prot · G509125 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är bra att regeringen delar vår uppfattning att mark-och konkurrensvillkoren försvårar byggandet. Det hade varit ännu bättre om mannu hade tagit steget fullt ut och föreslagit, som vi gjort i vår partimotion,att villkoren avskaffas helt och fullt. Utskottsmajoriteten har avstyrkt vårt förslag, ochmotiveringen är att bostadsministern har aviserat att effekterna av detemporära lättnaderna skall utvärderas och att eventuella ändringar bör anstå iavvaktan på resultatet av denna utvärdering. Enligt vår uppfattning är en sådan utvärdering onödig.Erfarenheterna har visat att förutsättningarna för att enskilda företagåterigen skall kunna bidra till bättre effektivitet, godproduktivitetsutveckling och upprätthållande av ett tillräckligtbostadsbyggande är att företagen ges möjlighet att planera sin verksamhet pålängre sikt. Det blir inte möjligt genom en rad tillfälliga beslut, därvillkoren för morgondagens produktion inte kan förutses iplaneringsögonblicket. Endast en politik som innebär att man medvetetavreglerar bostadsbyggandet och ger över tiden bestående garantier förföretagen att planera och investera kan återge byggnadsindustrin dessutveckUngskraft, Och det är, fru talman, till fromma för landets bostadskonsumenter. Jag yrkardärmed bifall till reservation 5, 4TORE (vpk): Den redan mycket allvarliga, för att inte sägaalarmerande, situationen på bostadsmarknaden fortsätter att försämras.Verkligheten visar att utvecklingen leder allt längre bort från debostadssociala och bostadspolitiska mål som tidigare fastställt.Bostadsbyggandet fortsätteratt sjunka. Antalet igångsatta lägenheter under 1981beräknas till ca 43 000 - mot tidigare beräknade 55 000 - 60 000 lägenheter perår. Prognoser pekar på en fortsatt nedgång till omkring 36 000lägenheter. Nedgången i byggandet har bl. a. medfört en högarbetslöshet bland byggnadsarbetarna. I vissa regioner i landet är över 20 %utan jobb, och sammantaget saknar av landets byggnadsarbetare arbete.Det är den högsta arbetslösheten bland byggnadsarbetarna under efterkrigstiden.Samtidigt råder det bostadsbrist, brist på barnstugor, skolor, vårdinstitutioneroch andra offentliga inrättningar på flera av de orter och områden därarbetslösa byggnadsarbetare finns, I den debatt som förts har från borgerligt håll oftapåståtts att vi inte har råd att bygga mera; man måste först få ordningpåsamhällsekonomin, säger man. Sedan får efterfrågan bestämmaom man skall byggamera! Vi i kommunisterna menar att det är vansinnigt att skrotaned den produktions- apparatsom byggbranschen förfogar över. Vi menar att man nu skall ta itu med och byggai fatt eftersläpningar och brister som finns på olika områden, inte minst dådet gäller våra bostäder. En miljon bostäder står i tur attrenoveras, hundratusentals bostäder behöver byggas om, bostadsmiljöerna måsteförbättras, bostäder behöver förändras och förses med bostadskomplement, ochmassor av energibesparande åtgärder behöver göras i bostadsområden, för att tanågra exempel. Dessutom måste den faktiska bostadsbristen i mångakommuner byggas bort genom en ökning av nyproduktionen, med inriktning påhyresbostäder i allmännyttig regi. Byggindustrin är en motor i samhället, ochett ökat byggande ger klart positiva effekter för samhällsekonomin även påganska kort sikt. Varje sysselsatt byggnadsarbetare beräknas ge jobb åtytterligare fem sex andra människor genom de spridningseffekter ett ökatbyggande har. Enligt vår mening har vi inte råd att låta bli att ökabyggnadsverksamheten. Vårt parti föreslår att som mål skall sättas enigångsättning av 60 000 lägenheter genom nybyggnad och 25 000 lägenhetergenom ombyggnad. Vpk vill ställa mera och billigare pengar till förfogandeför bostadsbyggande och annan byggnadsverksamhet. Bostadsbyggandetsfinansiering och samhällets stöd till bostadssektorn har avgörande betydelseför framtidens bostadspolitik. Därför är det viktigt att få bort profiterna pådet kapital som erfordras och