prot · G50991 · 1981-12-31 00:00:00 — tvekade aldrig att gå med i främsta ledet för attfrigöra världshandeln från den tvångströja av regleringar som band den i slutetav . Resultatet har också blivit ett handelsutbyte utanmotstycke i världshistorien. Men också företag, människor och kunskaper korsarnationsgränserna som aldrig . Att vårt land har haft övervägandefördelar av denna internationalisering är vi säkert överens om. Men skall vifortsätta att njuta fördelarna av den utvecklingen, måste vi se upp för destora risker och problem som också finns. De världsomspännande företagen har under de senasteårtiondena hos sig samlat enorma mängder av kapital och makt. De sköter entredjedel av världshandeln.De styr en stor del av den tekniska utvecklingen. Genom sin prispolitik bär deåtskilligt av skulden för den svåra inflationen. De medverkar ivalutaspekulationer och kan göra det nästan omöjligt för etl enskilt land attvärna värdet på sin egen valuta. När kapitalet har skaffat sig sä starka organisalioneröver nationsgränserna blir det mycket svårare för facket atl la till varalöntagarnas intressen. De här mäktiga jällekoncernerna kringskär möjligheternaför regeringar, för centralbanker, för parlament, för fackliga organisationeratt nä de nationella mål som har beslutats i demokratisk ordning. Till bilden hör ocksä all det internationella kapitalelofta gär i förbund med politisk diktatur, rasförföljelse och förtryck.Nationella frihetsrörelser och demokratiskt framstegsarbete motarbetas när delmultinationella kapitalet ser sina intressen hotade. Därför måste demultinationella bolagen ställas under politisk och social kontroll. Del kräverelt fastare samarbete mellan regeringar. Del kräver utbyggt fackligt samarbeteöver gränserna. Och det kräver att varje land och folk håller på sin rätt attsjälvständigt få bestämma över sin egen framlid. För del gäller detytterst atl slå vakt om vär demokrati och värt oberoende. Vi måste föra ensjälvständig ekonomisk polilik, en politik för full sysselsättning, en politikdär de enskilda människorna har inflytande och medbestämmande och där inkomst-och förmögenhetsfördelningen kan bli rättvis. Den här bakgrunden lill vår diskussion hadeindustriministern inget att säga om i sin samlade redogörelse för regeringenssyn på problemen. Jag tycker att det är en allvarlig brist i redovisningen, ochfrågan är naturligtvis; Är den bristen en del av förklaringen lill allregeringens åtgärder är så otillräckliga? När det gäller atl ange konkreta problem medmultinationella företag har regeringen inget alt säga om skattefrågorna.Regeringen tappar också bort de sociala och kulturella effekterna. Glöm inte,, alt en stark utländsk inbrytning på begränsade områden kan fåkulturella och sociala effekter som inte är önskvärda. Vi måstet, ex. se tillall våra massmedier inte kommer under så starkt utländskt inflytande atl detkan inkräkta på del fria meningsutbytet, den allsidiga upplysningen och dekulturella uttrycksmöjligheter vi har i vårt land. Jag vill påminna om altlitteralurulredningen varnar för en ulveckling där viktiga svenska förlag kommerunder utländskt inflytande. När vi sä kommer lill de svenska multinationella bolagenvill jag påstå att de framstår närmast som dvärgar i förhållande till GeneralMotors, , ITT och de andra bjässarna. har en likastor omsättning som alla svenska företag i verkstadsindustrin, vår viktigasteindustrigren. Jämför vi VoWo, största bolag, med , somär världens störst bolag, finner vi att skillnaderna är enorma. Nägon har sagtatt omsättningen i är ungefär lika slor som frimärkskassan.i GeneralMotors. Del är naturligtvis tillspetsat, men om hade haft någrafå procent av sin omsättning i frimärken hade det inle stämt så dåligt. Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. Vi mäste också ställa krav pä hur de svenska företagenuppträder i utlandet. De skall inte fä lägga sig i vägen för demokratiseringeller sabotera fackliga rälligheter. Här har moderbolagels styrelse elt stortansvar. Klarar man inle de kraven bäddar man för förändringar av styrelsernassammansättning . Det kan vara svårt att med lag gå in och reglerahur förelagen uppträder i andra länder, men vi har ett exempel i förbudet motnyinvesteringar i och . Det är en sak alt vi bygger ul industrin i ochkombinerar det med atl expandera ocksä i utlandet, men vad som sker är eltras av investeringarna i , en kraftig ökning av arbetslösheten och enminskning av industrisysselsält.-ngen, så all den nu i moderntid går under en miljon jobb. Alt i etl sådant läge tillåla en rekordstorutflyttning av svenskt kapital och svensk produktion kan inte vara rimligt. Industriministern erkänner att enskildautlandsinvesteringar kan påverka den svenska produktionen och sysselsättningennegativt. Han erkänner också atl del kan innebära indusiripoliliska problem pälängre sikl om de svenska företagen krymper sin bas i . Det är bra atlindustriministern nu på regeringens vägnar slår fasl detta. När jag lyssnade päekonomiministern här i för nägra veckor sedan fann jag att han integjorde några sådana reservationer. Han sammanfattade tvärtom sin syn på dessafrågor på följande ljusblåa sätt; "Jag ser sålunda inte några egentliga negativasamband mellan utlandsinvesteringarna och industrisysselsältningen i Sverige.Jag räknar med all svenska företags ulländska engagemang kommer allvidareutvecklas, som ett naturligt komplement till investeringarna iSverige." För ekonomiministern är alltså allting frid och fröjd. Härsäger ändå industriministern alt del finns problem, och del är elt stort stegframåt för regeringen, men från insikt till åtgärd är stegel tydligenfortfarande alldeles för långt. vet inte hur han skall göra enkonkret avvägning för atl komma lill rätta med problemen. I bästa fall kan hankomma på det efter valet, men då kan det vara . Trots att industriministern nu erkänner problemen harvalutastyrelsen med regeringens goda minne minskat den redan otillräckligakontrollen. Det var de borgerliga partierna som med hjälp 1974 fickigenom nuvarande alldeles för svaga kontrollregler. Den socialdemokratiska regeringenville ha en kontroll som mera tog hänsyn till sysselsättningen. Vad som återstår av denna kontroll är bara ruinerna.Bara när en enskild investering kan välla utomordentlig skada för vårt landfinns det en chans atl inskrida. Om man styckar upp den väldiga utflyttningenav kapital och produktion ur landet i enskilda investeringar och prövar varjeliten del för sig är det mycket svårt att påvisa alt just en enskild investeringvållar hela vårt land en utomordentlig skada. Industriministern anser tydligen att del kan bli aktuelltmed skärpta regler nästa är. Men det ansåg vi socialdemokrateralltså . I samband med att industriminister hade fåtthuvudansvaret för regeringens politik när del gällde de multinationellaföretagen uttalade han att den nya regeringen hade minsl samma ambitionsnivåsom någonsin den socialdemokratiska och att han personligen minsann inte skullelämna någon möda ospard för att aktivt driva dessa frågor. kan väl lidenvara mogen att upprätta åtminstone etl preliminärt bokslut över de borgerligaregeringarnas politik på della område. På den positiva sidan finns del faktum all man fullföljtvissa initiativ från den socialdemokratiska regeringens tid: Man har fortsaltdet internationella arbetet i FN, och , man har tillsatt ett parutredningar, och man har bestämt sig för en etableringskoniroll. Men tyvärröverväger den negaliva sidan. är långt - jag skall här nämna tiopunkter. Regeringen har pä ett fullkomligt skandalöst sättförhalat arbelet pä att få till stånd en bättre kontroll över utländska köp av svenska företag. Utredningen började , och först kan vi räkna med att en ny lag kan träda i kraft. Jag tror för min del alt detta är det allravärsta exemplet på långbänkeri under hela den borgerliga regeringstiden, och det vill inte säga litet! Även där regeringen, med hjälp av de regler som f. n.finns, har