prot · G509120 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är kanske nödvändigt att man, efter detatt vi har diskuterat samma problem inom stålindustrin,poängterar att detta är en politisk fråga. Den är politisk, eftersom avsaknadenav en framåtriktad målsättning och planering håller på att driva helastålindustrin i fördärvet. Det fordras nu snabba beslut - politiska beslut -för att förhindra och motverka den anarki, den oreda och den kortsiktiga profitjaktsom i stort sett håller påatt rasera grunderna för stålindustrin . Det är en politisk fråga därför att stålindustrin är dennäring som verkstadsindustrin baseras på. Den är politisk därför att den äravgörande för tiotusentals anställda och mångdubbelt fler som är bosatta på deorter där stålindustrin finns. Den är politisk därför att stålindustrin, rätthanterad, kan bidra till en avsevärd förbättring av landets ekonomi. Därförmåste det fattas snabba beslut, baserade på ett samhällsekonomiskt synsätt. Debesluten måste vara nog framåtsyftande för att man skall kunna bedöma hur manvill att stålindustrin skall se ut . För att få möjlighet till en framtidsutveckling avbranschen bör hela gruv-och stålnäringen sammanföras i ett statligtmetallbolag. Det är också bråttom med att formulera den nya stålpolitiken.Kapitalet har alltför länge kunnat ange villkoren för stålindustrins struktur. En ny utveckling måste innebära att man poängterar tremoment, och dessa skall ses ufifrån den roll som svensk stål- och gruvindustrikommer att spela i ett internationellt perspektiv. Vi från vpk tycker att detär kortsikfigt tänkande att bygga våra basnäringar på de förhållanden som råderi just nu och på hur den europeiska marknaden ser ut just . Inom enmycket snar framtid - förhoppningsvis - kommer den tredje världen att kräva sinrätt till industrialisering, och då kommer våra råvaror att behövas, inte minstför våra egna behov. Det första av de tre viktiga moment som vi vill peka på äratt produktutvecklingen skall ske i samarbete med och samverkan mellan stålverkoch sluttillverkare. Vidare skall den nya produktionen i första hand fyllasamhälleliga behov inom nya områden, t. ex. kollektivtrafik, energiteknik ochbyggande. Total anarki råder ju . Viskall notera att den största krisen har vi inom handelsstålsindustrin, som ärstarkt hemmamarknadsbetonad. Nedgången i svensk industri totalt och bristandeinvesteringar är ju grundorsakerna till handelsstålsindustrins akuta läge.Naturligtvis har misstag - delvis medvetna, med bristande utveckling ochfelsyn-begåtts , både av storfinans och av ledande politiker.Svensk handelsstålsindustris framtid har ett nära samband med den utvecklingsom sker på hemmamarknaden och är ytterst en politisk fråga. Utåt sett är specialstålsindustrins problem inte likastora. Exporten har inte minskat. Specialstålsindustrin går ju, medsammanslagningar, fusioner och rationaliseringar, en långsiktig omstruktureringtill mötes, men inte mot den svenska marknaden. En av orsakerna till detta äratt verkstadsföretagen ökar sina utlandsetableringar. Man investerar inte iSverige, Vi kan inte längre leva med en specialstålsindustri som har en såextrem exportinriktning som f, n, är fallet. Den måste ha merhemmamarknadsbetonad inriktning. Då kan den få livskraft. Det betyder också enlivskraftig verkstadsindustri. Ett svenskt metallbolag skulle vara ett bramedel för att förverkliga en sådan politik. Det andra momentet är att den metallurgiska utvecklingensamordnas med produktutvecklingen för ökad användbarhet och för åstadkommandeav snabbaförbättringar i kvaliteter och annat som tillhör råjärnsframställning- Nr120 har detta skett totalt oplanerat ochkortsiktigt, Råjärnskapacite- -r, , , ten har totalt vårdslösats. 