göra slut på privatbankernas, de privatakreditinstitutens, försäkrings- och fastighetsbolagens miljardvinster påutlåning av kapital till bostadssektorn. Om man accepterar att bostaden skallvara en social rättighet och inte en marknadsvara, bör bostadssektorn kunnabrytas ut och särbehandlas då det gäller finansieringen. Kravet på en statlig bostads- och samhällsbyggnadsbank förtotalfinansiering av bostadsbyggandet och dess följdinvesteringar är likaaktuellt nu som det har varit , Det är ocksånödvändigt att, som vpk nu återigen föreslår, stoppa upptrappningen avräntenivån och förlänga amorteringstiden på bostadslånen till de allmännyttigabostadsföretagen. Innehållet i civilutskottets betänkande och deförslag som den borgerliga utskottsmajoriteten ställer sig bakom förändrar påintet sätt riktigheten i de värderingar av den förda bostadspolitiken eller denkritik mot bristen på positiva förslag som har framförts i vpk:sbostadspolitiska motioner och som delvis behandlas i detta betänkande, I allt väsentligt är förslagen i regeringensbudgetproposition godtagna av utskottsmajoriteten. Förslagen har en klarthyresgästfientlig profil och innebär en fortsatt nedrustning av den socialabostadspolitiken. Ett genomförande av förslagen innebär ökade orättvisor på enbostadsmarknad där av det totala samhälleliga stödets nära 25 miljarderkronor går till villaägare - främst dem som tjänar mest och har de dyrastehusen. En nödvändig omfördelning låter tydligen vänta på sig, ochmittenpartiernas skattereform innebär, som vpk tidigare i olika sammanhangframhållit, inte annat än marginella förändringar till hyresgästernas fördel.Minskade bostadssubventioner går främst ut över hyresgästerna, och en Anslag till bostadsförsörjning m. m. Anslag till bo-s tadsfö rsö rjn ing m. m. omfördelningav bostadsstödet till flerbostadshusen uteblir. beslötriksdagsmajoriteten att.minska räntesubventionerna för hus byggda mellan 1958och 1974, Samhällsstödet till hyreshusbeståndet minskade därigenom med 235milj, kr. Försämringarna för hyresgästerna har också kommit till uttryck iborttagandet av underhålls- och hyresförlustlånen. kommunisterna har i olikamotioner under den allmänna motionstiden krävt en annan bostadspolitik och lagtfram konkreta förslag till förbättringar. Vägledande för dessa förslag ärprincipen om bostaden som social rättighet - inte handelsvara. Enbostadspolitik med sociala utgångspunkter och ett socialt innehåll kan lösabostadskrisen och stoppa hyreshöjningarna. Samhällets stöd till boendet fårinte urholkas. Det generella räntestödet är viktigt för boendestandarden ochett sätt att utjämna boendekostnaderna mellan gamla och nya hus. Alla hushåll skall ha tillgång till en tillräckligt stor,modernt utrustad bostad i en bra miljö till rimliga kostnader. En socialtacceptabel hyra bör vara högst av en normal industriarbetarlön för ennybyggd tvårumslägenhet på 60 m-, dvs, ca , . Regeringen har visat mycket litet intresse för attbegränsa hyreshöjningar. Tvärtom har man uttalat att vi måste vänja oss vid atten allt större del av vad vi tjänar skall gå till ökade hyror.Boendekostnaderna och framför allt hyrorna har ökat mer än priserna för annankonsumtion. har genomsnittshyran för en normal trerumslägenhetökat från ca , per m- till ca . Det gör en ökning med ca 167 %.Industriarbetarlönen har ökat mindre, med , Ävenkonsumentprisindex har en lägre ökning än hyrorna, nämligen för fiden1972-1981. har hyrorna ökat ytteriigare, så attgenomsnittshyran nu är ca ,/m-. Jämför man i stället löner och priser med hyreskostnadenför en nybyggd trerumslägenhet är skillnaden ännu mera markant. En sådanlägenhet har ökat i hyreskostnad, eller från 92 till283 kr,/m= och år, 1982 har hyran i nybyggda lägenheter ofta passerat 300kr,/m-. , 1976-1981, har genomsnittshyran för entrerumslägenhet ökat , medan den genomsnittliga industriarbetariönenstannat vid en ökning på , Konsumentpriserna har ökat med68%, följer slag i slag åtgärder som ytterligarekommer att fördyra boendet och öka