kunnat inskrida har man lättsinnigt lätit utländska intressen förvärva svenska företag. Vad som är särskilt aktuellt är försäljningen avWasabröd till det multinationella företaget . Regeringen har givitklartecken. Det innebär att två största livsmedelsfabriker nu kommeratt vara i utländsk ägo: dels Findus i , dels Wasabröd i . Regeringen gav klartecken utan garantier förinvesteringar, ulan garantier för sysselsättningen. Wasabröd tillförs intenågot nytt kapital - man får tvärtom lämna ifrån sig kapital. Regeringen avvisar alla tankar på verksamhetskontrollför utlandsägda förelag i . Man avvisar tanken att man skall ha regler och föreskrifter som kan påverka deras uppträdande i vårt land. De anställda vid läkemedelsföretaget i Helsingborgville med sin ägare diskutera framtida investeringar. De var intresserade avatt slå vakt om sysselsättningen och sade; Kan vi nu få diskutera och förhandlamed dem som har makten i vårt multinationella bolag hur vi skall ha det iframtiden, sä att vi tryggar jobben och en positiv utveckling för ? Industriministern gav de anställda rätt i att ;sregler om hur multinationella företag skall uppträda säger att moderbolaget - idet här fallet ett engelskt bolag - skall gå in i diskussioner ochförhandlingar med de anställda. Men vad hände när det engelska bolaget vägrade,sedan faktiskt uppmanat det engelska bolaget altvägra att förhandla om dessa saker? Ja, regeringen ryckte på axlarna och sade:"Vi kan inte göra någonting åt detta, vi kan inte blanda oss i enskildafall." Och så fick det förfalla. Men vad regeringen kan göra är just attaktualisera regler om verksamhetskontroll, föreskrifter och andra bestämmelsergenom vilka de Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. 6 protokoll 1981/82:88-91 Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. anslälldafår etl reellt medbestämmande även där moderbolaget finns utanför värt landsgränser. Delta har man alllsä avvisat. Regeringen har inte velal skärpa valutakontrollen,vilket skulle behövas för att hejda den slora valutaflykt och de valutaspekulationer som förekommer. Regeringen harinte intresserat sig nämnvärt för de multinationella företagens skattefrågor. Regeringen harpå mycket tveksamma grunder givit dispenser för investeringar i . Regeringen harlättat på kontrollen av svenska företags utlandsinvesteringar i etl läge därmotsatsen vore det naturliga, där en kraftig skärpning av kontrollen vore detriktiga. Regeringen hartillåtit en kraftig försäljning av svenska aktier till utländska aktieägare. Regeringen harmisslyckats med atl slå vakt om sysselsättningen, den har misslyckats med atthöja industriinvesteringarna i och stärka industriproduktionen i vårtland. Regeringen har förstört våra statsfinanser och saltvårt land allt djupare fast i beroende till ulländska långivare. Och vi fortsätter tyvärr iutförsbacken med allt större underskott, allt fler arbetslösa, allt sämreindustriinvestering ar. Dess bättre finns det ett alternativ till dennakatastrofala politik. Alternativet heter "Framtid för ". Detprogrammel innebär atl vi får fart på byggande och investeringar, att vibekämpar inflation, spekulation, skattefiffel och valutafiffel. Genom ettsådant aktionsprogram kan vi stärka den demokratiska kontrollen över demultinationella företagen och slä vakt om en självständig svensksamhällsutveckling. Jag har med stort intresse lyssnat på JanBergqvists långa inlägg. Jag har all respekt och aktning för hans starkaengagemang i dessa frågor, vilket har kommit till uttryck i rätl mänga debatteross emellan . Jag skulle dock vilja begränsa perspektivet tillvad frågan egentligen gäller. Kan man höja investeringarna i vårt land, kan man öka detsvenska näringslivets konkurrenskraft genom förbud och kontroll? Jag tror detinte, och jag tror att det återstår att bevisa att det går att göra del. Detfinns inga exempel i historien på att man genom kontrollåtgärder och förbud harfrämjat den ekonomiska utvecklingen. Vad vi är ute