prot · G50933 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag tycker emellertid att det är beklagligt att man måstevänta. Än så länge rör det sig om direktiv till en kommitté. Regeringen hadeändå haft möjligheter atti tilläggsbudgeten vidta åtgärder. ärden saken intelängre aktuell, men nog har regeringen möjligheter. Man behöver inte vänta tillnästa budgetår. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar påinterpellation 1981/82:44 om jämställdheten på arbetsmarknaden har frågat mig om vilkakonkreta åtgärder regeringen avser att vidta för att driva arbetet förjämställdhet vidare, och vidare om jag fortfarande anser att den ekonomiskakrisen kan driva fram en mera reell jämlikhet på arbetsmarknaden mellan kvinnoroch män. Frågorna är ställda dels med utgångspunkt iregeringsförklaringen vid 1981/, dels med utgångspunkt i etttidningsreferat av ett tal som jag höll . I regeringsförklaringen sägs: "Arbetet för jämställdhetdrivs vidare. Att kvinnor och män skall ha lika möjligheter och samma ansvar ären självklar utgångspunkt för regeringens politik på olika områden." Dennaambition har kommit till uttryck i varje regeringsförklaring . När det gäller frågan om vilka åtgärder regeringen avseratt vidta för att främja jämställdheten vill jag först säga att vi har enbra grund att stå på. finns en lag som förbjuderdiskriminering i arbetslivet och som skall driva på jämställdheten genompraktiska åtgärder av skilda slag. Det ankommer på arbetsmarknadsparternaoch jämställdhetsombudsmannen att se till att lagen också efterföljs.Härigenom bör förutsättningarna för ett aktivt jämställdhetsarbete påarbetsplatserna ha väsentligt förbättrats. Strävandena att skapa jämställdhet mellan kvinnor och mänpå arbetsmarknaden är ett långsiktigt och tidskrävande arbete. Dock är närmare207 000 fler kvinnor sysselsatta tredje kvartalet jämfört med tredjekvartalet 1976 trots att har kännetecknats av låg ekonomiskaktivitet. En grundläggande förutsättning för att jämställdhet skall uppnås ären ekonomisk politik som hävdar den fulla sysselsättningens princip. De avregeringen vidtagna åtgärderna i syfte att stärka den svenska ekonominskonkurrenskraft och häva obalanserna i ekonomin är ägnade att skapa möjligheterför én ökning av antalet sysselsatta, framför allt i industrin. Liksom tidigare innebär en ökad efterfrågan på arbetskraftatt fler kvinnor bereds möjligheter att träda ut pä arbetsmarknaden. Under1970-talet har antalet sysselsatta ökat med 326 000. Antalet sysselsattakvinnor har stigit med 346 000. Del betyder att den ökande sysselsättningen avkvinnor står för mer än den totala sysselsättningsökningen. Denna utveckling har skett med en snabbexpansion av den offentliga sektorn. Det är i huvudsak inom de traditionellakvinnoyrkena som expansionen skett, vilket kan sägas ha bidragit till attförstärka könsuppdelningen på arbetsmarknaden. Detta innebär att kvinnorna till övervägande delen återfinns i den offentliga sektorn och i ett myckelbegränsat antal yrken som dessutom är lågavlönade. Om kvinnorna tränger in på yrkesområden inom industrin somhittills har dominerats av män, skulle det ske en uppbrytning av denkönsuppdelade arbetsmarknaden. Detta anser jag vara ett viktigt steg motjämställdhet. Det är i det perspektivet som jag i ett anförande framförtåsikten alt behovet av en industriell expansion sammanfaller med önskemålen attbredda kvinnornas yrkesval. frågar med anledning härav omjag fortfarande menar att den ekonomiska krisen kan driva fram en mera reelljämställdhet på arbetsmarknaden mellan kvinnor och män. Låt mig söka sammanfatta vad jag sade i mitt avinierpellanten refererade anförande. För att vi skall kunna återställa balansen i den svenskaekonomin - lösa den ekonomiska krisen - krävs en ökning av produktionen i dedelar av industrin där vi har möjlighet att hävda oss i den internationellakonkurrensen. När expansionen kommer, behövs mer personal. Fler kvinnormåste då beredas möjlighet att få anställning i industrin. Jag vill betona