prot · G509154 · 1981-12-31 00:00:00 — Dettagäller på alla nivåer i samhället, det gäller enskilda - det kommer vi inteifrån. Därför är det väl så, och det kan självfallet vara politiskt taktisktbetonat från vpk:s sida, att man bortser från alla dessa grundläggande faktaoch mer går in på att beskriva en situation för att ta fram olika problem. Jagvill bara mycket bestämt hävda att en politik som gör det möjligt att hållatillbaka inflationen, kostnadsutvecklingen, främjar både den kommunalaverksamheten och alla de svaga grupperna i samhället, som drabbas hårdast viden stark inflationsutveckling. Det är därför, som jag ser det, angeläget attbetona att åtgärder för att bringa ned det statliga budgetunderskottet i sintur bör leda till att behovet av upplåning på den statiiga sektorn blir mindre.Därmed kan man hålla tillbaka en ränteutveckling som är ogynnsam. Också denkommunala sektorn får positiv effekt av detta. Närdet gäller den finansiella situationen ute i kommunerna råder ingen tvekan omatt de bedömningar som vi förut har diskuterat här i kammaren pekar påen gynnsam utveckling. Det finansiella sparandet har ju successivt ökat underår 1981 och beräknas öka också . ÖversiktHga kalkyler pekarpå en betydande förstärkning av det finansiella överskottet. Det är det som harvarit grunden för att vi från regeringens sida lagt fram förslag, som riksdagensedan har antagit, om förändringar beträffande det finansiella överskottetkontra statsbudgeten. Iövrigt vill jag gärna säga att förutsättningarna för det goda finansiella lägetför 1983 är rätt många. Jag vill peka på att vi bl. a. fått en allmänfastighetstaxering som ger nya inkomster i kommunerna. De skattepliktiga socialaersättningarna har tillfört det kommunala skatteunderlaget mer än vad somtidigare beräknats. Skatteunderlaget har ökat snabbare än pris- ochlönekostnaderna. Den kommunala konsumtionen har anpassats i riktning mot deförutsättningar som har ställts upp. Momsen har sänkts. Omden framtida kommunala servicen Om den framtida kommunala servicen erna harfått nytta av de fidigare sänkta arbetsgivaravgifterna. Detta är bara någrasaker som pekar på den hyggligare finansiella situationen för kommunerna. Vihar nu också fått redovisningar över budgetutfallen . Självfallet ärförhållandena olika i olika kommuner, men vissa redovisningar ger vid handenatt det på sina håll har varit ett mycket gott utfall. Det kan då härledas tillden totala .situafion som jag här tidigare beskrivit. När det gäller sysselsättningsdelen är väl bara att sägaatt om vi tittar på försörjningsbalansen, så ser vi att det resp. 1982endast är den kommunala sektorns konsumtion som har plustecken framför desiffror som redovisas-3,resp. 1,7 %-för att ta ett exempel. Det visaratt vimåste föra en restrikriv utgiftspolitik på skilda områden. Men i denrestrikfiva utgiftspolifiken har den kommunala sektorn ändå på så sättprioriterats att den har plustecken framför sig medan andra sektorer endast harminustecken. Det är alltså ytterligare ett försök aft rätta mun efter matsäcken,och det vill jag ytterligare betona. Så fill frågan om sysselsättningsökningen i kommunerna.Jag vill bara erinra om vad långfidsutredningen redovisar i sitt betänkande,nämligen att en ökning av den kommunala konsumfionen på beräknasleda till att antalet kommunalt anställda sammanlagt under den kommer att öka med 300 000 personer. Vi vet att ett ökandeantal människor söker sig ut på arbetsmarknaden . Det rör sigom ett antal av 140 000 personer. Det betyder alltså att 160 000 personer skalltas från den fillverkande och konkurrerande sektorn. Med den trend som vi dåskulle få utan att bryta av utvecklingen något skulle vi inom mycket få år haen utveckling där vi över den offentliga sektorn skulle ta i anspråk en så stordel av arbetskraften att det ur totalsynpunkf skulle äventyra den vikfigafillväxt som vi måste ha på andra sektorer, icke minst med hänsyn till vårtberoende av omvärlden när det gäller egen produktion kontra