prot · G509114 · 1981-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1981/82:114 1 § Justerades protokollen för . 2 § Talmannen meddelade att ansökan om ledighet från uppdraget somriksdagsledamot inkommit delsfrån för tiden den 13 april-den 16 maj av personliga skäl, delsfrån för tiden den 14 april-den 4 juni på grund av enskilda angelägenheteroch delsfrån för tiden den 19 april-den 19 maj på grund av deltagandesom ombud vid allmänna kyrkomötet. Kammarenbiföll dessa ansökningar. Talmannenanmälde att följande ersättare skulle tjänstgöra i stället för resp. ledamöter,nämligen () för , () för BrittMogård och () för . 3§ Svar på fråga 1981/82:285 om viseringsfrihetsavtalen mellan och har frågat mig om regeringen avser att låta nuvarandeensidiga tillämpning av viseringsfrihetsavtalen mellan och Polenpermanentas. Isamband med att undantagstillstånd infördes i ,beslöt att t. v. sätta svensk-polska viseringsfrihetsavtal urkraft. Detta innebar alltså att svenska medborgare på nytt blev underkastadeviseringstvång vid inresa i . Om viseringsfrihetsavtalen mellan och Åtgärden vidtogs under åberopande av artikel 6 i avtalet,där det sägs att vardera parten tillfälligt kan suspendera tillämpningen avavtalet av hänsyn till den allmänna ordningen eller statens säkerhet. Detpolska beslutet innebär således inte att avtalet har upphört att gälla.Beslutet bör rimligen tolkas på så sätt, att man från polsk sida har för avsiktatt senare återinföra viseringsfrihet för svenska medborgare. Det är angeläget att värnar om de principer om frisamfärdsel mellan länder som ömsesidiga viseringsfrihetsavtal är ett uttryckför. Regeringen anser det t. v. inte vara påkallat att införa viseringstvångför polska medborgare för inresa i . vill jag framhålla attregeringen fördömer alla försök av de polska myndigheterna att genompåtryckningar förmå människor att mot sin vilja lämna sitt land. 2 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret. Efter införandet av undantagstillståndet i den 13december meddelade den polska regeringen att man ensidigt upphävdetillämpningen av viseringsfrihetsavtalet. Den beslöt atticke vidta samma åtgärd, sannolikt i den förhoppningen att den polska åtgärdenskulle bli av mera kortvarig natur-. Jaghar i och >för sig ingen erinran att rikta mot det beslut som regeringen dåfattade. Menidagärläget med all sannolikhet annorlunda. Det äralldeles klart att icke avser att återinföraviseringsfrihet för svenska medborgare. Det står dessutom alldeles klart ytterligt noga kommer att kontrollera polska medborgares utlandsresor. Manhar t. ex. annullerat samtliga äldre pass, och för utrikesresor krävs nu såvälnya pass som tillstånd i det aktuella fallet av de polska myndigheterna. Detfinns således knappast några förutsättningar för att man under överskådlig tidskulle kunna återgå till den, med tanke på omständigheterna, ganska friarörelse över gränserna som vi faktiskt hade under före den 13december . Till detta skall läggas - och det är allvarligt - att denpolska regimen nu förefaller att vilja utnyttja viseringsfriheten i Sverigetill att använda vårt land som avstjälpningsplats för personer som av den enaeller den andra anledningen är misshagliga i . Det kan röra sig omzigenare, som det gjorde nu senast, och i det fallet har utrikesministern uttalatsig mycket skarpt. Det kan också röra sig om personer som man av politiska skälvill bli av med och vilka man därför berövar deras papper och helt enkeltsätter på ett flygplan eller en båt destinerad till . Ett återinförande av viseringsskyldigheten kommer icke atthelt kunna förhindra polska övergrepp av denna typ. Men det reser utan tvivelytterligare en spärr för de polska myndigheterna och gör det mindre frestandeatt på detta ytterligt obehagliga sätt använda just som avstjälpningsplats.Den får dessutom större möjligheter att förhindra och påtalaen dylik hantering. Närjag ställde denna fråga var dessa problem inte specielltakuta. finns det en risk att de blir det. Jag tror dessutom att andraproblem