att vad jag talar om är en utveckling pålång sikt som hänger samman med de strukturella förändringarna i vår ekonomi.Man kan naturligtvis inte utgå från att en sådan utveckling mot en mindrekönsupp-delad arbetsmarknad sker automatiskt. Jag är fullt medveten om alt mittresonemang inrymmer flera osäkerhetsmoment. Vi står ju t. ex. inför detallvarliga faktum att industrisysselsättningen fortfarande sjunker. Men intedesto mindre anser jag alt den ekonomiska politiken i kombination med en aktivopinionspåverkan från olika håll, inte minst från arbetsförmedlingarna, bör kunnage effekter som har betydelse för jämställdheten. som jag alltså ser möjligheter för kvinnorna attbredda sitt yrkesval och därmed stärka sin ställning på arbetsmarknaden isamband med den nödvändiga expansionen av industrin så är det givet att dekärva utsikterna är myckel oroande, inte minst för kvinnorna. I avvaktan på en konjunkturuppgång harregeringen vidtagit en serie åtgärder för att bekämpa arbetslösheten. Utöver demedel som anvisades i budgetpropositionen tog regeringen beslut om ettsysselsättningspaket för . Regeringens ekonomiskpolitiskaprogram, som behandlades av , väntas resultera i en väsentligtökad efterfrågan på arbetskraft . Om jämställdheten på arbetsmarknaden Om jämställdheten på arbetsmarknaden ytterligare600 milj. kr. för att motverka arbetslösheten i väntan på att de ekonomiskastimulansåtgärderna ger effekt. Jag vill också nämna att arbetsmarknadsverket nu undervinterhalvåret gör en särskild satsning på kvinnorna. Platsförmedlingensresurser skall i hög grad inriktas på att minska kvinnornas arbetslöshet, bl.a. genom att stimulera till otraditionellt yrkesval. När man diskuterar jämställdhetspolitiken är det viktigtatt understryka att jämställdhet inte får ses som en isolerad fråga. Inomnästan varje område och i samband med en mängd politiska beslut finns detjämställdhetsaspekter som måste övervägas. Den ekonomiska politiken, utbildningspolitiken,arbetsmarknadspolitiken osv. är således av grundläggande betydelse förjämställdheten. Alla områden måste bevakas och politiken ges den rätta inriktningen.Så sker också. Jag skallge några exempel. På bord ligger f. n. en proposition om studie-och yrkesorientering, den s. k. syon. I denna proposition utvecklas detövergri|)ande ansvar som skolan har för jämställdheten. En viktig uppgift förskolans syo blir att stimulera otraditionella studie- och yrkesval. Jag anseratt detta är av största betydelse, inte minst mot bakgrund av den storaarbetslösheten bland unga flickor. Skolministern betonar skolans ansvar för attgöra eleverna och framför allt flickorna medvetna om vad följderna kan bli avde könsrollsbundna valen. I propositionen framhålls också att ett lika stortansvar åvilar arbetslivet. I vår kommer regeringen att lägga fram en datapolitiskproposition med förslag till riktlinjer för den fortsatta datoriseringen avsamhället. Detta är en viktig proposition eftersom de teknologiskaförändringarna i arbetslivet kommer att beröra kvinnorna på ett helt annat sättunder än vad som har varit fallet . Jag vill här också nämnaalt statens arbetsmarknadsnämnd, som ju ansvarar för jämställdhetsarbetet istatsftirvaltningen, har fått i uppdrag av regeringen att belysa hur kvinnornasarbetsmarknad inom den statligt lönereglerade sektorn kommer att påverkas avframtida datoriseringar. Det material som tas fram kommer att ingå i underlagetför propositionen. Sammanfattningsvis kan jag alltså konstatera att arbetetgår vidare på att öka efterfrågan på arbetskraft och bereda fler kvinnorsysselsättning samt att genom punktinsatser i utbildning och arbetslivet stärkakvinnornas ställning på arbetsmarknaden. 