prot · G509154 · 1981-12-31 00:00:00 — 14§ Svar på fråga 1981/82:401 om viss momsbefrielse för periodisk skrift Anf.69 Ekonomi- och budgetministern : Fru talman! har frågatmig om jag är beredd att verka för en ändring av mervärdeskatten, så atttidningar och tidskrifter inom fackpressen och populärpressen befrias frånmervärdeskatt för den abonnerade delen av upplagan om den delen uppgår tillminst . Jag är medveten om att de ekonomiska svårighetersom delar av det svenska näringslivet dras med också har drabbat utgivningen aven del tidningar och tidskrifter. Med hänsyn till den besvärliga statsfinansiellasituation som vi befinner oss i, ser jag för dagen ingen möjlighet att medverkatill någon befrielse från mervärdeskatt för de tidningar och tidskrifter somRune tar upp i sin fråga. 70 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret. Densvenska veckopressen har fått vidkännas stora nedgångar iupplagorna, och hotas enligt uppgifter från branschen många arbetsplatser inom den härsektorn. Enviktig orsak fill detta är enligt min uppfattning aft veckofidningarna harblivit dyra. Det hänger i sin tur samman med att veckotidningar, i motsats filldags- och kvällstidningar, får betala full moms. Påsenare år har främst kvällspressen innehållsmässigt närmat sigveckotidningarna. Det gäller bl. a. det s. k. faktamaterialet med artiklar omheminredning, matlagning, fritidsverksamhet och vad det nu kan vara. Ävenövrigt lättare material utgör en icke oväsentlig del av innehållet i kvällspressen. Isynnerhet kvällstidningarnas söndagsbilagor torde ha fått enfunktion som påminner om veckopressens med underhällningsläsning, praktiska rådoch tips, personligt hållna reportage och kolumner som belyser enskildamänniskors vardag. Samfidigt har många veckotidningar gett ökad aktualitet åtartikel- och reportagematerial och därmed närmat sig dagspressen. Det ärdärför inte att undra på att veckopressen reagerat, eftersom denna press i höggrad skall konkurrera om samma läsare som dagsfidning- Omviss momsbefrielse för periodisk skrift Vidare vill jag också framhålla att man, när detgäller momsen, i dagspressfallet har gjort ett klart avsteg från den grundläggandeprincipen om konkurrensneutralitet. Om dagspress är momsbefriad, borde även denperiodiska pressen vara det. Det är, såvitt jag vet, bara i som manträffar på en liknande form av diskriminering. Dagspresseni åtnjuter genom friheten från mervärdeskatt ett extra presstöd påomkring 300 milj. kr. Den beskattade delen av övrig periodisk pressbidrar med uppskattningsvis omkring 250 milj. kr. till mervärdeskatteuppbördeni landet. Det säger sig därför självt att omfördelningen av resurser idagspressens konkurrens med periodiska tidskrifter har varit enorm. Man behöverbara ställa beloppen i relation till de olika anslagen till presstöd av skildaslag för att inse detta. Debeskrivna förhållandena på tidskriftsmarknaderi kan inte få bestå, om manställer några anspråk på rättvisa i beskattningshänseende och vidhåller de kravpå konsumtions- och konkurrensneutralitet som gäller på mervärdeskatteområdeti övrigt. Gränsdragningentvärsigenom piiblikationsområdét är en anomali - där konkurrerande tidskrifterhar helt ohka ekonomiska föriitsättningar. Det kan infe vara rimligt att invänta den situationnär det bhr nödvändigt med speciella, eventuellt punktvis insatta,stödåtgärder- som medför stora kostnader för statsmakterna - på det viktigaområde som tidskriftsutgivningen utgör. Det är mycket bättre att företaen generellt verkande utjämning av de missförhållanden som utvecklingen gradvishar lett fram till. 71 Ekonomi- ochbudgetministern : Redan i mittsvar påpekade jag att det finns problem i denna Det är heltklart. Jag har, som sagt var, diskuterat dessa problem vid Omden framtida kommunala servicen Dettaär inte en ny förändring, som har skett , utan vi har levt meddenna skillnad mellan veckotidningar och dagspress under ett mycket stort antalår. Att i det läge som ekonomi nu befinner sig i göra en förändring ärdet omöjligt