prot · G50923 · 1981-12-31 00:00:00 — Den skillnaden är lika tydlig mellan regeringspartiernaoch när det gäller skattepolitiken. 53 () replik: Det var ju tidningen sombringade oss in på de nautiska bekymren. Det är inget fel på att kryssa, OlaUllsten. Det är sådant man brukar göra i motvind, så här talar en visserfarenhet. Jag kom på en annan bild som möjligen kan sprida ljus överden besvärliga seglats mellan olika grund som regeringen gör. Jag minns engammal film med . Han spelade en sjökapten som hade en fru iTanger och en i och åkte med sin båt däremellan. Han var väldigtstilig i sin granna uniform. Men han blev med liden ganska flåsmält ochdrabbades av diverse grundstölningar. En sådan seglats är del alltsåbekymmersamt att försöka sig på. försöker vara ansvarsmedveten och säga altvi måste hålla tillbaka den privata konsumtionen. Vi måste göra kännbaraingripanden. Ja, men varför sänker ni då momsen? Om ni skall hålla tillbaka denprivata konsumtionen och klä er i säck och aska och vara ansvarsfulla, varförvidtar ni då kortsiktigt konsumlionsstimulerande åtgärder som all sänka momsen?Del hänger inte ihop. Den här tagelskjortan kommer ni på först när ni skallfinansiera momssänkningen, för då får ni gå på pensionärerna och de studerande.Pensionärerna skall betala momssänkningen genom att bli av med KBT och få ettförsämrat basbelopp, och studenterna får mindre studiemedel. Men grundsynen äratt tala om att ni bjuder på momssänkningen. Sedan sade ; Vi gör ju vad vi kan, och jämförtmed betingelserna når vi goda resultat. Del beror förstås på vilka betingelserman jämför med. hörde jag en folkpartiminister huta ål de handikappade,för de hade det i alla fall bättre än handikappade i , så de skulleinte ställa några krav ulan vara nöjda med sin lott. Och det är klart all ijämförelse med eller slumsläder har de 61 000 arbetslösaungdomarna i det kanske också hyggligt. Men tycker verkligen OlaUllsten att del är ett bra resultat när man har 133 000 arbetslösa, varav 61000 är ungdomar? var ändå det parti som gick ut och sade: Viställer ut en ungdomsgaranti, vi lovar att varje ung människa här i landetskall få arbete eller utbildning eller praktik. Ingen enda skal! Det var vad ni lovade, och nusiigerni att del ärett gott resultatnär 61 000 ungdomar går arbetslösa. Vi säger att del är ett utomordentligt dåligt resultat,eftersom det innebär att ungdomarna råkar ut för stora sociala faror, att delöper stor risk för att känna att tillvaron är meningslös. sade en ung flicka: Jag klarar mig nog, men vadgör mina kompisar som sitter nedanför Tempo med plastkassarna och ölburkarnaoch knarket? Jag vet att de inte har något annat att göra än att gå ochstämpla. 7 protokoll 1981/82:23-24 Det går bra att stå här italarstolen och säga att vi måste ta gemensamma tag för att föra landet urkrisen. Men ni 61 000 ungdomar - er insats för alt föra landet ur krisen är attvara arbetslösa! Detta är väl inget gott resultat? Skall del varaskillnaden mellan marknadsekonomi och centralstyrd ekonomi, så använder jag allcentralstyrning i världen om det kan skapa jobb åt de här ungdomarna, för jaglåter mig inte ledas av några dogmer. Fungerar inte marknaden så att den gerjobb. får vi ingripa i marknaden. Ni säger att ni talar i klartext om besparingarna. Niskall skära ner utgifterna med ; det har ni lovat GöstaBohman. Vi utmålar inte detta som några fasor, vi bara frågar: Vad är del somskall sparas? Är det bostadssubventionerna eller räntéstödet? har BirgitFriggebo visat vad det skulle kunna leda till. Är det u-hjälpen? Skall allting läggas på för att skära nerpå det sociala? Eller skall ni försämra ytterligare för arbetslösa ungdomar?Jag vet inte, men det är just därför alt jag inte vet som jag frågar. Ni begär att skall ge er fullmakt att skära nerutgifterna med 12 miljarder som ni sänker momsen och som 61000 ungdomar går arbetslösa. Det tycker vi är ett konstigt samhälle. Jag spelar gärna roll ett tagoch kryssar mellan milt och , dvs. mellan socialdemokrater ochmoderater. Jag