kan uppkomma längre fram - jag återkommer till detta - om vi har enfortsatt ensidig tillämpning av detta avtal. Utan att uttrycka mig alltför hårtvill jag säga att jag anser att regeringen vid lämpligt tillfälle skallöverväga att återinföra en jämställd tillämpning av viseringsfrihetsavtalet -omdenna formulering kan tillåtas. Det är självklart att vi kommer att nära följa utvecklingen. Om man harett viseringsavtal mellan två länder och det ena landet väljer att intetillämpa det, kan det i längden uppstå en ohållbar situation. På den punktenhar jag samma mening som . Vadsom har inträffat är att 62 personer fram till har skickats tillSverige antingen med pass, av vilka framgår att personerna inte har rätt attåterresa till , eller med handlingar, av vilka framgår att de har berövatssitt polska medborgarskap. Jag tycker att detta är fruktansvärt upprörande.Detta har vi också låtit framföra till den polska regeringen, senast häromdagenvia vår ambassadör i . Omdenna trafik fortsätter, innebär den i första hand ett fruktansvärt brott motgrundläggande mänskliga rättigheter och att den polska regeringen sviker vadsom borde vara varje regerings mest fundamentala uppgift, dvs. att se till attmedborgarna i det egna landet tillåts stanna och verka där. Anf.4 (): Jag tror att utrikesministern och jag är helt ense om att det som nupågår är fullkomligt oefterrättligt och skall fördömas. Men man kan inte blundaför det faktum att den genom sitt agerande i någonutsträckning faktiskt har underlättat för de polska myndigheterna att användajust som mottagarplats i denna obehagliga trafik. är f. n. detenda land som erbjuder denna möjlighet utan visering. De länder som tidigarehar emottagit stora mängder polska flyktingar erbjuder icke dennamöjlighet för de polska myndigheterna. Jag tänker i första hand på ,där man nu har ca 24 000 polska flyktingar att ta hand om. Jagmåste säga att jag tycker att utrikesministerns formulering i svaret uttryckerväl mycket försvar för den polska åtgärden. Lakoniskt refereras den polskamotiveringen för att upphäva tillämpningen av viseringsfrihetsavtalet.Utrikesministern gör dessutom en tolkning för egen del, när han säger att"man från polsk sida har för avsikt att senare återinföra viseringsfrihetför svenska medborgare". Det är mycket trevligt att utrikesministernfinner anledning att tolka in välvilliga avsikter i den polska regeringensagerande. Men jag är dess värre inte särdeles övertygad om att den tolkning avvälvilja i det polska agerandet som utrikesministern gör i detta hänseende ärspeciellt berättigad. Om viseringsfrihetsavtalen mellan och Det förhåller sig faktiskt på det sättet attom de polska myndigheterna väljer att "dumpa" medborgare i Sverigedärför att de finner dem misshagliga att ha hemma, så är det ett ensidigtbeslut av polska myndigheter som den inte kan påverka. Detenda sättet på vilket vi skulle kunna påverka det vore att vägra att ta emotdessa människor och skicka dem tillbaka till ett ovisst öde i , men dethar den inte för avsikt att göra. Huruvida det faktum att vi inte kräver visum av polackernakan underlätta för de polska myndigheterna att fortsätta med det här beteendetkan jag inte utan vidare svara på. Skulle det visa sig att utnyttjarviseringsfriheten för att förpassa medborgare skall vi naturligtvis omprövaviseringsfrågan. 6 (): Jag tror att det hade varit bättre om denomprövningen hade gjorts innan vi försatts i den situation vi har . Utrikesministern har självfallet rätt i att det rör sig omensidiga polska beslut, som vi inte har någon direkt möjlighet att påverka,alldeles oavsett tillämpningen av viseringsfrihetsavtalet. Men man kan inteundgå misstanken att det faktum att den hitintills harnågot litet vänt andra kinden till i dessa frågor och förklarat att man ärberedd att i någon utsträckning tro på den polska regimens goda vilja - dettaframgår ganska tydligt av utrikesministerns svar, där man accepterar den polskaförklaringen till åtgärden och där man gör en egen tolkning med