aft försvara, det tror jag att också är medveten om. Vimåste dess värre göra många hårda indragningar i den statliga budgeten, och attdå göra ett nytt kostnadsåtagande inom denna sektor är svårt att försvara.Därför har jag varit tvingad att ge det svar som jag har givit här . Anf.72 (): Det är klart att vi har levt med denna skillnad , men den haraccentuerats som gått, med varje höjning av mervärdeskatten. Är1960 var denna skillnad 4,, när beskattningen infördes. Men ärden , och därmed har varje konkurrensmöjlighet slagits ut. Jagtror att denna utveckling kommer att accentueras ytterligare inom den närmastetiden. Budgetministerns farhågor för att en momsbefrielse skulle kostastatsmakterna mycket pengar kan i och för sig vara riktiga. Men jag tror attden kostnad som skulle åsamkas statsmakterna om man tvingas gä in på ett ellerannat sätt och genom olika bidrag stödja denna press, kommer att bli väsentligtstörre än kostnaden för den momsbefrielse man kan ge . Jag tyckeratt det hade varit riktigare och rimligare om man hade gått på denna generellalinje, i stället för att senare tvingas till punktvisa insatser för att räddaen press som då kanske har kommit så långt på fallrepet att möjligheterna attbevara den i nuvarande omfattning inte finns. Överläggningenvar härmed avslutad. 15 § Svar påinterpellation 1981/82:182 om den framtida kommunala servicen har frågat mig om regeringen är beredd att tillföra denkommunala sektorn ökade resurser för aft motverka en allvarlig nedrustning avden kommunala servicen på viktiga områden. Fördrygt en månad sedan hölls här i kammaren en ingående debatt om den kommunalaekonomin vid behandlingen av finansutskottets betänkande 1981/82:21. riktlinjer för den kommunala konsumtionsutvecklingen som därvidantog betonas bl. a. följande. Det är nödvändigt att vidta åtgärder som kanutjämna de finansiella över- och underskotten inom den offentliga sektorn.Detta bör ske på ett sådant sätt att strävandena att bekämpa inflationenunderlätfas, att den volymmässiga expansionen inom kommun-och landstingssektornligger inom en samhällsekonomiskt godtagbar ram och att den skattereform somöverenskommits mellan socialdemokraterna. och folkparfietinte äventyras genom fortsatta höjningar av den kommunala utdebiteringen. Jagvill också påminna om att fastställde riktlinjer för denkommunala verksamhetens volymutveckling , som innebär attvolymökningen begränsas till högst . Dessa riktlinjer ligger fast,och del är alltså fortfarande fråga om en ökning av kommunernasverksamhefsvolym. I ett läge då vi måste föra en stram utgiftspolitik harregeringen i budgetproposifionen mycket klart markerat den stora vikt manlägger vid den kommunala sektorn. Utvecklingen av den kommunala konsumtionenhar sålunda prioriterats framför både den privata och den statiiga. I dennyligen framlagda kompletteringspropositionen bedöms ökningen för t. o.m. bli något större än , bl. a. med hänsyn till kommunala insatser försysselsättningen. Desenaste årens snabba utbyggnad av den kommunala servicen har bl. a. gjortsmöjhg genom att statsbidragen till kommunerna ökat kraftigt. Mellan ochår ökade statsbidragen , vilket innebär en århg volymökning på4,. Vidstatsbidragsgivningen till den kommunala sektorn har skatteutjämningsbidragensuccessivt kommit att spela en allt större roll. Det är viktigt att understrykaatt vårt skatteutjämningssystem är så utformat aft de ekonomiskt svagastekommunerna har den största nyttan av det. Den kraftiga utbyggnaden under desenaste åren innebär att skatteutjämningsbidragen har fyrdubblats sedan år1976. Detta gör det möjligt även för dessa kommuner att prioritera så att mankan slå vakt om svaga grupper i samhället. Riksdagensbeslut om den kommunala ekonomin för motiveras dels av behovet av atthålla tillbaka en volymökning i kommunerna som går utöver , dels av att ibesparingssyfte förstärka statsbudgeten. Åtgärderna rörande kommunsektorn ingårsålunda i en politik som syftar till att åstadkomma en bättre samhällsekonomiskbalans och