hyresutplundringen. Hyran tar nu en alltstörre del av hushåUsbudgeten, 1980 utgjorde hyran för en nybyggdtvårumslägenhet av den genomsnittlige industriarbetarens lön. För 1981hade andelen stigit till , Vi har sagt det tidigare och vi upprepar;Bostadssubventionerna måste omfördelas så att socialt acceptabla hyror kanåstadkommas hos allmännyttan. Ett riktat stöd till allmännyttan kommer allahyresgäster till godo genom bruksvärdessystemet. Hyreshöjningarna kan stoppas iavvaktan på hyressänkande åtgärder. Det är viktigt och nödvändigt att slå vaktom allmännyttansom kommunernas och samhällets viktigaste instrument för en brabostadsförsörjning utan enskilda vinstintressen. Det har sagts att hyresgästerna är ett tålmodigt släktesom bara finner sig i att betala nya hyreshöjningar. Det är möjligt atthyresgästerna är ovanligt tålmodiga och att de av tradition fått finna sig iatt bli dåligt behandlade, att ständigt känna hot som "betalar Du inteåker Du ut, och då är Du utan bostad". Hyresgästerna har inte heller,såsom villaägarna till föregående val, begåvats med några fribrev ochutfästelser. finns många tecken som tyder på att tålamodet hoshyresgästerna börjar ta slut, att allt flera ställer krav på ett stopp förhyreshöjningarna, en omfördelning av bostadssubventionerna och en socialtacceptabel hyra. Hyresgästerna står inför stora svårigheter. Löneökningarnaräcker inte på långt när till att täcka de ökade hyreskostnaderna, och det ärframför allt de som flyttar in i nya lägenheter och unga familjer som får detallt svårare med sin ekonomi. Allt flera hyresgäster ställer nu enskilt ellertillsammans frågan om att vägra betala nya hyreshöjningar, i medvetandet om deorättvisor som finns och för att pengarna helt enkelt inte räcker till. Jag tror det finns anledning att varna för en utvecklingsom kan innebära stora problem på hyresmarknaden, där allt flera vägrar attbetala hyreshöjningar. Vi kan mycket väl få en situation där arbetslösaungdomar utan bostad kräver sin rätt till bostad och tar sig denna rätt medmetoder som vi väl känner från andra håll i , Vi kan mycket väl få ensituation där hyresgästerna i förtvivlan och desperation genomför hyresstrejkeroch protester i sådan omfattning att samhället får svårt att hävda sig. Allt flera hyresgäster säger; får det vara nog-inte enhyreshöjning till! Jag skulle vilja varna framför allt de borgerliga partiernaför att fortsätta på den inslagna vägen; Nonchalera inte kraven om stopp förhyreshöjningar och en rättvis bostadspolitik! Hyresgästerna tål inteytterligare pålagor. Utskottet avstyrker även vpk-förslagen omatt mark avsedd för samhällsbyggande och enskilt ägda hyreshus skall föras överi ägo. och man gör det med hänvisning till tidigare bedömningar. Närvi vidhåller våra krav, gör vi det också med hänvisning till tidigare argument,dvs, att ett förverkligande av kravet att en god bostad är en social rättighetförutsätter samhällsägd mark och samhällsägda eller kooperativt ägda bostäder.Den mark som behövs för samhällsbyggande och bostäder skall ägas avsamhället/kommunerna. Det är ett gammalt krav från den svenska arbetarrörelsen,ett krav som aktualiseras i många sammanhang av fackföreningsrörelsen och avvänsterpartiet kommunisterna här i . Vi har också återkommit med vårt krav att enskilt ägdahyreshus successivt skall föras över i ägo, ett krav som blivit ännuaktuellare mot bakgrund av privat misskötsel och fastighetsspekulation ochsvårigheter att öka boendeinflytandet i privata hyreshus. Ett genomförande av vpk-kraven skulle bidra till att göraslut på spekulation och handel med mark, fastigheter och lägenheter. Det skullemedverka till att produktion och fördelning av bostäder kunde styras efter Anslag till bostadsförsörjning m. m. Anslag till bostadsförsörjning m. m. Detskulle innebära lägre boendekostnader, bättre boendemiljöer och faktiskamöjligheter till ett verkligt, kollektivt inflytande för hyresgästerna. S-reservationerna till utskottsbetänkandet är i flera fallsådana att de helt eller delvis