prot · G50992 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringspolitiken har icke den grad avförulsebarhet som arbetsmarknadens parter har rätt alt kräva. Den utgör istället etl ständigt återkommande störande element, till hinder för enförnuftig lönepolitik. Det var på något sätt gripande all höra närhan sade alt han berömde lönlagarna för alt de hade accepterat enreallönesänkning pä . Det leder inle lill förbättringar, utan till enkraftigt ökad arbelslöshel, lill för dem myckel vikliga och allvarligaförsämringar av den sociala tryggheten och inget nylt framtidsbyggande i densvenska nationen. Del enda som budgelministern har att erbjuda är fortsaltarbetslöshet, för bakom ordsvallet är det som ni nu accepterar en stigandearbetslöshet, fortsatta försämradereallöner, fortsatt försämrad social trygghet och ökade vinster som uteslutandetillfaller kapitalägarna. Och pä den grundvalen tror ni att ni skall bedriva enavtalsrörelse! Jag känner ju som en snäll och hygglig person,med vilken jag har delat bänk . För hans egen skull hoppas jag atlhan besparas att verkligheten grina sig i ansiktet när han skalllösa den ekvationen. Det skulle leda till sociala molsällningaravdet slagsom vihittills sluppil uppleva här i landet. Del blir nog besväriigi för oss - om vifår medborgarnas förtroende - alt försöka klara upp situationen, sä som ni harställt till det. Ett annat aktuellt exempel pä denna bristandeförulsebarhet är de senaste veckornas schackrande med kommunernas finanser, somju måste driva många kommunalmän till förtvivlans brant, när de frän den ena dagentill den andra nås av olika budskap frän kanslihuset om vad det egentligenkommer att bli och när det slutar med alt det blir ell provisorium, så all deinle får veta någonting förrän möjligen är 1983. Jag återkommer till del. Vad krävs mer av en regering? Jo, alt den lar ansvar försin politik. Del är ingen tillfällighet att regeringsformen fastslår attregeringsbesluten skall fattas kollektivt, av regeringen i dess helhet.Petrén-Ragnemalm påpekar i sin grundlagskommentar atl denna princip om regeringenskollekliva ansvar för besluten har den innebörden att regeringsarbetet i ettparlamentariskt syslem bör präglas av gemensamma värderingar inomstatsrädskretsen. "Både för sammanhållningen mellan regeringsledamöternaoch vid utkrävandet av det politiska ansvaret är del av belydelse att helaregeringen formellt står bakom besluten." Så långt dennagrundlagskommentar. Detta ansvar tycks en del borgerliga politiker känna fögatungt pä sina axlar. var specialister på alt låtsas varai opposiiion lill den regering där de själva var företrädda. Den oppositionensköttes av diverse hejdukar på partisekreterarplanet. Jag förstår inle hurmittenpartierna kunde slå ut med denna uppenbara brist på lojalitet med engemensam regering. har väckt en partimolion omenergipolitiken som stär i klar strid mot regeringens politik. Partiordförandenoch tillika statsministern har försökt skylla ifrån sig med att han inte harläst motionen sä noga. Men syftet är helt klart en illojalitet mot den egnaregeringen, i en av dess viktigaste frågor, får man förmoda. Denna historia harvi förmodligen ännu inte sett slutet pä. När Volvodirektören på foikpartistämman närmast tog hederoch ära av induslriminisler . Åsling, visste jublet bland folkpartisternaknappast några gränser. Dä blev del verkligen fesl i . Det är ändå denegna regeringens industriminister som på delta säll hudflängs, och ingen lyfterett finger till hans försvar. Det är väl detta som kallas för mittensamverkan,kantänka. Jag vill därmed inte, herr lalman, påstå allindustridepartementet är att beteckna som något regeringskonstens tempel.Konflikten mellan industri- ministerÅsling och och f. ö. i stort sett alla andra, var eltuppenbart fall av ministerstyre. Industriministern gjorde ett försök attbrutalt stycka Statsföretag. När han upptäckte alt han saknade majoritet fördetta äventyr i , gav han hell enkelt upp planerna och skjuter påfrågan om Statsföretags