import. Jag har velat ta fram detta, eftersom det är denna trendsom regeringen har ansett det viktigt aft ändå något förändra. När det gäller de åtgärder och satsningar som gjorts påsysselsättningen vill jag gärna säga att även om vi inte kan vara nöjda, så hardessa åtgärder ändå gett ett resultat som i omvärlden väcker en vissuppmärksamhet. Både de socialisfiskt styrda länderna och de mer konservativtstyrda länderna redovisar tredubbelt högre arbetslöshetssiffror änvi. Det visar att vi ändå gjort en balansering som ur flera synpunkter kanbetraktas som ett föredöme. Jag har sagt det tidigare men vill gärna säga det en gångtill att jag har gjort några resor och därvid funnit att man börjat diskuterahur vi kunnat hålla en så hög sysselsättning, när hela omvärlden har såfruktansvärt stora bekymmer. Man frågar sig också hur vi i detta läge harkunnat behålla en så hög personlig levnadsstandard som vi har i det här landet.Det tycker jag att vi på något sätt kan få erinra om i sådana här sammanhang. Jag är självfallet angelägen om att understryka att de somhar problem är de som är utan sysselsättning och som kommer att bli utansysselsättning. Därför måste alla åtgärdervidtas - och det är också regeringens intentioner -för att man skall komma tillrätta med problemen och förebygga de problem som skulle kunna uppkomma. Justdet senare gäller den avvägning som görs gentemot den offentliga sektorn. Närdet gäller insatserna mot arbetslösheten har de åtgärder som vidtagits motungdomsarbetslösheten väckt mycket stor uppmärksamhet ute i omväriden. Mintalfid är nu slut, men jag får kanske möjhghet attkommentera de olika synpunkter som har förts fram. Omden framtida kommunala servicen 81 (vpk): Det är inte alls så, , att vpk bortser från grundläggande faktanär det gäller de här ekonomiska frågorna. Men vi underkänner den metod medvilken regeringen tror sig kunna lösa problemen. Man säger att åtgärdernarörande kommunsektorn ingår i en politik som syftar fill att åstadkomma bättresamhällsekonomisk balans och även en väl fungerande sektor. Då måsteman fråga sig: Är detta framgångsvägar som är möjliga? Det påståendet frånregeringens sida underkänner vi alltså. Jagskall ta upp frågan om sysselsättningen, eftersom den är viktig i det härsammanhanget. Jag tror att regeringen har fel i sin syn, att kommunernakonkurrerar med den andra sektorn, som säger, om arbetskraften. Viskall komma ihåg att kommunerna har anställt människor i en fid när industrinhar stött ut människor. Vi skall också komma ihåg aft efterfrågan på arbetskraftinte är det utmärkande draget för industrin , med betydande arbetslöshet.Vi skall vidare komma ihåg att exempelvis exportindustri och offentligverksamhet vanligtvis inte efterfrågar samma arbetskraft, vare sig i fråga omutbildning eller i fråga om lokalisering. IEkonomisk Revy nr 3 finns det en artikel av , . artikeln tar han upp just de här frågorna. Han pekar på att kommuner ochlandsting svarade för en sysselsättningsökning på 40 000 personerper år, medan industrin minskade sysselsättningen med ca 20000 arbetstillfällen . KarlBoo nämnde långtidsutredningen. polemiserar mot utredningenssynsätt, att den kommunala sektorns expansion skulle ha utgjort någonrestriktion för industritillväxten. Han säger stillsamt: "Ett sådantpåstående kan ifrågasättas om man beaktar att av de personer, som under senaredelen av fick jobb inom kommunsektorn utgjorde kvinnorna drygt 80procent och de deltidsanställda ." Vidare frågar : "Hade industrin rekryterat dessa? Knappast, risken för att deinte alls fått jobb i stället får bedömas som stor." Jagtror att man måste vara på det klara med att arbetslöshetssiffrorna, utan denkommunala sektorns expansion, hade varit betydligt allvarligare än de redan nuallvarliga siffrorna är. När det gäller aft bekämpa arbetslösheten hade detkanske varit ännu svårare för regeringens talesmän att utropa: Hurra, vad vi ärbra! Man måste alltså se på de här faktiska reahteterna. Men jag vill ocksååterknyta