därmed en mer fast ekonomisk grund för bl. a. en väl fungerandekommunal sektor. Omden framtida kommunala servicen 74 (vpk): De kollektiva omsorgerna har undan för undan utsatts för attacker genomregeringspolitiken. Aktuella försämringar rör som bekant sjukförsäkringen ocharbetslöshetsersättningen. Införandet av karensdagar i sjukförsäkringen harkommit att framstå som ett tydligt exempel på regeringens beslutsamhet när detgäller att försämra på områden där det arbetande folket i lång och hård kamplyckats förbättra sina villkor. Kommuneroch landsting har att svara för en stor del av samhällsservicen och dekollektiva omsorgerna, och därför får den åtstramningspolitik som riktar sigmot den kommunala sektorn stor inverkan på breda grupper i samhället. Detta harkanske inte alltid framstått helt klart, bl. a. därför att åtgärderna satts ini olika omgångar. Den ena åtgärden drabbar en grupp, den andra en annan. Enagången gäller det pensionärerna, barnfamiljerna osv. Omden framtida kommunala servicen Deolika sparplanerna har haft stor inverkan på den kommunala ekonomin. Det finnsberäkningar, gjorda av kommunförbunden, som visar effekterna av de olikaåtgärderna. Åtskilliga miljarder har undandragits kommunerna på detta sätt. Jagskall inte göra någon katalog över olika åtgärder, men klart är att snart sagtvarje område av den kommunala verksamheten har drabbats och därmed också storagrupper som är beroende av den kommunala servicen. Tillbilden hör att åtstramningarna mot kommunerna sker samfidigt somregeringspolitiken på andra områden leder fill ökat tryck på den kommunalaservicen. Det finns kommuner som noterar fördubblade socialhjälpskostnader -t. o. m. mer än så. Varför ökar dessa kostnader? Jo, därför attåtstramningspolitiken gör det svårare för människorna att klara sig. Denundersökning som företagits av i och som nyligenredovisats påvisar att socialhjälpskostnaderna stiger i takt med arbetslösheten.Ändå är det väl så att dessa effekter ännu inte har slagit fullt ut. Kanregeringen och möjligen föreställa sig effekterna av försämringarna isjukförsäkringen? Om en arbetare genom införande av karensdagar förlorarbetydande belopp vid sjukdom, kan detta mycket väl medföra ökat behov avsocialhjälp. Detär en verkligt kortsynt politik som förs från regeringens sida gentemotkommuner och landsfing. Man håller på att förvandla den offentiiga sektorn krisbransch i krisens i stället för att göra den till en motor i denekonomiska utvecklingen. Regeringens politik förvärrar arbetslösheten, särskiltbland kvinnor och ungdom, som redan nu utgör en mycket stor del av dearbetslösa. Utöverden direkta negativa sysselsättningseffekten på den kommunala sektorn får dennapolitik också negativa verkningar för sysselsättningen inom byggnadsverksamhetoch industri, när kommunerna är beställare i samma omfattning somtidigare. Detär också anmärkningsvärt att regeringen driver denna politik utan att befattasig med frågan om vilka verkningarna blir för samhällsservicen och vilkaföljderna blir för de enskilda människorna. Det är framför allt den frågan somföranlett interpellationen till kommunministern. Jag tackar för svaret, men jagkan inte godta det synsätt som kommunministern redovisar. Imin interpellation har jag åberopat olika attacker mot kommuner och landstingoch frågat om regeringen är beredd att tillföra den kommunala sektorn ökaderesurser för att motverka en allvarlig nedrustning av den kommunala servicen påviktiga områden. På detta svarar kommunministern med att peka på några av deåtstramningsåtgärder som vidtagits mot kommunerna. Detta visste jag faktiskt -det var därför jag frågade om följderna av denna politik. Närjag tar del av kommunministerns svar måste jag låna ett uttryck från ettfrågeprogram i TV. och säga: "Har ni uppfattat frågan?" Hardet inget intresse för regeringen hur olika statliga beslut inverkat påsamhällsservicen? Har ni aldrig funderat över åtstramningspolitikens effek- ter på sysselsättningen,sjuk- och hälsovården, barnomsorgen, den