organisation till efter valet. Elefanten traskar ut urporslinsbuliken efter förrättat värv och lämnar ät andra atl plocka uppskärvorna och skapa ordning i butiken. De flesta drar nog slutsatsen atl dennaelefeint över huvud taget inte borde ha släppts loss. Vi har under ganska läng tid upplevt endragkamp mellan de borgerliga partierna om kommunernas pengar. De flestamänniskor har nog haft litet svårt alt sätta sig in i vad striden egentligengällt. Ty de borgerliga har ju varit hell överens om alt konfiskera 3-3 1/2miljard av kommunernas pengar. Det har funniis olika uppfattningar om teknikenför hur detta rov skulle gå till. har framfört precis sammaprincipiella invändningar som vi mol regeringens förslag. Men på nylt har manju visat atl principer inle är något som bekymrar moderater särskill mycket. var åsiktsskillnaden alltså inte så slor. Ändå blir det denna fasligauppståndelse. Man kan jämföra den kaotiska behandlingen av kommunernasfinanser med den stora skatteuppgörelsen mellan socialdemokraterna ochmittenpartierna. Där kunde vi förhandla i ordnade former och ipraktiken under stor öppenhet. Frågan har kunnat få en tillfredsställandeberedning. Jag är full av respekt för det sätt på vilket den handhades påregeringssidan av och . Men jämför behandlingen avdenna mycket genomgripande reform med det spektakel som utlöstes av de trotsallt ganska begränsade åsiktskillnaderna i sak mellan de borgerliga partierna ifråga om med vilken metod man skulle undergräva kommunernas finanser och berövadem deras pengar! Förklaringen, herr talman, är inte så svår atl finna. Denär naturligtvis den inbördes kampen mellan de borgerliga partierna. I delberömda brevet till Käre från Tillgivne lovademittenpartierna högtidligen citt skära ner utgifterna med 12 miljarder i1982/budget -del vet vi, och det har vi alla läst om. Delta var en heltavgörande förutsättning för att moderalerna skulle låta den svagamitlenregeringen komma lill stånd. Löftet uppfattades som helt bindande. GöstaBohman ullalade sig i radio och sade: har vi fåll bindande löften. Det skallbli nedskärningar med 12 miljarder. - På så sätt kunde han lugna de sistatvehågsna inom sina skaror, som salt på sina rum och kurade och som sedan kunderösta för all mittenregeringen skulle få komma till stånd. visar det sig alt mittenpartierna inte uppfylldelöftet. Nedskärningarna blev knappt, eller kanske litet drygt, hälften av deutlovade 12 miljarderna -jag har inte räknai så noga. Del ligger kanske någrabrasklappar och skräpar någonslans i i ruinerna av del gamlakanslihuset. Kort sagl; blev i något slags objektiv mening lurade. Det förefaller, milt uttryckt, som om sedandess har ruvat på hämnd i två avseenden. För del första skulle regeringen tillfogas ett nederlag iriksdagen genom att underiät att stödja mitlenparlierna i frågan omriktlinjer för budgetpolitiken. Detta nederlag kommer atl utmätas efter dagensdebatt. För det andra skulle regeringen tvingas lill eftergifter iförhandlingarna om kommunernas finanser för alt man skulle visa att den varberoende av moderalernas stöd. Det är denna del vi har fått bevittna densenaste veckan. Denna process log sådan tid att de borgerliga partierna nufår uppleva smäleken atl deras förslag pä egen begäran återförvisas tillfinansutskottet. Uppgörelsen skall jag inte nu kommentera i sak. Moderaternahar, som jag sagt, gett upp vad de angav som en viktigprincipståndpunkt. De har å andra sidan fått lättnader för ochLidingö, och det kan ju för de välbeställda vara värt en mässa. De borgerliga partiernas kommentarer efteruppgörelsen gäller heller inte sakfrågan. företrädare säger öppetatt deras seger är att de tvingat regeringen atl rätta sig efter moderalerna.Del är således fråga om en ren maktdemonstration, där syftet varil alt bevisaatl mittenregeringen sitter pä nåd. Del har de alltså lyckats med.Jag har ingen anledning att lägga mig i den interna borgeriiga kampen, men jagförstår inte varför regeringschefen har låtit sig skandaliseras pä det sättet.Jag