tillgodoser olika vpk-förslag och i andra fall- enligt vår mening -något sämre varianter på liknande vpk-förslag. Vi kommerdärför att stödja samtliga s-reservationer i en kommande omröstning, därestvåra motionsförslag inom samma områden avslås. Moderatreservationerna ärgenomgående mer eller mindre klara uttryck för bostadspolitiska uppfattningarsom varit, är och förhoppningsvis kommer att bli ganska ensamma omi denna riksdag, och vi kan självfallet inte stödja dem. Jag yrkar bifall till vpk-motionerna nr 1097,1566, 1599, 1617 och 1625 i de delar de nu behandlas i civilutskottetsbetänkande nr 24 och så långt de inte tillgodosetts i de socialdemokratiskareservationerna. Tillåt mig att avslutningsvis göra ett par ytterligarekommentarer till utskottsbetänkandet och till vad bostadsministerninledningsvis sade eller kanske snarare inte sade. Bostadsministern började medatt hänvisa till debatter som har förts vid andra tillfällen . Heltklart blev det av hennes anförande att hon inte hade tänkt sig att man skulleta upp någon bostadspolitisk debatt för att närmare belysa debostadspolitiska frågorna eller den situation som vi befinner oss i. Möjligt är- om jag får uttrycka en personlig fundering - att bostadsministern ämnar sparanågon utförligare genomgång av bostadspolitiken till ett senare tillfälle.Måhända tänker bostadsministern göra den i anslutning till att skallbehandla förslagen om att stimulera en övergång från hyresboende tillbostadsrätter och därmed öppna möjligheter för ökad spekulation eller,lindrigare uttryckt, en större marknadsanpassning också när det gäller boendet.Det är möjligt att bostadsministern har tänkt sig att det skall bli något avhennes testamente; rimligtvis kommer det ju inte att bli någon borgerligbostadsminister efter höstens val. Jag beklagar emellertid attbostadsministern inte nu mot bakgrund av den mycket bekymmersamma situation sområder när det gäller bostadsbyggandets omfattning, dess inriktning, de högabyggnadskostnaderna och de höga boendekostnaderna fann anledning att säga merom de här problemen än vad hon gjorde, dvs, praktiskt taget ingenting. Bostadsministern tyckte inte att det var specielltmeningsfullt att precisera något slags målsättning för bostadsbyggandet. Jagtycker precis tvärtom, att det måste vara synnerligen meningsfullt i dennuvarande situationen luot bakgrund av att det ändå är regeringen och riksdagensom har det övergripande ansvaret för bostadsförsörjningen i det här landet ochför bostadspolitikens utformning. Om man vill uppfylla rimliga bostadspolitiskaambitioner, måste det vara väsentligt att också söka precisera en målsättningför vad man avser att göra på det här området. Inte minst ungdomarnassvårigheter att erhålla en god bostad och problemet med att ha en rimliglägenhetsreserv borde ju säga oss att dét är viktigt att öka bostadsbyggandetockså då det gäller nyproduktionen. Vi måste alltså ägna mer uppmärksamhet åtde frågorna. Jag är överens med bostadsministern om att inriktningen ibyggandet är viktig, och beträffande den har jag i mitt anförande framhållitvad vi från vpk anser vara viktigast. Jag är också överens med bostadsministernom att man måste se på hela den samlade byggsektorn när man diskuterar de härfrågorna - man kan inte isolera dem bara till nyproduktion eller bara tillbostadsbyggande. Också detta har jag kommenterat tidigare i mitt inlägg. I civilutskottets betänkande har man då det gällerbostadsbyggandet och dess omfattning i någon mån försvarat sig med att man,även om det har blivit en nedgång i nyproduktionen av bostäder, ändå harinvesterat väldigt mycket pengar där. Detta säger ganska litet i och för sig,men det visar bl, a, hur kraftigt byggnadskostnaderna har stigit. Den ökadestandarden i fråga om utrymme och utrustning utgör ju bara en mindre del avdessa kostnader. Med hänsyn tagen till inflationen och de storakostnadsökningarna borde vid en sådan jämförelse investeringarna ha legatbetydligt högre vid ett tillräckligt högt och jämnt bostadsbyggande. Den