till resonemanget om regeringspolitiken Om den framtida kommunala servicen allmänt,hur den stramar åt och stryper åt för kommunerna. Jag skall ta ett exempel frånmin egen hemkommun, . räknade man med att olikaregeringsåtgärder betydde 60 milj. kr. Det motsvarar ettutdebiteringsbehov på , eller omräknat 3 000 platser i daghem. Skulleman nu i landsting och kommun kompensera sig för det beslut som fattades den 14april, handlar det om ytterligare . för en linköpingsbo och ännu mer förden som bor i , eller i någon annan kommun i . Vad är det som man nu sitter och räknar på? Jo, vad denplanerade skatteomläggningen kommer att kosta kommunerna. Det är sannerligeninte fråga om några småsummor. Det sägs att utan kompensation får man beräknaatt utrymmet vid oförändrad utdebitering skulle minska i Linköpingfram till 1985. Det skulle, som en tjänsteman sagt, givetvis innebärakatastrof, och det skulle leda fill åtgärder i icke ordnade former, bl. Därför menar jag aft de av i interpellationssvaretredovisade siffrorna beträffande ökningen av statsbidragen inte är såmycket värda, i belysning av vad regeringen har gjort - och framför allt nu gör- i fråga om attacker mot kommunerna. 82INGA (vpk): sade att det finns godaförutsättningar för sysselsättning och omvårdnad - jag tror att det var detordet som han använde. Det betyder underförstått att han anser att detta inteär något problem. De argument från olika håll som vi i vpk-gruppen har radatupp oroar tydligen inte regeringen nämnvärt. Det bådar mycket illa införframtiden; Många kommuner står ju på branten, och det har de gjort . Det har vi känt i kommun, som tillhör defattigaste kommunerna runt . Men har det varit såsvårt att få ihop en budget på det sociala området. Jag vill ge ytterhgarenågra exempel från de diskussioner som har förevarit det förslag till budgetsom nu föreligger. När det gäller den gemensamma administrationen påsocialförvaltningen har det diskuterats en reducering av utbildnings- ochinformationsanslagen. Det kan tyckas att det inte är så märkvärdigt och att detkanske kan accepteras i den allmänna besparingsivern. Men i slutändan får detförstås effekter på olika verksamhetsgrenar. Det har sagts att man skall slopa skjutsningen tilldelfidsförskolorna. 1 det ligger givetvis en sysselsättningsminskning för någonmänniska. Det innebär att det inte blir någon besparing, eftersom den människanockså måste leva. Det har talats om att man skall slopabarnvårdarverksamheten. Då ryker sysselsättningstillfällen för kvinnor, vilketgör att inte heller den åtgärden innebär en besparing. Till det kommer att denmedför försämringar för de kvinnor som har sina barn inom barnomsorgen, liksomför barnen. Man har diskuterat en indragning av åtbarnfamiljer. En annan social försämring som föreslogs var att man till hälftenskulle slopa Nublev det inte så, men bara det faktum att det förekommer sådana diskussioner pådessa mycket viktiga områden är oroande. Dethar också förts ett resonemang om att delprogrammet Uppsökande och förebyggandefältarbete skulle utgå. Det är ju inte klokt! Uppsökande och förebyggandearbete är en jätteviktig bit inom t. ex. missbrukarvården. Manhar diskuterat nedskärningar i fältanslag på olika nivåer och nedläggningar avkontaktcentraler, vilka har en oerhört stor betydelse för de människor sombesöker dessa. Man har fört diskussioner om socialjouren skall läggas ned ochchefsjouren utgå. Förslaget att man inte skulle anordna inackorderingshem föralkoholmissbrukare harvarit uppe till diskussion, och man har föreslagit enindragning av den medicinska delen vid alkoholpoliklinikerna. är det ocksåbestämt att läkarna vid alkoholpolikhnikerna skall dras in. Man har också lagtfram förslag om indragning av konsultlä-kartimmar och en nedläggning avnarkomanvårdsbasen. Det är farligt att man i ett kommunalt budgetarbete ens kandiskutera en sådan sak. Indragningenav trivselanslagen till dagcentralerna drabbar äldreomsorgen. Det hardiskuterats att man skall dra in utbildningstimmarna