sociala verksamheten, skolan,kulturen, bostadspohtiken, kollektivtrafiken, ungdoms- ochfritidsverksamheten, äldreomsorgen, pensionärernas och de handikappadesvillkor? Det är ändå om detta det handlar. Jag hävdar att situationen allvarligtförsämrats på alla dessa områden. Det är därför jag har frågat om regeringen ärberedd att tillföra landsting och kommuner ökade resurser för att motverka enallvarlig nedrustning av servicen. På den frågan svarar inte kommunministern. Detsvar kommunministern lämnat kan inte godkännas. Man åstadkommer inte vare sig"en bättre samhällsekonomisk balans" eller "en väl fungerandekommunal sektor", som hävdar, genom att öka arbetslösheten ochförsämra villkoren för de ekonomiskt svagaste grupperna i samhället. Jaghävdar alltså bestämt att regeringspolitiken hårt drabbar de svagaste isamhället. Detta kommer att belysas av andra företrädare för vpk i debatten.Jag skall därför inte gå närmare in på delfrågorna. Kommunministernanför i sitt interpellationssvar att statsbidragen till kommunerna ökat och att detta skulle innebära en volymökning med4,. Det är möjligt att siffrorna är avsedda att imponera, men det ärju inte relaterade till något. De är inte ställda i förhållande till hur denkommunala sektorn utvecklats. Statsbidragens andel av kommunernas inkomsterhär i själva verket minskat från 1975 till 1981, och enhgtprognosen skall den minska till . Siffrornai interpellationssvaret ändrar således inget i bilden av att enåtstramningspolitik förts mot kommunerna som allvarligt försvårat derasverksamhet. Kommunministerns siffror bör också ses mot bakgrund av attkommunerna berövades 3,5 miljarder. Följderna av regeringens politik påolika områden, som är svåra att mäta i siffror, ökar också trycket påkommunerna. Det är alltså inte på det sättet, som kommunministern söker göragällande, att kommunerna har möjligheter att slå vakt om svaga grupper isamhället. Dessa möjligheter beskärs undan för undan, och de svagare får detännu sämre. Denlånga serien av åtgärder som vållat kommunerna svårigheter omfattar exempelvissenareläggningen av skatteutjämningsreformen, slopade statsbidrag till bl. a.skolbyggnader, minskade statsbidrag till barnomsorgen, minskade statsbidragtill KBT osv. Därtill kommer skattepohtiska och räntepolitiska åtgärder. Densenaste åtgärden, som regeringen nyhgen genomdrev med hten majoritet här iriksdagen, var som bekant att beröva kommuner och landsting ca 3,5 miljardergenom att frånta dem skatteunderlag. Jag säger den senaste åtgärden, inte densista, för man kan befara att fortsättning följer. Närregeringsförslaget först presenterades framställdes det som enengångsföreteelse -det gällde ett beräknat överskott i kommunerna . Detsade exempelvis i en tidningsintervju. Men hur är det med den saken,? Ämnar ni fortsätta på den inslagna vägen? Omden framtida kommunala servicen Omden framtida kommunala servicen skall annars denexpertgrupp syssla med som de borgerliga partierna enats om? Dess uppgift angesvara "att lägga fram förslag till en permanent konstruktion av dennaindragning liksom till mer verksamma metoder att påverka kommunernasvolymutveckling öch motverka kommunala skattehöjningar". Iinterpellationen har jag pekat på att praktiskt taget inget område av denkommunala verksamheten längre går fritt från prutningar, och i vissa fall ärdet t. o. m. fråga om nedskärningar. Regeringen har blundat för följderna avåtstramningspolitiken. Detär ingen tillfällighet att jag frågat just kommunministern om regeringen ärberedd att tillföra den kommunala sektorn ökade resurser för att motverka enallvarlig nedrustning av den kommunala servicen på viktiga områden. Det bör juvara kommunministerns uppgift att i regeringen hävda den kommunala sektornsintressen. Tyvärr vittnar inte svaret om någon vilja att värna om den kommunalaservicen. Jagmåste därför fråga: Skall man tolka svaret så, att kommunministern inte kännernågon oro över den försämring av social och annan service som pågår ikommunerna? Är det därtillså, att oviljan att tillföra den kommunala sektornökade resurser tyder på att regeringen ämnar fortsätta på den inslagna vägenatt beröva kommuner och landsting ekonomiska resurser? I så fall är det mycketoroande för alla dem som på ett eller annat sätt är beroende av serviceoch kollektiva omsorger. 