1S nn 1 1087 Skrotetsbetydelse för järnframställningen är ett skräckexempel på följdverkningarnaav en obefintiig planering. står vi uppenbart inför stora ,j o,. problem.Vi måste importera skrot i stor omfattning, och då gör vi oss direkt Detta sker trots att vi har rika fillgångar på malm i vårt land.Först skrotar man malmmetallurgin, och därefter börjar man fundera över attta fram ersättningar. Först nu diskuteras järnsvamp. skandal attdet får gå till på det här sättet. Naturligtvis har regeringens politiskt medvetnahandlingsförlamning varit en i hög grad bidragande orsak till denna utveckling.Förloppet och lade naturligtvis grundenför hela denna struktur. Industriminister har sköttom begravningen. Några upplivningsförsök har inte förekommit från . Denna utveckling kan också illustreras med de nyaråjärnsprocesserna. Inte ett finger har lyfts från regeringens sida för att medkraft utveckla dessa här i , så att de i framfiden kan ingå i svenskstålindustri. regeringsfid är förhoppningsvis snart förbi, ochhans polifik har varit kortsiktig. Men vi som skall fortsätta att försörja osspå stålnäringen efter 1982 och är intresserade av hur teknik ochplanering utvecklas i vårt land. Det är endast med en kraftinsats frånstatsmakterna som man kan rädda råjärnsprocesserna kvar i . De är redanlångt ute i världen, och det är en katastrof. Mot denna bakgrund bör bifalla motion 1065yrkande 3 om att råjärnsprocesserna uppförs i fullskaleförsök. Det socialdemokratiska förslaget om en kommission ommetallurgiutvecklingen är naturligtvis bättre än regeringens politik, men detär ack så tandlöst. Den politiska målsättningen om vilken roll Svenskt Stålskall spela saknas. I stort skall företagen och de anställda kartlägga vissabehov som finns på metallurgisidan med nuvarande inriktning. Men de stora frågornaom en förstärkning av hemmamarknaden, om vår industris framtida roll, omverkstadsindustrin skall vara hemma eller utomlands, saknas i detta uppdrag.Det är alltså ganska kortsikfigt. Det tredje moment som man bör peka på för framtiden ärutvecklingen mot integrerade verk, som man kan ha i nära anslutning till de nyastålprocesserna. Det betyder att man kan gå ifrån den renodlade storskaligheten.Man kan kombinera storskalighet med mindre utvecklad stordrift inomstålindustrin. Det ger förutsättningar för en annan utveckling av basnäringenoch kan till viss del vara en hjälp till de traditionella bruksorterna. Detmåste vara framtidens stålindustri. Men den inriktningen saknas för 1990-talet. Vi sysslar häri bara med de kortsiktiga uppgifterna. Det måste vara en klar inriktning på s. k. stålverksföretag. En sådan inriktning kan man besluta om med politisk vilja. Men i företagens styrelserum sker inte detta. Där räknar man krona för 25 krona,kvartal för kvartal. För en ny regering måste det vara en huvuduppgift attlägga fast en näringspolitik, för har vi varit utan en sådan. Men dåär det med en viss besvikelse man ser att de tilltänkta regeringskandidaternainte har någon bestämd viljeinriktning i fråga om stålindustrin. Diskussionen om svensk industris framtid förs itermer som fonddebatt och fondalternativ. Då skall man först och främst kommaihåg att storfinansen inte investerar i dessa branscher, om det inte ger snabboch hög avkastning. Därav kommer investeringsoviljan. Det finnsinvesteringskapital, men det investeras inte. För arbetarrörelsen måste detvara mycket viktigt att styra kapitalströmmarna till investeringar påväsentliga områden. Bankernas makt spelar här en betydelsefull roll. Men detråder tydligen enighet mellan socialdemokraterna och borgerligheten om attdenna makt icke skall röras. Det är bara vpk och människor inomfackföreningsrörelsen som ser faran. Man måste nämligen styra investeringarna,om de skall komma till basindustrin. Där behövs kapital för framtiden. Borgerlighetens variant har varit stimulanser tillaktiemarknaden. Det ger inga resultat, inga investeringar i basnäringarna. Inteheller löntagarfonderna ger detta kapitaltillskott. Om de införs, skall man juköpa aktier i blomstrande företag för att pengarna skall ge avkastning tillpensionsfonderna. Därmed kommer resultatet att bli att man sviker delångsiktiga investeringarna i basindustrin. Jag vill bara peka på att denmodell för samhällsfonder som vpk har