här explosionsartade kostnadsutvecklingen, som ocksånågot belyses i utskottets betänkande, och ökningen av produktionskostnadernaför bostadsbyggandet ger klara belägg för de borgerliga regeringarnas oviljaoch oförmåga att stoppa denna kostnadsutveckling. Detta avspeglar sig också ibostadskostnadernas utveckling, framför allt under senare delen av 1970-taletoch bönan av , Anslag till bostadsförsörjning m. m. 5KJELL (): Det märks att vi har valår : en del avoppositionspartierna har tydligen redan börjat sammansätta en regering eftervalet - väljarna skall uppenbarligen inte ha någonting med detta att göra. Detär bra; fortsätt med det! Det brukar nämligen vara så, att en överdrivensegervisshet innebär att man får nöja sig med silver- eller bronsmedalj istället för guldplatsen, och det kan ju då bli ett bra resultat, sett urregeringspartiernas synpunkt. När vi behandlar bostadspolitiken kommer vi att haytterligare debatter, eftersom bostadsrätterna, de ekonomiska frågorna omräntebidragen och bostadsbidragen kommer upp i ett senare skede. Jag skulleändå vilja konstatera att det finns en stor enighet om värdet av att ha godabostäder och att vår bostadspolitik då också skall ha en sådan utformning attalla ges möjlighet till en god bostad. Detta tycker jag präglar den politik somnu förs. Man kanske kan tycka att det råder stor oenighet, eftersomdet finns ett stort antal reservationer - trots att vi alltså nu inte har medekonomi, lånebestämmelser och liknande frågor i debatten. Men vi kan samtidigtkonstatera att reservationerna egentligen inte rör några väsentligt grundläggande,principiella skillnader mellan partierna, utan mera tekniska förändringar isystem och naturligtvis också krav på mer av det goda, antingen det då harformen av flera bostäder eller mera bidrag, osv. Man skulle av och inläggkunna få det intrycket att vi hade oerhört stora bostadspolitiska problem i dethär landet i form av brist på bostäder, för låg bostadsstandard tekniskt settoch för liten 2 protokoll 1981/82:125-126 Anslag till bostadsförsörjning m. m. boendeyta,Men då måste vi ändå konstatera, som civilutskottet har gjort, bl, a. vidstudiebesök i andra delar av världen - både i Västeeuropa och - attSverige har en oerhört hög bostadsstandard. Sedan är det klart att problem kankonstrueras därför att vi har ambitionen att åstadkomma ännu mer än vad somredan är åtgjort, och dä blir situationen den att vi också måste ta hänsyn tillvad vi finner vara mest angeläget att satsa på i svensk ekonomi. Vi har i civilutskottet haft att behandla sedvanligayrkanden. Det kan göra att läsaren får ett intryck av att vårt betänkande ärmycket knapphändigt, eftersom vi på flera punkter bara hänvisar till att man ikammaren alldeles har haft en debatt, grundad på ett betänkande fråncivilutskottet, där argumenten mot de förslag som har lagts fram harredovisats. Vi har på många punkter nöjt oss med att hänvisa till detta. Vpk föreslår en rad åtgärder, som totalt sett skullemedföra mycket kraftigt ökade statliga kostnader. De av yrkandensom har förts fram reservationsvis är koncentrerade på ägarlägenheter,enhetslån och mark- och konkurrensvillkor. Bostadsbyggandet har sjunkit, om man räknar antaletfärdigställda lägenheter. Det är i och för sig ganska självklart att det måstegöra det efter miljonprogrammet, som omfattade . Jag utgår från att ingenhar haft den tanken att vi även efter miljonprogrammet skulle fortsätta med ennybyggnad i samma omfattning, I landet har vi ungefärligen 3,8 miljonerlägenheter på en befolkning på något över 8,4 miljoner människor. Det intressanta är att titta på i vilken månbostadsproduktionen har inneburit att man har fåtttillgång till nya lägenheter. då vi hade en politik som innebaratt vi i snabb takt byggde nya storstadsområden flyttade människorna från andradelar av landet till dessa nya områden. De övergav då en bostad som de redanhade. Denna kunde naturligtvis vara dålig, men var det en brabostad. Ingen annan flyttade i stället in i den bostaden. Under