70MARIE-ANN (vpk); Jag tackar för svaret på min interpellation.Det är ett långt svar, men jag kan inte säga att det är specielltinnehållsrikt. Jag frågade efter konkreta åtgärder för att driva jämställdhetenvidare. Vad har jag då fått för svar? för detförsta en hänvisning till regeringens ekonomiska politik. för det andra en hänvisning till en syo-proposifion samttill vissa åtgärder på platsförmedlingarna och för det tredje en hänvisning till en datapolitiskproposition, vars innehåll ännu är okänt. Jag måste säga att detta är ett mycket fattigt svar, ettsvar som sannerligen inte inger speciellt mycket hopp hos kvinnorna. För att börja med regeringens ekonomiska polifik såinnebär ju den först och främst att arbetslösheten ytterligare kommer att öka.Så har redan skett -det konstaterar också arbetsmarknadsministern i sitt svarnär det gäller industriarbetsplatserna. Arbetslösheten är högre änvad den var . Det är väl heller inte troligt att detta förhållandekommer att förändras framöver. Den marginella momssänkning som harbeslutat om med en rösts övervikt lär inte påverka sysselsättningen. Det är denalltför marginell för att göra. Vi har haft en sysselsättningsdebatt, som jag nämnde redani mitt frågesvar, och jag skall inte här återupprepa vpk:s förslag tillåtgärder. Jag vill bara konstatera att våra förslag skulle ha positiva effekterför kvinnorna. Vi lägger ju fram förslag till en utbyggnad av den offentligasektorn och en planmässig satsning på nya industriarbetsfillfällen. Deförslagen skulle direkt innebära fler jobb. Men regeringens politik innebär ju också att denoffentliga sektorns utbyggnad bromsas upp. Ja, regeringens politik innebär defacto en åtstramning, eftersom man inte vill ge kommunerna ens möjlighet att vadgäller utgifterna få teckning för inflationen. Den här åtstramningen drabbar jukvinnorna både direkt och indirekt. Kvinnorna drabbas direkt genom att de blir arbetslösa tillföljd av dessa åtstramningar. Just nu är det den kvinnodominerade kommunala sektornsom har det högsta arbetslöshetstalet. Ingen regering kan ju trolla bort dettafaktum. Och det finns, som sagt, inga andra delar av arbetsmarknaden som kansuga upp detta arbetskraftsöverskott. Arbetsmarknadsministerns tal om attkrisen skulle främja jämställdheten - som i och för sig är något modifierat idet här interpellationssvaret och tydligen var en tillspetsning i tidningsartikeln- är alltså helt felaktigt. I stället är det ju tvärtom. Åtstramningen på den offentliga sektorn drabbar också kvinnornaindirekt. Det är till kvinnorna som drabbas av bristen på barnomsorg. Detär kvinnorna som blir utsatta för ett tryck, när man skär ned möjligheternatill samhällelig vård för de äldre. Och det är kvinnorna som främst är i behovav en upprustning av kollektivtrafiken. Det är kvinnorna som drabbas av denregionala obalansen när det gäller arbetskraftsutbudet. Mannen får flytta ditdär arbetstillfällena finns, och det är inte säkert att det där finns vare sigbarnomsorg eller arbetsfillfällen för kvinnorna. Om regeringen vill främja jämställdhet - och det vill denju, om man skall tro regeringsförklaringen - så borde den stödja vpk:s förslagom en planerad utbyggnad av den offentliga sektorn i de delar som är positiva.En resursförstärkning av försvaret, som man kanske dess värre kan vänta, kommerju inte att innebära något positivt för kvinnorna. Om jämställdheten på arbetsmarknaden Om jämställdheten på arbetsmarknaden fortfarandemånga områden där behoven inte är tillfredsställda och där man alltså kan satsaoch få fler jobb och dessutom på annat sätt stödja de kvinnor som vill ut iarbetslivet. Arbetsmarknadsministern nämner på flera ställen i svaretatt man skall stimulera till otradilionella yrkesval. Ja, det tycker jag också,men det hjälper ju föga när det sedan är svårt att få jobb också inom dessa branscher.Det är ju ingen skillnad på att vara arbetslös metallarbetare eller arbetslössjuksköterska, för att ta ett exempel. Och det är inte bara det att kvinnornainte väljer otraditionellt som gör att vissa yrken är mansdominerade. På mångaindustrier väljer man att i en situation med ett arbetskraftsöverskott i förstahand anställa män. Det tror jag att kan hålla med mig om. En obligatorisk arbetsförmedling skulle motverka dettafenomen. Det vore en aktiv åtgärd för att främja jämställdhet. Med