inom hemhjälpen, vilket ärett dåligt förslag, som skulle få stor negativ betydelse om det genomfördes. Reduceringarnär det gäller anslaget för städbussen, antalet naftbiträden på servicehusenoch terapins materialanslag samt indragningar av terapilokaler ochterapibiträden är ytterligare exempel. Detär indragningar och nedskärningar på i stort sett alla verksamhetsområden somomfattas av den sociala budgeten. Varför förs dessa diskussioner? Jo, därföratt kommunerna är så pressade av regeringens ekonomiska politik. nagga på dessa viktiga verksamhetsområden. Somflera redan har sagt är det til syvende og sidst inte några besparingar manåstadkommer, eftersom åtgärderna föder arbetslöshet och kostnader på andrakonton, när man i ett senare skede skall reparera skadorna. Egentligen är detett stort slöseri med människor och resurser som har byggts upp under många år.Det behöver kanske inte påpekas att arbetslösheten i detta land f. n. kostar enmiljard . Det borde stämma till eftertanke. Vad som händer inom barnomsorgenoch äldreomsorgen är aft man drar in på personalsidan. Imånga debatter här i kammaren har man från regeringshåll sagt: Vi förlitar osspå kommunerna, de klarar detta. visar det sig att de inte gör det.Kommunerna har t. ex. inte klarat utbyggnaden av barnomsorgen, därför attregeringens och anslag till denna verksamhet har uteblivit, eller ivarje fall inte varit av den omfattning som de borde ha varit. Det visar sig nuatt bara hälften av de daghemsplatser som har planerats kommer attbyggas, därför att man inte har tillräckliga medel. Jagtycker att det är hånfullt av kommunministern att säga att det finns godaförutsättningar, för det finns inte det. Det är hånfullt mot barnen,föräldrarna och personalen inom barnomsorgen. Det är hånfullt mot Omden framtida kommunala servicen Omden framtida kommunala servicen äldreomsorgen, där detborde satsas mycket mer resurser. Det är också hånfullt mot de handikappade ochderas organisationer. Anf.83 (vpk): Kommunministern tog upp frågan om den konkurrerande sektorn, och dethar ju förklarat. Det är inte så aft de som är anställda inomvårdsektorn är några konkurrenter till de anställda i den privata sektorn. Detär helt klart. Sedansade kommunministern att regeringen inte går in på enskilda kommuner, utan defår göra sina prioriteringar. Men det förbättrar ju inte kommunernas ekonomi,att de själva får bestämma var de skall spara. Viskall fitta på människorna bakom polifiken, sade kommunministern. Ja, men detär ju kommuner och landsting som är ansvariga för just omsorgen. harLandsfingsförbundet gått ut fill landstingen för att få in besparingsfips. Jagskall räkna upp några av de 400 tips som har kommit Låt pafienterna betala förkaffet. temperaturen isjuksalarna till . Skruva bort varannanglödlampa. Gepafienterna mindre mat. Byt lunchen mot kaffe och dela ut bara pyttesmåportioner. Städningenhar många gått in på, och den tycks nu vara helt onödig. Dra ner påfönsterputsning, tycker några landsting. barn- och ungdomspsykiatriska kliniker kan stängas och om det inte är fullbelagt. Öka sommarstängningarnaoch inför femdygnsvård vid vissa kliniker. Stryp grundutbildningenför sjukvårdsbiträden och undersköterskor. Skaffaingen ersättare vid kortare personalfrånvaro i de fall då personalpoolen infekan erbjuda personal. När någon slutar, omprövadå om tjänsten behövs. Densom tar ledigt för långa studier eller omfattande fackligt arbete bör placerasi personalpool och inte ha någon fast anställning. Minska på antalet tjänsterför operationsberedskap. Minska på personalen inomlångvård/sjukhem. Tyckerkommunministern att det är för många anställda inom långvården ? Deanställda där håller på att slita sig halvt fördärvade, därför attpersonaltätheten redan nu är så låg. Dettaär några av de besparingstips som kommit in till . Viskall rätta mun efter matsäcken. Ja, då blir det en ordentlig bantning, det ärhelt klart. Det räcker inte, som jag redan har sagt, med minskad personal, utanhela