föreslagit skulle spela en posifiv rollför landets basindustri. När det gäller håller nu Handlingsprogram 82 på attgenomföras. Resultatet blir - med reservation för vissa variationer - att detkvarstår 11 000 anställda. När bildades var antalet anställda 18 000. Frånden tidpunkt då handetsstålsutredningen tillsattes och fram tillHandlingsprogram 82 har handelsstålsindustrin reducerats katastrofalt. Det ärinte med någon särskild glädje som jag erinrar om att vpk framförde profetiorom att det skulle gå så här redan när handelsstålsutredningens resultatredovisades. De främsta dödgrävarna - som vi kanske får anledning attkomma tillbaks till senare i vår - finns i storfinansens led: Stora Kopparbergoch . Det var snabba kHpp som skulle gepengar. får arbetarna betala med arbetslöshet. Redan bildandet av SSABskedde ju på storfinansens villkor, och denna tendens kulminerade föregåendehöst, när på mycket fördelaktiga villkor stannade kvar, medanstaten fick betala större delen av insatserna. , med sitt StoraKopparberg, drog sig snällt ur och klarade sig undan insatser.Han visade därmed sitt rätta ansikte när det gäller näringspolitiken ochbasindustrin. tog inte ens Åslingdoktrinen till hjälp - han försvannbara. Den andra orsaken som jag vill peka på är den kampviljasom har funnits inom fackföreningsrörelsen. Fackföreningsrörelsen har haft svårighetertill följd av socialdemokratins benägenhet att främst välja borgerligavärderingar som utgångspunkt för diskussionen om stålindustrins framtid. nödvändigaaktiviteten och kampen i de fackliga leden har uteblivit eller stoppats. Vad som händer är att personalen i kraftigtminskas . Det behövs stora insatser i . Valsningskapacitetenmåste utvecklas, annars är det risk för att som stålindustriort kommeratt rasa samman -man kommer bara att ha kvar litet råjärnsframställning.Åtgärder är alltså nödvändiga. Man kan fråga sig om man i detta läge enbart skall flyttapjäserna mellan orterna eller om vi skall ha en stålpolifik som syftar framåtoch en näringspolitik som gör att vi kan utveckla alla orter. I förlängningenmåste det vara fel att plocka pjäser från den ena landsändan till den andra.Rälsverksproblemet är ett sådant exempel. En flyttning av produktionen avjärnvägsräls ingick tidigare i strukturplanen, och det förslaget är långtifrån överspelat. I och med att löftena till orterna med industrier som ingår iSSAB icke är uppfyllda, är planen i stort sett sönderslagen. Därför ärreservationen från socialdemokraterna, som föreslår att det i stort sett omedelbartgörs ett uttalande om en flyttning av rälsverket från Domnarvet till ,ganska häpnadsväckande. Man föreslår ju inte att flyttningen skall kombinerasmed en offensiv näringspolitik i hela landet, och den har inte någraförutsättningar. Jag vill lägga fram ett.särskilt yrkande vid moment 8 somhar delats i kammaren och som lyder: "att med anledning av motion 1981/82:1489yrkande 4 som sin mening ger regeringen till känna följande; Investeringar för rälstillverkning i skall ingå i enhelhetsplan för stålindustrins framtid. Den tidigare planeringen istrukturplanen är för länge sedan överspelad. Nyinvesteringar i ett rälsverk iLuleå skall ha som förutsättning en kraffig satsning på spårbunden trafik ivårt land. Investeringarna skall även syfta fill exportmöjligheter.Investeringarna bör även samordnas i tiden med de nya krav på den spårbundnatrafiken som kan bli aktuella. Den helt avgörande frågan för i och dessframtid är investeringar för ökad valsningskapacitet, bl. a. en upprustning avfinvalsverket. Investeringar i ett rälsverk bör ingå i en plan förnyinvesteringar inom hela . En flyttning av tillverkningen av räls tillLuleå från Domnarvet utan samordning med satsning på kollektivtrafik och nyamarknader skulle således bara innebära en flyttning av arbetslösheten." har klarat sig hyggligt tack vare det nu rådandekonjunkturläget. Hur länge man kommer att klara sig är en tidsfråga. Men i detta läge dyker nästa moment upp i fråga om SSAB.Moderaterna kommer inhoppande