finner att det går ganska bra. Vi får stöd för en,som jag menar, riktig ekonomisk politik. Den innebär hårda påfrestningar förmånga men skapar förutsättningar för balans och därmed nyareformåtaganden, som vi inte kan klara. Det är, som jag sade förut, rätt skönt också i densocialdemokratiska hamnen. Där har vi kunnat få förståelse för vårt krav påmarginalskattesänkningar av en omfattning som av socialdemokrater ansågs som fullständigt otänkbar. Jag är inte ute för att håvain några poänger för den ena eller andra partigrupperingen. Däremot tycker jagdet finns all anledning för skattebetalarna atl betrakta sig som vinnare i detspel där för sin del valde att ställa sig helt utanför. Varför sänker vi då momsen - undrar - om visamtidigt har klart för oss att det gäller att föra en stram ekonomisk politik?Ja, det finns i varje fall tre skäl för det. För det första - och därvidlag tycker jag det är konstigtatt det skall vara så svårt alt få socialdemokratiskt stöd - anser vi alt maninte kan föra en ensidig åtstramningspolitik. En sådan skulle visserligen kunnaredovisa, i varje fall kortsiktigt, bättre saidosiffror, men jag tror att denpå skulle leda till just det som varnar för och som vihar sett exempel på i andra länder, nämligen att åtstramningen bara skaparbehov av ny åtstramning. På vägen får vi dras med fortsatta obalanser ochframför allt med en högre arbetslöshet, som ju alltid brukar följa i denensidiga ålslramningspoliiikens Vi måste alltså satsa på alt både föra en restriktivbudgetpolitik för att få bukt med offentliga utgifter, som siigersnabbare än de offentliga inkomsterna, och föra en offensiv politik som innebäratt vi håller köpkraft och efterfrågan uppe samt därmed också skaparförutsättningar för investeringar och sysselsättning. För det andra fanns det ett alldeles speciellt skäl denhär gången. brukar visserligen rubricera det som ett slagsmanipulation med löneavtalet, men del är - för att knyta an till vad i sitt första inlägg - regeringens ansvar att se till att prisutvecklingenhålls inom givna gränser. Har löntagarna i sina avtal skrivit in bestämmelsersom innebär rätt till kompensation om priserna överstiger en viss nivå, så kanjag inte finna annat än att del ingår i regeringens ansvar att se till atlpriserna om möjligt inte överstiger den nivån. Gör de del, så får löntagarnainte kompensation för hela prishöjningen utan bara för två tredjedelar av den.Även sett ur snävt löntagarperspekliv måste det alltså vara en fördel om den s.k. prisklausulen i avtalet inte utlöses. Vårt tredje skäl borde också vinna viss förståelse frånsocialdemokratiskt håll. Qm vi nu skall föra en återhållsam politik och hållaigen konsumtionen, så finns det anledning att se till alt inte hela bördan avdenna återhållsamhet drabbar de aktiva lönlagarna via löneavtalen, ulan atl manså gott det går försöker sprida ut effekterna på alla grupper i samhället,som man naturligtvis tar rimlig hänsyn till de fördelningspoliliskaeffekterna. Jag tror att det är riktigt av regeringen att satsa på en ganskastram finanspolitik i stället för att kräva ytterligare återhållsamhet pålönesidan. Sedan tycker att det är litet cyniskt att säga- eller kanske litet tafatt, jag vet inte vilket uttryck han använde; kanskeinget av dem, men jag uppfattade det så - att vi försöker göra så gott vi kanför att avhjälpa arbetslösheten. Ja, vad är det för fel i att erkänna att maninte kan göra mer än man kan? Vi har 133 000 arbetslösa. Det är mycket. Det ärmycket mer än vad vi önskar. Det finns 25 miljoner arbetslösa i ,, och om vi ser arbetslösheten i del perspektivet, tycker jag att närvi säger att vi försöker göra så gott vi kan i , så kan vi också visa påatt resultatet blivit ganska gott, i en internationell jämförelse. från dearbetslösas synpunkt skulle jag däremot inte en sekund drömma om atl säga attresultatet är gott. Men jag kan visa på att när del gäller de ansträngningarsom är möjliga inom ramen för de förutsättningar vi har - och de förestavas jui någon utsträckning av