undrar om det inte hade varit värt att syna den bluff som det måhända var,i stället för att nu låta triumferade säga: Vi tvingade dem ändåatt acceptera att de sitter pä vår nåd. Regeringens seger är att den ännu någon tid kan klamra vid regeringsmakten. är det knappast troligt alt regeringen hade avgåtti alla fall. hade ju - om de verkligen skulle ha röstat emolregeringen - i nåder erbjudit ett skyddsnät vid en eventuellförtroendeomröstning. Det nederlag som förestår och som gällerbudgetpolitiken länker regeringen uppenbarligen inte bry sig om. Jag tycker attregeringen genom sina uttalanden - jag ser dem urprincipiell parlamentarisk synvinkel - har gett intryck av att denna regeringär beredd att sitta kvar i stort sett vad som än händer. Det finns knappastnågot nederlag som är sä stort atl del kan förmå regeringen alt inlämnasin avskedsansökan. Och det mä vara, sett ur vår synpunkt, men det bidrar intelill all förstärka tilltron till parlamentarismen och öka respekten förpolitiken. Jag har inle kommenterat regeringsfrågan som föregått dagens debatt. Med hänsyn till den begränsade skillnaden isakfrågan var utslaget givet. Det var en skenkris som rörde de borgerligapartiernas inbördes maktkamp och behov att visa sin makt i densamlade borgerligheten. Allra sist, herr talman: För oss socialdemokrater är detframför allt viktigt att med skärpa slå fast atl det socialdemokratiska partietslår utanför delta spel, står uianför denna parlamentariska oordning i Sverige.Det är borgerlighetens politiska kris som utspelas inför våra ögon. De senaste månadernas händelser har med all tydlighetgjort klart att förutsättningarna för en stabil politik är att den borgerligamajoriteten i 6 protokoll 1981/82:92-93 Vi har haft av borgerlig majoritet i riksdag.Under denna tid har vi haft en verklig regeringskris och enskenkris ungefär . Resultatet är förödande för den ekonomiskautvecklingen i vårt land och för politikens anseende. De borgerliga; har haftchansen . Det är all right, men de har eftertryckligt bevisat aU desaknar förmåga all lillsammans regera , all ge landei en politiskledning. Krisen för den svenska parlamentarismen kan bara lösasgenom ett allmänt val, som skapar en ny majoritet i . Då kan vi ocksååtergå till den ordning som rådde tidigare, när man i viktiga frågor kundeskapa breda uppgörelser över blockgränserna och kunde undgå del blockpolilikenselände som vi i alla väsentliga avseenden drabbats av medskattereformen som det enda undantaget. Man erinrar sig ord alt detär bättre all regeringen faller än atl regeringsmakten förfaller. Vi upplever iSverige nu etl fortskridande förfall av regeringsmakten. För den sittanderegeringen är det emellertid viktigare atl klamra sig fast så länge den kan. Underytterligare har den möjlighel därtill. Sedan behöver vi en regeringsom styr riket, som kan leva upp lill sitt ansvar inför , som kanåterge landet fasthet och stadga i den politiska ledningen och medborgarna tronpä politikens möjligheter. Jag fårmeddela att anslag om kvällsplenum nu har uppsatts. Huvuddelen av anförande hade intesärskilt myckel med del utskottsbetänkande att göra som föreligger tillbehandling och diskussion. Jag vel all budget- och ekonomiministern är bereddatt fortsätta debatten på de områdena, men eftersom använde en stordel av sitt anförande för alt uttrycka sin oro för regeringsmaklen och del sättpä vilkel den utövas , fann jag anledning atl utnyttja min möjlighel althålla elLliominutersanförande. Jag konstaterar att alltid har oroat sig förhur det går med regeringsmakten när det inle är en socialdemokratisk regering.Så länge det var en borgerlig majoritetsregering fick vi veta att det varalldeles fel att vi drev en konsekvent politik som stödde sig på en majoritet.Vi fick också veta att del hos oss inte fanns något intresse av att, som mansade, la hänsyn till de uppfattningar som i övrigt fanns i kammaren. har vien minoritetsregering. Då oroar sig över den regeringen. Delförhållandel att tar upp frågan just nu