det skullesamhället skaffa sig ett nödvändigt styrinstrument. Vpk har ställt detförslaget här i , men regeringen eller de borgerligapartierna har ännu inte varit beredda att tillmötesgå kravet. nämner i sitt svar lagen som förbjuderkönsdiskriminering och anger den som en grund att stå på. Ja, de fackligtaktiva jag har talat med och som arbetar med jämställdhet ute i arbetslivetanser den lagen vara synnerligen tandlös. Det återstår ju nu att se vad somhänder i arbetsdomstolen - om lagen över huvud taget är något mer än ord påpapperet. I svaret nämns också att sysselsättningen stigit under1970-talet bland kvinnorna. Och det är ju ett faktum. Det är också ett faktumatt arbetslösheten nu är högre bland kvinnorna än bland männen, liksom att detfortfarande finns en stor dold arbetslöshet. Det finns över 300 000 kvinnor somskulle vilja ha ett jobb om det fanns något. Sedan finns det inga kommentarer i svaret till det faktumatt över hälften av kvinnorna arbetar deltid, medan bara någrafåprocent avmännen gör det. Jag vill fråga arbetsmarknadsministern om han anser att det ärett tecken på jämställdhet att kvinnorna i så stor utsträckning arbetar deltidoch därmed inte på samma sätt som männen kan klara sin egen försörjning. Omsvaret blir nej, skulle det vara intressant att få reda på vad regeringen ämnargöra för att minska deltidsarbetet. Kvinnornas krav på en allmän arbetstidsförkortning,sex timmars arbetsdag, är ju lagt på is , enligt tidigaredebatter vi har haft här i kammaren. Arbetsmarknadsministern nämner i slutet av sitt svar dendatapolitiska proposition som skall läggas fram . Jag delar den orosom jag kan utläsa i svaret över vad de teknologiska förändringarna kaninnebära för kvinnorna. Risken finns att de ytterligare ökar arbetslösheten ide kvinnodominerade yrkena och att de dessutom innebär en utarmning av dearbetsfillfällen som kommer att finnas kvar. Att motverka detta ställer storakrav på regeringen. Skall jag tolka svaret rätt, kan vi alltså vänta oss aktivaoch konkreta förslag till åtgärder i den propositionen. Det är i så fallpositivt, men det är för tidigt att berömma regeringen för det - vi har ju intesett propositionen . Men jag antar att vi kan vänta klart förstärktinflytande frän defackliga organisationerna över datautvecklingen liksom åtgärder för att bromsaupp den alltför snabba tekniska utvecklingen. Likaså måste förståspropositionen innehålla förslag om konkreta åtgärder för att skapa fleraarbetstillfällen - förslag som vi sä länge väntat förgäves på från den härregeringen. Jag måste säga att jag ser med spänning fram emot denpropositionen. Dagens interpellationssvar utlovar konkreta och aktiva åtgärderför att motverka att kvinnorna drabbas av datoriseringen. Det återstår att sevilka de åtgärderna kommer att bli. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att de konkretaåtgärder jag har efterlyst i min interpellation i stort sett lyser med sinfrånvaro. Svaret antyder de problem i form av framför allt' arbetslöshet somfinns för kvinnorna i dagens situation. Men regeringen slår tomhänt när detblir fråga om åtgärder. Om jämställdheten på arbetsmarknaden är inte till freds medsvaret, därför alt det inte innehåller tillräckligt med konkreta besked. Jaghar uppehållit mig vid sådana inslag i jämställdhetsarbetet som är av särskildbetydelse för jämställdheten på arbetsmarknaden. Jag menar att det är minuppgift att svara på i första hand vad som händer på det området. Arbetsmarknadoch utbildning hänger emellertid mycket nära ihop, och därför har jag också mednågra exempel belyst vad som är på gång på utbildningsområdet. Det är väl ändå så, , att det för ettaktivt jämställdhetsarbete krävs insatser dels för att bereda fler kvinnorsysselsättning - varaktig sysselsättning -, dels för att ge kvinnornamöjligheter att skaffa sig utbildning som gör att de kan ta arbete. Vidarebehövs det insatser för att påverka kvinnornas yrkesval. Del är därför jag haruppehållit mig vid just de här två sektorerna. Låt mig med