på arenan och säger att vi skalldela upp i resultatenheter och helst stycka av , eftersom det ären enhet som för tillfället går bra. Det har vi hört frän denna talarstol. Detär den utvecklingen som håller på att slå sönder hela den svenskastålindustrin. Vid Domnarvet har det gjorts stora minskningar avpersonal. Den minskning som genomförs skapar närmast en stor övertalighetoch medför framförallt att mängder av människor i produktiv och arbetsför ålderförtidspensioneras. gruvor är naturligtvis ett stort frågetecken,och det är redan klart att gruvor försvinner. Detta betyder att många personer, som egentligen skullekunna sysselsättas i stålindustrin, inte får något arbete där. Det krävsnaturligtvis åtgärder -att det görs investeringar för den personalstyrka somfinns i dag-för att dessa orter skall bli livskraftiga . Man fårinte sätta dem i övertalighetens kammare. Man måste skjuta till kapital förutvecklingen, eftersom det nu har sagts att det är investeringsstopp i SSAB.Anställningsgarantin borde i så fall förlängas, så att kan fortsätta sinutveckling. Men för att man skall kunna göra positiva investeringarinom måste den kvarvarande resten av storfinansen lösas ut, nämligenGränges, som uppenbart - i kombination med konsortialavtalet - bedriver enganska hård och hämningslös verksamhet i . Det betyder att allautvecklingsmöjligheter stoppas - när de inte är affärsmässiga ochföretagsekonomiska. Det betyder att utvecklingen för svenskhandelsstålsindustri och ligger väldigt illa till. Jag yrkar därmed bifall till vpk-motionerna1063 och 1065. Det innebär bifall till en politik som har en globalfördelningspolitik i botten, att hela stålindustrin samordnas i ett svensktmetallbolag. Det innebär att vi röstar för att man tar i brukreduktionsprocesserna möjligt, att man använder den metallurgikapacitetsom finns och att man samordnar den med handels- och specialstål. Det innebäratt tas ur , att konsortialavtalet förändras så att det utgår frånsamhällsekonomiska riktlinjer och att man inom gör en framtidsinvestering,för att de som finns inom skall få arbete. 38BIRGITTA (); Socialdemokraterna och vpk upprepar ett antalidéer för stålindustrin från föregående år. avvisade förslagen , och det finns enligt utskottsmajoritetens uppfattning inte heller nu skälatt bifalla dem. I partimotionen 1981/82; 1489 anför socialdemokraterna attregeringen har varit passiv när det gäller stålindustrins problem. Läser manreciten till utskottets betänkande, blir detta påstående mycket svårt attförstå. har här gjort en sammanställning av initiativ somregeringen har tagit för att hjälpa stålindustrin i strukturkrisen.Jämför man med stålbranschens problem i andra länder i , därstrukturomvandlingen fått allvarliga sociala konsekvenser, finner man att densvenska modellen framstår som mycket framgångsrik. ;s styrelse med statlig majoritet, företags- ochdivisionsledningar och de anställda har tillsammans utarbetat handlingsprogram,struktur- och perspektivplaner. De anställda har stor anställningstrygghet ochfår hjälp till omställning. planer och behov av kapital har regeringenfört fram till , som ställt upp med över 5 miljarder i fördelaktigalån och bidrag. De mindrehandelsstålverken är skyddade av uttryckliga förhållningsorder för , sominte får använda sin styrkeposition för att skada dem. Ett socialdemokratisktförslag att bygga ett mediumvalsverk i avvisades av , varvid ettallvarligt hot mot de mindre handelsstålverken avvärjdes. Enligt utskottsmajoritetens uppfattning är det viktigt attlägga besluten och ansvaret för en verksamhet så nära de människor som berörsav dem som möjligt. En statlig kommission för att planera stålindustrinsmetallurgiutveckling, som socialdemokraterna föreslår, förefaller oss kunnabli en skadlig fjärrdirigering och onödig byråkrati. Vpk:s svepande krav påsamordning av hela gruv- och stålindustrin i ett nationaliserat "Svensktmetallbolag" skulle bli ett tungrott system och innebära risk för att alltansvar togs från dem som står i de