verksamheter försvinner. Den vanligaste kommunala sparåtgärden är att drain barnvårdare för sjuka barn. Det är en yrkesgrupp som håller på att försvinnahelt. Så har f. ö. redan skett i en rad kommuner, och det är nu risk för att deövriga försvinner i samband med årets budgetbehandling.Därnäst kommer åtgärder som färre platser i deltidsförskola, minskad hemvårdför pensionärer och minskat socialt behandlingsarbete. Detta visade en enkät som föreningen gjort bland landets kommuner. En arbetsgrupp skall fortlöpande granska hursparpolitiken slår på socialvårdens område. Denna enkät gick ut fill 34representativa kommuner och besvarades av 27. De flesta svarade i enkäten attde måste spara ännu mer än . Men minskar 17 av 27kommuner barnavårdsverksamheten. 12 skär ner antalet delfidsförskoleplatser. 11minskar hemvården för pensionärer - något som enligt min mening skall ses motökningen av antalet pensionärer. 10 kommuner reducerar socialtbehandlingsarbete. 5 drar in på familjedaghem. Allt detta betyder i den andra ändan ett mindre antalanställda och fler arbetslösa bland de offentliganställda. Det är ju enrealitet som man infe kan komma ifrån. Uppgifterna är ännu mer alarmerande motbakgrund av att upplyser om aft av dem som i dagstämplar har gått arbetslösa mer än , och de är alltså snartutförsäkrade från arbetslöshetskassan. Vad händer, herr kommunminister, när deblir utförsäkrade? Tror kommunministern att deras försörjning blir billigare pådet sättet än om man ger dem jobb i den verksamhet som kommunerna är ansvarigaför och som måste fungera? Om den framtida kommunala servicen 84TORE (vpk): Kommunministern berörde inte med ett ord deproblem som jag försökte att något belysa och som gäller bostads- ochhyrespolitiken och de verkningar som regeringspolitiken har fått för vårtboende. Jag vill därför kortfattat upprepa frågorna. På vilket sätt kan försämringarna exempelvis i statsbidragfill kommunerna då det gäller bostadsbidrag och bostadstillägg utjämna definansiella över-och underskotten inom den offentliga sektorn och medverka väl fungerande sektor? På vilket sätt kan minskade räntebidrag till kommunernasbostadsbyggande bidra fill att förbättra förhållandena i ett läge där denkraftiga nedgången i bostadsbyggandet gör att många kommuner inte vågar byggaså mycket som skulle behövas, därför aft det på grund av bl. a. uteblivnaregerings- och riksdagsåtgärder blivit så dyrt att bygga att man befarar inte skall kunna få uthyrt till de belopp som motsvaras av vad det kostaratt bygga ? På vilket sätt skulle dessa faktorer kunna bidra till attvi får det bättre, och vilket samband har de med kommunministerns tal om atträtta mun efter matsäcken? I själva verket har hyresgästerna på grund av den kraffigahyresutplundring som pågår fått en större försämring än vad någon grupp inomnågot annat område har fått. Att låta sådana förhållanden få fortsätta kan väli sig inte bidra fill att förbättra samhällsekonomin eller att bringa nerbudgetunderskottet. På vilket sätt kan ständigt större hyreshöjningar bidratill att hålla Omden framtida kommunala servicen tillbakakostnadsutvecklingen och inflationen och bringa ned budgetunderskottet? Omman kan vända trenden med den kraftiga nedgången i bostadsbyggandet - och detgår naturligtvis, om den polifiska viljan finns - vore det en åtgärd som skullebli mycket positiv för samhällsutvecklingen. Den skulle vara positiv för dehundratusentals människor som saknar en egen bostad, för man skulle kunnabygga ifatt bostadsbristen i kommuner med bostadsbrist. Den skulle varapositiv för de tiotusentals byggnadsarbetare som går arbetslösa, för de skullekunna få ett jobb. Den skulle dessutom vara positiv för samhällsekonomin somsådan, då byggande och investeringar på det området innebär en mycket litenbelastning på vårt budgetunderskott och har bara marginella effekter på vårhandelsbalans, eftersom vi själva producerar det som behövs av byggnadsmaterialoch eftersom de arbetslösa byggnadsarbetarna finns här