vad som händer utanför våra gränser - har vi lyckatsganska hyggligt. Ungdomsgarantin är tyvärr ingen garanti för att allamänniskor som är unga får sysselsättning - det har vi heller aldrig ansetteller gjort anspråk på. Ungdomsgarantin är ett system som innebär att man skallse till, genom samarbete mellan arbetsmarknadsmyndigheter och skolan, att desom lämnar inte lämnas vind för våg utan att någon vet vad somhänder; de skall bli erbjudna antingen fortsatt utbildning eller praktikantplatseller ett jobb. Det systemet är i funktion. Att det inte har gett bättreresultat vad gäller sysselsättning bland ungdom är inte ungdomsgarantins fel. utan ettresultat av de svårigheter som vi tillsammans med andra länder har att hållasysselsättningen på den nivå som vi skulle önska. Jag är dessutom alldeles övertygad om att antaletarbetslösa, både i de yngre och i de äldre årgångarna, skulle ha varitbetydligt större, om man hade följt de rekommendationer på den ekonomiskapolitikens område som socialdemokraterna / opposition förordar. tror jagdess bättre att socialdemokrater / regeringsställning faktiskt skulle föra enannan och mera ansvarsfull politik. Men låt mig apropå arbetslöshet påminna om alläven då socialdemokraterna var i regeringsställning - och jag är alldelesövertygad om atl de då gjorde precis allt vad de kunde för atl bromsaarbetslösheten, precis som vi nu försöker göra - sä hade man i början av1970-lalet högre arbetslöshetstal än vad vi har . Inte heller detta ärnågon tröst för de unga arbetslösa, men det kan möjligen vara ett påpekandevärt all göra i den här debatten. 55OLOF () replik: Vore del så, atl sade alt"vi görså gott vi kan", så begriper ju var och en altförvänlningsnivån skulle vara väldigt låg. och man skulle då inte ha så mycketatl anföra. Men problemet är alt han anser att del är ett bra resultat - ochdet vägrar jag alt säga. fick vi reda pä atl ungdomsgarantin i stort sett intebetyder någonting alls mer än en verbal önskan att ungdomar måtte få del bra.Men en garanti för att alla ungdomar skall få jobb, utbildning eller praktikhar inte hindrat atl 61 000 av dem inte har någonting av detta. Och om delta ärett gott resultat begriper jag inte vad man har för måttstock atl mäta med. Det är rikligt alt vi under en månad - en enda månad -hade högre arbetslöshetssiffror än . Dä satte vi till alla klutar, hittade påmängder av nya arbetsmarknadspolitiska instrument och klarade av det problemetganska snabbt. har ni i stort sett samma arbetslöshetssiffra, men ni sägeratt ni är nöjda och att det är ganska bra som det är. Det är skillnaden - ommellan liberalism och socialdemokrati vet jag inte, men någon skillnad är det. Visst är det bra att säga alt löntagarna inte skall bärahela bördan. Men jag tror så väl om arbetare och tjänstemän att jagnästan är säker på att de skulle svara ja, om man gick ut till dem och frågade:Är ni beredda att avslå från en momssänkning för att vi i stället skall kunnagöra allt vi kan för att unga människor skall få jobb? Men ni har vall allförsöka få igenom åtminstone halva momssänkningen och sedan säga nej lillinsatser för ungdomen. Vi socialdemokrater har ställt oss på ungdomarnas sida.Vi säger: Det är viktigast av allt att vi kan försöka rädda så många ungamänniskor som möjligt från arbetslöshetens gissel denna vinter. Ni säger nej.Ni säger att del är viktigare att sänka momsen. Det är ganska rörande när såger; Vi för isjälva verket en ganska stram finanspolitik. Hur kan man säga att man för enstram finanspolitik, då man har ett budgetunderskott på 75-80 miljarder, vilket motsvarar av BNP? Jag tror inte att det finnsnågot land bland industriländerna som har så usla statsfinanser som Sverige.Tidigare brukade man anföra som exempel, men jag tror atl i dagligger bättre lill än . Att då säga all regeringen för en ganska stramfinanspolitik är att ha låga ambitioner når det gäller atl göra så gott mankan. I alla fall ger det inget gott resultat. Vi dämpar inflationen, och del är bra för lönlagarna, fördå utlöses