75 (vpk): Jag skall med några exempel från min hemkommun visa litet avvad åtstramningen inom-den kommunala sektorn kan innebära för barnomsorgen i ensådan kommun. Det är en av de stora kommunerna i . Där skall mannaturhgtvis, som på alla andra ställen, spara. Man har frånsocialförvaltningens-socialnämndens sida sagt att också barnomsorgen måste varamed när det gäller att betala och vidkännas inskränkningar. Man vill för nästabudgetår i första hand spara . - det är av de besparingar somskall göras på den sociala sektorn och som skall drabba barnomsorgen. Dethar utgivits en promemoria från socialförvaltningen-socialnämnden i Uppsalakommun , där man förklarar varför man vidtar de häråtgärderna. Man talar om det skärpta ekonomiska läget och man säger:"Tiden är därför mogen att se över barnomsorgens organisation i syfte aftöka flexibiliteten. Ett sådant syfte har också det statsbidragssystem somträder i kraft ." Vad menar man med att öka flexibiliteten och att seöver barnomsorgens organisation? Det verkar väldigt bra och rationellt när manser det på papperet. IUppsala har vi under borgerhgt styre med partivänner och andraborgare vant oss vid att i alla sociala sammanhang få bottenpositionen, ocksånär det gäller barnomsorgen. Det har yttrat sig i överbeläggningar,naturligtvis, och att man har infört pooler för personalen så aft den har fåttslängas mellan olika daghem osv. är det emellertid inte längre fråga om ens sådanaåtgärder, utan nu är det fråga om direkta inskränkningar och nedläggningar närdet gäller daghem eller avdelningar på daghem osv. Detta kommer naturligtvis att drabba de aktuella områdenamycket hårt, och det kommer också att medföra att personal förmodligen avskedasinom barnomsorgen i kommun. Småbarnsavdelningarna i kommer i stort sett attförsvinna. Och det skall man se mot bakgrunden av att den kö som finns ikommunen med barn från noll till , alltså spädbarn, är på över 2 000barn. Men man är alltså mer eller mindre redo att ta bort allasmåbarnsavdelningar. Det hela skall lösas genom familjedaghem, har man sagt,men det finns inga pengar i kommunens budget så att man kan satsa tillräckligtpå aft få fram dagmammor som kan fylla behovet. Beträffande barn mellan tre och står 1 425 i kö.Detta kan jämföras med de planerade nedskärningarna, där det är fråga om attlägga ned barnstugor eller att dela på daghem, så att det till en början bliren direkt minskning med 25 platser. Och detta sker i ett område i staden därdet verkligen finns behov av barnomsorg, där det finns många unga familjer ochdär de sociala problemen är svåra - det område som vi kallarGottsunda-Val-sätra, ett område med många nyinflyttade. Just där plockar manalltså bort dessa daghemsavdelningar. Man kan undra vad de borgerliga politikerna i kommun ochregering menar. Det är inte bara ett cyniskt utan också ett mycket kortsiktigtoch oförståndigt handlande. Jag vill läsa upp ytterligare ett citat ur den promemoriafrån kommuns socialförvaltning som jag citerade ur tidigare och som ärett bra bevis på det som tog upp i sitt första anförande. I debeskrivande avsnitten säger man: "Utvecklingen för 80-talet visar f: n. inte på någonpåtaglig återhämtning vare sig i hushållens eller (därav betingat) kommunensekonomi. De sociala skillnaderna kommer därför med all sannolikhet att beståeller förstärkas. I områden typ kan arbetslösheten komma aft stigaoch de många ensamståendehushållen med barn få det svårare att försörja sig.För många hushåll spelar hyresnivån och barnomsorgstaxan stor roll. Privatbarntillsyn ryms inte inom budgeten för många. Offentliga sektorns sparåtgärderdrabbar också de familjer som lever med små ekonomiska marginaler hårdast. Om en sådan utveckling fortsätter kommer