anledning av inläggkommentera dessa båda sektorer ytterligare något! tog upp den ekonomiska politiken, somvi redan diskuterat här i . Jag kan ändå inte låta bliatt fästa avseende vid uttalande om momssänkningenseffekter. Sänkningen är alltför marginell för att ha någon verkan, sadeMarie-Ann . Nå, men vänd då på steken! Hur många tusen jobb skulle haråkat i farozonen om inte hade fattat beslut om denna, låt varamarginella, sänkning? Jag har tidigare redovisat alt Handelns forskningsinstituträknade med alt 10 000 jobb var i fara. Vi vet att handeln är en sektor därmånga kvinnor har arbete. Man kan alltså säga att med den politik som Marie-AnnJohansson förespråkar - att momssänkningen inte borde ha kommit till stånd -skulle många tusen kvinnors arbetstillfällen ha varit i farozonen. De tyckeralltså är marginellt! Man måste ju se till att det i grunden finns enefterfrågan på arbetskraft, om del skall vara möjligt att medarbetsmarknadspolitiska och utbildningspolitiska insatser få framarbetstillfällen för kvinnor. Om jämställdheten på arbetsmarknaden Ett annat inslag i arbetsmarknadspolitiken vill jag ocksåberöra, nämligen arbetsmarknadsutbildningen. Där har traditionellt mångakvinnor beretts grundutbildning i något yrke eller fått möjligheter att fräschaupp sin föråldrade utbildning. har också del hänt att successivt flerkvinnor vall och fått utbildning inom mansdominerade sektorer. Inom helaområdet tillverkningsarbete har kvinnorna sålunda ökat från budgetåret1978/791111 1980/81. I gruppen verkstadsmekaniker har andelen ökat från18.2 % till . Detta är, tycker jag, en mycket glädjandeutveckling, som visar att man med den här typen av medvetna insatser kanförändra kvinnors arbetsmarknad. När det gäller utbildningsinsatserna har det också gjortsmånga medvetna försök att förbättra uppmärksamheten vid jämställdheten och altaktivt påverka både kvinnors och mäns attityder. Skolans ansvar förjämställdheten betonas i den nya läroplanen för , som träder i krafti sin helhet nästa läsår. Här sägs att ett demokratiskt samhälle måste utformasav fria och självständiga individer och att skolan därför skall verka förjämställdhet mellan kvinnor och män. När det gäller den praktiska arbetslivsorienteringenskall skolan verka för att elevernas val av platser ger flickor inblick imansdominerade yrken och pojkar i kvinnodominerade yrken. Jag nämnde i mitt svar att på sitt bord harsyo-propositionen. som ytterligare utvecklar skolans ansvar för jämställdheten.Vidare kan jag meddela att gör en centralinformationssatsning för att söka öka flickornas medvetenhet om de risker förarbetslöshet som deras könsbundna studie- och yrkesval medför. Dessutom gav regeringeni somras tillstånd till kommunerna att anordna särskilda fyraveckorsintroduktionskurser enbart för flickor. De skall ses som ett försök att förmåflickor att pröva yrken som mest väljs av pojkar och därmed stimulera dem attgå in för en otraditionell yrkesutbildning, som ger bättre möjlgheter påarbetsmarknaden. Jag har velat ta dessa exempel för att motbevisa det talsom har ägnat sig åt och som gick ut på att regeringensåtgärder för jämställdheten inte skulle ha presenterats. Jag har alltså velatkomplettera mitt svar på denna punkt. Jämställdhetsarbetet måste alltid gåvidare och kan aldrig betraktas som avslutat. Ett par saker till i inlägg vill jagta upp. I fråga om den offentliga sektorns betydelse för kvinnorssysselsättning menar jag att ägnar sig åt felsynen att detbara är genom en expansion av den offentliga sektorn som man kan främjajämställdheten. Då är man fast i föreställningen att det är inom den offentligasektorn som kvinnor skall arbeta. Men kräver man just avjämslälldhelsskäl att den könssegregerade arbetsmarknaden skall försvinna. Dehär båda resonemangen går inte ihop. Det är tvärtom så all eftersom industrinmåste expandera skall vi se till att vi slår två flugor i en smäll och ocksåfår bättre jämställdhet på arbetsmarknaden i det skedet. herr talman, några ord om jämställdhetslagen,som tycker är en tandlös lag. När det gäller de aktivaåtgärderna skall lagenkompletteras med avtal på arbetsmarknaden. Man kan alltså säga att parterna harett stort ansvar för att tanduppsättningen förbättras. Man kan också vända påfrågan om diskrimineringsförbudet och undra; Vad fanns det för tänder att bitamed tidigare? kan ändå diskrimineringar som har sin grund i en förlegad synpå kvinnor och män i arbetslivet föras upp till prövning i arbetsdomstolen, ochdet menar jag är en rejäl huggtand. 