inte löneklausulen, såger . Men konjunkturinstitutetsrapport ger oss mycket klart besked på denna punkt. Man kan möjligen hoppajämfota över löneklausulen . Den skulle f. ö. ha gett ett myckel begränsatutslag. Om priserna hade passerat takel , hade löntagarna nämligen fått65 hundradelar av det i ersättning. Men genom detta jämfolahopp får man heltbergsåkert en utlösning av nästa års löneklausul. Förmodligen blir beloppet dåhögre genom att inflationen drivs på. Men utlösningen av den löneklausulen ochutbetalningarna till följd av denna kommer försl efter . Man skall inte föra en ensidig åtstramningspolitik, sägerOla . Nej, men det regeringen nu gör är att den försöker spä på medvissa åtgärder för all det skall se bra ut . Sedan sätterman in ålslramningsåigärder som får effekt . Det är ingen ensidigåtstramningspolitik. Nej, det är en antikonjunkturanpas-sadfinanspolitik, möjligen med propartipolitisk inriktning. Jag är ledsen, men detskapar inte stor respekt. Eftersom den första fasen ärett faktum, är vi infördettabeslutsögonblick i alla fall intresserade av atl få veta vad dessa ulgiflsnedskärningarinnebär. Vi har lista. vill inte skära på u-hjälpen.och argumenterade mycket bra mot ett borttagande avbostadssubventionerna. får aldrig mer röra livsmedelssubventionerna.Det har man heligt lovat och alla andra. Är detsocialdepartementet och arbetsmarknadsstödet som skall bära hela bördan? Jagtycker atl ni rent moraliskt har skyldighet att ge besked på denna punkt. Får jag be , som just nu talar medförre finansministern , att fråga : När hände det atlGunnar Sträng steg upp i kammaren och talade om hur hansstatsbudget, som skulle presenteras , skulle se ut post för post? Jagär helt övertygad om att redan - eftersom nu är på vägdärifrån - har sagt att han aldrig gjorde det. Och i den mån han sade det vardet också helt korrekt, för det gjorde han aldrig. Och det kan ingen regeringgöra. Vi har sagt att vi av ekonomisk-politiska skäl måste föraen stram budgetpolitik. Vi har t. o. m. angett hur mycket vi måste förstärkasaldot med. Och kan vi få idéer om nya insatser i den riktningen tar vitacksamt emot dem. Men självfallet kan vi inte redovisa exakt budgetpost förbudgetpost vilka besparingar som skall göras. I sinom tid kommerriksdagen atl få ta ställning till det. säger atl vi inte för någon stramfinanspolitik. Jo, det är just vad vi gör! Och det finns faktiskt flera sättatt visa det på än genom alt redovisa del budgelunderskotl som gäller förtillfället. Vi kan också visa att vi praktiskt taget har nolltillväxt vadgäller statens utgifter f. n., att den budgetmangling som nu äransvarig för är hårdare ån någon budgetmangling troligen någonsin har varit -och del är just del man menar med en stram finanspolitik. Vi kan också visa att denna strama finanspolitik harspritt sig ut lill kommunerna, där man har efterlevt de anmaningar som man harfått från regeringens sida och där en ulgiftsexpansion på ca 6 ä harskruvats ner till en expansion som förhoppningsvis snart är nere i bara en endaprocent i genomsnitt. Vi för inte bara en stram budgetpolitik vad gällerstatens budget utan får stöd för kravet på återhållsamhet även ute ikommunerna. Så till momsen och de arbetslösa ungdomarna. Man skullekunna gå ut och fråga dem; Vad föredrar ni, jobb eller momssänkning? Jag trorinte atl de riktigt skulle förstå frågeställningen, . Jag förstårsjälv inte räknestycke. Han menar att i och med atlsocialdemokraterna inte sänker momsen får man pengar över för att salsa påarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Inte en krona har socialdemokraterna fåttöver genom att avstå från att sänka momsen, eftersom man ju också säger nejtill de besparingsåtgärder som denna momssänkning skulle matchas med. Depengar som socialdemokraterna säger sig vilja använda utöver dem som regeringengått med på för arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller för vilka åtgärder detän måvara, måste man följaktligen låna upp. Med de pengarna kommer man att ökadet