efter - och jag tror att JanBergqvist och jag egentligen är överens om detta - är alt främja en internationellarbetsfördelning, men atl göra det på ett sätt så att angelägna svenskasamhällsintressen inte kommer i kläm, sä att de anställda i svenska ochinternationella företag har en rimlig chans till inflytande över sin situation.Jag tror inte att man kommer till rätta med detta med de enkla -kanske alltförenkla - recept som förordar. Det låterspektakulärt att kräva helt andra kontrollinstrument, att kräva en verksamhetskontroll av utländskaförelag. Det låter naturligtvis också spektakulärt och kraftfullt all kräva atlman skall stoppa - del är väl så jag måste uppfatta - de svenskamultinationella företagens udandsinvesleringar. Men det skulle ju innebära etlbrott mol den allmänna och övergripande målsättning som angetlinledningsvis och som han och jag är överens om, nämligen att vi inte kanisolera oss frän omvärlden. Vi måste främja den internationellaarbetsfördelningen. Jagskulle vilja peka på en alldeles bestämd omständighet och en erfarenhet som vihar haft anledning att göra här i landet. Det gäller den dramatiska förlust avmarknadsandelar eller, om man så vill, den nedgång i vår andel av världshandelnsom skedde under intryck av oljeprischockerna 1973, av den allmännakostnadsexplosionen 1974 osv. Hade vi då inte haft våra multinationellaföretags brohuvuden i form av dotterbolag i andra länder, så är jag övertygadom all den nedgången hade blivil ännu mer dramatisk. Det hade fått stora ochmenliga konsekvenser för sysselsättningen i vårt eget land. Tack vare desvenska multinationella företagens dotterbolag internationellt hade vibrohuvuden som gjorde att vi bättre än vi egentligen förtjänade kunde överlevade påfrestningar som kostnadsexplosionen 1974 åstadkom. Tackvare regeringens ekonomiska politik - och den är ju någonling hell annat än vadJan vill göra gällande; den innebär att vi har pressat nerinflationen ganska avsevärt, att vi har fält en ökad stabilitet och att vi haråterställt svensk industris konkurrenskraft ungefär till nivån i början av1970-talet - kan vi alltså nu dra nytta av att vi då hade en industri med enrelativt stark utlandsetablering och en förhållandevis stark situation påutlandsmarknaden. Mennalurliglvis - där ger jag rätt - skall man inte blunda för attdel här har sina risker i ett normalläge eller för att vi på allvar ochomsorgsfullt måste följa denna utveckling. Det fär ju inte bli så att svenskaföretag slentrianmässigt flyttar produktion utomlands. Det måste ju bli så attvi med den ekonomiska politikens hjälp skapar ökad konkurrenskraft, så alt detockså blir attraktivt för svenska multinationella företag att ha en så storandel som möjligt av produktionen i . Del är delta arbete som vi hållerpå med. Det förutsätter naluriigtvis att man med all observans följerutvecklingen beträffande utlandsetablering. Närdel gäller kontrollen av utländska förelags förvärv av svenska företag, eller,kort sagt, importen av utländskt investeringskapital till svensk marknad, sähar vi ju - det tror jag nog måste erkänna - i tillämpningen av1916 års lag ådagalagt samma ambitioner att slå vakt om den svenskaarbetsmarknadens intressen som någonsin socialdemokraterna hade gjort. Det varheller inte möjligt för de socialdemokratiska regeringarna att skapa,som säger, bestämda garantier för investeringar eller bestämdagarantier för atl de utländska företagen i kunde upprätthållasysselsättningen. De är, liksom de svenska företagen utomlands, hänvisade tillatt arbeta på marknadens villkor. Omåtgärder mot vissa problem med multinationella företag, m.m. Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. Vad vi nu gör - och det kommer så småningomförhoppningsvis att bli föremål för beslut i - är i alla fall atttäppa till den brist del har varit att inte alla svenska företag, alltså ävenföretag med utlänningsklausul, innefattas av den förvärvsprövning som 1916 årslag stadgar och vilken vi nu vidgar till att gälla alla företag. Vi kommerockså, som lorde vara underrättad om, att därvid kunna prövaförvärvarens avsikter så långt det nu är möjligt, dvs. pröva förvärvarenutifrån den målsättning vederbörande företag har med investeringen i Sverige.Jag vill i del avseendet säga alt vi självfallet behöver investeringar iSverige. Vi behöver den vitalitet som det innebär att också utländska företaggär in i den svenska marknaden och tillför svensk industri know-how ochmarknadskunnande på det sätl som onekligen sker när utländska företag etablerarsig pä den svenska marknaden. Jag förmodar att detta är den attityd som viräknar med att svenska företag skall möta i främmande länder, när de etablerarsig där. Vi är väl ändå överens, , om att detta i det stora helaär en vettig utveckling i den internationella arbetsfördelningen. 20JAN (); tycker att vi skall begränsaperspektivet. Det är klart att regeringens perspektiv är begränsat, och det kanvara bekvämt för industriministern att då hålla sig till det snävaperspektivet. Men det är faktiskt så, atl det finns flera aspekter på den härfrågan än vad regeringen har varit benägen alt erkänna. Därför är detviktigt att just de aspekterna tas upp och att vi får en ordentlig diskussionom dem. säger att mina recept är litet för enkla ochspektakulära recept, att de går ut på förbud och kontroll. Men riktigt såenkelt var det väl inte, om industriministern hade lyssnat noga. Vad jag villha är en kombination v en aktiv näringspolitik, inriktad pä full sysselsättningi , och användning av kontrollinstrument. Industriministern säger attvåra kunskaper om de långsiktiga industriella effekterna är för dåliga i dagoch att vi därför inte kan göra något för att hindra den här våldsammautflyttningen av kapital. Men det är ju inte några småsaker det gäller. Förraåret gav man enbart när det gäller direktinvesteringar tillstånd uppgående till6 1/2 miljarder. Dessutom har man mot borgen från de svenska moderbolagenkunnat låna 8 1/2 miljarder. Allt som allt har svenska företag investerat förkanske 20 miljarder i utlandet . Jag vill minnas attinvesteringarna hemma i för industrins del uppgick till 18miljarder och att näringslivet i övrigt investerade kanske ytterligare 8miljarder. Vad jag talade om i mitt inlägg var inte idiotstopp elleridiotförbud, utan att man skulle ha prövningstillstånd och att man måsteförsöka få till stånd en balans. Det är inte rimligt att vi avrustar hela vårindustriella bas i och flyttar den utomlands. Om nu inte ärriktigt på det klara med effekten av utflyttningen, vore det då inte klokt försökte lugna ner utvecklingen, så att den inte stormar i väg på del här sättet- detta skulle ju betyda att vi avhänder oss våra möjligheter på litet längresikt. När detsedan gäller förbud vill jag passa på att erinra industriministern om vad hans nuvarande statsrådskollegaOlof framhöll i en motion . Då var del myckel bråttom medförbud och kontroll av utländskt överlagande av svenska företag. Då kunde maninte ens avvakta remissvaret på den departementspromemoria som hade skrivitsoch inte heller vänta på resultatet av den utredning som påbörjats. Man skullesom ett provisorium införa förbudsmöjligheter på tvä år. När sedandepartementspromemorian hade blivit färdig och remissbehandlats hände detingenting. Inte heller hände det någonting efter del attutredningen hade blivit klar. Borde det inte, , vara entankeställare ändå att de anställda . vid läkemedelsföretaget iHelsingborg enligt OECD-reglerna har rätt alt förhandla om investeringar meddem som har bestämmanderätten i bolaget? Skall man inte försöka se till att deanställda får den här rätten i verkligheten också? Det går ju atl göranågonting åt saken, om man vill skaffa sig verksamhetskontroll och införa vissaföreskrifter. NilsÅsling undvek också frågan om dispenserna i . Även här gäller detavvägningar. Folkpartirepresentanterna i regeringen reserverade sig ju f. ö.mol de i detta fall alltför generösa dispenserna. Sedankommer