innebörden inom den polska regimen senare kommer att uppträda som trevligare människorän vad de gör för ögonblicket - kan medföra att polackerna får intrycket attden har en mjuk inställning, som gör det möjligt för dem attutnyttja . Det kan inte enbart vara en tillfällighet att det är Sverigesom man har valt som avstjälpningsplats . Jag tror attvi kan räkna med att man fortsätter med det . Jag skulle vilja fråga utrikesministern hur många personersom vi skall behöva ta emot på detta obehagliga sätt, innan vi får enomprövning till stånd. När jag säger att jag utgår från att depolska myndigheterna kommer att återgå till att tillämpaviseringsfrihetsavtalet, bygger jag detta på det enkla förhållandet att de intehar sagt upp avtalet, utan att det rör sig om en suspension. Det ligger ingenpolitiskt värdering i detta. Det är dessutom nödvändigt, både för för mig, att vi inte skapar ett intryck av att vi i inte voreberedda att ta emot de polacker som tvingas fly från sitt hemland på grund avpolitisk förföljelse. 8 (): På den senare punkten råder förvisso ingadelade mening- Men låt mig i all korthet påpeka för utrikesministern attockså ett annat problem gradvis kommer att uppstå. Under de kommande årenkommer med all sannolikhet att bli ett centrum för en hel del människormed kritisk inställning till dagens förhållande i . Vi vet av erfarenhetatt detta kommer att leda till en tilltagande uppmärksamhet från de polskasäkerhetsorganens sida. Jag ser ingen anledning till att genom enensidig tillämpning av viseringsfrihetsavtalet skulle underlätta för deoperationer som de polska säkerhetsmyndigheterna med all sannolikhet iframtiden kommer att utföra gentemot de f. d. polska medborgare som i Sverigefortsätter att hävda sina åsikter om den framtida polska utvecklingen. Ävendär har vi ett fall där den nuvarande ensidiga tillämpningen avviseringsfrihetsavtalet kan leda till problem. Därför tycker jag det är bättreatt regeringen vid lämpligt tillfälle överväger en ändring. Om upprättande av diplomatiska förbindelser medVatikanstaten Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på fråga 1981/82:286 om upprättande avdiplomatiska förbindelser med har frågat mig vilka åtgärder jaghar vidtagit med anledning av uttalande om upprättande avdiplomatiska förbindelser med . uttalade att den fann"det naturligt att de nordiska regeringarna utbyter synpunkter i fråganför att utröna om en likartad inställning numera föreligger beträffande värdetav diplomatiska förbindelser med ." - och harsådana relationer men inte , och . - utgick från"att den efter sådana överläggningar bedömer huruvidadet framstår som ändamålsenligt att uppta diplomatiska förbindelser med ." bedömer fortlöpande formerna fördiplomatiska förbindelser med olika stater, däribland , ochaktualiserar de ändringar som framstår som ändamålsenliga. 10 (): Jag ber att få tacka utrikesministern ocksåför detta svar, även om svaret på den här frågan är långt otydligare och långtoklarare än vad jag i och för sig hade väntat mig att det skulle vara. Frågan om våra förbindelser med har varitföremål icke bara för regeringens utan också för behandling under enserie av år. Tittar man på utrikesutskottets betånkanden, som bifallits avriksdagen, finner man att inställningen blivit alltmer positiv. Vid det senastetillfället var det väl mera finkänslighet och antagandet att regeringen snartavsåg att gå till aktion i den här frågan som förhindrade utskottet att föreslåett mer direkt beslut i ärendet. Om upprättande av diplomatiska förbindelser medVatikanstaten är - det är vi medvetna om - eninternationell maktfaktor av stor dimension. Som en gång påpekade harpåven kanske inte så många divisioner, men han har ett och annat i övrigt somhar stort inflytande i områden som är av central betydelse för oss. Man kannämna , och man behöver inte utveckla det ytterligare. Man kan också nämna hela utvecklingen i Latin- ochCentralamerika, där det knappast är möjligt att agera, t. ex. i fråga ommänskliga rättigheter och politiska