budgetunderskott som man så starkt kritiserar. Därför går detta räknestycke inte ihop, och därförimponerar budskap till de unga arbetslösa egentligen inte alls.Däremot tror jag atl det kan vara av intresse för dem att veta, att på förslagav regeringen har i ordinarie budget för innevarande budgetår nyligenbeviljat för beredskapsarbete och drygt 3 miljarder kronorför arbetsmarknadsutbildning. Det är fakta som står sig. 57GÖSTA (); Jag vill inte vara petig, men någon ordningpå de här debatterna bör det ändå vara. Enligt arbetsordningen kan statsrådbegära ordet på två sätt. Det ena är att anmäla sig i förväg, och det andra äratt gå in i debatten med ett kortare inlägg för att bemöta annan talare. Härhar först och sedan gått in i debatten på detsistnämnda sättet men med långa, förberedda anföranden, som de har läst upphär. Jag tycker att herr talmannen skulle ta statsråden i örat, så att vi fårordning på detta i fortsättningen. Till OlaUllsten vill jag bara säga två ting därutöver. sade att socialdemokraternaoch inte hade något alternativ. Får jag då påminna om atl när vi inte röstade ned tvåpartiregeringen , såvar det därför att den regeringen utfäste sig att föra den ekonomiska politiksom vi var överens om i trepartiregeringen och som vi hade redovisat i denreviderade finansplanen. Det alternativet står vi för, och jag hoppas attregeringen också står fast vid del. Det andra jag vill säga till är att när hanförklarar att skattebetalarna kan betrakta sig som vinnare på den storaskatteuppgörelsen, så frågar jag; Hur skall skattebetalarna kunna vinna på attstaten sänker inkomstskatten med 10,3 miljarder och tar in 1,4 miljarder genomavdragsbegränsning och 8,9 miljarder genom höjda arbetsgivaravgifter ellerproms? Enligt min matematik blir det plus minus noll. Därutöver kommer de ökadeskatter som inkomsttagarna drabbas av genom att indexregleringen i stort setthar halverats. Men, herrtalman, tillbaka till ordningen. Vi har långtidsutredning en väldigt god bas föratt bedöma samhällsekonomi och vad som behöver göras för att återvinnadess förlorade balans. Utredningens slutsatser godtogs av så gott som allaremissinstanser, och därför lades den till grund för den strategi för dekommande årens politik som den tidigare trepartiregeringen redovisade i åretsreviderade finansplan. Strategin byggde på att den ekonomiska återslällningsprocessenskulle utgå ifrån en kombination av åtstramande åtgärder och utbudsstimulanser.Dämpningen av den privata och offentliga konsumtionen skulle med andra ordförenas med åtgärder som var ägnade att stärka det svenska näringslivetsinternationella konkurrenskraft och lönsamhet, stimulera investeringarna,avveckla olika rörlighetshämmande hinder på arbetsmarknaden samt generellt settåstadkomma förstärkt funktionsduglighet och en ökad dynamik i vår ekonomi.Genom ett mera konkurrenskraftigt och effektivt arbetande näringsliv skulleexporten stimuleras och en uppgång i efterfrågan på svenska varor kunnaåstadkommas, som ersatte den nedgång däri som de direkt konsumtionsbegränsandeåtgärderna åsyftade. De svenska företagens möjligheter att konkurrera på hemmamarknadenskulle stärkas. Som bekant redovisade långtidsutredningen två skildaalternativ. Det ena - huvudalternativet - förväntades leda till balans gentemotutlandet under loppet av . Det andra, som betecknadeskatastrofalternativet, beräknades ytterligare förvärra obalansen i vår ekonomi. När vi nu diskuterar tvåpartiregeringens ekonomiska paket,finns det all anledning att göra en avstämning av vad som skett sedanlångtidsutredningen offentliggjordes. Vi kan då konstatera i stort sett följande: För det första har den privata konsumtionen utvecklatssvagare än vad långtidsutredningen beräknade i sitt huvudalternativ. För det andra ligger den kommunala konsumtionensökningstakt nära katastrofalternativels siffror. Men trenden är positiv. Förnästa år tyder mycket på att den kommunala konsumtionsutvecklingen kornmer attligga närmare huvudalternativet. Men detta innebär i konsumtionshänseende