72 (vpk): Jag instämmer i att det för att öka kvinnorsjämställdhet i arbetslivet krävs både en varaktig sysselsättning ochutbildning. Men det krävs också t. ex. barnomsorg, och det är den biten som ärviktig när det gäller den offentliga sektorn. Nedskärningarna i den offentligasektorn innebär alltså att den utbyggnad av barnomsorgen som vi har varitöverens om inte kan genomföras. Medan jag väntade på den här debatten läste jag detbetänkande som skall behandlas . Där står det att de planeradeutbyggnaderna inte har kunnat genomföras, att de släpar efter osv. Situationenblir alltså inte bättre av att regeringen lägger en hämsko på kommunerna. Arbetsmarknadsministern sade att den marginellamomssänkningen räddar en massa jobb för kvinnorna. Vpk lade också fram förslagmed anledning av regeringens proposition. Våra förslag innebar ett direkt stödtill AMS för att skapa fler jobb. De innebar också att vi ville sänkamatpriserna och genomföra ett hyresstopp. Också de åtgärderna skulle alltså haökat utrymmet för människorna att konsumera - kanske t. o. m. mer - och detskulle dessutom ha blivit de som har det sämst ställt som framför allt kom iåtnjutande av detta. Så jag tror inte att det ärriktigt alt man hade sattjobben i fara om man hade gått emot momssänkningen. Tvärtom hade man med våraförslag, menar jag, skapat fler jobb. Sedan nämner arbetsmarknadsministern olika förslag ochåtgärder på arbetsmarknadsutbildningens område, på utbildningens område osv. Jagkan säga att det väl ändå är positivt att har velatkomplettera svaret och vara något mer konkret i den här andra repliken än vadsjälva interpellationssvaret gav uttryck för. När det gäller jämställdhelslagen är det fortfarande såatt det återstår att se om den över huvud taget är något verktyg för dem somkämpar för jämställdhet ute på arbetsmarknaden. Jag hoppas, liksom tydligenarbetsmarknadsministern, att avtalen skall bli betydligt starkare än lagen. Vihar som sagt avtal - som i och för sig är under omprövning - men vi vet ju inteom man lyckas komma fram till några bättre förslag där. Jag vill dock inte pånågot sätt hävda att vi inte skall ha den här lagen, även om vi hade förslag omen betydligt bättre lag. Men jag tycker inte den åstadkommer så där specielltmycket när det gäller jämställdhet. Slutligen vill jag beträffande deltiden ytterligare frågaom arbetsmarknadsministern anser att den stora förekomsten av deltid blandkvinnorna är någonting positivt och bra eller om man har planer att på någotsätt vidta åtgärder för att minska deltiden. Det är ju så att kvinnorna jobbardeltid och Om jämställdheten på arbetsmarknaden 12 protokoll 1981/82:31-33 Om jämställdheten på arbetsmarknaden männenjobbar övertid, för att generalisera. Det här tycker jag nästan att manuppmuntrar från regeringens sida, bl, a, genom marginalskattereformen men ocksågenom den nya arbetstidslagen, som det väl kommer en propositionom. Däremot ser jag inte många åtgärder för att minska deltiden. Förkortningenav arbetstiden har man som sagt lagt på is, och några andra åtgärder har jagheller inte kunnat märka. Detta kommenterade inte arbetsmarknadsministern, såjag vill upprepa min fråga när det gäller den saken. Ett ord till om den ekonomiska politiken,eftersom uppenbarligen tycker att detta är en svag punkt ivpk:s politik. Jag kan förstå det. Om det nu var så att man inte fick igenomdet som enligt vpk:s mening var det bästa förslaget, om en sänkt matmoms,varför då inte stödja det näst bästa, en sänkt moms över hela linjen?