i landet. Vihar fortfarande, herr kommunminister, det förhållandet att det finns omkring 40000 bosfadssökande bara i Storsfockholmsområdet, varav hälften saknar egenbostad. Det finns alltså stora uppgifter på detta område. Här måste staten,regeringen och bidra till att vända den nuvarande trenden för att fåen annan utveckling fill stånd, som skulle vara positiv för samhällsekonominsom sådan. Det är tydligen nödvändigt att upprepa att regeringens förslag innebären fortsatt volymökning på den kommunala sektorn med högst . Det blir alltsåfortsatt volymökning på den kommunala sektorn - än en gång upprepar jag detta.Detta skall ses mot bakgrund av den restriktiva utgiftspolitik som man helt enkeltär tvingad att föra för att få resurser till insatser försysselsätfningsfrämjande åtgärder. Jagvill därutöver gärna understyrka att jag, i fråga om avvägningen avarbetskraften och dess verksamhetsområden i arbetslivet, tycker att KarinNordlander, när hon säger att inga av dem som är sysselsatta inom denoffentliga sektorn skulle vara så att säga fillgängliga för den konkurrerandesektorn, ger dessa människor ett väldigt underbetyg. Jag vet att de, där de ärverksamma, gör stora insatser. Jag tycker att det är litet hårt att säga att debara passar för sysselsättning inom en sektor i det här samhället. Framför alltanser jag att defta infe rimmar med den jämställdhetspolitiska inriktning somjag trodde det rådde en ganska stor enighet om. Närdet sedan gäller prioriteringarna inom kommunerna vill jag mycket bestämt sägaatt förändringarna i statens roll gentemot kommunerna successivt har blivit denatt vi skall ta bort statliga bestämmelser så långt vi kan när det gällerkommunsektorn. Vi skall öka de generella bidragen och därmed ge kommunerna ökadprioritering och självfallet ökat ansvar. Detta ingår i en förstärkning av denkommunala självstyrelsen och den kommunala demokrafin. Närdet nu har lämnats exempel på hur man ute i kommunerna diskuterar vilkaåtgärder som är tänkbara vid en förändring av den kommunala verksamheten, tycker jagaft man mycket klart bör säga ifrån aft det rör sig om tips ochförslag. Jag har själv ett exempel från en kommun som gett nämnderna i uppgiftatt ta fram förslag till reduceringar . Men man säger uttryckligen skall göra politiska bedömningar om vilka förändringar som i så fall skallgöras. Det är så det skall vara ute i kommunerna. Jagbrukar lyssna på en lokalradio som är tillgänglig här i . Vi fårhoppas aft de många människor som tar del av redovisningarna från kommunernaförstår att det rör sig om polifiska motiveringar med vissa förslag som manganska lösligt kastar fram i besparingsavseende men som sedan inte blir någonrealitet i den politiska bedömningen. Jag är angelägen om att redovisa det. Jagvill självfallet inte undanhålla kammaren detta, utan sådant ingår i denpolitiska debatten i det här landet. Då skall vi också ha möjligheter att föraden debatten. OswaldSöderqvist tar upp diskussionerna från sin kommun och den flexibilitet inombarnomsorgen som man har som målsättning. Jag tycker aft det skall stå förkommunens självstyrelsemöjlighet att göra sådana förändringar och bedömningar.Jag har själv varit i och fått en ganska ingående redovisning avproblemen på skilda områden, icke minst i det s. k. Gottsundaområdet. Manredovisade en mycket hög ambitionsnivå för mig den gången, innebärande att manvar beredd att gå in i detta område och göra analyser, vilket också gjorts, ochvidta samfällda åtgärder för att åstadkomma en bättre social miljö förmänniskorna som befinner sig i området. Närdet gäller de ekonomiska insatserna från samhällets och statens sida gentemotkommunerna för barnomsorgsverksamhefen, så vill jag bara erinra om att 1975/76var bidragen 800 miljoner, /82 är bidragen 5 500 miljoner, alltså näraen sjudubbling . Detta bevisar väl ändå att staten gör storainsatser för att ha en god och fungerande barnomsorg. IngaLantz tolkar mig på det sättet att jag har sagt att det inte finns någraproblem.