attdet blivit den privata konsumtionen som fått bära påfrestningarna av den kommunalakonsumtionens alltför snabba utveckling. Fördel tredje har investeringsutvecklingen blivitklart sämre än vad långtidsutredningen förutsatte. Visserligen motsvaradenäringslivets investeringar i stort sett huvudalternativet, men iår torde de ligga på katastrofalternativets nivå. Och sammantaget under enlängre period har investeringarna utvecklats alltför svagt. För det fjärde har den förutsatta ökningen av exporteninte kommit lill stånd. är utvecklingen 1. o. m. vikande. Altbytesbalansen förbättrats beror bl. a. på en störreminskning av importen till följd av den privata konsumtionens åtstramning. Ser vi för det femte slutligen på bruttonationalprodukten,finner vi att tillväxttakten i ekonomin ligger klart underkatastrofalternativet. Av den här sammanställningen kan man dra den slutsatsenatl trepartiregeringens ekonomiska politik i stort sett lyckats iåtstramningshänseende, vilket bl. a. avspeglas i förbättrad handelsbalans ochminskad utlandsupplåning. Men utvecklingen i utbudshänseende ler sig däremotmera oroande. Den ökade produktion och förbättrade produktivitet som utgjordedet ena av de två målen för de senaste årens ekonomiska politik har inteuppnåtts. Och -som jag redan påvisat - "åtstramningsbördan" harkommit att främst åvila de enskilda medborgarna. Vi politiker har med andra ordicke haft förmåga och styrka att tillräckligt hålla tillbaka den offentligakonsumtionen, vilket avspeglas inte minst i de växande budgetunderskotten. Dennya "fördelningskonflikt" som jag brukar tala om här i kammarenkvarstår alltså. Mot den bakgrunden skulle det vid första påseende ligganära till hands att dra den slutsats som den nuvarande tvåpartiregeringendragit, nämligen att åtgärder som stimulerar den privata konsumtionen bordevidtas. Och detta var ju ett av de olika - ibland diametralt motsatta - motivenför regeringens förslag om en momssänkning . Men irådande läge saknar den ekonomiska handlingsfrihet som en sådan åtgärdskulle förutsätta. Den skulle - om den inte fullt ut balanserades av imotsvarande mån åtstramande åtgärder beträffande den offentliga konsumtionen -leda till en total efterfrågeökning i ekonomin, som vore oförsvarlig. Vi måstelära oss att lära av tidigare misstag. Det var just eflerfrågestimulerandeåtgärder av det slaget som skapade akuta kris.Härom råder bred enighet bland ekonomer och experter både inom och utom vårtland. De stimulantia den dåvarande socialdemokratiska regeringen matadeekonomin med fick vissa kortsiktiga positiva effekter, men smärtan därefterblev bara värre. Vad som då inträffade visade - vilket vi moderaterunderstrukit med skärpa i vårt program för återställd ekonomisk balans - hurriskabelt det är att vidtaga kortsiktiga åtgärder som står i strid medlångsiktiga utvecklingsmål. Det är bl. a. mot den bakgrunden som vi i vårmotion yrkade avslag på den av regeringen föreslagna momssänkningen. Denefterfrågeökning och den budgetförsvagning som den skulle leda till var -menade vi - icke förenlig med en målmedveten långsiktig ekonomisk politik. De förslagtill produktionsstimulanser som regeringen föreslog är enligt vår mening icke tillräckligt långtgående och lärinte kunna åstadkomma den förstärkta produktion som erfordras för alt den ekonomiskaanpassningen skall fullt ut lyckas. Vi föreslog därför att ekonomins utbudssidaskulle ytterligare förslärkas genom att första steget i trepartiregeringensegen och ursprungliga marginalskattereform skulle tas redan fr. o. m.instundande årsskifte. Det var ju detta som trepartiregeringen vid upprepadetillfällen högtidligen utfäste sig att göra. har en uppgörelse träffats mellan deborgerliga partierna i finansutskottet, och den är naturligtvis - vilket harsagts av flera talare tidigare i dag- en kompromiss. Som alla kompromisserinnebär den alt del minst dåliga av två dåliga alternativ väljs. Men deninnebär ändå att trepartiregeringens ekonomiska politik kommer all kunna istort sett fullföljas .