kommunenskostnader för barnomsorg att sfiga indirekt genom utbetalning av ekonomiskhjälp. Denna utveckling har redan börjat visa sig genom en ökning avsocialbidragen." Man säger alltså att de nedskärningar som drabbarkommunerna slår hårt mot dem som behöver barnomsorg, mot deras ekonomi. Och påsikt är det fråga om en vansinnig politik, därför att den inte ens ekonomisktär vettig, eftersom det kommer att bli effekter som slår tillbaka mycket hårt.Vilka följder det blir i ett område som det nämnda, , eller andra motsvarandeområden i eller andra kommuner torde inte någon nu vara vilhg attframföra beräkningar om. Det kan bli oerhört stora utgifter aft Om den framtida kommunala servicen Om den framtida kommunala servicen klaramänniskorna i de här områdena, när de blir utsatta för denna hårdhäntabehandling. Det är verkligen borgerlig politik i sin prydno som fårvisa sig ute i kommunerna, i såväl som på andra ställen. 76 INGA (vpk): Jag skall också försöka att konkret medexempel visa hur regeringens ekonomiska polifik slår mot kommunernas olikaverksamheter och givetvis til syvende og sidst mot de enskilda människorna. Jaghar valt att se på det sociala området, bl. a. barnomsorg och handikappfrågor. Detta kan man läsa i den verkställighetsplan som Huddingekommun, min egen hemkommun, har gjort upp för förskole- och fritidsverksamheteninför : "Regeringens beslut om ändrade statsbidrag förförskole- och fritidsverksamhet har radikalt förändrat de ekonomiskaförutsättningarna för verksamheten i ." De ändrade statsbidragenbetyder för del en minuspost på 11 miljoner. Kommunledningen, som ärborgerlig med en moderat ordförande, har gått fill socialförvaltningen och sagttill om besparingar, besparingar som i årets budget - som skall fastställas inästa vecka - ligger på 4 milj. kr. Resultatet har blivit - precis som om för del - en omorganisation bl. a. av hela barnomsorgen medförtecknen mer barn, större barngrupper i samma lokaler med i stort settoförändrad personaltäthet, i vissa fall en försämrad personaltäthet. FörHuddinges del innebär detta att över 300 barn skall in på befintliga platser.Dessutom skall barn i olika åldrar blandas. Den här omorganisationen avbarnomsorgen är helt framtvingad av regeringens ekonomiska politik och innebärstora kvalitetsförsämringar inom barnomsorgen för barn, personal ochföräldrar. Som politiker i socialnämnden i har jag aldrigförr fått så många brev från skrämda och oroliga föräldrar och personal. Jagtror att jag har fått 50 brev i den här frågan. De är alltså oroliga för deförsämringar som kommer. Så här skriver t. ex. Tjäderns daghems föräldrar: "Viär mycket oroliga över den organisafionsförändring som föreslås. Redan underdagens förhållanden är personaltätheten låg och en verksamhet något så när ienlighet med barnomsorgens intentioner kan upprätthållas endast tack varepersonalens entusiasm, djupa engagemang och offervillighet -. Som föräldrarkan vi bara konstatera aft dessa besparingsåtgärder kommer att medföra enavsevärt sämre barnomsorg." I budgetarbetet för socialförvaltningen sker nedrustningenindirekt, genom en s. k. oförändrad servicenivå - trots att behovet av olikaslags omsorg växer och har växt . Det finns ett ackumulerat behovav att bygga ut och inte av att skära ned, som man gör . Genom att man på dethär viset håller nivån oförändrad blir det direkta nedskärningar som förståsytterst drabbar dem som har det svårast ställt. Exempel kan tas frånmissbrukarvården, som borde byggas ut kraftigt, men där resurser saknas. Dettakommer i många fall, vilket också har påpekats från förvaltningens personal,från tjänstemän ute i olika distrikt, aft strida mot de intentioner ochparagrafer som finns i den nya socialtjänstlagen. Vissa åtgärder är alltsårättsstridiga. Som exempel kan jag nämna att läkarfimmarna vid våraalkoholpolikliniker dras in. Den uppsökande och förebyggande verksamhetenligger still. Isambandmeddef kan jagnämnaaft-t. ex. i det område där jag bor -förbrukningen bland elever av hasch är ganska stor.