ser jag som ett uttryck föratl han i grund och bollen är besviken över att mitlenregeringen kan skaffa sigmajoritet för stora och viktiga förslag. Jag kan inle se något annat skäl lillden oro som utvecklar. talade om förmågan att lyssna till andra ochförmågan atl skaffa breda majoriteter. Hur var det ,när vi hade denabsoluta balansen här i kammaren? som regeringschef tvekade inte allgång efter gäng lägga avgörandet i hand genom atl lätalottdragning ske här i kammaren. Var del ett uttryck för att ni ansträngde eratt skaffa breda majoriteter? Jag förslär atl ni bedömde att de allernaliv somfanns här i kammaren var sädana att ni av principiella skäl inte kunde anslutaer till dem. Eftersom själv har lett en regering som i det praktiskaarbetet fick la hänsyn till sådana förhållanden i kammaren, skulle del varaklädsamt med litet återhållsamhet i kritiken av den nuvarande silualionen. vet att de regeringar som jag har lett harinbjudit till överläggningar i flera fall. Det har blivit dåligt ulfall avdessa inbjudningar, utom i ett stort och mycket viktigt avseende. Del gälleromläggningen av den direkta skatten med mycket kraftiga marginalskattelättnaderoch en ändring belräffande avdragsrätten. Jag vill gärna bekräfta att jag harupplevt den atmosfär i vilken dessa diskussioner har förts som öppen och rejäl.Jag vill också gärna uttrycka min tillfredsställelse över att vi i denna storaoch viktiga fråga har kunnat komma fram lill en gemensam uppfattning. Jag vill betona att denna överenskommelse är viktig. Jagbedömer alt den kommer alt utgöra ett mycket betydelsefullt element i deåtgärder som behövs för atl vi skall få svensk samhällsekonomi i balans. Jagser denna omläggning som etl väsentligt inslag i kampen mot inflationen. Den ärockså etl viktigt inslag i den ekonomiska politiken, i den meningen attmänniskor genom omläggningen får ett större intresse för att spara av sinainkomster -vilkel är nödvändigt samhällsekonomiskt sett - och ett mindreintresse för att bygga sina hell privata affärer på krediter och därmed påförväntningar om inflation. Jag tror också att denna omläggning kommer atl hadynamiska effekter. Men de tre partierna är helt ense om att vi inte skallskörda frukterna av dessa dynamiska effekter i ingångsskedet. De kommer attbehövas mycket väl. De genererar, tror jag, en positiv inställning till att t.ex. ta extra arbetsuppgifter. De ökar förutsättningarna för egenförelagare atlgenerera eget kapilal I övrigt, , tvingas jag konstatera att ni underde borgerliga regeringsåren har demonstrerat en generell släpphänthel när detgäller den ekonomiska utvecklingen. som vi har sagt att dentotala konsumtionen måste anpassas efter det utrymme som produktionen medger,har ni kritiserat oss och sagt: Det kan ni inte göra, för det är etl slag motden och den. Tänk bara pä den kampanj ni har fört för alt skrämmapensionärerna! Vad det gäller är ju att anpassa konsumtionen till delutrymme som vi lillsammans kan skapa genom produktionen. Ni socialdemokratertycker inte om statistiska jämförelser med hur det var iregeringsställning. Men det är inle som sade, att arbetslöshetenvar hög under . Lät oss se hur hög arbetslösheten var undermånaderna . var den 2,7 resp. 2,4 %.1972 värden 3,5 resp. , och 1973 låg den pä 3,3 resp. . Arbetslösheten var således inle sä snabbi övergåendesom försöker få kammaren alt tro. Jag är beredd att medge - var inne på denfrågan - alt vi inte löser problemen för en enda arbetslös människa genomatt föra denna diskussion. Men skälet till att vi för den är den sällsyntafräckhet som ni socialdemokrater visar - jag bortser frän vpk;s uppträdande iden här frågan, som är närmast klassiskt - när ni försöker göra gällande attregeringen medvetet för en politik som driver fram arbetslöshet. Jag hördeKjell-Olof säga detta i ett anförande lidigare . Om detta är sant iSverige, då är den socialdemokratiskt ledda regeringen i oerhörtmedveten när det gäller att driva fram arbetslöshet, och då är också densocialdemokratiskt ledda