praktiska arbetet och lades på avlägsnabyråkrater. Man har här tagit upp skrotfrågan, som har varit ettproblem. Men intressenterna själva har kommit överens i den frågan, och detnuvarande avtalet går ut . Det finns all anledning att tro attintressenterna också skall kunna komma fram fill avtal som är braför samtliga som berörs av det. Branschens egen organisation, , harvidare påbörjat en utredning om möjligheterna attsubstituera skrotet, och detaren allmän inening att det är mycket önskvärt att man kan använda inhemsk malmför att göra järnsvamp och järnpulver som skulle kunna ersätta skrotet. Som jagförut har sagt är det utskottsmajoritetens uppfattning att branschen klarardetta själv, utan inblandning från statliga byråkrater. Jag yrkaralltså avslag på vpk:s motioner och på reservation nr 1 och 2. En marknadsekonomi är dynamisk. Det är inte möjligt attlägga fast planer alltför långt i förväg. Som vi hörde av är det så att när en plan väl kommer till , är redan ifärd med nya planer. Vi skall vara tacksamma för att så sker och att inteallting stannar av medan den tungrodda manglingen genom regering och riksdagpågår. Dynamiken är alltså viktig, och flexibiliteten är en stor styrka. Dethade t. ex. inte varit möjligt att i förväg veta och planera för attmetallurigdivisionen skulle få den framgång när det gäller marknadsföring somhar resulterat i att man nu har fått den stora ordern från iKalifornien på slabs framöver. Masugnarna i både ochOxelösund beräknas snart arbeta för fullt. Gruvorna i och Dannemorabörjar kunna avyttra sina stora lager, och det finns gott hopp om att gruvornaskall visa ett "positivt kassaflöde" och alltså kunna leva vidare.Viktiga orsaker till detta är också den stora sammanhållningen mellanfackföreningar och gruvledning och bifall till densocialdemokratiska motionen om 30 milj, kr, till granuleringstillverkning iGrängesberg. Gruvorterna upplever nu en ny tro . Socialdemokraterna framhåller att det alltjämt råder ensplittrad struktur inom specialstålsindustrins produktområden, och man vill haen samordnad investerings-, struktur- och sysselsättningsplan förspecialstålsindustrin i samverkan med företagen och de anställda. Men ansvaret och initiativet måste ligga hos företagen själva.Utskottets majoritet finner ingen anledning att ändra sitt beslut från förravåren då avslog ett liknande yrkande. Reservation nr 3 avstyrks. framlades för näringsutskottet en omfattandeutredning om ;s ekonomiska ställning, likviditetsprognos, bedömning avresultat och finansiell ställning 1981-1984. Proposition 1981/82:56 redovisadeockså planerade sysselsättningsminskningar och åtgärder för att bereda denövertaliga personalen ny anställning. Dessa uppgifter är fortfarande aktuella,och något nytt finns inte att redovisa för . Det finns alltså ingenanledning att begära en ny utredning, och jag yrkar avslag på reservation 4. tillverkar järnvägsräls i Domnarvet med kontrakt frånNorske Statsbaner till 1983. Det finns med i planerna att flytta tillverkningentill . Domnarvet behöver enligt uppgifter som jag fickdärifrån det utrymme som upptas av rälstillverkningen för andra ändamål.Personligen anser jag det mycket angeläget att vi fortsätter med rälstillverkningi landet. Synen på järnvägarnas framtid har ju också ändrats radikalt under desenaste åren. Utskottets majoritet anser att det inte behövs något särskiltuttalande av i denna fråga. Jag yrkar avslag på reservation nr 5. När det gäller finvalsverket i Luelå har utredningännu inte slutförts. genomförda investeringar inom profildivisionen,främst i , har kraftigt ökat förutsättningarna för verkens konkurrenskraftoch lönsamhet. har beslutat att investera i en ugn i universalvalsverketi för att uppnå bättre produktionsflöde och energibesparingar. Det finnsingen anledning för att nu ta ställning till investeringarna ifinvalsverket. Reservation nr 6 avstyrks. När det gäller de nya, mycket spännandemetallurgiprocesserna har det sagts här att regeringen varit passiv. I självaverket är det så att