de senaste årenhar vi genom regionalpolitiska insatser fått en annan utveckling i landet. Vihar för första gängen på mycket länge haft en befolkningstillväxt pålandsbygden och i mindre samhällen. Statistiken visar att det har inneburit attdet antal lägenheter som, till följd av att de rivs eller blir överflödiga pågrund av flyttning, försvinner som bostäder har sjunkit starkt. Det betyder attnettotillskottet relativt sett har varit mycket större än tidigare, även vidden nivå - ca 50 000 - som bostadsproduktionen har legat på under senare år.Att vi bättre utnyttjar det kapital som vi redan har påverkar naturligtvismöjligheten att bygga nya bostäder. Det kan också vara intressant att studera de realainvesteringarna. De återges i tab, 3 på s, 11 i utskottsbetänkandet, I realatermer var investeringarna 16,5 miljarder och 17,6 miljarder , I diskussionen här har det talats mycket om den förändringsom har skett av hyresnivån, I olika tabeller i vårt utskottsbetänkanderedovisas också hur kallhyran, avgiften för värme och varmvatten osv. bygger påSABO:s statistik. Men jag vill också peka på tab, 7 på s, 15, som redovisarvarmhyran för bostäder omräknat penningvärde, 1971 utgjordevarmhyran ,/m-, 1981, alltså , var varmhyran , högre,alltså ,/m. Det har fogats ett antal reservationer till dettabetänkande. Jag skall kommentera en del av dem. Men först vill jag göraytterligare en kommentar till inlägg. Han talade om att man har så stor bostadsbrist iStockholm. Han sade att det här fattas ungefär 40 000 lägenheter. Jag lademärke till att i sitt inlägg - utöver de valrörelsebetonadedelarna - mest sysslade med bostadsfrågan i , Det kan jag i och försig förstå, eftersom bostadssituationen ser annorlunda ut i än ilandet i övrigt. Om det nu är på detta sätt - jag betvivlar alltså inte attdet finns en efterfrågan på bostäder i - borde Stockholmskommun och kommuner rimligen ta krafttag för att se tillatt det planeras så att det ges möjligheter att bygga nya bostäder. Inomkreditmarknaden har man ju inte sagt nej till finansiering - det är inte därproblemet ligger. Regeringen kan rimligtvis inte gå ut och säga: måste niplanera snabbare och se till att bostadsbyggandet kommer i gång. Med denarbetsfördelning vi har är detta en arbetsuppgift, så det finnsförutsättningar för denna region. Man måste i så fall också ompröva det sätt påvilket man planerar och projekterar inom regionen, för att göra det möjligt attövervinna det köpmotstånd som tydligen finns mot de produkter som redan hartagits fram i , eftersom man tydligen inte har vågat bygga. Jag vill också göra en kommentar med anledning av attOskar nämnde att vi haft besök av representanter för byggintressen iGöteborgsregionen, I deras resonemang fanns inte särskilt stort intresse föratt öka bostadsbyggandet i , eftersom man där har problem medtomma lägenheter, som har varit ett ekonomiskt bekymmer förbostadsföretagen och fastighetsägarna. Däremot var de mycket intresserade avatt det gavs möjligheter till industribyggen och till statliga investeringar avtypen kommunikationer. Vi nämnde naturligtvis också att det kan vara angelägetatt få fram energiinvesteringar. Socialdemokraterna reserverar sig mot det temporäraundantaget från markvillkoret. Vi konstaterar i betänkandet att detta hafteffekter och att dessa effekter kommer att utvärderas. Vi anser att det ärriktigt att det har vidtagits olika typer av åtgärder för att stimulera bostadsbyggandet.Därför finns det inte någon anledning att gå det socialdemokrafiska yrkandetfill mötes, I en annan reservation har socialdemokraterna yrkat attriksdagen skall begära en utredning om ungdomars situation på bostadsmarknaden.Vi konstaterar att också detta är en fråga som faller inom ramen för denkommunala bostadsförsörjningsplaneringen. Man bör naturligtvis se påungdomarnas bostadssituation, men det finns även andra grupper som har Anslag till bostadsförsörjning m. m. Anslag till bostadsförsörjning m. m. behov.Dessutom kan det vara stora variationer över landet.