoriens ironi att man attackerade med ryska vapen och med gillande.Nu har vi fått rapporter om vad som hänt. Vad man kan förstå har det för denetiopiska regimens del tydligen blivit ett fullständigt militärt misslyckande.När nu gör detta försök att militärt lösa konflikten och såfullständigt misslyckas trots att man satsar allt man äger och har, kan vidärav dra den viktiga slutsatsen för framtiden att inte kan lösakonflikten med militära medel. Det går inte. Nuär den här frågan på många sätt låst i de internationella organisationerna. Avden anledningen är det svårt att göra en skiss till politisk lösning. Man kanpröva många modeller, men man kan inte vara säker på hur pass förankrade sådanamodeller kan bli i verkligheten. Men en sak är jag säker på: Nya desperatakrigshandlingar kan inte bringa konflikten till en lösning. Vad som behövsär besinning, fredliga samtal, att man söker efter en formel som tar hänsyntill hur människorna i vill ha sin framtid och som också ger Etiopienmöjligheter att bygga en framtid i fred. Slutligenvill jag gå in på ett stort ämne, nämligen . Men jag skall begränsaperspektivet till en enda fråga, lagen om förbud mot nyinvesteringar iSydafrika och . Det har blossat upp en livlig debatt om hur lagentillämpas. Inte minst är det som är aktiv och villatt regeringen skall åtala ett tiotal företag. Den livliga debatten tillsammansmed förhållandet att utnämnt till detinternationella året för sanktioner mot visar att det var riktigt avsocialdemokraterna att kräva en parlamentarisk utredning för att gå igenom denhär lagen och andra frågor som gäller möjligheterna att skärpa sanktionerna.Jag tror att vi skall sträva efter att få enkla praktiska regler. Vi skaUförsöka undvika att få en snårskog av detaljbestämmelser, där man måste byggaupp en stor kontrollbyråkrati. Ett syfte bör ju vara att den svenska lagenskall kunna tjäna som ett föredöme för andra länder som diskuterarsanktionsfrågor. vill jag säga att om ett svenskt företag har ettklart inflytande på ett företag i , så bör detta företag självklartkomma in under den svenska lagen. Låtoss skapa sådana sanktioner som kan få växande stöd hos en bred allmänhet ochdärför stärker svenska folkets solidaritet med de förtryckta i ochNamibia. 68 MAJ (): 1982 utgör nådeåret för innan giljotinen faller, då amerikanskas. k. eurostrategiska missiler 1983 skall börja utplaceras i några av våraländer.