det inte är beslut i som här fattas,utan det finns inrättade organ i samhället som är med och stöder dessaprocesser. Industrifonden har lämnat bidrag, och strukturdelegationen har varitmed och arbetat här. Detsamma gäller statens industriverk. Vad det gäller äratt hitta dem som är intresserade av att använda processerna, så att man fårnågon som utför i full skala det som är framtidens metallurgiska processer.Staten är här beredd att ställa upp när intressenter kommer. Vad slutligen beträffar koksverket i gör den nyaordern av slabs att masugnarna går för fullt. Detta har gjort att koksverket nui högsta grad behövs och används. Utskottet har understrukitbetydelsen av att sådana satsningar görs, så att nuvarande tekniska standardkan upprätthållas. Enligt uppgift från har bolaget för avsikt att löpandeunderhålla koksverket. Utskottets majoritet anser inte att det finns anledningatt göra något nytt uttalande i frågan. Jag yrkar alltså avslag på reservationnr 7. Härmed har jag alltså yrkat avslag på samtliga motioneroch reservationer och vill nu yrka bifall fill utskottets hemställan påsamtliga punkter. 39 () replik: Det var ganska intressant att lyssna tillBirgitta . Hon berömde sig på slutet av att ha avstyrkt allting somföreslagits - alla reservationer och alla motioner. Det kan ju vara en sak attberömma sig för. Hon motiverade i början av sitt anförande att hon är emotallting att det är gamla idéer som vi presenterat förut och som avslagits avriksdagen. Jag skall tala om en sak för . Jag finner inte attett bra förslag som vi framlägger blir dåligt därför att en centeroppositionavslår dem. De är precis lika bra ändå. Det gäller för er att upptäcka attdetta borde ha gjorts för länge sedan. Hon säger att om man läser reciten så ser man hurregeringen har varit aktiv och framför allt hur den har lyckats. Ja, bevareoss för att den lyckas i flera branscher så som i stålindustrin - då har visnart hela befolkningen arbetslös. Ett sådant lyckande vill jag inte att niskall berömma er av. Hon säger att en kommission kan bli farlig. Jo då, den kanbli farlig - för människor som är passiva, som inte vill någonting, som liktBirgitta säger att det inte finns någon anledning till detta. Nej,inte borde vi göra någonting här - regeringen har ju i sin förunderliga godhetbeslutat allt som är vettigt. Man påstår t. ex. att det inte är något problem medskrotet - det är man överens om. Men sade mycket hederligt"". Det inträffar ungefär en gång att det blirstort krig om skrotet. Man förhandlar, och till slut lyckas man klara det helalitet grand. Men alla experter är överens om att detta inte kommer att vara ioändlighet - det är stora problem med skrotet framöver. Sedan säger någonting som är lustigt:Nu skall vi vara glada för de stora order som kommit från . Men hon talarinte om att inte har kunnat ta de order som man fick från annat ändelvis, därför att man saknar metallurgisk kapacitet. Man kör för fullt iOxelösund, men ena hyttan i är avstängd. När man får sälja, då kan man intesälja-det är typiskt för den planering som regeringen driver. Nej, inte skallman tänka på någon framtid. Det är bra som det är - lugna er. Hon säger att redovisade både sina affäreroch sina planer för framtiden. Jo, man redovisade affärer som var urusla, ochvi anslog en del pengar då, som uttryckligen sades skulle klara ;s då akutasituation. Vi begär inte att få den redovisningen en gång till utan att mantalar om hur det är ställt ekonomiskt för , hur det kommer att varaunder och vilka planer man har för framtiden - det har aldrigredovisats. 40LARS-OVE (vpk) replik; Jag får börja med att yrka bifall till detsärskilda yrkande som är delat till kammarens ledamöter. lät undslippa sig några ord om att allaplaner har utarbetats i samförstånd mellan företagsledningen och personalen -om jag uppfattade henne rätt. I så fall vill jag bara meddela att detsamarbetet och de planerna är en parodi på vad samverkan kan vara. Det gälleråtminstone de senare planerna, allt efter strukturplanen.