flyktingar, utan en mycket intim samverkanmed den katolska kyrkan. De insatser som svenska myndigheter gjort i några avde mest utsatta länderna hade icke varit möjliga utan det samarbete som vi haftmed den katolska kyrkan i dessa länder. I detta läge, när vi har intima kontakter med och ärberoende av dessa för information och samarbete i frågor rörande mänskligarättigheter, så framstår det utan tvivel som något av en anakronism att vi intehar formella diplomatiska förbindelser. Detta är - det är vi medvetna om - något av en sista restav det 30-åriga krigets fördomar som lever kvar. Vi har alla iskolundervisningen fått en grundlig misstro mot opålitliga papister. Det är enkvarleva från de segerrika svenska arméernas härjningar på de centraleuropeiskaslagfälten , men det har ingen relevans i dagens värld.Därför bör man här träda till aktion. Jag skulle vilja fråga utrikesministern för det första omhan inte har någon principiell uppfattning i ärendet och för det andra om maninte haft några kontakter med de nordiska regeringarna i frågan. Det har jufrån olika nordiska länders sida dels upprättats förbindelser, del indikeratsen vilja att upprätta förbindelser. har också uttalat att ettsådant samråd bör äga rum. Jag vill bara fråga utrikesministern om det harskett och vilket innehåll samråden i så fall haft. Jag trodde att det var något som man påkonservativt håll i regel uppskattade, att det finns kvarlevor från detförflutna även i vårt samhälle. Vad beträffar frågan om min principiella inställning så ärden, att bör ha de diplomatiska förbindelser som är gagneliga för våramöjligheter att verka internationellt. Det är därför som vi av och till prövarbehovet av diplomatiska förbindelser med . kan jag på fråga svara att saken berördes när de nordiska utrikesministrarnaträffades i . 12CARL BILDT (m): Det var en till ytterlighet intressantupplysning att saken berördes. Det skulle vara intressant att hörautrikesministern något utveckla substansinnehållet i vad det innebar. Får jag sedan vad gäller inledningen om att konservativaalltid vill bevara allting säga: Det ligger förvisso mycket i det. Men det ärväl inte bara krigspropagandatraditionenfrån det 30-åriga kriget som i så fall bör bevaras. Den man som var den svenskautrikesförvaltningens fader och skapare, Axel , var också densvenska krigspropagandans och den antipapis-tiska rörelsens grundare. Han varäven en mycket skicklig utrikespolitisk förhandlare, som inte hade någraskrupler i fråga om att upprätthålla förbindelser och konspirera med kardinalenRichelieu, som var en ledande representant för den katolska kyrkanoch den katolska maktutvecklingen. Jag tycker nog att i den mån utrikesministern skall gripatillbaka på något förflutet så skall det gälla Axel som den svenskautrikesförvaltningens och utrikesadministrationens skapare snarare än somskapare av en krigspropaganda som vi fortfarande har en del mentala rester kvarav. Om inhämtande av uppgifter rörande asylsökande Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1981/82:305 om inhämtande av uppgifterrörande asylsökande har frågat mig om jag anser attnu gällande ordning vid personundersökningar av asylsökande i deras hemländerär tillfredsställande och, om inte, jag är beredd att medverka till enförändring härav. Det är en grannlaga uppgift som har lagts på de svenskabeskickningarna i ärenden som gäller asylsökandes förhållanden i derashemländer. Den är emellertid ofrånkomlig om svenska myndigheter skall kunnagenomföra korrekta och rättvisa utredningar för att fastställa om en människaskall ges i . Vi har naturligtvis uppmärksammat de uppgifter somförekommit om att beskickningar skulle ha bedrivit personundersökningar på ettsätt som inte tar tillräcklig hänsyn till de asylsökandes eller anhörigassäkerhet. Vi har också låtit undersöka situationen och särskilt deaktuella fallen. Det har då inte framkommit något som tyder på att vårautlandsmyndigheter skulle ha handlat på sådant sätt att den asylsökande ellernågon annan person