industriministern in på den ekonomiska politiken. Det är klart att dennamäste ligga i botten. Vi klarar dåligt att värna vårt lands självständighet, omvi inte för en fast ekonomisk politik och har en bra aktiv utveckling. fickvi ju höra atl det går sä väldigt bra här i landet. Inflationen sjunker,stabiliteten har ökat och konkurrenskraften har förbättrats. Det är klart altinflationen har gått ned något frän den tidigare mycket höga nivån. Men såmycket mer kan man väl inte säga. Industriinvesteringarna fortsätter ju atl gåned, inflationen galopperar vidare på en alldeles för hög nivå, arbetslöshetenökar och industriproduktionen stagnerar. Vi är i utförsbacken och måste vändaden ulvecklingen. Omåtgärder mot vissa problem. med multinationella företag, m.m. 21 IndustriministernNILS ÅSLING; Självfallet har jag inte någonting emot en diskussion om de vidaperspektiven, men jag ber att komma ihåg att när det gäller deninternationella utvecklingen och synen på de multinationella förelagen pågåralltjämt arbete både i och i FN, där , som jag sade i mitt svar,har spelat en framträdande roll. har här oförändrade ambitioner attbidra till ett internationellt regelsystem. Närdet gäller perspektiven har trots allt en ganska snävinställning. Han säger att investeringarna i gått ned, men vi har ändåfått en ganska intressant redovisning som visar atl investeringarna i forskningoch utveckling samt marknadsinvesteringarna mer än väl kompenserar den nedgångsom har skett inom industrin beträffande hårdvaran. I svensk industri har viegenfligen inte haft någon investeringssvacka utan bara en omfördelning avinsatserna, varvid det gjorts mer framtidsinriktade insatser. Jag tycker attJan måste överge myten om en investeringsnedgäng, eftersom den irealiteten inle har någon grund. Till den fasta politiken hör ju exempelvisockså uppgörelsen om de framtida skatterna. Jag tycker inle att nägon anledning att skämmas för detta. Del är en hörnsten Om åtgärder mot vissa problem med multinationellaföretag, m.m. i denstabiliseringspolitik som den här regeringen med en viss framgång bedriver. Denbör vi tillsammans kunna la ansvaret för, tycker jag. Det finns alltså en ganska god grund för positivaförväntningar när det gäller den svenska industrins utveckling, och dä kanskeman också får bedöma den här frågan ur det perspektivet. Jag har nämligen godaförhoppningar om att med den ekonomiska politik som vi nu för också de svenskaföretagens utlandsinvesteringar skall få en bättre balans i förhållande tillde svenska investeringarna. Man kan inte komma ifrån att del var den enormakostriadsexplosionen 1974 som nödvändiggjorde många svenska företagsudandsetableringar. Dessa var nödvändiga för att de över huvud taget skullekunna behålla sin internationella marknadsposition. Man kan alltså inte blundaför detta. kan man å andra sidan ha större förväntningar pä att desvenska multinationella företagen skall lägga en växande andel av sinainvesteringar i , eftersom vi nu har återfått vär konkurrenskraft. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att det, trots altJan och jag i stora delar har gemensamma värderingar i de härfrågorna, dock finns en klar skillnad mellan våra attityder: att torna upp krav på förbud och kontroll som det centrala, medanjag menar att det centrala i frågan är vaksamhet från regeringens sida både påvad som händer med investeringar i och utomlands och när det gäller enhög beredskap till handling. Det är iå man skall hantera dessa problem. Jagtror att förbud och kontroll medför mänga komplikationer och innebär ettgrundskott mol den internationella arbetsfördelning och den fria handel som vii det här landet ändå hyllar, medan en hög grad av vaksamhet och hög beredskapär någonling som vi måste ha för att kunna följa utvecklingen och vidta deåtgärder som blir erforderliga. Den modernisering av lag som är pågång ger oss redskap för att kunna tillämpa denna vaksamhet och ha dennaberedskap till handling. 22HÄDAR ():