regeringen i oerhört medveten därom. Vi vel,, att det inle förhåller sig så i vare sig eller . Hurkan ni mot den bakgrunden ha mage alt ge uttryck åt uppfaltningen att denregering som jag leder medvetet skulle föra en politik som driver fram arbetslöshet? Låt oss i stället se efter om vi tillsammans kan finnametoder som är ägnade att förbätt,ra utvecklingen. Det är en enligl min meningangelägen politisk uppgift. Sluta upp med detta slag av politiskabeskyllningar! Vid en jämförelse mellan det internationella klimat som gälldeåren 1971-1973 och det klimat liom råder kommer man nämligen fram tillprecis det resultat som här har utvecklat. Detta är en sanning som ni socialdemokrater inte kommerifrån. Jag förstår att den är besvärande. Jag känner inget behov av att föradelta resonemang, men jag måste göra det, eftersom ni envisas med att säga attvi medvetet för en politik som driver fram arbetslöshet. Sanningen är dessutom atl den nuvarande regeringen harfört en aktivare arbetsmarknadspolitik än någon annan regering. Jag hänvisartill de satsningar som gjorts. Ni socialdemokrater beskyller oss för atlalltför ensidigt ha satsat på industrisidan. Men inte har ni hjälpt till atlförkorta omställningsprocessen för de svenska varven! Där har en förfärligmängd pengar gått förlorade, om man nu uttrycker det på det viset, i ställetför att användas för offensiva satsningar i en omstrukturering av svensktnäringsliv. Sä bara ett par ord om det brev som återkommertill. Jag vill inom parentes säga att detta sätt att börja och avsluta ett brevär mer typiskt för än för mig. Men det är en bagatell. Del som stodi del brevet var ett direkt citat ur kompletteringspropositionen våren innan.Jag hävdar att vi har varit trogna mot vad som stod ikompletleringspropositionen, som jag ordagrant citerat i elt brev till GöstaBohman. Helt kort något om energimolionen. Hur är det, ?Känner inte ni också på den socialdemokratiska sidan alt det är viktigt atl vifrån svensk sida försöker finna former och metoder, sä att vi så långt del överhuvud tagel är möjligt minimerar riskerna för alt utbränt svenskt kärnbränslekommer till användning som vapenplutonium? Det är ju det partimotionen går utpä, och jag skulle vara förvånad om vi inte här i kammaren samfällt skullehälla med om atl delta är ett myckel viktigt mäl. Sedan lill kommunerna som, enligl vad som påstods, skulledrabbas 92 hårdare enligt regeringsförslaget än enligtkompromissförslaget. Jag har inte den märkt all ni socialdemokraterhar velat sätta in någon specialslöl. beklagaratt inte regeringsförslaget gick igenom i denna del, men del blir ju alltid så vid en kompromiss. , vi känner också ansvar efter valdagen. Därförlägger vi fram förslag som vi finner vara nödvändiga med tanke på framliden. Vigår inle lill val och säger: Driver vi plänboksfrägorna, skall vi nog vinnavalet. Det korta perspektivet vill jag inte ha. Under detta anförande övertog försie vice lalmannenledningen av kammarens förhandlingar. 43Ekonomi- och budgelministern ; Jag tror inte, , allarbetsmarknadsstatistik kan vara någon advokatyr, när den redovisas korrekt.Jag har bara försökt all redovisa hur del var i början av 1970-talel och hurläget är nu när det är vi som har regeringsansvaret. Jag skall dock säga attjag, när jag nämnde att 350 000 fler personer har sysselsättning, avsågperioden fram till . Räknar man fr. o. m. den lidpunkt då vi fickregeringsansvaret blir del fråga om en uppgång på 120 000 personer. Fortfaranderör del sig alltså om en klar uppgång. sade att förhållandet att detär svårare atl få nya jobb inle kan skyllas pä utlandet. Särskill gäller dettadå industrin och det övriga näringslivet. Jag undrar om inte en viktigförklaring till att del är dåligt med inflödet av nya platser är den att det ärsvårt att i omvärlden få avsättning för våra produkler och att det över huvudtaget är kärva tider. har när det gäller hela sin produktion ett50-procenligl beroende av utlandet och är naturligtvis särskilt känsligt idetta avseende. Sä