kommit till skada. Min slutsats är att de samlade erfarenheterna av denhittillsvarande ordningen för personundersökningar i asylärenden inte geranledning till någon ändring. Man är på våra utlandsmyndigheter mycket välmedveten om att dessa ärenden har aspekter som kräver särskild uppmärksamhetoch försiktighet. Jag hyser därvidlag stort förtroende för personalens godaomdöme. Jag vill också säga att departementet följer utvecklingen på områdetoch att vi självfallet är beredda att se över rutinerna om detta skulle visasig nödvändigt. Om inhämtande av uppgifter rörande asylsökande 14TORE (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret, somtill stora delar är positivt och andas en vilja att också fortsättningsvisuppmärksamt följa de här frågorna. Bakgrunden till min fråga är den kritik som förekommit motsvenska beskickningar och personalen vid dem för det sätt varpå personundersökningaroch inhämtande av uppgifter i de asylsökandes hemländer går till på. a. ifrågasatts om gällande sekretessbestämmelser följs och om de rapportersom lämnas till invandrarverket och som bl. a. ligger till grund förbedömningen av arbets- och uppehållstillstånd verkligen är riktiga ochtillföriitliga. Respekten för flyktingars integritet kräver självfalletatt man exempelvis inte - som påstås ha skett - får vända sig till resp. landssäkerhetspolis eller till personer som i sin tur har sådana kontakter. Invandrarverketskanaler för kontroll av flyktingarnas uppgifter får naturligtvis inte varasådana att de direkt eller i sin förlängning går till härskande juntor ellerterrorregimers säkerhetstjänster. Dess värre förefaller det som om det kan hända att mangenom mer eller mindre aningslös ambassadpersonal gör förfrågningar iflyktingars hemländer som kan leda till viss kartläggning avmotståndsverksamhet, ge upphov till trakasserier och förföljelser av släktingaroch bekanta osv. Den praxis som kan utvecklas i brist på instruktionereller på grund av oklara eller felaktiga instruktioner då det gällerpersonundersökningar i fråga om asylsökande i deras hemländer kan bli ödesdigerför både enskilda människor och grupper av människor i resp. länder. Det fårenligt min mening inte råda något tvivel om att de undersökningar som görs viaresp. svenska beskickningar utförs på ett sådant sätt att asylsökandes ellerandra människors förhållanden försvåras eller förvärras. Föreligger svårigheternär det gäller att klarlägga vissa förhållanden, måste de asylsökandesuppgifter läggas till grund för bedömningarna. Dessa måste göras generöst ienlighet med andemeningen i vår utlänningslag. I den diskussion som har förts i massmedia har detframhållits - och det har också vpk i olika sammanhang förespråkat - att denenklaste lösningen när det gäller att komma till rätta med en del av de problemsom jag har tagit upp vore att begärde att FN:s flyktingkommissariatskall upprätta ett filialkontor i . I det här sammanhanget vill jagställa följande fråga till utrikesministern: utrikesministern beredd attmedverka till detta? Vad vi talar om nu är ju svenskflyktingpolitik och hur den skall kunna förverkligas. Vi har en generösgrundhållning: vi vill i ge en åt människor som är politisktförföljda. Med hänvisning till den debatt vi hade om flyktingarna frånPolen finns det alla skäl i världen att vi ser till att vi beviljar asyl baranär det gäller människor som kommer hit av politiska skäl. Det finns ju alltiden risk att det bland dem som uppger sig vara politiska flyktingar finnsmänniskor som är intresserade av att komma hit föratt hålla ordning på dem som faktiskt är politiska flyktingar. Detta och en delandra skäl motiverar att personundersökningar görs. Jag tror inte att det är möjligt att skriva så precisa instruktionertill vår ambassadpersonal att de mera generella, allmänna synpunkter som ToreClaeson anför kunde tillgodoses. Däremot finns det nog all anledning att ha detförtroendet för våra myndigheter, att de faktiskt handlar i den anda somstatsmakternas flyktingpolitik är ett uttryck för. 16 (vpk): Man behöver väl inte ifrågasätta förtroendetför vår personal på utländska beskickningar bara därför att man uttrycker oroför att det sätt varpå de arbetar och inhämtar uppgifter kan vara sådant attdet kan föranleda komplikationer av olika slag. Inte heller behöver man helatiden ha som utgångspunkt förhållandena i resp. land vid det tillfälle dåflyktingen kommer hit eller vad som då uppges beträffande förhållandena i resp.land. Förhållandena förändras som bekant. Och det är väl snarasti det avseendet som vi sett exempel på hur förhållandenaförändrats, hur terrorn har ökat och hur förföljelserna mot oliktänkande hartilltagit i olika länder. Vi - och många med oss - menar att man från svensksida och även från ambassadpersonalens sida inte tillräckligt har beaktat deförändringar som har skett i resp. länder. Jag är medveten om att man skallvara försiktig när man uttalar sig i sådana här sammanhang. Också myndigheternaoch regeringen skall vara försiktiga när de så att säga utfärdar garantier föratt inga fel har begåtts. Det synes vara helt klart att man begick ett felexempelvis mot den unge kurd från som för inte så länge sedanförpassades tillbaka till sitt hemland, trots att han hade en fängelsevistelsepå över sig - den har blivit . Det torde vara helt klartatt det borde ha varit möjligt för svenska myndigheter att förutse att detskulle gå så som det nu har gjort. Det är i sådana fall som jag menar att man måste göra engenerös bedömning med utgångspunkt i utlänningslagens lydelse och anda. Vi har en generös utgångspunkt vid vårbedömning av människor som vill komma till för att få en politiskfristad här. Att utfärda några garantier, som går ut på att enstaka tjänstemänaldrig kan begå misstag, tror jag vore ett felgrepp. Sådana garantier äromöjliga. Däremot kan man ju se till - och det är det som jag menar att vi börgöra - att vår ambassadpersonal håller sig väl underrättad om situationen i deländer där man är stationerad, så att man inte begår fel vid sådana härpersonundersökningar och ställer frågor till fel människor och felmyndigheter. Om inhämtande av uppgifter rörande asylsökande 18TORE (vpk): Utrikesministern har inte vare sig i sittförsta eller i sitt andra inlägg svarat på min fråga, om han är beredd attmedverka till att upprätta ett filialkontor av här i Sverige.Om vi hade ett sådant filialkontor, skulle vi enligt mitt sätt att se kunnakomma åt en del av de här problemen och komma till rätta med den osäkerhet ochden risk för felaktigheter som alltid föreligger. ochdess personal bör ju vara mer lämpade att ta ställning i dessa frågor än vadvår personal på de utländska beskickningarna i allmänhet är. Jag vill nuupprepa min fråga om hur utrikesministern ser på detta och om han är beredd attmedverka till att en sådan filial av inrättas iSverige. Det är en helt annan fråga som och som rimligen skall ställas till invandrarministern, som är ansvarigför detta. Låt mig ändå säga att vi har ett mycket nära samarbete med UNHCR,dvs. FN;s flyktingkommissariat, både i sådana här frågor och när det gällerhumanitärt stöd till flyktingar. Jag vill inte falla min regeringskollega iämbetet, men jag är inte säker på att upprättandet av ett UNHCR-kontor iStockholm skulle tillföra särskilt mycket. Det är dock en helt annan fråga änden vi nu diskuterar. Ett UNHCR-kontor i kan knappast minska behovetav vaksamhet hos vår personal på ambassaderna runt om i världen. 20 (vpk): Jag menar inte att behovet av vaksamhet hospersonalen vid de svenska beskickningarna skulle minska, men jag menar attfrågan om ett UNHCR-kontor i allra högsta grad har att göra med den fråga somjag har riktat till utrikesministern och som utrikesministern också har svaratpå -frågorna hänger intimt samman. Det handlar alltså om att söka möjligheteratt öka säkerheten vid bedömningarna när det gäller risker av olika slag förflyktingar som kommer hit och som begär att få stanna i vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på fråga 1981/82:311 om biståndet til!