nog bestäms vär rörelsefrihet i hög grad av deninternationella miljön. Jag skulle vilja ta upp ett av påståenden, somjag inte riktigt förslod. Han sade atl reallönesänkningen på leder till enökning av arbetslösheten. Det är klart all vi har svårigheter, men just den häromständigheten, att man får en real resursförsämring i löntagarkollektivet, ärsom sagt beklaglig från många utgångspunkter. Men del försämrar inte våramöjligheter att få tillbaka konkurrenskraften. Det är väl tvärtom så, attdevalveringarna och just sänkningen av kostnadsläget är en favör för densvenska industrin, som vi kan hoppas på inför konjunkturuppgången i slutet av1982 och 1983. Beträffande avtalsrörelse menar jag att det dock finnsen hel del omständigheter som gör det lättare att komma fram till ett avtal. En sak har statsministern redan nämnt. Jag anser liksomhan att marginalskattereformen här är av stor betydelse. Atl man inte behöverfä så slora brultolönekrav i fortsättningen underlättar naturligtvis enavtalsrörelse. Atl vi har ett ökal kostnadsmedvetande har jag redan nämnti repliker till som en viktig omständighet. Alt vi har enlägre inflations- takt bädehär hemma och internationellt är ocksä en fördel. Jag hörde all vi har en tendens lill prissänkningar. Det bör väl dä ändå få säg;asatl del är en minskning från 15 till . Del är alltså en dämpning avinflationstakten med en tredjedel . Det må väl ansesvara mer än en tendens. Förhoppningsvis skall denna trend beslå.Marginalskaitesänkningen är en möjlighet all utnyttja också i det sammanhanget. Till del kommer också atl vi har fått uppleva en sänkningav oljepriserna -en oerhört viktig del i vår ekonomi. Visst medverkar deltasammanlaget lill en avtalsrörelse, som visserligen säkerligen blir svär men somunderlättas av bl. a. de förhållanden jag här nämnt. säger att vi inte kan påstå alt vi är på rätlväg. Det är klart att del finns kvarvarande problem - jag har aldrig bestriditdel. Vi måste fortsätta all förstärka industrins konkurrenskraft - det är ettgemensamt mål för oss. Jag bara frågar: Vad gör socialdemokraterna för attstärka konkurren:;kraften? I varje fall kan ju inte förslaget om löntagarfonderverka i den riktningen. Vi vet vilken negativ verkan del har just pä näringslivet. Vi har av fäll en redovisning av att manpå socialdemokratiskt håll vill bevilja resurser till en expansiv offentligsektor. I ett avsnitt av sitt tal sade han att det skall vara mera till SJ,mera till , mera till biblioteken, mera till sjukhusen och mera tillbarnomsorgen. Jag tror att man kan hitta flera sådana här inslag i Kjell-OlofFeldts anförande, där han vill satsa mer på den offentliga sektorn. Men inteleder detta till en bättre balans, och inte leder det till att man hållertillbaka inflalionen, när man tvingas låna mer pä grund av elt växandebudgetunderskott. Min fråga kvarstår alltså, ; Vad är detsocialdemokraterna vill göra för all stärka industrins konkurrenskraft? Vilkaåtgärder har ni föreslagit för alt det skall gä bältre att sälja svenskaprodukter på främmande marknader och här hemma i konkurrens med importeradevaror? Att regeringen vidtagit en mängd åtgärder i det härhänseendet är hell klart. Jag har nämnt några. Till detta kan sägas att det jiist har tillriksdagens ledamöter utdelats en proposition som syftar till att stärka denmindre och medelslora företagsamheten. Propositionens förslag belyder oerhörtmyckel, enligt min och hela regeringens uppfattning, för att komplettera desatsningar som har gjorts för att fä börsbolagen att fungera bättre medriskkapital, med bättre arbetsmarknad, bättre råvarutillgång osv. Här kommer nya saisningar för den mindre företagsamhetengenom en lättnad i beskattningen. Vidare ser man till att vi fär en handel medicke börsnoterade företag, något som också ger ett ökat intresse för att sparajusl i den mindre företagsamheten. Vidare föreslås alt vi skall gå vidare medsatsningar på teknisk utveckling, där kommer atl få särskildaresurser för alt hjälpa den mindreföretagsamheten.